Плачещия дракон от Стара Планина\nПродължаваме с още една BG история за змейове/дракони и така:\nКадър от анимето "Как да си тренираш дракон", там можете да видите какви са цвета на кожата и муцуната на дракона\nПетко Танов Даскалов бил една от онези личности, каквито по нашите земи са се раждали само в романтичните години на Възраждането. Всичките му занимания бихме могли да изброяваме доста дълго. Възпитаник на тревненската школа, той бил опитен зограф, който предавал известно време уменията си на наследници в Черепишжия манастир. Библейските сцени познавал в детайли и заради друго от основните му поприща - бил и свещеник, а също така и учител, и фелдшер.\nИ за да допълним палитрата, нека споменем няколко думи за лечителските му умения - пътувал много, бил познат като един от най-добрите фелдшери във всеки от многобройните градове, в които живял. Въвел в българската медицинска практика редица нови методи и лекарства, но познавал добре и билките, и лечебните средства, които може да ни даде самата природа. На това се научил в днешна Украйна. Когато по нашите земи избухнала епидемия от едра шарка, яхнал своя бял кон, няколко дни пътувал до Одеса и обратно за да донесе медикаменти, с които спасил много хора.\nСъздател и на първия проект за паметник в местността Милин камък, Петко Танов бил известна личност още далеч преди Освобождението - заедно с адаша си Петко Каравелов бил сред основателите на духовното училище във Велико Търново, борец за независима българска църква.\nЛогото на популярната игра също е черен дракон\nОсвен всичко изброено известен бил и с още нещо: като един от добрите краеведи и познавачи на природните особености в частта от Балкана между Врачанския и Троянския край. Не били тайна за него и пещерите в региона - бил един първите хора, открили влиянието на благотворния им климат срещу някои болести. В Съевата дупка използвал природния „климатик", за да лекува тежко болни, без риска заразата да се разпространява.\nЗатова, когато дошъл моментът да се прокарва Подбалканската железопътна линия през усойните възвишения, нашият герой бил поканен да помогне с познанията си.\nОсновната работа възложили на италиански специалисти - инженери, които били натрупали сериозен опит в поставянето на релси по подобни сложни места. Те се радвали на съдействието на българския си помощник и заедно напредвали бавно, но сигурно към поставената задача.\nНа едно място от пътя обаче, недалеч от днес познатото на всички с името си село Карлуково, релсите трябвало да минат буквално през скалите. Както си му бил редът, специалистите започнали сондажи, последвали взривове, за да се отвори път на прогреса през сърцето на природата.\nВ едно от местата пред инженерите се показала малка кухина, която експлозивите бързо превърнали в широк отвор. Италианците предпазливо навлезли в пещерната система, водени от Петко Танов, който добре познавал тукашния карст. Били петима. След като повървели по тесния тунел, изведнъж се озовали в широоока зала с пръстен под, висок „покрив“, по форма като гигантска купа, с великолепна акустика.\nИ с нещо като каменен пиедестал, на който ги чакал...плачещ дракон!\nЕто че от съвсем обикновена нашата история внезапно изскочи от границите на тривиалното. Такава, каквато я е разказвал Петко Танов на многобройната си челяд - по същия начин ви я споделяме и ние, а как ще я възприемете... всякак ще уважим вашето решение.\nСъществото било дебело като табуретка, около 60-ина сантиметра, дълго поне 5-6 метра. Било катраненочерно, с жълто-оранжеви триъгълни петна - почти геометрично правилни. Навито на спирала и високо като дърво, тялото завършвало с доста по-широка глава - като на теле, с големи ноздри и малки топчици на мястото за уши. Другият край на тялото бил леко завит, но иначе съвсем като опашката на змия.\nСтояло на малко издигнато равно образувание, досущ като постамент.