Mida suua oma nagu Mida süüa kui emmet pole kodus?\nMida suua oma nagu.\nSageli on see lausa nõue, mida peetakse normaalseks. Kuid siingi on selge probleem, et söömisele antakse hinnang vale, välise tunnuse järgi tühi taldrik , ehkki süüa tuleks vastavalt enda keha märguannetele kõht on täis. Hape sööb klaasi, metalli. Aja möödudes toidukordade vahel hakkab keha võtma toitaineid pikaajalistest veehoidlatest. Aju tuvastab insuliini taseme tõusu veres, mis näitab, et toitained on rakkude poolt sisse imatud ja inimesel saab kõht täis. Pistab ropult vanduma, sõimama, kiruma.\nNing neil oli tõepoolest hea olla, kui nad kõik koos laua taga istusid ja kõikvõimalikke asju arutasid. Veelgi enam, süüakse ju iga päev ja lausa mitu korda.\nKui võtta näiteks eelduseks, et inimene kulutab söömisele päevas kokku keskmiselt 1 tunni — ja see aeg on erinevatel andmetel tegelikkuses pisut pikemgi — siis on ta aastaseks saades ainult süües veetnud juba tervelt poolteist aastat oma elust! Võib öelda, et teatud nurga alt vaadates justkui keerlebki kõik ümber söömise. Seda tuleb Slimming Festival Outfits ja sellega arvestada; söömine mõjutab mitmeid teisi tegevusi ja üldist päevarütmi, energiataset, sageli ka meeleolu ja veel muudki.\nSöömisega Avis Slimming Plus räägitakse rohkem sellest, mida süüa ja vähem sellest, kuidas süüa. Ehk siis rohkem toidust ning vähem näiteks sellest, milliseid tundeid söömine tekitab või üldisemalt, millises õhkkonnas süüakse.\nPaleodieet: toitu nagu ürginimene!\nOmetigi on mõlemad Mida suua oma nagu söömise juures samavõrra olulised. Kui inimene kulutab kokkuvõttes mitu aastat enda elust söömisele, siis ei ole ju kaugeltki vähetähtis, kuidas ta ennast kogu selle pika aja vältel tunneb.\nMiks peab siis inimestel söögiajal hea olema? Üldine kõrgenenud stressitase võib ühest küljest küll teatud toimetulekumehhanismina suurendada isu näiteks magusa, tugevalt soolase ja rasvase toidu järele, mis ei ole pikemas perspektiivis kuigi hea tervislikkuse seisukohalt.\nSamas aga muutub vahetus intensiivses stressiolukorras söömine pigem teisejärguliseks vajaduseks. Kui söögiajal on pinge- ja konfliktsituatsioonid tavalised, siis ei ole need tingimused just eriti soodsad isukaks toidu nautimiseks.\nOrganism on häälestunud kontrolli taastamiseks hoopis olukorraga võitlema või sellest põgenema, mitte aga sööma ja toitu seedima. Ilmselt soovib iga lapsevanem, et laps sööks piisavalt mitmekesist toitu, mis aitaks tal püsida terve ning ilusti kasvada ja areneda.\nLaps võiks ju olla valmis aeg-ajalt proovima uusi maitseid ja võiks ehk vastavalt vanusele teada sedagi, kuidas on mõistlik lauas käituda. Kõiki neid asju tuleb lapsel õppida.\nMõne jaoks on see lihtsam, teise jaoks veidi keerulisem ning aeganõudvam. Nii või teisiti õnnestub aga kõige paremini õppida rahulikus, pingevabas ja toetavas õhkkonnas. Lastele, kellel on mistahes põhjusel probleemid söömisega, on rahuliku ja positiivse söögiaja kogemus muutuste vältimatuks eelduseks. See on nii-öelda universaalne baas, millele toetub lapse turvaline suhe Mida suua oma nagu ja söömisega.\nEdasi tulevad juba rohkem mängu iga lapse individuaalsed eripärad ning saab liikuda lapsele sobivas tempos ja sobivate sammude abil järgmiste eesmärkide poole. Teinekord võib aga juba ainuüksi pingete teadlik mahavõtmine tuua leevendust nii mõnelegi söömisega seotud probleemile.\nSee ei pruugi juhtuda siiski üleöö — laps vajab aega, et uskuda seda muutust, tajuda selle püsivust ning tunda ennast söögiajal alati kindlalt Mida suua oma nagu turvaliselt. Võiks oletada, et söögiaja väliseid probleeme on ehk lihtsam lauda istudes teadlikult kõrvale jätta — nii nagu Väikevenna ema otsustas söömise ajal mitte enam rääkida Karlssonist ja tema hiljutistest pahategudest. Keerulisem võib lugu olla siis, kui peamiseks stressiallikaks on söömine ise.\nVõi on probleem ilma selletagi nii terav, et õdusast ja pingevabast olemisest lauas võib vaid unistada. Tekib täiuslik nõiaring, kui söögiaeg on lapse jaoks stressirohke ja ebameeldiv 5 kuu kaalulanguse valjakutse päevast, mistõttu väheneb tema üldine valmidus süüa või näiteks mõnda uut toitu proovida, see kruvib aga omakorda pinged laua ääres taas üles.\nSöömine ühiselt koos pereliikmetega on lapse jaoks väga arendav ja kogemusena väärtuslik. Seejuures pole oluline, kas sööjaid on lauas ainult kaks näiteks laps ja vanem või rohkem.\nParimal juhul tajub laps juba beebieast alates, et söögiaeg ongi üks hea aeg, mis ei ole seotud millegi ebameeldivaga ning saab kasvades sellele kogemusele veelgi kinnitust. Kui aga rahulik meel on olnud söögilaua äärest juba pikemat aega kadunud, siis ei pruugi selle taastamine olla alati lihtne.\nMõte, et oleme kõik nüüd ja edaspidi rõõmsamad, muretumad ja positiivsemad, on eesmärgina küll õige, aga soovitusena veidi liiga üldine — eriti siis, kui pingeid tekitabki söögiaeg ise. Suuremaid sihte on kõige kindlam saavutada samm-sammult ja igaüks teeb seda pisut erineval Mida suua oma nagu. Mõnikord võib olla abi ka spetsialistiga nõu pidamisest, et leida see enda jaoks kõige sobivam ja käegakatsutavam esimene muudatus, mis viiks rahulikule söögiajale sammukese lähemale.\nNeid asju, mis mõjutavad söögiaja meeleolu ja õhkkonda, on loomulikult väga palju. Mõeldes ainult vahetult söögilauas toimuvale, püüan välja tuua mõned üldisemad pidepunktid, millele tasub mõelda ja tähelepanu pöörata, et pere söögiajad oleksid taas positiivsemad ja pingevabamad: On vana ja vääramatu tõde, et eeskuju on nakkav.\nPaleodieet: toitu nagu ürginimene! - Eesti Päevaleht\nMida süüa kui emmet pole kodus? – Eesti loetuim (pere)blogi\nToitumisnõustajalt | Babysport\nNOHUGA KEELATUD: 10 toitu, mida sa ei tohiks süüa, kui nina tilgub - Oma Maitse\nSee, millisena lapsed näevad ja tajuvad endaga koos söögilauas istuvaid täiskasvanuid, mõjutab tugevalt ka nende meeleolu ja käitumist. Seega tasub eelkõige iseendal teadlikult silm peal hoida. Kui otsustad olla meeldiv ja rahulik lauakaaslane, võid tõenäoliselt juba varsti märgata selle positiivset mõju söögiaja üldisele õhkkonnale. Ajastus on oluline, sellest ei saa üle ega ümber.\nKui lapsed on söögiaja saabudes juba liiga väsinud või pole neil lihtsalt veel kõht tühi, siis ei kujune sellest söögikorrast tõenäoliselt ka mõnusat ja rahulikku lauas istumist. Regulaarsed söögiajad, sh planeeritud vahepalad on need, mis aitavad taolisi probleeme ennetada.\nErinevate vahejuhtumite puhul võiks mõelda, kas tasub lasta neil väärtuslikku head õhkkonda söögilauas rikkuda. Reaalsus on see, et lastel juhtub süües alatasa midagi. Seega pole mingit mõtet endale liiga kõrgeid ootusi seada, et neis hiljem pettuda.\nSuurema lapse äpardusele söögilauas reageeritakse sagedamini negatiivselt ja juba kurjemal toonil. Lapse jaoks on siiski määratult arendavam, kui pahandamise asemel suunatakse teda rahulikult ja konstruktiivselt näiteks tekkinud segadust koristama või selles kaasa aitama. Samuti annab see hea võimaluse väikelapsele vahetult põhjus-tagajärg seoseid õpetada — kuhu asetada tass, et see oleks lauaservast ohutus kauguses jne. Ehk siis võiks proovida Mida suua oma nagu rohkem võimalusi lapse õpetamiseks ja arendamiseks, mitte vajadust temaga riidlemiseks, sest see loob vaid negatiivseid assotsiatsioone.\nToit on toit ja küsimus on vaid selles, kui palju ning kui sageli on üht või teist asja mõistlik süüa. Söögiajal tuleks kindlasti vältida teiste lauas istuvate inimeste toiduvalikute, -koguste ja maitse-eelistuste halvustamist.\nSõbralik aasimine, mida kõik osapooled ühtmoodi mõistavad ning mis ei kanna endas tegelikult hinnangut, on veidi teine teema. Kuid näiteks lapsed on selles osas enamasti üsna sirgjoonelised ja olenevalt olukorrast ka tundlikud.\nNäiteks redisel on tugev ja veidi kibe maitse, mis võib panna keele pisut kipitama. Mõnele see meeldib, teise jaoks tundub aga liiga terav või harjumatu. Sõltuvalt laste vanusest võiks koos nendega paika panna mõned lihtsad ja kõigile jõukohased reeglid, mida on söögiajal sobiv teha ja mida mitte. Näiteks: võib jätta proovimata mõne toidu, kui seda ei soovi, kuid ühegi söögi kohta ei öelda midagi halvasti.\nKahtlemata tuleb lastele reegleid meelde tuletada ning neid ikka ja jälle üle korrata, kuid eelnevad konkreetsed kokkulepped aitavad säilitada meelerahu ja olla järjekindel. Ehkki sageli tundub lihtsam lapsele toiduportsjon valmis serveerida, võiks ta hakata endale ise sööki taldrikule tõstma, kui tema areng ja oskused seda juba võimaldavad.\nViimane variant Mida suua oma nagu palju paremini lapse eneseregulatsiooni enda keha signaalide ehk nälja- ja täiskõhutunde tajumine ja söömine sellele vastavalt ja iseseisvust. Samuti välistab see näiteks võimaluse, et laps taldrikule valmispandud toidust mingil põhjusel kohe keeldub, mis tekitab asjatu vastasseisu juba söögiaja alguses.\nKui sama toit seisab laual kausis ning laps saab endale söögi ise taldrikule tõsta, on märksa tõenäolisem, et ta seda ka teeb. Kui lapse toitumine Mida suua oma nagu muret, siis on mõistlik seda vaadelda mitte söögikordade kaupa, vaid laiemas perspektiivis ehk päeva de või nädala, mõnikord isegi kuu lõikes. Kõik söögikorrad ei pea kaugeltki olema toitumise mõttes ideaalsed. Lapse jaoks on üks stressivaba, ehkki mitte just täisväärtuslik ja tasakaalustatud söögikord kindlasti parem kui sunniviisiliselt söödud tervislik eine.\nKüll võiks aga seejuures olla pere toiduvalik üldises plaanis mitmekesine.\nKui lapse toitumise hindamine ja söögikordade planeerimine tekitab küsimusi, pöördu nõu ja abi saamiseks toitumisnõustaja poole. Nimekas laste toitumise spetsialist ja pereterapeut Ellyn Satter sõnastas juba rohkem kui 30 aastat tagasi nüüdseks laialt tuntud vastutuse jagamise põhimõtte Division of Responsibility ehk DoR laste toitmises.\nSelle üldine sisu on lihtne: nii vanemal kui lapsel on söömisprotsessis oma roll või nö vastutusala, mille täitmise mõlemad osapooled teineteisele usaldavad. Nii vastutab lapsevanem selle eest, mida, millal ja kus süüa ning laps vastutab selle eest, kas ja kui palju süüa. Vastutuse jagamise põhimõte on universaalne, võttes otseselt või kaudselt kokku väga paljud stressivaba söögiaja eeltingimused.\nSellel on potentsiaal tuua lisaks kaasa mitmeid positiivseid arenguid lapse toitumises.\nEt aga kõik toimiks ja tulemused oleksid need, mida ootame, tuleks kindlasti uurida veel lisainfot kõnealuse meetodi kohta. Miks siis mitte seda võimalust kasutada! Millised on söögiajad Sinu peres? Kui tundub, et need on tihti liiga pingelised ja stressirohked, siis mis võiks olla esimene samm, mis muudaks need senisest rahulikumaks ja mõnusaks?\nMis on see, mis aitab Sul ennast söögiajal hästi tunda? Mida suua oma nagu, issile väga maitseb. Ühest küljest justkui jah, sest mingit pahandamist, halvustamist, jõulist sundi või muud karmi kohtlemist siin ju ei paista olevat? Pigem hoopis tunnustamine Mida suua oma nagu ainult heatahtlik suunamine? Näib nii, kuid ettevaatust! Kõik need sõnumid on tegelikult survestavad, mis võivad sõltuvalt lapsest ja olukorrast olla üsnagi soovimatu mõjuga.\nEriti siis, kui need kõlavad söögilauas järjepidevalt ja sageli. Esimeses lauses on näha otsest survestamist ning ka ülejäänud kaks kannavad samalaadset sõnumit, ehkki pisut varjatumalt. Süüa tuleb auhinna nimel.\nKaaluda tasub magustoidu pakkumist hoopis omaette toidukorrana, näiteks aeg-ajalt vahepalaks. Kuid siingi on selge probleem, et söömisele antakse hinnang vale, välise tunnuse järgi tühi taldrikehkki süüa tuleks vastavalt enda keha märguannetele kõht on täis. Laps tajub sundi tühjendada taldrik, sest seda tunnustatakse ja järelikult see ongi kõigest muust olulisem. Tänapäeval on vist juba üldteada tõsiasi, et last sööma sundida ei tohiks.\nSunnimeetodite kasutamise üheselt kahjulikku mõju laste toitumisele on kinnitanud suur hulk teadustöid ja on selge, et midagi head see kohe kindlasti endaga kaasa ei too.\nMida süüa kui emmet pole kodus? Üldiselt mulle sellised valmis toidud, mida ainult soojendama peab, väga ei istu. Eriti vokid. Või no tegelt valmistoidud ikka üldse ei meeldi. Sellised soojendatavad.\nEhkki teadlikkus võib selles osas olla veel erinev, siis loodetavasti on igaveseks möödas vähemalt need ajad, kui näiteks lasteaias lõunalauast enne tõusta ei tohtinud, kui oli ette näidata kasvõi enam-vähem tühjaks söödud taldrik. Päris alati ja igal pool sellist reeglit vist küll õnneks ei järgitud. Siiski oli mõnikümmend aastat tagasi veel üsna tavapärane, et mõnel õnnetul lapsel kästi jääda laua äärde istuma, kus ta siis pisaraid neelates ja vastumeelsust alla surudes endale vägisi toitu sisse pressis.\nHalvemal juhul võis see lõppeda ka oksendamisega. Needki kuuluvad nn kontrolliva toitmisstiili juurde, kus lapsevanem üritab kontrollida seda osa lapse toitumisest, mis tegelikult on lapse enda vastutusala. Edasi kirjeldatakse raamatus uurimust, mis näitas aga ilmekalt, kuidas isegi rahulik ja leebe Lihtne kiire viis kohurasva poletamiseks vähendas laste valmisolekut süüa just nimelt seda toitu, mis seostus neile sundimisega.\nKõige põhilisem vastus on, et need ei toeta lapse söömisega Mida suua oma nagu eneseregulatsiooni arengut ehk seda, et laps õpiks Mida suua oma nagu tähele panema oma keha märguandeid. Eneseregulatsioon on aga üks olulisematest Mida suua oma nagu toitumise alustaladest, seda ka täiskasvanueas.\nPahatihti saabki see juba maast-madalast häiritud pideva sekkumise, hinnangute, kiitmiste ja karistamistega — laps hakkab sööma sõna otseses mõttes valedel põhjustel. Siin ja praegu võime oma eesmärgi saavutada ja laps proovib meie soovitud toitu või sööb taldriku tühjaks, pikemas perspektiivis aga suurendame sel moel paraku vastumeelsust teatud toitude suhtes ja võtame lapselt võimaluse õppida söögilauas enda keha kuulama.\nTulemusena võib seega lapse niigi kehv toitumine veelgi halveneda või harjumuseks saada pidev ja esialgu võibolla märkamatu ülesöömine.\nJuhuslik positiivne ja paindlik motiveerimine mingit püsivat kahjulikku mõju muidugi ei avalda, eriti nende laste puhul, kellel on söömisega baasiliselt hea ja terve suhe.\nSeejuures on aga alati oluline jälgida, et ei sõidetaks üle sellest, mida laps ise tunneb. Ühelgi juhul pole vaja süüa rohkem, kui kõht on juba täis. Nende jaoks võib see tähendada suurt ja mõnikord lausa hirmutavat survet teha midagi sellist, milleks neil puudub veel valmisolek.\nSeejuures on üsna loogiline, et just neid lapsi kiputakse sagedamini söögilauas erineval moel suunama ja innustama. Seda loomulikult ainult heade kavatsustega. Kindlasti mitte, kuid oma sõnumid on mõistlik sõnastada nii, et need jätaksid lapsele kontrolli selle üle, mida ja kui palju ta sööb. Usu, see maitseb sulle! Püüa ruttu kõik pallikesed supi seest kinni ja pane endale suhu!\nÜldised põhimõtted kehtivad kindlasti, kuid iga laps ja pere on siiski erinev. Seda, kuidas just enda last kõige paremini söömisharjumuste kujunemisel toetada, võib alati julgelt arutada näiteks toitumisnõustajaga.


