Оспівує час. Творчість Олександра Дейнеки » Реферати українською\nРеферати українською » Культура и искусство » Оспівує час. Творчість Олександра Дейнеки\nРеферат Оспівує час. Творчість Олександра Дейнеки\nобразотворчого мистецтва й архітектури\nТворчість Олександра Дейнеки.\nЯкщо художник належить своєму часу, його мистецтво не старіє. Цей вислів найкраще можуть проілюструвати весь шлях однієї з неабияких і яскравих художників сучасності – Олександра Олександровича Дейнеки.\nОлександр Дейнека, прекрасний російський художник, постав або зовсім різному світлі тим, хто знав його замало, й тим, хто знав його близько. Тож і ми судження про неї як як і про художника відрізнялися незвичайній контрастністю. Тим, хто судив про неї видали, він видавався людиною простим, елементарно однолінійним, та й у художника нерідко бачили передусімизобразителя котрі пориваються правді в очі прийме, притаманних ХХ століття, що з індустрією, спортом, авіацією. Сучасність Дейнеки багаторазово була предметом міркувань критиків, у неї навіть, мабуть, надто очевидна, заступаючи багатьом можливість, а, швидше за все, і пильнішого уваги до великого майстру, до дуже складної сутності його мистецтва.\nУ Дейнеки був неспокійний характер. Енергія і ентузіазм перших десятиліть ХХ в. співзвучні творчому темпераменту художника. «Його час» саме у1920–1930-е рр., коли було створено найяскравіші й талановиті твори на живопису, у графіку, в монументальному мистецтві. Багатьом тоді здавалося, що таке життя усієї країни й кожного її громадянина окремо починалася наново, з води, і зажадав від зусиль кожного залежало зробити його повнокровною щасливою. Можна відкрити новий лист історія і ви-рішив написати у ньому послання всьому людству, передати своє захоплення від новизни хіба що народженого світу. Країна жила духом руйнації й творення нового. Було тут щось від казки, від утопії…\nКрізь епічно широке коло сучасних тим, сучасних образів Дейнека міг приходити до зосередженому схвильованому особовому переживання і почуттю. Він вмів зрозуміти, пройти висловити в глибоких образах і досконалої формі головний і основний гуманістичний сенс свого часу й висловити не формально, над лише сюжетах, а точно й ясно продуманому найтоншому побудові всіх елементів художньої форми - композиції, колориту, простору, руху, ритму. Чи не викличе жодного сумніву, що за, що з люди представлені на картинах, акварелях, малюнках Дейнеки, і оскільки він підбирав багато деталей зовнішнього правдоподібності, а внаслідок найглибшій внутрішньої виправданості і дійсності.\nДитячі роки майбутнього художника випали на середовищі дуже далекою від мистецтва – він у Курську, у ній робочого. Після революції навчався у Харкові, працював у Курську фотографом, оформляв революційні свята, агітпотяги, театральні постановки. Пропрацювавши в такий спосіб менше року йде б служити у радянську армію. Там повністю стверджується у своєму бажанні стати митцем і їде учитися далі у Москві. Там, місці колишнього Московського училища живопису, ліплення і зодчества з 1918 р. шумить-гудеВХУТЕМАС – Вищі художньо-технічні майстерні, з строкатим складом викладачів – від Костянтина Коровіна (представника дореволюційної, вже що стала класичної живописної школи) до Володимира Татліна (однієї з «лівих» експериментаторів сфері мистецтва), з такою самою строкатим складом учнів. Дейнека, захоплюючись і символізмом, і кубізмом, і футуризмом, тим щонайменше вибирає майстерню однієї з серйозних й кореспондентка традиційно налаштованих педагогів – графіка, монументаліста, теоретика ВолодимираФаворского, учні і послідовники якого, не перебільшуючи можна сказати, склали каркас всього радянського і пострадянського мистецтва ХХ в.\nУже Першої дискусійною виставці 1924 року, де Дейнека, студент Вхутемасу, фігурував у складі особливої "групи трьох" (разом із Ю.Пименовим й О. Гончаровим), він мав ясно виражений творчий образ і дуже чіткопроступающие схильності й прагнення.