\nЩом видяло неочакваните си гости, животното се смразило. Не проявило никаква агресия, стояло спокойно и гледало с умните си, жални и добри, почти кравешки очи. Но срещайки погледите на гостите си, от едното му око се спуснала тънка струйка сълзи. Явно предусещало, че нещата няма да се развият толкова добре за него и оплаквало собствената си съдба. Минали напрегнати секунди, в които и домакинът, и гостите втренчено се наблюдавали един друг...\nТогава италианците били споходени от най-типичната за подобни случаи реакция - страхът надделял и, точно като уплашено животинче, веднага се нахвърлили да убиват безобидния дракон.\nНай-малко бил изненадан нашият герой Петко Танов, който от малък бил слушал историите за змейове и дракони в земните недра. Успял да спре италианските работници да убият животното, накарал ги да обещаят, че няма да му посягат и изтичал навън, за да потърси помощ, да доведе ръководителите на проекта.\n„Заклевам ви: няма да пипате животното!“ - отсякъл и тръгнал за навън.\nРазбира се, толкова го и послушали. Едва-що бил стигнал до съседната галерия, Петко чул зад себе си изстрели и ожесточени викове на италиански. Хукнал обратно, но било късно - животното вече било мъртво, а работниците хладнокръвно го разфасовали.\nТой обаче нямал време да тъжи за красивото и мъдро същество, надделял лекарският му инстинкт. Тъй като имал богат опит в лечението със змийска отрова, побързал да събере в стъкленичка, която носел със себе си, драконовите сълзи. След време занесъл тази проба до Одеса и се оказало, че притежава десетки лечебни свойства и с нейна помощ продължил да помага на болните.\nУви, било късно за каквото и да било друго. След като разфасовали голямото същество, италианците се приготвили за пиршество. Петко отново се опитал да ги спре, като им казал, че не бива да се отнасят по този начин с царя на планината, но аргументите му останали нечути.\nДалеч не като в приказка, цялата история завършва печално. От италианците едва един не опитал от сготвените блюда и само той оцелял. Всички, които пробвали от месото, умрели за часове в страшни мъки, а останалите - които само пили от бульона, в който било сварено, изгубили разсъдъка си. Настанили ги в палатки близо до Карлуково и според нашата история тук доизживели дните си, напълно лишени от разум. С това пък били поставени основите на днешната специализирана психиатрична болница, с която е известно това название.\n„Италианците са казали - ето, мезе, ще го хапваме цяла седмица. Белили, варили, приготвили си от техните типични мезета и това ги погубило. Петко ги предупредил, че е лоша поличба, но дори той не знаел какво точно може да се случи. Оказало се, че телесните течности на съществото съдържали в себе си силни халюциногени, които в големи количества били опасни, а в малки Петко ги използвал и спасил много хора от смъртта...“ - завършва разказа си журналистката Наталия Димитрова, която работи повече от 30 години в Българската национална телевизия. И именно неин прапрадядо е Петко Танов Даскалов, който срещнал дракона в недрата на Балкана.\nДнес гробът на бившия свещеник, учител, фелдшер, иконописец и планинар може да се види в църковния двор на село Попица (Врачанско), където след това живее със семейството си. През 1980 г. по повод на кръгла годишнина от смъртта му врачанският владика организирал специален молебен - толкова се тачи и помни делото на Петко Даскалов.\nМного са и другите следи от рода му - попаднете ли в Трявна, можете да посетите Даскаловата къща с огромен двор и исполинска круша. Тя е принадлежала на чичото на Петко - Христо Даскалов, един от най-видните ни възрожденци, голям търговец и меценат на тревненската школа в изкуствата, помощник в битките за свобода.\nДимитра Даскалова, дъщерята на Петко, пък била близка с жената на Христо Ботев - Венета, тъй като и двете били щерки на свещеници.