disainiöö | Arhiiv | 1/1 | KULTUUR.INFO BLOGI\nTag Archives: disainiöö\nTriin Hallas: Sammud disaini tulevikku\n20. septembri pärastlõunal leidis Disainiööl aset rõivadisainietendus, mis festivali üldteemale vastavalt püüdis mõtestada disaini tulevikku. Oma loomingut ja visiooni esitlesid Eesti Kunstiakadeemia uues hoones Diana Arno, Triinu Pungits ja Kalle Aasamäe. Nende kolme Eesti moedisaineri puhul oleks erinevusi kergem välja tuua kui sarnasusi ja seda peegeldasid lühietendusedki. Kolme erinevat esitlust raamis omavahel kokku taustalugu noormehest ja neiust ning nende püüdlustest panna kasvama tuleviku disaini seeme. Selle tarvis toodi proloogina tantsides lavale suur lillepott.... Loe edasi\nAnete Kruusmägi: Kandmine mittesoovitatav!\nKas sa tead, kust on pärit see teksapaar, mida praegu kannad? Kas tead, et sedasama odavalt saadud püksipaari on töödeldud mürgiste ainetega, mis on kahjulikud nii sinu tervisele kui keskkonnale? Kas kujutad ette, kui palju vett ja elektrit kulub ainuüksi selle ühe paari valmistamiseks? Oled sa ikka õnnelik ja uhke oma odavalt saadud teksade pärast? ... Loe edasi\nkultuur.info Disainiöö soovitused\nDisainiöö toimub sel aastal juba kümnendat korda ning aitab sel korral tutvustada tulevikudisaini olemust ning mõtiskleda muudatuste üle, mida toovad kaasa nihked disainivaldkonnas. Ametlikult on festivali kuupäevadeks välja kuulutatud 17.–20. september, kuid esimesed sündmused toimuvad varem ning mitu näitust on avatud lausa kuu lõpuni. Disainiöö pakub sündmusi nii spetsialistidele kui huvilistele, tutvuda saab kiirelt areneva Eesti disainiga selle professionaalses mitmekesisuses, kuid ka nopetega välismaise disaini eeskujudelt. Lihtsustamaks orienteerumist Disainiöö seminaridest, töötubadest, näitustest, moeetendustest jm koosnevas programmis, on kultuur.info pannud kokku kümme soovitust.... Loe edasi


Sankt-Peterburgi kaunid aiad | Tensi-Reisid - reisikorraldaja ja reisibüroo. Kultuurireisid, reisipaketid, perereisid\nSankt-Peterburgi kaunid aiad\nSt.-Peterburg – Petrograd – Leningrad – St.-Peterburg. Idanaabrite metropol on tõeline turismimagnet oma vaatamisväärsuste ning rikkaliku ja köitva ajalooga. Siin avaneb täies ilus kunagiste Venemaa valitsejate rõõmuks loodud hiilgus. Graniiti aheldatult voolab linna südames Neeva jõgi, mille kallastel asuvad maailma suurimad muuseumid ja kirikud. Rohkem kui 42 saareks jaotunud linn on võrratu igal aastaajal. Ja parke ning aedu on Neevalinnas väga palju.\nVäljasõit Tartust kl. 04.00 Vanemuise alumisest parklast, kl. 07.00 Tallinnast Rahvusraamatukogu eest parklast! (NB! Kellaajad ja väljumiskohad võivad muutuda, palun kontrollige). Reisi algusest peale saadab Teid meie eestikeelne giid-grupijuht. Peale piiriületust algab Venemaa, kus on palju teistmoodi kui ollakse harjunud Euroopas. St.-Peterburgile lähemale jõudes märkab silm mitmekorruselisi uusrikaste maju, mis on valdavalt tornikeste ja kaartega, igaüks isemoodi. Teel kuulete juttu suurlinna ajaloost. Külastame Peterhoffi – Venemaa Versailles’d. Seitsmest pargist, enam kui kahekümnest paleest ja paviljonist ning sadadest purskkaevudest ja skulptuuridest koosnev pargikunsti tõeline šedööver. Lisaks paljudele lossidele ja purskkaevudele on siin ka puiesteed, metsarajad ning Läänemere kallas. Purskkaevude kompositsiooni keskmes olev “Suur kaskaad” tähistab Venemaa võitu Rootsi üle. “Aadam” ja “Eeva” aga vihjavad sellele, et tsaar lõi Peterhoffi näol endale maist paradiisi. Jalutame alleedel, imetleme merevaadet ja naudime suursugust vaatemängu, mida pakuvad ajaloolise pargi rohelusse uppunud purskkaevud ja kaskaadid. Lõunasöögi aeg. Peale lõunasööki sõidame Oranienbaumi palee parki jalutama. Palee on tuntud ka sõjajärgse nime Lomonossovi järgi. See on üks vanimaid keiserlikke paleesid St.-Peterburgi ümbruses ning ainuke, mida ei hävitatud Suures Isamaasõjas. Palee on rajatud vürst Menšikovi poolt, kes oli Peeter Suure lähim nõunik. Pärast Menšikovi surma läks palee riigile ja seda kasutati varjupaigana. 1743. aastal kingiti palee keisrinna Elizabethi õepojale Peeter III-le. Paleest sai Peeter III ametlik suveresidents. Tänaseks on sealne elegantne park täielikult taastatud. Põikame korraks ka teele jäävasse Kroonlinna. Aastaid turistidele suletud olnud väikelinn Kotlini saarel, mida hakati ehitama meretsitadelliks juba 1704. aastal – eesmärgiga kaitsta ehitatavat pealinna merelt tuleva vaenlase eest. Kroonlinna võib õigusega pidada Venemaa laevanduse sünnilinnaks. Siin on ehitatud laevu, siin on koolitatud tulevasi meremehi, siit on mindud ümbermaailmareisidele. Selle linna kubernerideks on tema hiilgeaegadel olnud Saaremaalt pärit admiral Bellingshausen ja Hagudist pärit admiral Krusenstern. Vaatame sadamat ja Peetri parki, mis on linna peamised vaatamisväärsused. Teekond Kroonlinnast St.-Peterburgi jätkub mööda kaasaegset mitmekorruselist kiirteed. Bussiaknast näeb uut spordirajatist St.-Peterburg-Arena ja linna esimest pilvelõhkujat. Õhtul jõuame St.-Peterburgi südalinna. Möödume Jaani kirikust, mis on 1860. aastal valminud luteri kirik. Enne 1930. aastal toimunud võõrandamist toimusid seal Peterburi Jaani koguduse jumalateenistused. Kirik sai oma algse välisilme tagasi 2010. aasta kevadel. 38 meetrise torni tipus on 6,6 tonnine kullatud ristiga kiiver. Majutus järgnevad 4 ööd kesklinna ***hotellis (2-sed toad). Soovijatele õhtusöök rootsi lauas hotelli restoranis (ettetellimisel, lisatasu eest).\nHommikusöök. Linn Neeva kallastel pakub ainulaadset baroki ja klassitsistliku arhitektuuri ansamblit koos miljonilinna võlude ja varjudega. Kogu linn on üks suur vabaõhumuuseum. Iga hoone ja tänav on täis ajalugu, legende ja suursugususe hõngu. Peeter I poolt 1703. aastal asutatud linn on läbi elanud suurriigi tõuse ja mõõnu ning olnud seotud nii Balti aadli kui Euroopa aristokraatiaga. Teel linnast välja teeme pildistamispeatuse oma endises hiilguses seisva Iisaku katedraali juures, mida ehitati 40 aastat ja mis oli St.-Peterburgi peakirikuks 1858-1922. Senati väljakul seisab Vaskratsanik – suurepärane kuju Peeter I-st, kelle hobune tallab surnuks reetmist sümboliseeriva mao. Külastame Konstantini paleed ja aeda. See on umbes 13 aasta eest valminud Venemaa presidendi särav - uhkeldav residents. 10. detsembril 2001. aastal andis Putin välja ukaasi, mille kohaselt tuli St.-Peterburgi 300-aastaseks saamise pidustusteks taastada unikaalne vaatamisväärsus, kompleks, mis oli 1990-ndatel võetud UNESCO Maailmapärandi nimekirja. See taastatud kompleks ühendab endas riikliku residentsi, nüüdisaegse kohtumistepaiga ja ajaloolis-kultuurilised funktsioonid. Lossi nooblite saalide interjöörid on taastatud lossi ajalugu järgivalt võimalikult originaalilähedaselt. Soojal aastaajal kasutavad riigipead lossi jõudmiseks valdavalt mereteed, sellest ka lossi nimetus – Putini mereresidenst. Hoolikalt turvatud territooriumil on võimalik giidi saatel ringi liikuda. Näeme rohkete skulptuuride ja purskkaevudega parke. Ülemine park on kujundatud inglise stiilis ja alumine prantsuse pargikujunduse motiividel. Lossi lähedal asub ka Peeter Suure köögiviljaaed. Uuendusmeelne tsaar tõi oma Lääne-Euroopa külakäikudelt Venemaale kaasa palju uusi teadmisi ja kombeid. Ta andis 1711. aastal käsu rajada köögiviljaaed, et ka Venemaal kasvatataks uusi söödavaid köögiviljasorte. Lisaks toodi siia ka haruldasi puid ja põõsaid ning lilleseemneid. Tsaar hindas ka maitse- ja lõhnataimi. Kuid salat ja artišok olid ta lemmikud. Aed avati taas külastajatele 2005. aastal peale renoveerimist. Siinsetest kaunilt kujundatud dekoratiivsetest peenardest saab eeskuju ka oma koduaiale. Näeme ka Venemaa mesinduse ajalugu. Esimesed mesitarud olevat siia toodud Dorpatist. Tagasisõit St.-Peterburgi. Soovijatega läheme Tauria aeda, mis on 18. sajandil maastikukunsti monument. Linna esimene maastikupark, mida pikka aega peeti St.-Peterburgi parimaks. Maalilise aia lõi V. Gould. Kaevati tiigid ja kanalid, ehitati sillad ja tammid, haljasaladele rajati tehismäekesed ja looklevad teerajad. Siin jalutasid paabulinnud ja tiikides ujusid luiged. Õhtune laevasõit mööda Neevat ja selle kanaleid. Naudime Põhjamaade Veneetsia ülevat ilu. Nii saab hea ülevaate südalinna piirkonnast – kaunid vaated, lisaks giidi jutt kaldaäärsetest paleedest ja nende saatustest.\nHommikusöök. Hommikul veidi aega linnas. Väljasõit Tsarskoje Selosse - Katariina paleesse. Palee oli Peeter I kingitus oma naisele ja selle ehitamist alustati 3 sajandit tagasi. Tõeliselt grandioosse ilme sai see Jelizaveta Petrovna valitsemisajal. 18. sajandi keskel kuulsa itaalia arhitekti Rastrelli käe all. See on üks maailmakunsti meistriteoseid. Barokkstiilis hoone sini-valge-kuldne fassaad on ligi 300 meetrit pikk. Hoone ümber laiub prantsuse-inglise stiilis park. Selle keskel olevat järve kaunistavad arvukad paviljonid. Lossi- ja pargiansambel kuulub vaieldamatult Euroopa pärlite hulka. Lossis asub ka kuulus Merevaigutuba, mis taasavati 2003. aastal. Aleksander I valitsemisajal avati lossi suurvürstide tiivas aadlinoorukitele mõeldud õppeasutus – lütseum, mille kuulsaimaks kasvandikuks oli Puškin. Suur ja mitmekesine pargiala oma skulptuuride, monumentide, paviljonidaga. Aleksandri pargis asub hiina küla koos hiina pargiosaga. Õhtusöök restoranis koos folklooriprogrammiga (lisatasu eest).\nHommikusöök. St-Peterburg on kuulus mitte ainult oma arhitektuuri poolest, vaid siin on ka palju kauneid aedu ja parke. Paljud neist restaureeriti linna 300 aastapäevaks. Selle päeva pühendamegi nende jaoks. Venemaa Teaduste Akadeemia juures asuv Peeter Suure Botaanikaaed asub Petrogradi poolsaarel ja on üks vanimaid botaanikaedu riigis. Peeter I asutas Apteegi aia 1714. aastal peamiselt ravimtaimede kasvatamiseks. Ekspeditsioonid erinevatele maa-aladele suurendasid aia kollektsiooni uute põõsaste ja lillede sortidega ning ka haruldaste ja eksootiliste taimedega, mille jaoks ehitati aeda kasvuhoone. Tänapäeval ongi väga head kollektsioonid kasvuhoonetes. Lõunasöögi aeg. Vaba aeg linnas. Linna tuiksoon – Nevski prospekt, alati rahvarohke, alati kiirustav. Soovijad võivad minna jalutama Suveaeda. See on linna keskel asuv aia- ja pargikunsti mälestusmärk, linna üks sümbolitest. Selle linna vanima aia laskis Peeter I kavandada 1704. aastal Hollandi barokkstiilis ning purskkaevudega nn. tulevikupargina. Kuna alul istuti siia ainult üheaastaseid taimi, sai see nimeks Suveaed. Kaks aastat hiljem projekteeris arhitekt Ugrjumov siia Venemaa esimesed purskkaevud. Hiljem lisati ka juba galeriid halva ilma puhuks, kaevati kanalid ja nii jäi Suveaed saarele. Siin oli 50 purskkaevu ja palju allegoorilisi 17.-18. saj. skulptuure. Restaureeritud Teemajas asub tänapäeval näitusesaal.\nHommikusöök. Külastame aiaguru Juri Markovski koduaeda. Aia omanik tuntud ka väljaspool Peterburgi. Üle 30 aasta on ta töötanud aedade rajamisel ja omab sel ala väga suurt autoriteeti. Alustame kojusõitu. Eestisse jõuame hilisõhtul. Sõit Tallinn-Tartu.\n459 € Maakodu tellijatele\n489 € tavahind\nöömaja***hotellis koos hommikusöökidega,\nkoduaia külastus (12.50 €),\nõhtusöök rootsi lauas hotelli restoranis 1. päeval 12 €,\nõhtusöök folklooriprogrammiga 30 €,\nKonstantini palee ja aed 18 €,\nühene majutus 155 €.\nKAASA: EV pass, mis peab kehtima vähemalt 6 kuud peale reisi lõppu!\nVIISA INFO: Viisa vormistamiseks vajalikud dokumendid: pass, 1 foto (3,5 x 4,5 cm, pilt ei tohi olla vanem kui 6 kuud). Dokumendid peavad olema reisibüroosse toodud hiljemalt 29.06.2018! NB! Pass peab kehtima vähemalt 6 kuud peale reisi!\nMõningad hinnad lisaks, tasumine kohapeal (2017. a. andmetel, võivad muutuda sõltumata reisikorraldajast):\nPeterhoff 900 RUB\nBotaanikaaed (koos giidiga)