\nУ 1926 р. Дейнека став однією з організаторівОСТа – Товариства станковистів, найцікавішого художнього об'єднання 1920-х рр. Молоді живописці та графіки, котрі входили до його складу, були випускниками ВХУТЕМАСу. Вони намагалися знайти новий мальовничий мову, теми, співзвучні сучасності. Дейнека, одне із найбільш послідовнихостовцев, привносить у мистецтво несподівані теми, такі як спорт, авіація, заводське виробництво. Це вимагало нових художніх рішень, і він знаходить нестандартні композиційні ходи: у серії, присвяченій футболу, який Дейнека любив й чудово знав, здається, сама натура підказувала йому гострі ракурси.\nХудожник розмірковував у тому, як машини, взагалі техніка, змінили наше сприйняття світу: пейзаж з відкритого вікна рушійної автомобіля виглядає негаразд, звісно ж, а плакатно – й глядач одержує у в десять разів більше вражень. З три тисячі метрів на маленький листокутрамбовивается цілий Крим, а пляж, у якому ти дві години тому загоряв, як у долоні – розповідав художник про своє творчої поїздку до Севастополь, де зараз його багато працював, товаришував з льотчиками і моряками.\nНа початковому етапі у програмі та практиціОСТа було багато суто умоглядноїекспериментаторского запалу і бешкетництва, але важливо інше - у тому Товаристві панувала творча атмосфера, у ньому панував жадібний інтерес до революційної новизні сучасної дійсності, від реальної життя, Не тільки від реальної живопису та графіки них самих. Нерідко за всієї незрілості формальних пошуків (либонь у 1924 рокуДейнеке було двадцять п'ять,Пименову і Гончарову - двадцять рік від народження) ця тодішня художня молодь ставила собі дуже серйозні й важливі завдання.\nЧимало з цих завданьОСТ дуже вагомо і дуже вирішив під час свого короткого існування - саме звідти серед інших робіт вийшла перша справді монументальна, несуча у собі узагальнений і "глибоко дієвий образ радянська історико-революційна картина - "Оборона Петрограда" Дейнеки (1927).\nУ суворому, суворому ритмі постатей робочих, які йдуть право на захист Петрограда, в непохитної волі й переконаної силі них укладено потужне подих революційної дійсності. Повільний, переривчастий ритм руху що у напрямку поранених лише більше відтінює і підкреслює зібрану, впорядковану динаміку розмірено і струнко який крокує загону, вносячи до того ж час напружений драматичний акцент до ладу картини. Місце та палестинці час дії дано гранично скупим натяком; композиція звільнена майже зовсім від якихось локальних і побутових прийме, і ніщо корисно величавої героїчної узагальненості його художнього уявлення. Але у епічно монументальному ладі картини її герої - реальні живі котрі мають різним зовнішністю і характером, об'єднані настроєм і під дією. Цьому драматичному разом із тим переконано спокійного пафосу картини багато в чому сприяє її колорит - майже монохромний,отливающий металевими відблисками. У цьому картині, як в більшості інших ранніх робіт, живопис Дейнеки, швидше за все бере початок з графіки. промовистість силуетів, орнаментальний ритм композиції, порожній біле простір полотна. У той самий час художника цікавила можливість дати наростання обсягу на площині: цього вчив Фаворський і давньоруських ікон. За «>графизм» у живописуДейнеку вони часто й багато критикували, але він уперто рухався до індивідуальному художньому мови; змінювати своєму, особистісному баченню було у його правилах….\nДосвід "Оборони Петрограда" і виконавці кращих малюнків кінця 20-х років дав свої плідні результати дуже швидко. Раніше всього, в 1930 року, разом з великим блиском позначився в плакатах Дейнеки (">Механизируем Донбас", ">Физкультурница"), з дуже вдало використані прийоми суворо продуманою й побудованої композиції, повної стрімкої динаміки, з карбовано чітким силуетом і умовним, розпластаним простором, а головне - з живими, хоч і узагальненотипизированними людськими образами. Після плакатами виникли в 1931 року прекрасні картини і акварелі, дуже різні за тем і душевного наповненню, але однаково розмовляючі про неухильно який складається велику Людину та зрілому майстерності.