\nЦялата история, която ви разказахме, Наталия научила чрез дядо си Спас от прабаба си Димитра -дъщерята пък била слушала за срещата с дракона от самия Петко. Жената била много близка с баща си, а и имала умението да разказва увлекателно, да помни пунктуално до дълбока старост. Нейната правнучка е убедена, че всичко, разказано от прабаба й, съвсем не са празни приказки, а истински истории. „Категорично това е било истина. Петко Танов Даскалов е бил очевидец на това събитие и аз вярвам безрезервно. Все едно да спориш дали се е случило Априлското въстание или влизането на Ботевата чета, да си кажеш - не е ли понадуто, измислено, само защото не си бил там. Подземието си е жив космос, както океанското дъно. Наивно е да вярваме, че познаваме и знаем всичко“, отсича Наталия.\nНеотдавна тя е получила макар и индиректно потвърждение на думите си от приятел планинар. Той й разказал, че точно във Врачанския Балкан става дума за огромни и безкрайни пластове от пещери, които съвсем не са докрай изследвани и могат да крият какви ли не тайни. Веднъж той се спускал като алпинист в една от най-дълбоките кухини, когато му се случило нещо необикновено. Слизал, вързан с въже, повече от километър надолу в галериите, докато хората отвън спрели да го чуват и виждат. Той обаче слизал и слизал, докато се озовал в една огромна пещера, като че ли много специална. Точно в средата й стояла голяма равнина, която не изглеждала като дело на природата. Планинарят я оприличил по форма с неблагополучния фонтан на столичната „Витошка“ от последните години.\nДРАГИ МИ ДРАКОН\n„Като че ли беше спалня. Внезапно си спомних приказките на баба за змейове и дракони - образуванието изглеждаше като каменно легло с бордюрче отстрани. Сталактити и сталагмити като дантелена завеса. Такава тишина, имаш чувството, че ти говори. Като че ли някой присъства - капката отеква, дава едно вълшебно ехо, което се разпръсва по ефирната каменна завеса. Побиха ме тръпки, нищо, че не ме е страх и съм прекарвал много дни по пещерите. Дали заради някаква зрителна измама, но имах илюзията, че някой ме облъчва отвътре. За секунди се замислих: ами ако тук е имало змей, който си е почивал и е водел девойки в тази каменна спалня?!“, разказвал приятелят на Наталия.\nТова обаче също не е краят на историята. Връзката й с днешните дни отново дължим на добре познатия ви музикант и „змеев наследник“ - маестро Валентин Стамов (историите му може да прочетете тук и тук). С Наталия ги свързва дългогодишно приятелство и той многократно бил чувал невероятната случка с нейния прапрадядо. И тъй като със своите истории е познат сред приятелите си като душата на компанията - немалко негови познати чували преразказа му при различни срещи.\nВеднъж се случило да разкаже за драконовската среща на Петко на годишнината от клуба на писателите, в който членува. Неколцина на масата до него били искрено заинтригувани, заприказвали се, разменили си координатите.\nПосле се разделили, но само дни по-късно едно от семействата, чули историята, се свързало c него. Мъжът и жената развълнувани Настоявали да се срещнат, защото имали нещо, с което да допълнят драконовия епос.\n„Пак се събрахме, почерпихме се и те ми разказаха, че дъщеря им от години членувала в пещернячески клуб и почти всеки уикенд с приятели обикаляща по скалните образувания“ споделя Валентин. След последната неделя обаче тя се върнала в особено настроение и щом родителите я попитали какво и е, отвърнала, че й се е случило нещо доста интересно.\nС приятелите й се катерели по Балкана, влизали през различни тунели, докато се озовали... естествено, в голяма пещера. Като че ли построен от хора, в средата й се издигал подиум. Тъй като времето навън не било добро, момичето и спътниците му решили да опънат спалните чували и да пренощуват вътре. Тя избрала именно подиума, приготвила се за сън и бързо се унесла.\n„И пред очите ми - невероятна картина. Гледам, все едно, че съм на това място като пришълец, но в предишно време. И виждам един страхотен змей – навит, черен, на жълтеещи триъгълници..