Juulikuu seljakotimatk Repovesi rahvusparki, Soome - Hiking BaltNorth\nMatka kuupäevad: 01.07-03.07.2022\nTule lase puhata silmadel järvede ja tiikide moodustatud metsamaastikul. Repovesi kaunid mäed ja järsud kaljud panevad matkalisi ronima üha kõrgemale. Rippsild, parvetamine, vaade vaatetornist ja kaunis loodus, millest kindlasti saad oma seiklusjanu kustutatud. Repovesi on Soomes populaarne matkasihtkoht, kus on mitmesuguseid tähistatud matkaradu üle 40 kilomeetri. Matkarada sobib kõigile aastaringselt. Mitmekülgne matkarada pakub võimalust mitu päeva matkata. Paljud kohad on mõnevõrra füüsiliselt nõudlikud kõrguse erinevuste tõttu. Rahvuspargi kõrgeim kaljusein on 50 meetrit ja kindlasti võlub iga matkalist oma vaatega. Raskesti ligipääsetavates kohtades on trepid ja laudteed. Kohati nõudlik maastik võtab rohkem aega kui tavaliselt. Matkarajal leidub lõkke-ja telkimisplatse. Matkame jalgsi, ööbime telkides ja laavudes ning süüa teeme oma pliitidel või lõkkel. Matkatolmu pühime nagu ikka vette hüpetega.\nMatka algus- ja lõpp\nRepovesi rahvuspark, Soome\n30 nauditavat kilomeetrit\nsobib liikumist harrastavale inimesele\nmatkajuhi tasu(kliki, vali kodulehelt ja märgi broneerimisel märkustelahtrisse)\ntransportteenus maksab eraldi 68 eurot ja sisaldab laevapileteid (kliki ja broneeri eraldi meie pakutavate sihtkohtade seast või võta meiega ühendust)Hiking BaltNorth OÜ pole reisbüroo vaid matkaklubi ning ei koosta ega müü pakettreise.\ntoitlustust (matkale arvesta 7 matkatoitu)kliki, küsi sooduskoodi ja osta meie e-poest\nmatkavarustust(kliki, küsi sooduskoodi ja rendi meie käest)\nmatkatelk, seljakott, magamiskott, magamisalus, padi(kliki, küsi sooduskoodi ja rendi meilt)\nkihiline riietus, vahetuspesu ja hügieen\nmatkatoidud(arvesta sellele matkale 8 söögikorda)\nsöögiriistad, matkapliit, veepudel\nakupank, patareid, pealamp\nBroneeri transportteenus eraldi\nOlhavan mäe kaunid vaated\nLapi väina rippsild\nKataja mägi oma lummavate vaadetega\nKetunlossi ehk parvega jõe ületamine\nNaudime tõelist matkaja elu\nKohtume hommikul Tallinnas sadama ees ja teeme ühise tervituse.\nSõit matkaraja alguspunkti\nHelsingist Repovesi rahvusparki läbime 180 km, mis kestab umbes 2,5 tundi.\nMatkaraja ja ettetulevad raskused läbime meeskonnana, heas tujus, rahulikus tempos ja igat sammu nautides. Märkame kaaslasi ja vajadusel abistame üksteist. Teeme pilte ja pause kauneid vaateid pakkuvatel nõlvadel.\nMagame laavus või telgis. Telk peab olema kaasas, sest laavud võivad olla hõivatud. Sööki valmistame lõkkel või matkapliidil. Matkapliit ja muud söögitegemise riistad kuuluvad seljakoti varustusse. Sel matkarajal leidub veevõtukohti. Esimesel päeval kõnnime kokku 15 kilomeetrit ja jääme telkima, kus taustaks kaunis Olhava kaljusein. Teisel päeval jätkame matkarada kogupikkusega 15 kilomeetrit. Peale matkapäeva jääme telkima, naudime seltskonda ja puhkame järgmise päeva tagasisõiduks.\nSõidame tagasi Helsingi Lääneterminali\nHommikused ärkamised värskes õhus on väga mõnusad ja nautimist väärt. Viimasel päeval peale hommikusööki, alustame sõitu Helsingisse.\nNB! Täpsema info laevasõidu kohta, jagatakse matka broneerijatele.\nAbistame meelsasti varustuse pakkimisel.\nHiking BaltNorth OÜ pole reisbüroo vaid matkaklubi ning ei koosta ega müü pakettreise. Matkaja peab hoolitsema ise Euroopa haigekassakaardi, reisidokumendi, reisikindlustuse kehtivuse eest.\nTutvu kindlasti osalemistingimustega.\nSamuti on võimalik broneerida matk oma grupiga teile sobival ajal. Detailide täpsustamiseks helistage numbril +3725222181 või kirjutage aadressile hiking.baltnorth@gmail.com\n2 matkajat vaatavad hetkel seda matka


Apple Music on nüüd saadaval Samsungi telerites | IPhone'i uudised\nApple Music on nüüd saadaval Samsungi telerites\nApple Music on Spotify alternatiiv, mille Cupertino ettevõte otsustas käivitada ja mille vastu Spotify oskas end raudse rusikaga kaitsta. Aastaid hiljem on enamik ootusi täidetud, Apple Music ei ole Spotify vastu kasutajate hulgas tõeline rivaal, kuid sellel on väga oluline miljonite kasutajate baas (loomulikult Apple'i kasutajad), mis on muutnud selle populaarseks tohutult paljudes kasutajates. seadmeid. Apple'i ja Samsungi uus lähenemine kulmineerub rakenduse Apple Music saabumisega Samsungi nutiteleritesse, Kas ootasite seda saabumist?\nAlates tänasest saavad 2018. aastast turule tulnud Samsungi nutitelerid oma rakenduste poodi värskenduse, mis võimaldab teil Apple Musicu alla laadida. See on eriti asjakohane kahel põhjusel: esimene on see, et Samsung on üks maailma juhtivamaid teletootjaid ja -müüjaid; Teine on see, et paljud Apple'i kasutajad, kellel on Samsungi televiisorid, saavad kodus oma muusika kuulamiseks kasutada oma multimeediakeskusi, näiteks nende teleritega seotud kõlareid ja heliribasid. See on kahtlemata alternatiiv, mis leevendab paljusid kasutajaid, eriti neid, kellel on Hi-Fi seadmeid või erinevat tüüpi televiisorit.\nSee leping on sõlmitud kavatsusega pakkuda meie tarbijatele parimaid meelelahutuskogemusi. Nüüd, kui inimesed veedavad rohkem aega kodus, peame selle missiooni täitmiseks veelgi rohkem otsustama - Salek Bordsky / Samsungi ettevõtluse ja arenduse asepresident.\nNii et kindlasti on Samsungil Apple'i protokollide oma seadmetes kohandamisel kõige parem positsioon, meil on juba olemas AirPlay 2, HomeKit, Apple TV ja nüüd Apple Music, me ei oleks seda kunagi Apple'ist ette kujutanud, aga see näeb päris hea välja.\nTäielik tee artiklini: IPhone'i uudised » iPhone » Mitu » Apple Music on nüüd saadaval Samsungi telerites\nVideotöötlus jõuab Darkroomi viimase värskendusega\nApple-Google'i kontaktide API töötab 28. aprillil


CV Keskus tööpakkumine Lennundusjulgestuse klienditeenindaja, Tallinn, 2022-05-03\nTööpakkumise number #781641\nKuulutus aegub:18. mai 2022\nSinu ülesandeks on olla abiks lennueelse julgestuskontrolli läbiviimisel suunates ja juhendades lennureisijaid. Sinu tööpäevad on täis põnevaid olukordi, mille lahendamiseks saad anda omapoolse panuse.\nLiitu meie meeskonnaga, kui oled vähemalt 18-aastane, põhihariduse ja Eesti kodakondsusega, räägid vabalt eesti keelt ning valdad inglise keelt suhtlustasemel (teiste võõrkeelte oskus tuleb kasuks).\nSind ootavad võimalused enesetäiendamiseks ja töötamiseks paindliku graafiku alusel. Brutopalk alates 6.50 eurot tunnis. Pakume transporti öisel ajal objektile ja koju ning soodsaid sportimistingimusi meie G4S Spordiklubis. Ootame sind osalema toredatel tiimiüritustel. Oleme Sulle kindla ja pikaajalise kogemusega tööandjaks.


Modelli icherries proofilileht ja info - BongaCams\nKlõpsates nupul, tõstad icherries esilehel 60 sekundiks esimesele kohale. Selle aja jooksul paistab modelli jututuba hästi silma ja kogub populaarsust! Teavitus sinu tegevuse kohta ilmub ka jutuaknas ning seda näevad modell ja teisedki vestluses osalejad. icherries hindab seda väga ja on sulle kindlasti tohutult tänulik!\nOluline info kasutaja icherries kohta


Haruldane mudakonn sai juurde uusi elupaiku - Tänane leht\nTartu Ülikooli kahepaiksete uurija Riinu Rannap Assamalla kandis, kus sel sügisel käis hoogne taastamistöö hariliku mudakonna kõige põhjapoolsemas levialas. FOTO: Marianne Loorents/Virumaa Teataja\nVäikese salapärase hariliku mudakonna elu hakkas eelmisel sajandil allamäge veerema. Kvaliteetsed elu- ja kudemispaigad kadusid järjest. Järele jäid vähesed eraldatud oaasid, kus suurte silmade ja omapärase vertikaalse pupilliga pisike kahepaikne ennast hästi tundis.\nNüüd muutub hariliku mudakonna tulevik helgemaks. Projektiga „Loodusrikas Eesti” taastatakse hulgaliselt kahepaiksetele sobivaid tiigikesi, et eriline väike konn ennast Eestis jälle hästi tunneks. Harjumaal ja Läänemaal sätiti tiigikesi harivesilikele paremate tingimuste loomiseks.\nTartu Ülikooli kahepaiksete uurija Riinu Rannap kõneles, et sel sügisel käis hoogne taastamistöö hariliku mudakonna kõige põhjapoolsemas levialas Lääne-Virumaal. Assamallas puhastati neli endist savivõtutiiki orgaanilisest settest ja võsast ning Mädapea tammiku hoiualal tehti lausa üheksa väikeveekogu mudakonnale sobivaks kudemispaigaks.\nPõllutöömasinad pärsivad mudakonna levikut. Rannap kirjeldas, et maa sisse kaevuda armastav teise kategooria kaitsealune liik mudakonn eelistab elupaikadena liivast elupaika või põllumajandusmaastikku. Kuna põllumajandus on intensiivne, masinad künnavad väga sügavalt ja taimekaitsevahendid ei ole konnale tervislikud, on enamik Eesti kahepaiksetest üsna täbaras olukorras. Samuti on väga tähtis see, et tervelt kolmandik Eesti maismaast on kuivendamisest mõjutatud.\n„Kraavide kogupikkus ületab praegu kahekordselt looduslike jõgede ja ojade kokkupikkust,” kõneles Rannap ja lisas, et märgalad ei ole vajalikud üksnes kahepaiksetele.