\n1932 рік ознаменував остаточний перелом у розвитку мистецтва Дейнеки убік великого стилю, справді монументального за своєю формою. Найбільшим й найбільш досконалим втіленням цього перелому (чи, сутнісно, повної художньої зрілості майстра) стала картина "Мати" (1932), безперечно що належить до вершин радянського мистецтва. Велика ніжність, всепоглинаюче кохання жінки до свого маляті дали художнику створити узагальненим образом шляхетної та прекрасної материнської душі. Цьому допомагає і природна асиметрична композиція, і стримана простота колористичного ладу, і вибір моделей. Однак навіть за такому узагальненні образів, глядача немає відчуття, що дружина й хлопчик написані з натури, настільки неповторні і індивідуальні їх живі риси. Вже лише ця "мадонна ХХ століття" міг би датиДейнеке декларація про одне з перших місць у радянському мистецтві. Ця картина – не самотня удача, вона - перша група у низці відмінних робіт тієї самої, 1932 року й найближчих наступних років. Деякі їх особливо вирізняються своєї сміливою новизною та поетичній принадністю. Це ">Спящий хлопчик із волошками", "Полудень" (обидві - 1932), "Нічний пейзаж з кіньми і сухими травами", ">Купающиеся дівчини" (обидві - 1933).\nУ 1930-ті рр. художника захоплює настінний живопис – фреска, і потім мозаїка. Ще майстерніВ.А.Фаворского графіку й монументальна живопис йшли, що називається, рука разом. Взагалі для мистецтва перших трьох десятиліть ХХ в. характерно таке взаємовплив різних видів мистецтва, невипадково Дейнека займався, крім графіки і живопису, що й скульптурою, навдивовижу широкий творчий діапазон Дейнеки – художника: від проникливих ліричних пейзажів і натюрмортів до монументальних робіт, класичних зразків «великого стилю» мистецтво середини ХХ в.\nЦією епосі потрібна була герої. І найбільші майстра:В.Мухина,П.Корин,А.Дейнека – звернулися до сучаснику, до постаті непересічної, що живе поруч із нами. Роль мистецтва у життя суспільства усвідомлювалася як дуже важлива, але поступово мистецтво дедалі більше потрапляло під прес ідеології, ставало її знаряддям. Багато художники звернулися до «великому стилю» мистецтво, віддали данинамонументализму. Із середини 1930-х рр. і Дейнека займався монументальним мистецтвом, і це неминуче накладало особливий відбиток з його станкові роботи: гладкі поверхні своїх полотен він подумки зіставляв з поверхнею стін, де вони перебуватимуть.\nДейнека однією з перших став відроджувати забуте мистецтво: мозаїку і фреску. Мозаїка тоді був у новинку, її слід було оживити, дати нові теми. Дейнека блискуче вивчив пам'ятати історію та специфіку цих найдавніших видів живопису, його улюблена мозаїка «Битва Олександра Македонського зДарием» епохи пізній античності була невичерпним джерелом натхнення та протягом усього життя художника.\nПраця у ролі художника-монументаліста привчилаДейнеку перейматися синтезу мистецтв, підштовхувала до роздумів про місце живопису в архітектурі, у просторі інтер'єру. Власний досвід підказував, що колір і орнамент в архітектурі повинні виглядати колірною і стилістичним контрастом до довкілля, а монументальні роботи завжди треба робити для людини. Щоправда, були й прикрі розбіжності: адже сприйняття мозаїки в архітектурі дуже складно заздалегідь, ще проекті, прорахувати, хоча Дейнека і намагався працювати разом із архітектором. Найяскравіший приклад – мозаїки на станції метро «>Маяковская», приховані у глибині плафонів і майже недоступні окузрителя-пассажира.\nНадзвичайно бурхливе й інтенсивне творче напруга цих років - середини тридцятих років - буде ще більше наочним, якщо переліченим творам додати два чудових циклу акварелей і картин, які з'явились у результаті поїздок Севастополя в 1934 року і поза кордон - до Франції, Італію, США - в 1935 року.