“ - заразказвала девойката, а родителите веднага се усъмниш: „Ясно слушала си историята от Вальо Стамов“.\nРазбира се, скоро се оказало, че никога не е срещала музиканта, че за първи път чувала историята, която те довършили вместо нея, но всичко съвпадало едно към едно в двете описания. Видът на змея, цялата обстановка, случката. Болезненият момент, когато италианските работници посегнали на съществото и го превърнали в мезета.\nДевойката се събудила посред нощ, обляна в пот. „Съвпадение, съвпадение, но ме може всяка секунда да съвпада! Дойде и дъщерята и ми повтори всичко - точно това, едно към едно ми разказа" допълва Валентин. За съжаление, оттогава той е изгубил връзка със семейството и няма кой да потвърди или допълни прелюбопитния разказ, случил се отново там, където някога Петко срещнал люспестото същество.\nС това нашата история завършва, а в случай че имате с какво да я допълните - очакваме ви. Ако повярвате в нея, ще се радваме и на вашето мнение. А ако не - надали някога ще срещнете мъдрия дракон и неговите магически и искрени сълзи...\nPS: Какво да кажа, явно може да заключим, че тук по нашите земи рептилиите са добри създания и даже ронят сълзи (слабо вероятно е да са тип "крокодилски") и италианците са изключително глупави като цяло, не, че ги мразя, ама едни такива олигофрени ми се видят, верояно са смятали да направят най-вкусното прошуто в света, инженери! Не оспорвам разказаната история, но някакси си ми се вижда леко повърхностна, писана в стил "да се хареса на всички". Не зная дали ще доживеем да чуем някой история непречупена през тези досадни публицистични призми, но пък знае ли човек.\nНещо много интересно е името на едно странджанско село, през което бях минавал преди време - село Близнак, та старото име на това село е Каравиран, Караеврен, което в превод от турски значи “черен змей”. Селото се намира се на 54 км южно от гр. Бургас и на 41 км от гр. Малко Търново. Така или иначе името му не е било случайно на фона на горната история.\n[BG митове] Дракон дракони Странджа


Джино стана за резил: Шампионът не спира с изцепките! (Още подробности)\nНачало Зад паравана Джино стана за резил: Шампионът не спира с изцепките! (Още подробности)\nЛюдмила Велинова+ 23 декември 2015 0 коментара\nДжино показа истинската си същност\nДжино тръгна стремглаво по нанадолнището. Джино Бианкалана, който спечели титлата „любима звезда на народа” го е ударил на перманентен купон. Емигрантът от САЩ, за когото се носеха какви ли не приказки от хиляда и една нощ, че е супер богаташ зад океана, се оказа надувка и празнодумец. И не спира да се резили. След като стана баш Брадър, той доби мигновена слава и постоянно пирува с алкохол и жени до зори.\nКато пощурял, американският плейбой обикаля кръчмите в страната и сваля де що мърда в рокля. Всяка вечер мургавелкото си ляга с различна и на сутринта по живо и здраво се разделя с нея, като в кревата си вкарва поредната мераклийка.\nСлед като удари на камък сред чалга фуриите, бившият на Джена вече не подбира и мачка чаршафите с обикновени фенки. Когато окончателно се раздели с поп фолк дивата Джена, с която неуспешно стигнаха до годеж, но не и до брак,той вече не подбира, пише „Всеки ден”.\nДжино не спира с изцепките\nТоп фолк тигрицата Преслава също се загаджи с него временно, щом излезнаха от Къщата, но и тя му разби сърцето, както преди това направи разградчанката. Затова Джино бил категоричен, че повече няма да си има вземане-даване с певици от чалга жанра.\nТой се насочил към неизвестните девойки, които пък му се лепели като мухи на мед. Въпреки че в Къщата той сълзливо разказваше, че след като скъсал с фолкаджийката Джена дълги месеци бил на сухо от мъка, сега си го навакса и с лихвите, ако изобщо думите му са били верни.\nЗащото притчата, че е приказно богат в Америка си остана само мираж, които услужливи пиари измислили, за да се намърда в шоуто. И не спира с изцепките. Станал известен, сега яко осветявал леглото с поредната знойна мома, преди това обилно гарнирайки срещите с много алкохол.\nНеговите съквартиранти от ВИП Брадър обаче не го съдят. Те били на мнение, че „докле е младост”, нека Джино се налудува подобаващо.\nЕтикети: new, ВИП Брадър, Джена и Джино, Джино, Джино Бианкалана, Джино и Преслава, Преслава