Jaanipäeva hommik vaatab juba kõrgelt Prillupi kuuma kambrisse, leiab aga noorpaari ikka veel voodist. Ta ei imetle, sest öökeselt kuulis, nad olnud lastega vainul, kuni tõrvatünni viimased riismed tumepunasteks pepredeks kõdunenud. Ta ei imetle, vaid muhatab ja tõuseb kõrgemale.\nMagab ainult Tõnu, noorik on ärkvel. Noorik toetab küünarnukki põhkpadjale, põske rusika najale ja vaatleb, kuidas Tõnu magab. Tõnu magab seliti, käed kõhu peal, koon kõrgel, nina püsti ja suu lahti. Rind on tal laialt paljas, käised tagasi lükatud, vaip madalale tõrjutud. Mis tema ihust nähtaval, see on karvane, klutiselt karvane – rind, kael, lõug ja põsed, käsivarred ja käed. See rõhmane karvakate, pehme ja läikiv, nahka mööda roomav ja pugev, ainult käte peal hõredam, ei pikene ega tihene ka suurt, kui ta laiguliseks habemeks ja täkerdunud juukseks saab. Habe lõpeb alles põseluude ümber, juuksed algavad juba puhk maad pealpool kulme. Ninast kasvavad tutikesed välja ja üksikud uidud kõrvadest.\nNoorikut hukutab Tõnu loomulik kasukas. Ta pilk uitab tema rinda mööda üles ja alla, peatub käsivartel ja silmnäol, ja uitab jälle rinda mööada üles ja alla. Ja siis kerkib ta vaba käsi peitlikult ja lihkub paar korda selle põuetihnu ladvikust üle, hellalt ja vargsi, nagu kartlik lapsuke koera silitab. Ja kuna ta rahuldatud käe tagasi tõmbab ja taas vaatleb, kargab tal naerusäde silmist, sest üks kooliraamatu pilt tuli talle meelde, ja ta huultelt kurrutab sosinal sõnake «orangutaja».\nNing äkki tikub talle himu peale, kirglik himu, vastuseismatu himu: põlema pista see pehme, läikiv padrik Tõnu rinnal ja vaadata, kuidas ta lahinal läheb nagu kulu! Tikutops piibu ja tubakakotiga on Tõnul alati peatsis. – Nooriku käsi sirgub ja ulatab, ta silm kiiskab. Mari ajab nalja nii kaugele, et ta tiku põlema tõmbab ja ainult veel ootab, kuni väävlit sulatav leegike suureneb.\nSeal aga liigutab end magaja, maigutab suud ja ärkab. «Mis on – mis on?» ümiseb ta tosuselt ja äigab käeseljaga higist otsmikku. Tema ligislikku seisvad pruun-punased silmad kobavad segaselt otsida, ja Mari meelest on, nagu oleksid koopad, mille põhjast nad vilguvad, viimasel ajal suuresti süvenenud.\n«Ma tahtsin sulle tuld otsa panna,» vastab noorik.\n«Mulle… Tuld – soo – miks siis?» Tõnu pilk on naise käe leidnud, mille näppude vahel tikk veel põleb.\n«Sa oled nii karvane.»\nTõnu haigutab. «Kas sa seda siis alles täna näed?»\n«No kus su silmad siis enne olid?»\nTõnu haigutab jälle. «Pane aga siis tuli otsa!»\n«Nüid ma enam ei taha.» Ja Mari viskab tiku üle otslaua.\n«Jaa, ma olen karvane – pealaest varbaotsneni ja igast küljest ja kandist. Ema, õnnis, ütles ikke: Tõnu, sinust soab rikas mees! Meie suguseltsis põle ükski karvane, sellepärast oleme kõik vaesed, aga sinust soab rikas mees.»\n«Aga ei soand.»\nPrillup on käed pea alla pannud ja naeruse vaate lakke liitnud. Karvad ta suu ümber virdavad jutuhimuliselt ja häälel on unistav-pehme kõla.\n«Ei ole tänini soand. – See oli ema jutt – isal jälle olid teised jutud. Isa ütles: Naiste möga! Kust sulle muidu antasse, ja kellelt sa võtma lähed! Meie põle mehed, kes võtma lähvad, – ei old minu isa, ei ole mina, ei ole sina, poiss –, meil põle seda sees, mis võtab. Võtakski vahel, kui just nina ees on, aga kui akkad võtma – juba näed, et teine ära võtt, muudku pühi suu puhtaks! Parem juba ää imusta ega mõtlegi, vaid õhta tõmma väsind keha maha ja ole julge, et pää ommiku jälle tõuseb, ja et ta siis viimast korda on tõust, kui sa üks ommik enam näppu ega varvast ei liiguta. Silk ja leib, piibutäis tubakat ja suutäis viina – see on Prillupitel ikke old ja sellest ei jää sinagi ilma.»\n«Mis ema selle peale ütles?»\n«No ega ema oma usust jätt. Kui ikke poiss karvane on ja jumalat palub, ei siis olla midagi võimata – muudku nugrilt käskis jumalat paluda, kes jo karvad on and.»\n«Mis siis isa vastas?»\n«Ei-noh, isal põld jumala vasta kedagi, ega ta pagan old. Aga ükskord pahandas siiski – vist oli teine ühe suutäie asemel kaks soand: tulid just kirikust – pahandas jah, et kust siis sina tead, kumba rikkuse pärast peab paluma, kas jumalat või kuradit? Näe, kurat just olla karvane, jumal mitte – karvasest jumalast ei olema keegi midagi kuuld! – Mulle aga ütles üsna vihaselt: Parem ää palu kumbagi, ega sest kedagi väilla tule, silku ja leiba soad muidugi!»\nPrillup naeratab, ta pilk püsib laes. «See vanamees oli mõnikord veider.»\n«Kumba sa siis uskuma jäid, isa või ema?»\n«Ah mina? Mina jäin viimati mõlemaid uskuma.»\n«Kudas nii, mõlemaid?» Noorik hüpitab tikutopsi.\n«No voata, Mann, – eks ole soand vahel ikka koa mõelda, iseäranis nooremast peast, et tõmmad õige rihma vööle ja lükkad mütsi teise kõrva peale ja lähed ja otsid miski muud, et kui teised leidsid, ehk leiad sinagi, ja kui õnn ea, ehk oskab kobedamgi noos kuskilt pihku, sest ega sullegi nina asemel sarv näkku ja silmade asemel tammetõrud pähe ole pistetud, küll sa koa ikke natike aistad ja selitad, ja mis su käed kohe ei oska, eks nad seda või õppida, liiguvad jo liikmetes, ega nad ühest tükist ole, ja et sa siit kruusirühast ja rahaaugust kord välja soaksid! Näe, nagu Vuti Mihkliga sealt tagant soo äärest. Mõistis teine natuke puutööd – mis ta’nd suurt mõistis, ise niisama akkas, niipailu mõistaks mina ja iga teinegi –, aga näe, pistab ükspää kerve vöö vahele ja läheb! – Seda minust ei soa. Ma mõtlen küll, aga ei lähe. Läveni soan, aga mitte üle. Justku oiaks keegi sabast kinni.»\n«Mis sest Mihklist siis sai?»\n«Noo, mis Mihklil viga! Juba kolm maja teisel Kassisabas, üks poega. Koland esite mõisades ehitustõõd teha, pärast linnas, siis akand podretsikuks – võta kinni, kuda see tal nii sobis, – ja nüid ehitab teistele majasi, ja teiste omadest jääb ikke niipailu palka ja laudu üle, et Mihklike mõne aja pärast jälle omale võib ehitada.»\n«Nõnna on küll odav ehitada.»\n«Seda ma arvan!» naerab Prillup podinal. «Ja ärra pealekauba: vaatab, käed taskus, pealt, kuda palgalised tööd teevad. – Aga või see siis ainus on, keda ma tean. Ühe Mardist poisiga teenisime all külas üleaedseid, ennegu isa suri, Häh, kurat – see läheb mul igavaksl sülitab teine üks õhta. Parem lähen varastan mõne obuse või otsin mõne naisekribu, kel natuke sukasääres on. Ja jüripää panebki õlmad vöö vahele. Ma küll ei tea, mitu oast ta varastas, enne kui kuskilt sukasääre otsast naisekribu leidis, aga seesama Mart peab ammust aega Paldeskis trahterit ja ea vats ripub teisel ees, aga näe, Tõnu kükitas isa asemele Prillupile ja kükitab siin praegugi. Tõnu võtab oogu, aga ega ta sellepärast üppa.»\n«Sinu nina võtab ka oogu, nagu tahaks laeva poole üpata, aga varsti vajub moka peale nössi.» Ja noorik silub tikutopsiga Tõnu nina mööda alla.\n«Soaks jo siitki välja, ega keegi keela» – kõneleja oma jutuhoos ei saa puutumisest teadlikukski – «ehk jälle võiks jo siitki kedagi peale akata (mõisapäevadega soaks juba aegu, ja mõni raha nüid, mis ta palgatöö eest maksab) – kui aga seda akkajat ja võtjat rohkem veres oleks. Nagu va Siimu-Jüri Joagul sealpool jõge. Oli teine Tapul kandimees, nagu minagi siin. Oasta kahe-, kolmeteistkümne eest võtab kätte ja kukub õunte ja marjadega angeldama – esite üsna väikselt, müib neid pühapääviti kirikuplatsil ja mõni pää linnaturul, niipailu kui ühest mõisa-aiast soab. Aga siis rendib kaks ja kolm ja mitu aeda ja akkab Peterburi vedama, ja pärast ostab veel kardulid ja mune üles, ja kõik ikke Peterburi, ja nüid on vanamel ilus ostetud koht raudtee ääres ja angeldab seal edasi, et lase aga käia!»\n«Ega sa kade ole?»\nMari on nüüd tubakakoti mängukanniks võtnud ja liputab seda paelapidi näpu otsas.\n«Mis seal kade olla või – eks see ole aga nii reakida. Sa küsid, kas ma usun isa või ema. Ma usun isa, et ega minust ikke minejat ega võtjat soa, aga näe, emal koa õigus olla – võib jo midagi ise tulla, kui see nii on antud –»\n«Ah nii suhu lennata?»\n«Minupärast suhugi lennata või kuda, aga ikke nii, et näe, siin ma olen, nüid võid mind võtta, sest sulle mind soadeti. Ei pruugi nii pilvist kukkuda, nagu kargurätsepale kirikuvallas, et kohus otsib taga, et miks sa oma kolme tuhande järele ei tule, mis sulle üks tundmata sugulane Krimmis või Kapkaasis on pärandand, – võib jo ka teistmoodi tulla, nii et aknast enne näed ja uksest ilusti sisse lased –»\n«Aga ema käskis sind jumalat paluda – kas sa’s oled palund?»\nPrillupi suu jääb lahti, ta rusked silmad lahkuvad laest, võõritavad korraks kõlkuvat tubakakotti vaadata ja hälvivad siis laugude ja ripsmele alla. Alles üürikese aja pärast kohmab ta vastu: «Eks kirikus ole soand käia ja mõnikord palvemajaski –»\n«Jaa – kirikus ja palvemajas käib igaüks!»\n«No või mul siis oli midagi otsekohe imustada või igatseda –»\n«Siis uskusid seni isa ja alles viimasel ajal akkasid ema uskuma?»\nTõnu nihutab õlgu, mühkab paar korda ja pilutab otsivalt jälle suitsunud lae poole, enne kui väike lõuanõksak leidu kuulutab; ta vastab võidukalt:\n«Sa oled koa ikke rumal! – Na kas siis Kuru Joan aiva põIvili jumalat palus kõik need oastad enne seda, kui talle Mäeküla piimad anti! Jaa- vilista! Joan akkas söögilauas olles käsi risti panema, kui juba kaukas varju oli, ja kui seda varju enam oli, siis akkas lugijaid kutsuma. Aga näe, piimad, need tulid ise – need tulid tal potsti uksest sisse. Muudku ükspää kunturi – piimad on jüripäävast soada – kas tahad võtta – elad mõisale kõige ligemal –»\n«Miks teine siis ära andis?»\n«Oli naabrimõisa piimarentnik ja võttis suurema koha rõõsa piimaga teiseks. – Nah, ja Joan – ega tea, kas tal enesel sadatki rubla oli – võis ehk koa olla ja pidigi olema, tal jo kõige parem kuuendik käes – aga sugulastelt, oma ja naise sugulastelt kerjati ja korjati kokku, mis akkamiseks vaja läks koutsjoniks ja riistadeks ja vankriks – ja ennäe nalja: ükspää on Kuru Joan piimamees nagu teisedki piima – ei noh – veike vaks oli ikke vahet esiotsa – ma mäletan kõik nii selgeste, nagu oleks eile old.»\nTundub, et jutustaja alles nüüd õige soone on tabanud. Kuid veel magusam oleks piibuse suuga vesta. Ta ulatab peatsisse, aga piipu seal ei ole. Piip ripub Mari suus, kolust paistab värske tubakas ja praegu tõmmatakse tikust tuld.\n«Nät seal! No mis sa oma keelest akkad vihaks tegema!»\n«Katsun, kuda on. Varsti võid omale soada.»\nNoorik popsib tõsiselt ja mõtlikult. Piip veab teise suunurga pisut alla, sest käed on istujal põlve ümber, iga tõmme võtab tal lohud põsisse ning paari puhke takka õnnestub taas mõni siniseks rõngakeseks tõusma, kuna popsud huultelt veidi klõksuva heliga lahkuvad.\nAga Tõnul ei ole meelt naeruka nähtuse tarvis. Ta jätab käe piipu ootama ja paneb suu jälle vilama. Tema, kes muidu päevas kümne lausega läbi saab, kõneleb korraga nii, et suunurgisse tekib valget. Ja kui talle piip antud, ei eksita teda pooltki, et see juba mõninga nutsiku pärast kustub.\n«Eks tema tõger akka esite pastaldega turul käima. Teised voatavad, voatavad – kust siis niuke pätajalg välja on tuld – äbiks meie ametile ja seisusele kogu linna ees! – Ega muud peetakse salaja nõu kokku – Koikna piimamees reakind pärast kõrtsis Kulbi Madisele, siis kuulsime kõik – peavad jah nõu kokku, ja ükspää turul, kesk parajat müümaaega, ilmub saatkond Joani palge ette, vanad soapad käes – ilusti ära parandud, rauadki kontsadel all. – Väga viisakalt ja aupaklikult – kummardavadki – et me kuulsime, et aulikul ametivennal on täna sündimisepää, et palume siis meiegi poolt veikest kinki vasta võtta. – Joanike soa veel määgi õelda, kui juba istub vankriotsal: pastlad nabitakse maha ja soapad jalga! Rahvast muidugi ümberringi – kurinahk seda naeru ja menu! –\nNo ega ta’nd kinki omaks jätt, visand pärast turu ühele vankrisse. Aga näe, järgmine kord – juba Joanil soapad! Kalavinskid küll on, aga tökatiga mustaks võitud säärte suuni. Päris mustad soapad tulid hiljem.\nAga või ta’s soabastega üksi peeneks piimameheks oli tehtud! Veel leiti viga esiotsa. Teine pää jälle: kaks meest löövad sõbralikult külge, teine teise käe alt – lähme, meie maksame! Joan mõtleb, et raaduse taha kõrtsi. Aga kõrtsi kõrvas on sirusnik – nemad sinna, ja Joanil juuksed lühemaks! –\nNoh, aga oli esialgu, mis oli, ega kulund kaht oastatki, kui juba Joani nina akkas kerkima ja pea väntama. Kord-korralt ikke paremini, Meie siis põld varsti enam mehed, vaid meeste nahad, aiva sandid, ja kerjused, ja kraed. Ja neid akkas Joan ühtelugu rohkem leidma, viimaks ei jäändki pea muid inimesi enam valda – ei meile ega mõjale ümberringi. Kõrtsid linnatee ääres ei kuule sestsoati enam teist juttu kui seda, et Kuru Joanil on raha –»\n«Mul on raha ja!» usatab Mari laulva häälega.\n«Nnjaa, nojaa – oled sinagi juba kuuld – eks nad augu ta seljataga –»\n«Jaah, ega ma ise jõua ää süia – eks lapsed leia!» ütleb noorik Jaani toonil peaveeretusega.\n«Sul aga omalgi meelespidamist, hähää,» ning Prillup kaapab naist õlast, «ja kui peenesti ei mõista teine juttu ikke sellesama asja peale vedada, ikke sellesama asja peale – sa võid sitasitikast peale akata, või kirikukukest, või äkke pulgast – viimaks oled ikke uinapidi Kuru Joani kukru juures, ja kui sa nii mõistlik oled, et ise sinna tüürid, siis unustab üsna ää, kes sa väetike oled, ja teinekord teeb sulle eadki.»\nPrillup lükkab külma piibu teise suunurka, ta pahema silma äärest vudiseb sala, vaiba alt välja paistvad varbad on apsakad, ja kui ta viimaks jätkab, kuulukse sõnad tal rinnust tulevat.\n«Aga ütleme: eks tal ole õigus. Ega ta muidu reagi, tal on asja. Ja kui kellelgi asja on – mine tee talle kedagi. Pane kana suu kinni, kui on munend ja kõketab. Mis sest, et rott oma augus kassi naerab – rott on rott ja kass on kass – kassi kõht täis, roti kõht tühi. Akka kassiks, kui rott ei taha olla, aga niikaua naerad kassi kadeduse pärast, kui ise veel kass ei ole, ja kass keksib sulle kiuste ette, kui su kadedust näeb. Eks nad tahaks siin kõik Kuru Joanid olla ja kõrtsis ja kiriku ees sedasamati kõketada, aga nüid pea molu ja Joani ees tõmma kukal looka! – Näe, kõrtsmikudki maantee ääres kirikust linna: ega nad tast suuremat soa – ei joo teine kedagi – pudel mõdu või langast, see on kõik – põle piibumeeski, käib teed nagu naine – aga näe, kui ikke sisse astub – Mäeküla ees ja Mäeküla taga!Unustatud kõik pastlad ja pikad popsijuuksed –»\nMari on vaheaegu vaiba pealt kärbseid püüdnud, neid pahemasse pihku vangi korjates; kui ta nüüd pead pöörab, tabab ta vaikijäänud kõneleja ruskavad silmad peaaegu piinailmel enda küljest. Ta laseb vangid lahti ja lõpetab püügi.\n«Noh, ja siis?»\nTõnu ei jätka kohe. Ta sügab piibuvarre otsaga oma karvast põske siit ja sealt, viskab siis piibu kolksti peatsisse tagasi ja neelab korra kõrgelevinnava kõrisõlmega. Ja nüüd kuuldub ta häälgi karvasena ja sõna on tõugatud, kuigi lause ükskõikse rahuga teele saadetakse.\n«Ega muud suuremat ühti – Kuru Joan ostab varsti mõisa –»\n«Kuru Joan oli üheksa oastat piimamees ja akkab nüüd mõisnikuks. Kuru Joan akkas pastaldega turul käima ja tõmmab nüüd vikssaapad jalga ja sõidab tõllas –»\n«Kiitleb mis kiitleb. Eks teine kiitleks koa, kui kiidelda oleks –»\n«Ehk ei oska oma raha lugeda!»\n«Küll ta raha oskab lugeda – kirja küll ei oska ja roamatut veerib nagu laps, aga küll ta raha oskab lugeda! Ja ääp mõisu on mitmesuurusi ja mitmesuguseid. Ega ta Kaiknat lähe tahtma, ega Tappu, ega Särgveret; Mäekülagi võib ehk veel vanamehele jätta ja Viduste Kaikna piimamehele, kes pool aega rohkem linna vahet on trööganud. Aga Laipsalu ja Mudriku – eks need ole koa mõisad, ja veelgi teisi on siin- ja sealpool linna, meie moal ja Riiamoal ja Venemoal – Mis sa naerad?»\n«Ma naeran, kuda Kuru Joan tõllas sõidab: oh see vaene pea siis!»\n«Ära sa tema pea eest muretse, ei sel ole viga kedagi, – voata parem, et sa tulev või ületulev sui ta tõllarataste alla ei jää?» Prillupil on käed ristis pea all, ta kõpsutab varbaid vastu otslauda.\n«Võib jo koa olla, et ta mõisa ei osta, tea teine isegi veel kindlaste, ehk akkab kobar äid talukohte silma, siis võtab need, ja mõis sedaviisi koa käes. Aga ütleme, et ta suuga veelgi enam jõuab ja kukkur paillalt kahe ehk minupärast kas või üheainsa suure koha ostuks sõna kuulab kullake, kas sestki põle tasu küll üheksa- või kümneoastase veovaeva eest, – eks ta või ärrad mängida ja naist lasta prouad mängida, ja eks siis kogu vaevata juurde, mis tõllaks ehk veel puudu oli! – Aga sa ütled, et kiitleb – kust sa tead, et kiitleb? Mina ütlen, et ei kiitle ta ütles mulle omale suu sisse – alles poari päeva eest ütles suu sisse – naise kuuldes ütles – ja inimese silmast on juba näha ja ealest kuulda, – ja siis reakis koa vanasaks ise – tead sel korral, – ütles jah, et see piimakamber, see on jo raha-ait, ja et Joan –»\nAga korraga pole kõnelejal enam kuulajat. Noorik vahib äkki akna poole: õues sagavad Anni ja Juku särgiväel ringi joosta, klähviv koer sabas nad on põhust kõik juba väljas! Väike vibav volks üle väsimatu jutuvestja, ja Marigi on sängist ning lähemal pilgul kambrist, ja kui Prillupi-isa viimaks väliste häälte kutsel silmad vastasoleva aknakese kaudu õue pöörab, näeb ta kolme särgilist kaevukünal üksteisega kibedas veevõitluses ning keksivat koeraklutti ahastuses, kellele kolmest parteist oma abi anda.\nTõnu püsib tükk aega liikumatult paigal, ta nägu on üsna tühi ja kõrv kuulatab selle tühjuse täiteks kärblaste suminat. Kärblased sadrivad ta karvasel rinnal, ta karvastel kätel ja jalgadel, ta habemes ja laugudel – Tõnu ei eksita neid. Siis haigutab ta valusalt ja niuksatades nagu kirbune koer ja viskab koivad sängist. Ja kui ta need on katnud, istub akna kõrvale nurka, toetab küünarnukid põlvedele, võtab pea käte vahele ja muretseb põrandale otseti maha, kuna väljas vallatult kilgatakse.\nAga korraga on Prillupi meelest, nagu seisaks Leenu keset helget, sumisevat ruumi. Ja nagu tuksuks üks sooneke südames tere tulemast talle vastu.\nJaa, Leenu – see juba teaks ja teeks, mida tarvis! See oli inimene hinge ja aruga!\nAga või teda siis keegi tahtis.\nJa mis ta muidu rühkis väikesest valgest pimeda ööni, ja mis ta teist sundis rühkima – jumaluke, siin me oleme!\nNing vaikne härdus heidab Tõnu hingele. Seal seisab Leenu – igerik, luine, kuiv kui tael, alati siputavalt liikvel nagu kõvakoorik, ilma et sellest jälgi jäi, aga poolehoidja, ligiseisja, silmavaataja, suhukuulaja – eks ta oleks võinud kauemini jääda, miks ta maja ja mehe toeta jättis!\nTõsi küll, ta porises palju. Ta torises ja porises hommikust õhtuni igaühe ja kõigiga, kahe- ja neljajalgsete, hingeliste ja hingetutega, ta võis puunotti ja vitsaraagu noomida ja manada, nagu seisaks teine inimene ta ees, ja viimastel aastatel näis, nagu oleks ta nääpsunäoke käsnaks vindunud, millest alatasa sappi tilgub. See tüütas ära, kuigi harjumine panetust tõi, seda enam, et kõik see torin ning porin sündis vagusalt, suminal, nagu iseenesest ja endamisi, külgeloodud kombe järgi, otsekui parm ja kärbes muidu ei saa. Ära tüütas siiski, see on tõsi, lapsedki tüütas nii ära, et eemale hoidsid teisest, kui vähegi võisid, ja Tõnu ise ei teadnud muud nõu kui hambaid kokku pigistada ja vaikida nagu ront.\nAga kui nüüd jälle mõelda, et ta mitte paha pärast nii ei olnud, et ta sellega justament head püüdis teha ja omastele kasulik olla, ja kui veel mõelda, et sel targal mooril ehk õigus oli, kes ütles, Leenul olevat esimesest sünnitusest, mis nii raske oli ja vanemal pojukesel elu maksis, mingi salaviga sisse jäänud kurjast silmast või sõnast raskejalgsuse ajal, siis – siis –\nJa uus tugev hoog kahju- ja leskusetunnet lainetab Tõnu põuest läbi, turjal istuv üksindus rõhub ta pea veelgi madalamale ja sosistav suu tunnistab tolmusele põrandale jalge ees, et see, mis Leenuga kääpa alla puges, oli oma – oli hoolimata kõigest oma. –\nPrillup istub veel sealsamas, kui kolm võitlejat vadinal ja padinal uksest sisse lippavad. Kõigil on hamed märjad, jalad porised, sääri mööda nõrgub veel joakesi alla. Naerdes ja näseldes arutavad nad suurt sündmust ja selle jälgi eneste välimusel, kingivad majaisale kui võõrikule sääraseis asjus ainult vähe tähelepanu ja lähevad alles siis lahku, kui Mari seelikut selga heites teisele kahele märku annab ka endid pisut enam katma minna. Mari ise aga hakkab peeglikese ees kodutehtud pigiharjaga oma vanunud kahujuukseid sugema.\nMidagi on äkki muutunud, tunneb Tõnu akna kõrval.\nKui nad nii kolmekesi tulid, hullerdades nagu kolm vallatut varssa – nagu sälg kahe varsaga – midagi pahvatas tuppa ja põue, mis endise ära pühkis.\nNõnda on parem – nõnda on siiski parem – nõnda on tõtt-õelda palju parem! –\nJa see ei tarvitseks teistpidigi muutuda – ei, mispärast – kui mitte, siis mitte!\nJa see ei tohikski teistpidi muutuda – Prillupi silm valgub peasugeja kuju mööda alla ja roomab jälle üles – ei tohikski – ei tohikski –\nTa tõuseb korraga üles, läheneb naerukil Leenu asemikule, tahaks midagi öelda, midagi teha, ei taipa aga muud kui torkab teda sõrmega kaelast ning toob keele ja kurgulaega tooni kuuldavale nagu see, millega rõõmus peremees oma nägusat sälgu hellatab.