\nПід час першої поїздки зарубіжних країн, до Америки, художник особливо цікавився прикладами сучасного синтезу архітектури, скульптури, монументальної і станкового живопису. Він писав листах додому, говорив у доповідях про поїздку. Це судження глибокого, тонкого професіонала. Його засновником і тоді, і потім дуже цікавило питання дизайну та формування довкілля: вишуканості образу літаків, практичність робочого одягу. Цікаво, що Дейнека брав в подорожі фотоапарат, вважаючи, що малюнок краще допомагає укладати стан, яке пережито кілька років тому я.\nПустельний "ПлощаКвиринала" чи вигадлива "Іспанська драбина" передають неповторний "дух місцевості", атмосферу вуличок Риму. І ж справді звучать "Набережна Сени" чи "Дорога вМаунт-Вернон" в паризьких і американських акварелях і етюдах олією. Нерідко поетичні портрети конкретних місць переростають межі свого жанру, стаючи узагальненнями цілих пластів часу, цілих історичних епох. Така акварель "Тюїльрі" (1935) із ній скульптурою стрімко біжучому дівчини та з нерухомо застиглою постаттю людини - бродяги чи безробітного - на садової лаві. Такий "Негритянський концерт" (1935), де як схоплений самий звук музики спів, самий образ і стиль американської музики середини ХХ століття.\nХудожній мову Шевченкових творінь складався насамперед із роботи над формою. Художник зізнавався, що форму для, малюнок цікавлять значно сильніше, ніж колір. Він було дуже чутливий до найтоншим ритмам форми і навіть задовольнявся простими колірними відносинами, хоч і любив колірну несподіванка, контраст, вбачав у цьому новизну, що дуже його приваблювала. Дейнека не писав безпосередньо з натури, але синтезував численні спостереження, з яких душі художника народжується образ. Справедливо стверджуючи, що організувати неможливо з натури написати ривок бігуна, він приходив до на стадіон, на ринг і намагався впіймати на вельми швидких і швидких начерках, як говорив «>нашлепках», точне характерне рух…\nТакож, як і в художників Відродження, творчість яких Дейнека добре і любив, центральним чином у його мистецтві він був людина. Герой Дейнеки – цілісна, гармонійна особистість, але у ньому обмаль психології, критичного ставлення до і до оточення. Таке властивість творчого бачення художника, таке і бачення епохи. Можливо, це були своєрідною реакцією культури на глибокий витончений психологізм ХІХ століття. Безсумнівно, що у ХХ в. митців і глядачів


Пропозиції Лікарям – ФГМОУ\nПропонуємо Вашій увазі перелік преференцій для медичних/фармацевтичних працівників в разі набуття вашими професійними медичними асоціаціями/об’єднаннями членства в ФГМОУ\nСтворення персонального портфоліо лікаря та допомога при внесенні інформації до баз даних, реєстру членів Федерації, інших офіційних online ресурсів (за потреби);\nТехнічне сприяння online реєстрації на освітні/науково-практичні заходи в Україні та за кордоном, що проводяться Федерацією та її партнерами (за потреби);\nЗахист персональних даних введених до реєстру членів Федерації та персонального портфоліо лікаря;\nВидача персональної картки/цифрового посвідчення члена Федерації, що надає право доступу до інформаційних ресурсів, бонусів та інших преференцій передбачених для членів Федерації;\nЮридичне консультування лікаря щодо захисту/представлення його інтересів у випадках конфліктних ситуацій пов’язаних із професійною діяльністю (скаргах, судових позовах, тощо);\nНадання експертних висновків/рекомендаційних листів, в тому числі при розгляді професійної діяльності/компетентності лікаря під час адміністративних та судових позовів;\nКонсультативна допомога при отриманні та захисті авторських прав в Україні та за її межами (винаходи, патенти, раціоналізаторські пропозиції та ін.);\nСтрахування лікаря від професійної помилки (за потреби);\nПредставництво інтересів лікаря в органах державної влади, зокрема пов’язаних із професійною діяльністю, та допомога у