DORMA Fire 448 Lucky – електрическия насрещник за противопожарни врати Тази страница използва бисквитки. С натискане на бутона "ОК", Вие се съгласявате с нашата употребата на бисквитки. Научете повече тук.\n/ Fire 448 Lucky Strike\nЕлектрически насрещник DORMA Fire 448 Lucky Електрически насрещник за противопожарни врати с функция Lucky Strike и одобрение за противопожарно приложение с позиционно-независим (без оглед на посоката на отваряне) монтаж Електрическите насрещници с функцията Lucky Strike съчетават специфичните предимства на правотоковата и променливотоковата технология. Стандартната продуктова гама със сигурност включва и продукта за търсеното от вас поле на приложение, и при това сертифициран по DIN EN 14846 и с прочутото качество на DORMA. Електрически насрещници с функция Lucky Strike се произвеждат за всички конвенционални работни напрежения, а към тях се предлага широка гама от аксесоари.\nВградена защита срещу претоварване; Одобрение за позиционно-независим (независещ от посоката на отваряне) монтаж за противопожарни врати; Контролиран достъп, висока степен на сигурност и удобство Електрическия насрещник Fire 448 Lucky удобно отваря противопожарни и димоустойчиви врати и може да се използва в комбинация с интеркоми, системи за контрол на достъпа и други подобни съоръжения. Предимството на функцията Lucky Strike е, че гарантира универсална съвместимост и надеждно отключване, когато контролът на достъпа, сигурността и удобството на потребителите са еднакво важни.\nСиметричната кутия на насрещника Fire 448 Lucky позволява монтаж на различни места по вратата (понеже не зависи от посоката на отваряне), което намалява работата по планиране и инсталация. Благодарение на еднаквите размери, лесното захранване с различни работни напрежения и регулируемия език, системата се приспособява лесно към всякакви видове врати и условия.\nПредимството на универсалността С активацията без звуков сигнал и оптимизираното поведение при предварително натоварване, функцията Lucky Strike е в крак със съвременните тенденции. Заради вградената защита срещу претоварване, за устройствата, разположени във веригата преди насрещника, като системите за контрол на достъпа, на практика не съществува никакъв риск. Освен това електрическия насрещник Fire 448 Lucky е съвместим, както с фалцови, така и с безфалцови врати, стига това да е позволено в сертификата за одобрение на съответната врата.\nЕлектрически насрещник Fire 448 Lucky се предлага в защитена в случай на неизправност версия и във варианти за захранване с различно напрежение между 12 и 24 V DC. С предлагания по избор на клиента токоизправителен модул GL системата може да работи и с променлив ток с напрежение между 12 и 24 V AC. Освен тях съществуват и варианти с контакт за обратна връзка и планка за лесна настройка на езика Easy Adapt.


Емануела напуска Биг Брадър заради ревнивата Златка - Nbox\nОт екипа издадоха, че фолкпевицата е била на крачка да напусне скоростно формата заради държанието на Райкова, която буквално не била на себе си заради близостта между гаджето й Благой Георгиев и Емануела, пише ХотНюз.\nВеднага след като влязоха в къщата на Биг Брадър: Most Wanted, двамата влюбени започнаха със скандалите. Сексапилната плеймейтка прояви ревност още при първата мисия, която нейният любим трябваше да изпълни заедно с една от бившите си приятелки - фолк певицата Емануела. Двамата трябваше да задържат топче за пинг-понг с лицата си и в един момент се оказаха в опасна близост. Това подлуди русокосата сексбомба, която след това в спалнята дръпна тежка реч на бившия футболист. Той пък се опитваше по всякакъв начин да я успокои.