Punetus nahal | Nahahaigused | Arsti nõuanded | Küsi nõu Eesti tipparstidelt! - Kliinik.ee\nPunetus nahal 28.01.13 / Nahahaigused\nPalaviku tekkides tekib nahale küünarnuki ja põlve piirkonda punetav valulik punetus koos kestendusega. See on kestnud juba neli aastat. Oleme pöördunud perearsti ja allergoloogi poole. Neilt lahendust antud probleemile ei ole saanud. Antud piirkond muutub väga tundlikukuks ja valulikuks. Kasutanud oleme erinevaid külmageele ja salve olukorra leevendamiseks. Punetus kaob alles paari nädala jooksul päraśt haiguse möödumist.\nTegemist ei ole allergilise haigusega, vaid reaktiivse protsessiga nahal, mis tekib vastusena palavikuga kulgevale haigusele või muule põhjusele, mida me momendil ei pruugi teada. Ägedas perioodis tuleb anda põletikulisele jäsemele rahu ning valu ja põletiku leevendamiseks võib võtta valuvaigistit. Perearsti juures oleks soovitav määrata vereproovist põletikunäitajad ja streptokokkide vastased antikehad. Täpsema diagnoosi ja vallandavate põhjuste väljaselgitamiseks tuleks pöörduda dermatoloogi või reumatoloogi vastuvõtule.\nKollane laik nahal pärast kulmuneedi paigaldamist\nTegin endale neli päeva tagasi kulmuneedi. Lasin selle teha korralikus salongis, kasutati puhtaid nõelu ja neet ise pole plastmassist, vaid korralikust materjalist. Eile märkasin, et needi ümber kulmukaare ...\nTere! Olete korralikult neediaugu ümbrust hooldanud ja pildi järgi pole samuti alust infektsiooni kahtlustada. Pigem võib tegemist olla verevalumiga, mille tekkimine sarnase protseduuri käigus pole sugugi ...