створенні запитів/отриманні офіційних відповідей (МОЗ та ін.);\nМожливість представлення пропозицій та зауважень безпосередньо керівництву Федерації задля формування спільної позиції при створенні/розгляді законодавчих актів, що стосуються сфери професійних інтересів і компетенцій лікарів певного фаху та лікарської спільноти в цілому;\nНадання можливості лікарю висловити власну думку в медійному просторі (мас-медіа, телебачення, Internet), при формування суспільної позиції, громадському обговоренні питань, що пов’язані зі сферою його професійних інтересів і компетенцій та ін.;\nПредставництво певного лікарського фаху в загальноукраїнському медичному товаристві (Федерації), право бути обраним делегатом загальних зборів та долучитись до створення загальнодержавної стратегії розвитку медичної галузі;\nМожливість взяти участь у національній медичній премії “Кращі лікарі України”;\nПредставлення власних проектів для отримання грантів і фінансування (міжнародні гранти, благодійна допомога, науково-технічна співпрацю, освіта) з метою поліпшення якості охорони здоров’я, навчання та розбудови медичної галузі за фахом із врахуванням професійних інтересів та компетенцій лікаря;\nМожливість страхування здоров’я лікаря зокрема від інфекційних захворювань (COVID-19, Гепатити В і С, ВІЛ, RW) та інших патологічних станів пов’язаних із професійною діяльністю (на пільгових умовах);\nМожливість долучення до “лікарської каси” Федерації та отримання винагород, дивідендів, додаткового пенсійного забезпечення тощо;\nІнформування щодо освітніх проектів/заходів Федерації, асоціацій-членів, міжнародних партнерів на регулярній основі із врахуванням професійних інтересів та компетенцій лікаря;\nАвтоматичне внесення відвіданих заходів БПР до освітнього портфоліо лікаря;\nДопомога при створенні освітньої траєкторії в залежності від фаху, професійних інтересів і компетенцій лікаря, контроль за її дотриманням та ефективністю навчання (за потреби);\nМожливість безкоштовного навчання з використанням online платформи Федерації та отримання дисконтів для участі у інтерактивних навчальних і освітніх заходах (вебінари, відеоконференції, online лекції та ін.) із нарахуванням балів/кредитів БПР;\nПільгові умови при реєстрації для участі в освітніх проектах/заходах Федерації, асоціацій-членів і міжнародних партнерів (науково-практичні конференції, конгреси, з’їзди) із врахуванням професійних інтересів та компетенцій лікаря;\nДопомога при складанні/поданні заявки для набуття індивідуального членства у відповідних європейських і світових фахових медичних товариствах (за потреби);\nКонсультативна і технічна допомога у пошуку клінік для проходження стажування, підвищення кваліфікації, вузької спеціалізації за кордоном із врахуванням професійних інтересів лікаря та обраного фаху;\nСприяння встановленню професійної міжнародної (освітньої, наукової, клінічної) співпраці та оформлення характеристик/рекомендацій від імені Федерації (у разі потреби);


Джерсі Pride Fun кор. рукав, чоловіче, TERRAZZO 3, М | Pridebikes\nДжерсі Pride Fun кор. рукав, чоловіче, TERRAZZO 3, М\nДжерсі Terazzo від Pride Adventure - це прекрасне рішення як для новачків у сідлі, так і для проіесіоналів своєї справи.\nЗабери свій\tДжерсі Pride Fun кор. рукав, чоловіче, TERRAZZO 3, М за 1881 грн


TQAuditor – розробник програм для перекладачів\nМи розроблюємо ПЗ для перекладацької галузі\nСпочатку ми виконували індивідуальні замовлення для бюро перекладів. Під час виконання цих проектів ми набули досвід і розуміння процесів у перекладацькій галузі, які дали нам змогу вийти на ринок як постачальникам програмних продуктів для бюро перекладів і перекладачів-фрілансерів.\nПерший наш продукт -\nЦей продукт розроблено спільно з компанією Technolex Translation Studio. Його успіх переконав нас, що ми можемо — і маємо — створювати дійсно корисні засоби для перекладацької галузі.