Kuidas hallitusest lahti saada? - Perekooli Foorum\nEsileht › Kodunurk › Kuidas hallitusest lahti saada?\nTeema: Kuidas hallitusest lahti saada?\nElame 3-toalises mustamäe korteris. Peres mina, mees ja 2aastane laps. Rahaline osa see talv suhteliselt raske, seega kalleid viise kahjuks ei saa katsetada hetkel. Vanad puitaknad ka ees, nende ümbruses hallitabki. Mustad laigud ja täpid. Mees on üritanud pesta tugevalt,aga noh palju see just ei aita. Kas on mingeid vanarahva viise ka kuidas lahti saada? Kardan ,et hakkab juba varsti tervisele mõjuma(lapsele just) Kes vähegi teab midagi palun jagage soovitusi.\nRE: Kuidas hallitusest lahti saada?\nPesemine ei aita, tekitab niiskust juurde.\nKatsuge kuivalt nühkida kui võimalik.\nAitab töötlemine kloori sisaldavate puhastusvahenditega(Domestos) või (mõni väidab, ise pole proovinud) äädikaga\npõhiline on KUIVATADA-KUIVATADA-KUIVATADA ja õhutada ja toas pesu mitte kuivatada ja (kui vähegi võimalik) osta niiskuseimur.\nTuppa võiks pärast hallituse eemaldamist panna ka ehituspoodides/supermarketites müüdava niiskuse-eemaldaja, vahetatava sisuga.\nÜldiselt aitab äädikas, määri kokku ja jäta üleöö seisma, pärast pühi korralikult üle.\nproovida võid ka 70% äädikaga pesta ja jäta pärast natuke äädikat topsi või kaussi, pane kõrgemale nt. kapi otsa, et laps kätte ei saaks.\nSee tapab hallitusseened ka ära.\nKasutaja on kirjutanud teemasse 2 korda. Täpsemalt 20.02 16:48; 20.02 16:54;\nKuivalt ei tohi!!!!\nSee levitab hallitust.\nPuhastada ainult niiskelt ja kloori sisaldava vahendiga kindlasti (valge pesu pesuvalgendi, Domestos vms). Kõige odavam on vist osta Liilia (alla 1 euro?) pesuvalgenduspulbrit, teha sellest pasta või pesulahus ja siis sellega puhastada. Loputada niiske lapiga. Kloor tapab hallituse ja saab kalihtsalt puhtaks pinna.\nÄädikas ei tapa hallitust!\nKui teha, siis teha ikka korralilult… Hallituseseened toodavad ise hapet (mistõttu hallituseplekid riidelt näiteks ei eemaldu) ja taluvad äädikat üpris hästi. Eosed jäävad ellu ja hakkavad kohe uuesti kasvama.\nEelmadamine on ainult nö tuletõrje ja tervisele on kahjulik siiski ka hiljem. Hallituse vastu aitab tegelikult ainult tekkepõhjuse likvideerimine, niikuse likvideerimine. Kütta ja tuulutada, tuulutada, tuulutada. Iga päev. Kui on ehitusviga (nt külamsild seinas või seestpoolt soojustatud seinad), siis aitab ainult selle ehitusvea kõrvaldamine, aga see on rohkem probleemiks uute akende paigaldusel või vana maja soojustamisel.\nJa muidugi pesu ei tohi siseruumidesse kuivama riputada, kui puudub korralik sundvent.


💄 Jooge üles! BB läheb nüüd teele - 2020\nMis on parem kui kuum tass teed? Proovige tassi teed, mis kasutab ka meie armastatud BB kreeme. Me teame, see tundub liiga hea, et olla tõsi, kuid just seda tegi Kusmi tee oma viimaste teadete käivitamisel.\nBB Detox ($ 20) on "iluõli", mis sisaldab kasulikku matte ja rohelise tee kombinatsiooni viinamarjavirrega, mis mitte ainult ei maitse nauditavalt, vaid parandab ka naha seisundit. Mate ja roheline tee aitavad säästa liigset vedelikku ja toksiine ning suurendavad vitamiine, mis aitab teil saada rohkem kiirgavat jume.\nTee kasutab ka kahe taime detoksifitseerivat omadust: tema A- ja C-vitamiini ja selle roboibosid oma afa hüdroksüülhapete (AHA) jaoks. Selle joogi abil saate ka nahka hüdreerida, mistõttu on see eriti sobiv neile, kellele ei meeldi tavaline vesi. Tee ei maitse mitte ainult suurepäraselt, vaid lõhnab ka hämmastavalt - see sobib hästi tsitruse maitsestatud kummiga.\nSeal on lihtsalt midagi tassi tassi teed, mis paneb meid tundma veidi keerukamaid. Ja kui see muudab meid veelgi ilusamaks, logi meile üles!\nToote ülevaade: Mukti Rosehip Eye Gel\nKas võlukeppide maskeerimine tõepoolest võitleb liigse higistamise ja B.O.\n25 filmi, mis salvestab suhte, ütleb teaduse


★★★ Uberi tuber ★★★\nOh, vaene kartul - laiskuse sümbol (sooja kartul) ja ebatervislik söömine (juustukartulid). Kuid see väärib palju paremat. Siin on, kuidas madalaim kartul muutnud inimeste ajalugu.\nPeruu Andides kasvatatakse kartulit vähemalt 4000 aastat. Inkud nimetasid neid papaaks ja kuigi lilled on mürgised (nad on surmava nahkhiirte perekonna liikmed), on maa all kasvav osa - mugul - üks tervislikumaid toiduaineid, mida inimene kunagi kasvatanud on. Mõelge sellele: keskmisel kartulil on ainult 100 kalorit, kuid see annab 45% USA C-vitamiini soovitatud igapäevasest toetusest; 15% vitamiinist B6; 15% joodist; ja 10% niatsiini, rauda ja vaske. Kartul on ka kõrge kaaliumi ja kiudainetega, ilma rasva ja peaaegu ilma naatriumita.\nKuid paprikad, mida kasvatasid inkasid, näisid pigem lilli golfipallid kui tänapäeva kartulid. Andides kasvas rohkem kui 5000 erinevat sorti ja nende kirjeldamiseks oli rohkem kui 1000 inkaani sõna. Kartul oli Inka kultuurile nii lahutamatu, et nad matatasid oma surnuna kartulitega (toiduna pärastlõunal) ja mõõdeti aega, sõltuvalt sellest, kui kaua kulus kartul süüa.\nKui Hispaania kokkusaamid tungisid 1500-ndatel New Worldi, võisid nad kõigepealt seda kummalist uut toitu esile tõrjuda, kuid ei soovinud alandada midagi sellist "primitiivset" söömiseks. Aga kui nende enda toidukauplused jooksid madalal tasemel, olid hispaanlased söönud kartulit . Neile meeldisid nad nii palju, et nad tõid 1565. aastal Euroopasse tagasi mõned mugulad. Eurooplased hakkasid rääkima, mida nad nimetasid "söödavaks kiviks". See oli määrdunud, oli mürgiste lehtede ja maitses kohutavat toitu (mis põhjustas seedehäireid). Katoliku kirik mõistis kartulid "ebajumalateks", kuna neid ei mainitud Piiblis. Põllumajandustootjad hakkasid neid kasvama, kuid ainult loomade söötmiseks. On hämmastav, et kartul on kunagi püütud, kuid tänu mõnele olulisele sündmusele on see just nii juhtus.\nKINGI EDIKT: JUST EAT IT\nKartuli esimene suur tõuge Euroopas pärines Frederiks Suurist, Prussia valitsejalt. 1740-ndatel põgenes Prussia sõjas Austria vastu. Võttes silmitsi võimalusega, et tema rahva põllukultuurid (ja toiduvarud) trampitakse tungivate armeede poolt, kutsus Frederick oma talupidajaid üles kasvatama kartulit. Miks? Sest kartul kasvab maa all. Kartulipõllul võiks marsruudi üle või isegi põletada ja ellu jääda, kus nisu ja odra põllud hävivad.\nEnt prusslased ei saanud aru, miks kuningas soovis, et nad söödaks loomasööta, ja enamik neist keeldusid. Nii saatis Frederick oma isiklike peakokkade, et reisida maal ja jagada kartuli retsepte oma teemadele. Kui see ei toiminud, andis ta väljakirjutuse, et igaüks, kes keeldus kartulist söömist, oleks oma kõrvad ära lõigatud. Kartulid püütud suhteliselt kiiresti Preisimaal pärast seda.\nKuid nad ei olnud Prantsusmaal. Kuningas Louis XVI koos kõigi teiste prantslastega kärpis kartulit. "See on pasty maitse," kirjutas 18. sajandi Prantsuse ajaloolane. "Looduslik ebatäpsus, selle toite ebatervislik kvaliteet, mis on tühine ja seedumatu, on selle põhjustanud rafineeritud leibkondadest tagasi lükata."\nSeitsmeaastase sõja ajal (1756-1763) pandi Prantsuse apteeker Antoine Parmentier Saksamaale vanglasse, kus talle söödetakse samu toite kui sigu: kartulid. Aga kui ta vabastati, tundis ta tugevam ja tervislikum kui enne tema vangistust. Ta krediteeris oma tervist kartulile ja sai selle suurimaks kaitsjaks. Toetudes kuninga publikule, rääkis Parmentier oma vanglast ja kutsus teda üles nägema sööma tooma kartuliparjamaid. Louis oli intrigeeritud, kuid Parmentieri suure skeemi teostamiseks ei piisa. Selle asemel annetas ta paari aare suurima võimaliku maa Pariisi lähedal. Ajalooliselt ei kasva midagi midagi, mistõttu Parmentier kasvas kartulid. Nad õitsesid.\nAga kuidas Parmentier veenda oma kaaskodanike sööma? Parmentier lõi plaani, teades, et inimesed tavaliselt tahavad, mida nad ei saa. Esiteks paigutas ta oma väe ümber sõjaväelasi, et kaitsta väärtuslikku põllukultuuri vargusest. Teiseks andis ta sõduritele korralduse võtta altkäemaksu ja võimaldada talupojal öösel vargsi, et varastada varblast. Plaan töötas, ja mõne aastakümne jooksul hakkasid kartulitehased Prantsusmaal asuvatesse veinitootmistesse leppima.\n1767. aastal sõitis Benjamin Franklin Pariisi, kus ta osales Parmentieri võõrustamispäeval, mis koosnes mitte ainult kartulainetest. Franklin võitis koheselt oma maitse ja mitmekülgsuse tõttu ning võttis mõned seemikud koduks kolooniatele, kus ta andis neile oma sõbra Thomas Jeffersoni. Jefferson oli ka köögiviljade suhtes entusiastlik ja kutsus kõiki talupidajaid, keda ta teadis, kasvatada. Kuid isegi riigimehe kinnitusega ei jõudnud kartul kolooniatele kiiresti kätte. Vana maailma kultuurilised ja usulised stigmatid selle vastu olid endiselt liiga tugevad.\nIirimaal oli see teine lugu. Kartul, mille esmakordselt tõi seal umbes 1590, sai kiiresti üheks riigi peamiseks kultuuriks. Iirimaa kliima ja mulla - paljudes piirkondades, kus viljad on liiga vaesed - sobisid ideaalselt kartulite kasvatamiseks.Lisaks võib kartul minna otse maast kööki, ilma et oleks vaja rafineerida veskis, mis muudab põllukultuuri vaeste jaoks väga atraktiivseks. Kartulit tegelikult krediteeritakse Iirimaa päästmisega näljahädas ... kuid keegi ei teadnud, kuidas Iirimaa sõltuvus sellest kahjustaks.\nKõigi selle atribuutide puhul on kartulil üks oluline puudus: see on kartulihisele vastuvõtlik. Haiguspuhangu tagajärjel tekib fütoloogiline organismi nimega Phytophthora infestans, mis võib hävitada kõik kartulitehased sadu miili. Isegi täna ei ole teadlased ravimist leidnud.\n1845. aastal tabas Iirimaa raskelt halb olukord ja riigi kogu kartulikasvatus ebaõnnestus. Kuna toidukauplused vähenesid, palus Iirimaa Inglismaal naaberriigil, kes sel ajal neid juhtis, abi saamiseks. Aga Britid ei teinud midagi. Kui hurt tabas jälle järgmisel aastal, saatis Briti sõdurid ja põllumehed, kes aitasid, kuid selleks ajaks oli vähe keegi, kümned tuhanded aakri kartulipõllud olid surnud või surevad. Kui põllukultuurid jäid jälle 1847. aastal ebaõnnestuma, maksid oma kartulipuudele põllukultuurid, kes maksid üürile, oma maalt välja maha lastud, põhjustades Iirimaale massilise väljarände. Tulemus: umbes miljon inimest suri ja miljonid inimesed põgenesid Euroopasse ja Ameerikasse (sealhulgas John F. Kennedy ja Henry Fordi pered).\nIirimaa oli enne kartuli näljahäda läänes suurte poliitiliste jõudude saamiseks: kõrge saagikusega kartulikasvatus suurendas riigi majandust ja kaheksa miljonit kodanikku olid Inglismaalt iseseisvuse saavutamise lähedal. Kuid kolme aasta jooksul vähenes rahvastik peaaegu poole võrra ja maa ähvardas ähvardavate korduvate rünnakutega. Paljud iirlased pidasid oma ingliskeelseid valitsejaid vastutavaks, väites, et nad ootasid liiga kaua enne abi andmist. Iirimaa kartuli nälg suurendas ainult kahe rahva vahel valitsevat halb vere, mis on tänapäeval.\nSÜNDINUD KULTUURI SÜNNITUS\nKartulipõletus levis ka Põhja-Ameerikas, aga Ameerika Ühendriigid kasvasid ka maisi, kaera, nisu ja otra eest, kuid ameeriklased suutsid seda kompenseerida. Lisaks sellele kasutati isegi kartulit Franklini ja Jeffersoni kinnitustena 50 aastat tagasi peamiselt kariloomade söödana.\nKartulil oli oma pooldajaid Ameerikas, ehkki ükski olulisem kui aedik Luther Burbank. Burbank kulutas 55 aastat, arendades rohkem kui 800 uut puuviljade, köögiviljade, pähklite ja terade sorte. Tema eesmärk oli lihtsalt maailma toita. Burbanki suurim saavutus tuli 1871. aastal, kui ta lõi hübriidkartuli - Burbanki -, mis toodi kaks korda rohkem mugulaid ühe põllukultuuri kohta ja oli palju suurem kui mis tahes eelnevalt eksponeeritud kartul. Kõige tähtsam on, et see uus kartul näitas tugevamat resistentsust kui varasematel sortidel. Burbank saatis Iirimaale mõned mugulad kartulikasvatuse taastamiseks, mis isegi 20 aastat hiljem kannatas ikka veel nälja mõjust.\nTänu Burbanki edusammudele hakkas kartul Põhja-Ameerikas järele jõudma. Kui ta seda tegi, ei võtnud kokad seda kaua aega, et õppida, kuidas köögiviljad on mitmekesised. Kartulit võib keeta, küpsetada või praadida; neid võib purustada, viilutada või pulbristada; neid saab kasutada kastmete paksemaks muutmiseks ja jääkristallide moodustumise peatamiseks; ja neid saab kasutada pasta ja küpsetatud kaupade valmistamiseks. Pärast sadu aastaid kestnud usaldamatust ja kahtlust, oli 20. sajandi alguseks kartul muutunud üheks Ameerika põhitoiduks.\nKÄESOLEVAD RASVAD TEILE\n1920. aastatel tõusis Idaho kui "Kartuli riik". Miks Idaho? Tänu oma kõrgusele on päeva soojad ja ööd on lahedad, luues täiusliku kasvava kliima. Poriseeritud vulkaanilistel pinnastel sukeldatud mugulte leotamiseks on olemas ka palju niisutusvee. Kuna sel ajal Idahos elas vähe inimesi, oli kartulipargil võimalik kasutada miljoneid aakriid.\nKõige edukam oli talunik J. R. Simplot. Ta hakkas töötama kartulitehas Detsloos, Idahos, kui ta oli 14. Umbes äritegevuse ja turustamise mõistmisega, sai Simplot Idaho kartuli baroniks ja peamiseks kartulite tarnijaks Ameerika Ühendriikide lääneosadele. mis puudutab USA relvajõude 1930. ja 40. aastatel. (Simplot elas kuni aastani 2008, suri 99-aastaselt. Tema ettevõtetel on nüüd aastas üle 3 miljardi dollari suurused tulud - nad on McDonald's # 1 kartuli tarnija.)\nSuurte depressioonide ja II maailmasõja ajal toimus kartulid odavalt ja kergesti kasvatatavalt põllukultuurilt, mis hõlpsasti söödaks massid - ja väed. See oli sõja ajal olulise tähtsusega. Enamik põllukultuure kasvab ainult teatud kliimas või maastikes, mis tähendab, et neid tuleb kasvatada ühes kohas ja tarnida teisele. Laevad, mis viivad värskeid tooteid välismaale, olid alati vaenlase poolt kaduma läinud. Teiselt poolt võib kartulid kasvada peaaegu kõikjal. Euroopas ja Ameerikas ei kasvanud tuhandeid põllumajandustootjaid nende aastate jooksul midagi muud. Teise maailmasõja lõpuks oli kogu Ameerika sööki lihtsalt "liha ja kartul".\nKöögiviljad, mida esmakordselt austasid Inki, mida seejärel kasutati läänepoolseks söödaks, on nüüd 100 miljardit dollarit aastas.\nKartul annab 75% rohkem toiduenergiat aakri kohta kui nisu ja 58% rohkem kui riisi.\nKartulit võib kasutada ka etüülalkoholi (etanooli) valmistamiseks. Henry Ford ütles: "Seal on piisavalt alkoholi üheaastase saagikus kartuli aakri kohta," juhtida masinateid, mis on vajalikud põldude kasvatamiseks sada aastat. "Kartulit kasutatakse ravimite, paberi, riide, liimi ja kristalliseerunud .\nSee on ainus taim, mida saab kasvatada kõrbes ja mägedes üle 14 000 jalga.\nKeskmine ameeriklane sööb umbes 80 kilo kartulit aastas, kuid tervishoiutöötajatel on murettekitav. Miks? Kuna nad on tavaliselt sügavalt praetud või maetud vee ja juustu all. Kartuli nahk, mis sisaldab pool selle kiudu, visatakse tavaliselt ära.\n1995. aastal sai kartulid kõigepealt kosmosesse kasvatatud köögiviljad. Tulevikus kavatseb NASA päästevahendite toitmiseks kosmosesõidukite peamise põllukultuuri kasuks kasutada.


Täna “Viimases võmmis”: Teet Margna ja Kristjan Jõekalda teevad näitlejadebüüdi! – Melu | GoodNews\nAvaleht Seltskond Täna “Viimases võmmis”: Teet Margna ja Kristjan Jõekalda teevad näitlejadebüüdi!\nTäna “Viimases võmmis”: Teet Margna ja Kristjan Jõekalda teevad näitlejadebüüdi!\nTäna kell 21:30 uurivad Mikk Kotkas (Üllar Saaremäe) ja tema partner Anders Prikk (Robert Annus) medõe mõrva. Kas noorele naisele sai saatuslikuks tema vabatahtlik töö koduvägivalla ohvritega? Kahtlusaluste küsitlemine haiglas tuletab aga Mikule meelde valusaid hetki tema enda elust.\nTänases “Viimases võmmis” leiavad poisikesed metsast kägistamisjälgedega naise surnukeha. Tegemist on kirurgiaõega, kelle suureks kireks oli ka koduvägivalla vastu võitlemine. Kas ta astus kellelegi valusalt varbale? On mõrvariks paipoisist pugeja (Kristjan Jõekalda) või loomapiinajast petis (Teet Margna)? Juhtlõngu on rohkem kui üks, millest selgeim tundub viivat aga abielumehest haigla peaarstini (Andero Ermel), kellel oli kauni medõega armulugu.\nKa politseipsühholoog Tanja Murrik (Ülle Lichtfeldt) osutub sel korral Kotkale vajalikuks inimeseks. Nimelt tahab Kotkas teada, kas kunagine diskode arm ja hirm, tänane vananev diskor Tommy (Raivo Rüütel) peksab oma naist või on hoopis unehäiretega kimpus.\nUurija Kotkas on aga sunnitud ikka ja jälle oma minevikuga silmitsi seisma. Ta ei ole ju tegelikult lahutatud oma abikaasast Laurast (Tiina Mälberg) ja otsustab naise nende pulma-aastapäeval romantilisele õhtusöögile kutsuda.\nTänases episoodis teevad külalisnäitlejatena kaasa Teet Margna, Kristjan Jõekalda, Nikolai Bentsler, Kaili Närep jpt.\nÜllar Saaremäe, Robert Annus, Jaanus Rohumaa, Tiina Mälberg, Ülle Lichtfeldt, Saara Kadak, Carmen Mikiver ja paljud teised Eesti tippnäitlejad põnevas kodumaises krimisarjas “Viimane võmm” juba täna kell 21:30 Kanal 2s.\neelmine Maailmakuulus DJ Bob Sinclar esineb 18. aprillil klubis Vabank\njärgmine 18. aprillil toimub kontsertetendus "Kohtumine Valgrega" Mooste mõisas!


Pärnu katsetab perevägivalla piiramiseks uut viisi\nPärnu katsetab perevägivalla piiramiseks uut viisi (3)\nToimetas Denes Kattago, 4. detsember 2017 15:27\nIrene Peterson, Kadri Ann Salla, Andres Anvelt, Urmas Reinsalu ja Airi Mitendorf.Foto: Siim Kumpas\nTäna tutvustati siseministeeriumis alates detsembrist Pärnus läbiviidavat pilootprojekti perevägivalla vähendamiseks, kus ohu korral eemaldatakse ajutiselt kodust vägivallatseja, mitte ohver.\nSiseminister Andres Anvelt rõhutas, et tegemist on täiesti uue lähenemisega lähisuhtevägivallaga tegelemisele. „See on nagu nuputelefonilt nutitelefonile üleminek. Oleme teinud palju – olukord on ühiskonnas teadvustatud, loodud õiguslikud meetmed ja ohvritele turvapaigad. Aga oleme jätnud tähelepanuta selle, et oleme niigi nõrgema poole ehk ohvri viinud veel nõrgemasse positsiooni, eemaldades ta kodust.“\nOhvrite abistaja õpetab ahistamisele ja koduterrorile vastu astuma (1)\nEHMATAV: 33% Eesti naistest on kogenud füüsilist või seksuaalset vägivalda (24)\nEndine perevägivalla ohver: peksuga harjub. Mõtled, et see ongi normaalne (14)\nOlukorras, kus laps näeb vihast isa ja verist ema, kaotab ta mõlemad turvalised kiindumusobjektid\n„Mitmes riigis juba praktiseeritakse seda, et viiakse tülinorija kodust ära. Samuti pole me varem tegelenud süsteemselt vägivallatsejaga, et aidata tal endal leida väljapääs oma vägivallamustrist,“ sõnas Anvelt.\nSotsiaalministeeriumi võrdsuspoliitikate osakonna nõuniku Airi Mitendorfi sõnul on perevägivald väga mitmetahuline probleem, mille ennetamine ja tõkestamine eeldab eri asutuste läbimõeldud koostööd.\n"Projekti keskne idee on muuta mõtteviisi ning rõhutada, et lähisuhtevägivallas peab alati vastutuse võtma vägivallatseja, mitte kannatanu. Pikka aega kestnud vägivald pärsib inimese võimet abi küsida. Seetõttu peab kannatanu saama kaitset ja tuge nii, et ta ei peaks ise abi otsima, vaid spetsialistid suunavad ta õigete teenusteni," lisas ta.\nUut lähenemist katsetatakse kõigepealt Pärnus alates detsembrist kuni tuleva aasta märtsi lõpuni. Pilootprojektiga selgitatakse välja, kuidas tagada parim kaitse vägivalla all kannatanutele ja kas selleks on vaja muuta õiguslikku regulatsiooni või politsei, kohaliku omavalitsuse, ohvriabi ja teiste abiorganisatsioonide tööpraktikat.\nSiseminister Andres Anvelt märkis, et eksivad need, kes lähisuhtevägivalda pere siseasjaks peavad. „Vägivaldsed lähisuhted on väärastunud suhtekommunikatsioon, mille lapsed endaga ellu kaasa võtavad. See tekitab vägivallaringi, mis avaldub koolis, tänaval, mõjutab meie lapsi ja võib pimedas kangialuses sõna otseses mõttes meile vastu vahtimist anda,“ rääkis Anvelt.\nEelmisel aastal moodustas perevägivald kõikidest vägivallakuritegudest enam kui kolmandiku (39%). Toona registreeriti hinnanguliselt 3 017 perevägivallakuritegu, mida on 20 võrra rohkem kui aasta varem.\nOhvrite abistaja õpetab ahistamisele ja koduterrorile vastu astuma\nEHMATAV: 33% Eesti naistest on kogenud füüsilist või seksuaalset vägivalda\nEndine perevägivalla ohver: peksuga harjub. Mõtled, et see ongi normaalne


Maksuamet ootab Airbnb üürileandjatelt suuremat laekumist - Majandus\nMaksuamet ootab Airbnb üürileandjatelt suuremat laekumist\n13. november 2019, 11:21\nMaksu- ja tolliamet allkirjastas mullu majutusteenuse vahendajaga Airbnb kokkuleppe, mille alusel võimaldab viimane oma üürileandjatel edastada platvormi kaudu enda tulud vabatahtlikult ametile. FOTO: Sander Ilvest\nMaksu- ja tolliamet (MTA) ootab käesolevalt aastalt sarnaselt möödunud aastaga Airbnb üürileandjate deklareerimise kasvu.\nKui 2017. aastal oli Airbnb-st saadud tulu deklareeritud 138 korral summas 400 000 eurot, siis 2018. aastal deklareeris tulu 281 inimest 708 807 euro eest. Selle aasta näitajad saab amet teada pärast 2019. aasta füüsilise isiku tuludeklaratsioonide esitamist järgmisel aastal.\n«Kui võrrelda esimest koostöö aastat varasemaga, siis suurenes nii tuludeklareerijate arv kui ka deklareeritud summa poole võrra. Kindlasti ootame deklareerimise kasvu ka selle aasta põhjal,» ütles ameti pressiesindaja BNS-ile.\nMajutusteenuste vahendaja Airbnb Eesti üürileandjad saavad alates 2018. aasta 14. detsembrist oma tulud platvormi kaudu edastada maksu- ja tolliametile, misjärel lisatakse need inimese tuludeklaratsioonile.\nTäpsemalt võimaldab Airbnb üürileandjatel ühe nupuvajutusega ehk linnukese lisamisega kodulehel esitada tulu automaatselt ametile.\nMaksu- ja tolliametini jõuab info Airbnb tulu deklareerimise kohta korra aastas füüsilise isiku tuludeklaratsiooni kaudu.


Lõpuks ometi! | Sirle maailm\nOh, lõpuks ometi koitis see püha laupäev! Pärast seda kui ma eile hommikul järjepidevalt kella 4st üleval olin, hakkasin ma juba eeldama, et ma ei saa enam kunagi normaalset ööund magada, vaid vahin äärmiselt erksana ebasündsatel aegadel lakke. Õnneks oli Maimuke seekord vist veidi kaastundlikum ning otsustas mind mitte äratada, et ma lõpuks ometi inimese moodai magada saaks. Olgu ta tänatud!\nÄrkasin selle asemel hoopis kell pool üheksa, tegin endale röstisaia ja nautisin hommikut nagu homset polekski. Pärast hommikust kaalumist võtsin raske südamega otsuse, et nüüd on see aeg, kus ma pean hakkama ennast uuesti liigutama, muidu saab veel mu suurim hirm tõeks ja seda ma nüüd küll ei taha. Nimelt, ma olen täiesti paanilises hirmus, et ma kaalun raseduse lõpuks 100kg ja ma ei saa seda mitte kunagi enam alla tagasi. Ma ei tea, miks mul see hirm on, aga on teine päris reaalne.\nSeetõttu, vedasin endale mugavad riided selga, tossud jalga ja läksin õue jalutama. Mida keegi pole näinud, seda pole olnud eks? Ega ma päris niisama ei käinud ja panin vana sõbra Endomondo ka ikka tööle. Peab ütlema, et kilomeetri ajad on eelnevatega võrreldes ikka päris korralikult pikemaks läinud, aga ausalt öeldes ei tahtnud väga kiiresti kõndida – igaks juhuks. Pigem võtsin just sellise tempo, millega kops kinni ei jooksnud ja kõht valutama ei hakanud. Keda täpsemalt huvitab, saab minu tulemusi näha siit.\nJalutuskäigu ajal nägin väga mitmeid mehi lastekärudega ning leidsin ennast itsitades mõtlemast, et huvitav, kas naised on mehed koos lastega kodust välja löönud, et nad ka üle pika aja magada saaks?\nMeenutas see mulle veidi ühte filmi, mida ma mõnda aega tagasi vaatasin ning minu meelest on seal üks jagu huumorit – “What to Expect When You Are Expecting”.\nVeidi hiljem on mul vanaema juubel, kus saab veel head ja paremat näost sisse toppida ja hommikuse trenni täiesti tagasi teha, kas pole mitte tore 😀 ?\n« Söömine on mõttetu ehk muutused minu elus\n13+0 kuni 14+0 »


Maailma esilinastus: "Mees metsast" :: Matsalu Loodusfilmide Festival. MAFF 2020\nMaailma esilinastus: "Mees metsast"\nToimumisaeg: 18.09 (reede), kell 18:00\nToimumiskoht: Lihula Kultuurikeskuse teatrisaal\nFilmi "Mees metsast" ("Backwoodsman") maailma esilinastus. Kohal on ka filmi režissöör Maaja Hallik ning peategelane Mati Sepp.\n"Mees metsast" ("Backwoodsman")\nMati on noorema põlvkonna metsamees Põlvamaalt, kes on kasvava murega jälginud kiireid muutusi Eesti metsades. Ta teab, et hetkel võetakse maha rohkem metsi kui ökosüsteem seda kahjustumata ära kanda suudaks. Ta jälgib, kuidas RMK annab kevadel, linnurahu ajal, välja korralduse suurte metsaalade mahavõtmiseks, et takistada üraskite levikut.\nMati teadmisel aga oleks tulnud seda võitlust alustada juba palju varem ja ka nüüd kasutada meetodeid, mis erinevad rutakalt harvesteri metsa saatmisest. Ta postitab internetti videosid ja kogub sotsiaalvõrgustikes kuulsust. Kuigi tal on toetajaid, saavad tema väljaütlemised aga tihti ka naeruvääristamise osaliseks.\nVaata filmi infot siit.\nRežissöör Maaja Hallik: "Mind ajendas küsimus, mis siis meie metsadega päriselt ikkagi toimub. Olin kuulnud nii palju vastakaid arvamusi, looduskaitseaktivistid ühel pool rindejoont, metsatööstus ja RMK teisal. Tahtsin minna ise vaatama, soovisin teemasse süveneda, et kujundada oma arvamus. Antud film räägib küll eelkõige Mati seisukohtadest, millele aga olen valmis täna omalt poolt alla kirjutama."


Isetehtud liuväli - tavaline asi 20 aastat tagasi - Maaleht\nKas kakskümmend aastat tagasi olid talved külmemad ja jää libedam, ei oska öelda, kuid toonasest Targu Talitast leidsime nõuande, kuidas rajada koduõuele liuväli, ning selgituse, kuidas liuväli murule mõjub. Artikli autoreiks on Sander Silm ja Kadrin Linna.\n20 aastat tagasi olid iserajatud liuväljad üsna tavaline asi. Rauno Volmar\nKõige parem liuvälja alus on asfalt või punase kattega tenniseplats. Murule liuvälja rajada on veidi keerulisem ega pruugi ka murule kuigi hästi mõjuda.\nLiuvälja hakatakse valama kohe esimeste külmade tulekuga. Soovitatav on seda teha sooja veega, et jää ühtlasem tuleks. Liuvälja tarvis üle valama võib hakata ka veekogu jääd, kuid siis peaksid ilmad juba päris külmad olema.\nAsfaldile rajatud liuväljale võib uisutama minna, kui jää on vähemalt kahe sentimeetri paksune.\nLiuvälja tuleb pidevalt hooldada: kasta ja tasandada.


Vaba Eesti Sõna - Peaminister Ratas sõlmis koostöölepingu ettevõttega Hyperloop One\n«Kuigi uudset transporditehnoloogiat alles töötatakse välja ja peamised testid on veel ees, peab Eesti siinkohal huvi üles näitama ning uurima, kuidas uus tehnoloogia töötab ja millised kulud on,» kommenteeris Ratas võimalikke plaane ja investeeringuid.\n«Kas ja kuidas võiks ülikiire ühendus olla hea võimalus kasvuks ja uute töökohtade loomiseks, seda näitab aeg,» sõnas peaminister kohtumise järel.\nRatas ütles valitsuse 24. augusti istungi järel, et Hyperloopiga allakirjutatava ühiste kavatsuste protokolli eesmärk on «üsnagi sümboolne, kus Eesti väljendab oma valmisolekut koostööks».\n«Midagi sarnast on teinud ka Soome valitsus, Soome pool ja ega ta ei saa siis siin lahe keskel seisma jääda. Kui mõlemad riigid seda valmidust väljendavad, eks siis tuleb teha ka vastavad mõjude hindamised ja loomulikult ka tasuvusanalüüs,» rääkis Ratas.\n«Ma kindlasti ei julge öelda, mis aastal, kui üldse, hakkab see Hyperloop sõitma kahe linna vahel. Aga tõsi on see, et esimesi katsetusi ilma inimesteta on tehtud, soovitakse seda asja edasi arendada. Ma arvan, Eesti on selles mõttes alati paistnud silma sellega, et sellised julged lahendused või uuenduslikud lahendused, et neid analüüsida ja olla nendega kaasas. See ongi selle asja eesmärk. Eesti ei võta ühtegi rahalist kohustust selle ühiste kavatsuste protokolli allkirjaga,» lisas peaminister 24. augustil pressikonverentsil.


OMEGA 3 & KALAÕLI TOIDULISANDID | Myprotein.ee\nTabletid ja kapslid (8)\n€15.00 – €30.00 (5)\n€30.00 – €50.00 (2)\n0–100 / kapslid (6)\n1000 ja rohkem tabletti/kapslit (1)\n100–250 tabletti/kapslit (6)\n250–500 tabletti/kapslit (4)\n500–1000 tabletti/kapslit (1)\n500 ml – 1 l (1)\nKalaõli on fundamentaalne komponent dieedi puhul, olleks suureks allikaks vajalikele rasvhapetele EPA, eicosapentaenoic acid, DHA ning docosahexaenoic acid-ile. Olles "asendamatu" all on mõeldud seda, et neid rasvhappeid ei suuda toota keha üksi ning seetõttu peab teid tarbima dieedi käigus. Meie Omega-3 ja kalaõli valik on täiuslik aktiivsetele indiviididele, sellepärast, et on suur valik kalaõli toidulisandeid on näidanud end olevat kasulik liigestele, kolesterooli tasemele ning südame tegevusele - aidates seega vähendada riski südame- ja veresoonkonna haiguste ning insuldi tekkimisele.\nTähtsad kalaõlid nagu omega-3, tursamaksa õli ning krilli õli on põhiliselt omandatavad läbi nende kalade tarbimise. Selleks, et näha kalaõli kasulikkust, soovitab Terviseamet tarbida vähemalt ühe portsjoni rasvast kala nädalas. Samuti soovitavad nad, et omega-6 ning omega-3 õlide tasakaal peaks olema 2:1, kuigi hetkel on see tasakaal ligikaudu 20:1. See kinnitab asjaolu, et enamus inimesi ei suuda täita vajalikke nõudeid omandamaks omega-3e ning juba ainuüski teades seda, peaks kalaõli olema iga inimese toitumiskavas esimesel kohal.\nOlenemata sellest, milline on teie aktiivsuse tase, pakume me MyProteinis teile vajalikku suurt kalaõlide valikut. Valikuvõimalus on tursamaksaõli, krilliõli, omega-3 ning super omega-3 vahel, aitamaks teil järgida tervislikku eluviisi.


Kätesoojendamine Eesti majanduse langus-sütel: « Ülo Ennuste majandusartiklid\nKätesoojendamine Eesti majanduse langus-sütel:\nmeie populist-plutokraadid ja nende klaköörid jätkavad majanduslike pimesikumängudega ajaviitmist\nPoliitiliselt ilmselt sellise mängud nagu raskuste ja teaduspõhisuse ees silmade sulgemine meie oligarhilises plutokraatias ratsionaalsed: võimaldavad mänguritel populismiga poliitkapitali hõlp-suurendada. Kuid majandusteoreetiliselt on need, eriti tugeva rets-flatsiooni tingimustes, laastavad.\nRets-flatsiioon on siinkohal münditud kompleksnäitaja komplese majandussurutise mõõtmiseks, seda just Eesti praeguse keerukalt raske ja unikaalse majanduseisu mõõdetava kirjeldamise tarbeks. See näitaja on kokku pandud majandusteaduses tuntud termini stag-flatsiooni eeskujul („stagnatsioon” (seisak või potentsiaali mittekasutamine) + „liiginflatsioon” + „ebanormaalne töötus” + … , vt Mereste 2003), kusjuures „seisak” on asendatud retsessiooniga ehk langusega.\nEt kõik eelnimetet üksiknäitajad on statistikas mõõdetavad, siis on seda ka nende aluse disainitud vastavate kompleksmõõdikute näidud.\nOluliselt märgatavas rets-flatsioonis on tänavu Eoroopa enam-vähe arenenud majanduste hulgast (vt The Economist, prognoositabel) eeskätt Läti ja Eesti, seejuures paistis Eesti oktoobris silma Euroopas lisaks kõigele muule negatiivsele nagu oluline langus ja silmatorkavalt kõrge inflatsioon, veel rekordilise tööstustoodangu langusega.\nStag-flatsioonis (aste nõrgem surutise klass) on eeskätt Leedu (kõrge inflatsiooni tõttu), Iirimaa, Itaalia ja Hispaania on retsessioonis, Island kindlas finantskriisis (kõrge inflatsioon), ülejäänud mõnikümmend Euroopa arenenumad riigid on siiani pelgalt krediidikriisis, kuid The Economist’i prognooside alusel enamik nendest ei pääse tuleval aastal kergest retsessioonist, kusjuures Eesti jätkab uhkelt olulises rets-flatsioonilõksus, koos Islandiga ja koos Lätiga, Leedu vist jätkab kerges stag-flatsioonis.\nMis kõige olulisem, euroliidu liikmesriigid on ühiselt alustanud resoluutset ja koordineeritud solidaarset kava kriisist väljapääsemiseks, nt 1,5% ümbruses lisavahendite leidmist SKTst tarbimise ja investeeringute kiireks ärgitamiseks, kõik muud kõrvalised küsimused jäetakse euroliidu tasemel kõrvale, sh nt euroala laiendamise küsimused. Aga sellest solidaarsest üritusest meie võimurid vaikivad. Otse vastupidi, tehakse populistlikke avaldusi, mis rets-flatsiooni tingimustes on majandusteoreetiliselt absurdsed a la’: meie peamine prioriteet on eurole kiire üleminek 2011-12, meie prioriteediks jääb ka rasketel aegadel eelarveülejääkide planeerimine ja varude kogumine veelgi raskemateks aegadels, inflatsioon langeb meil automaatselt, välisinvestorite meelitamiseks me jätkame prortsionaalse maksusüsteemiga ja mitteresidenti vabastamisega kasumi ja dividendide tulumaksudest jne. Et ega siis kellelgi veel midagi häda pole, et ega siis raha maailmast kadunud pole.\nTaevane arm, nt isegi juba Friedman’i teooria alusel, moodsas majanduses on finants-majandusliku stabiilsuse saavutamise tarvilikeks tingimusteks nii progressiivne (sic!) tulumaksusüsteem kui ka maksude sünkroniseerimine vastavalt olukorrale aga mitte varude kuhjamine, seda eriti kõrge (üle 4%) inflatsiooni tingimustes mis varud ära sööb ja millede kuhjamiseks ehk eelarve ülejääkide tekitamiseks on absurdselt vaja nt käibemakse tõsta jne.\nMuide, veelgi moodsamad teooriad ütlevad, et keerukates olukordades inflatsioon ei alane normaalseks mitte enne kui ei ole publikul tekkinnud täielikku usaldust nii finantsinstitutsioonide, valitsuse, keskpanga jne vastu. Vaevalt et konstantne häma ja vassing seda tekitavad. Seda vist isegi mitte siis kui raha maailmas palju kadunud ei oleks kasiinomajanduse musta auku.\nTõsi küll, meie viimastes administratiivsetes prognoosides on „koordineeritult”, planeeritud, et paari aasta jooksul imepäraselt inflatsioon langeb lipsti-kiiresti madalale tasemele ehk 3% lähedale. Kuid, oh häda, prognoositakse, et mõne aasta pärast Maastrichti inflatsioonikriteerium on suure tõenäosusega 2% ringis. Seda nii küll mitte poulistpimesikumängurite poolt, ja ka mitte valveklakööride poolt, kes abivalmilt ja vastutustundetult iga kümnendikprotsendilist langust kohe trendiks ristivad.\ndetsember 5, 2008 - Posted by\tÜlo Ennuste | Uncategorized