\n0 перекладачів по всьому світу\nНаступна розробка -\nСистема, призначена для керування перекладацьким бізнесом. Перш ніж створювати цю систему, ми докладно вивчили рішення, наявні на ринку, і вирішили створити найпростішу та найфункціональнішу систему, для роботи в якій не знадобиться жодної попередньої підготовки та спеціальних знань: вона має бути зручною як для перекладачів-фрілансерів, так і для бюро перекладів. Роботу системи протестовано в реальних умовах діяльності бюро перекладів, і зараз вона доступна для всіх охочих.\nНам дуже важливо, щоб система була якомога зручнішою й кориснішою для вас, тому нам вкрай необхідні ваші відгуки й пропозиції щодо її поліпшення.\nВи можете зареєструвати обліковий запис у системі просто зараз і користуватися нею:\nМи намагатимемося максимально пристосувати її під ваші потреби, враховуючи ваші побажання:\nTQAuditor — система оцінювання й моніторингу якості перекладу для бюро, що з’явилася внаслідок еволюції проекту ChangeTracker. Дає змогу порівнювати різні версії перекладених файлів, класифікувати помилки у виправленнях за типом і серйозністю та визначати коефіцієнт якості для кожної роботи; забезпечує анонімне спілкування між редактором і перекладачем; генерує рейтинги перекладачів за якістю, а також статистику помилок і динаміку якості роботи для кожного перекладача.\nСвій обліковий запис можна зареєструвати будь-коли:\nЗ нетерпінням чекаємо на ваші ідеї та пропозиції щодо покращення системи\nнаступний проект tqauditor\nДо того ж, у нас безліч інших ідей, і вже зараз ми працюємо над новими продуктами. Сподіваємося, вони вже невдовзі приємно вразять перекладацький світ!


Новини ринку криптовалюта # 8 - Новачкам 2019 - Forex\nSEC прирівняла токени-акції ICO к цінних паперів\nКомісія з цінних паперів і бірж США (SEC) опублікувала офіційну заяву, в якому вказана позицію щодо регулювання цифрових активів, в т. ч. процедури первинного розміщення токенов (ICO): токени, що генеруються більшістю ICO, слід прирівняти до акціями. Згідно з документом, процедура ICO потрапляє під федеральний закон про цінні папери, це рішення може стати важливим кроком до легалізації та регулювання нової галузі в усьому світі. Дана заява стала результатом проведення SEC розслідування про злом децентралізованого фонду DAO і розкрадання токенов на $ 50 млн.\n"Розслідування показало, що токени DAO були цінними паперами і потрапляли під дію федеральних законів. Компанії, які випускають активи, засновані на технології блокчейна, повинні реєструвати угоди, якщо до них не застосовуються виключення. Учасники незареєстрованих угод можуть нести відповідальність за порушення законодавства про цінні паперах. Біржі, які торгують такими активами, також повинні бути офіційно зареєстровані ", - йдеться в заяві SEC. У комісії підкреслили дані рішення пов'язані із захистом інвесторів і контролем за їх діями. SEC так само попередила гравців ринку про те, що федеральні закони про цінні папери поширюються на всі угоди з активами в США незалежно від форми організації компанії і валюти, в якій ці угоди проводяться. Дана заява, як і регулювання з боку SEC стосується тільки тих токенов, які спочатку позиціонувалися ак акції і відповідають тесту Хоуі. Таким чином ці заходи не торкнуться класичних монет: bitcoin, ethereum, dash і т. д.\nPoloniex заявила про плани при розколі Bitcoin\nПопулярна крипто-біржа Poloniex виступила з офіційною заявою про план дій при можливому поділі мережі Bitcoin. "Ми відключимо депозити і висновок Bitcoin (і всіх токенов, пов'язаних з BTC), в будь-який час, коли це буде необхідно, щоб всі токени, що зберігаються на Poloniex, залишалися в безпеці. Термін можливого часу призупинення операцій введення/виводу невідомий, це безпосередньо залежатиме від стабільності мережі. ", - йдеться в заяві Poloniex.\nЯк зазначається, метою вводяться заходів буде швидке відновлення роботи гаманця з введенням/виведенням коштів, коли це буде абсолютно безпечно для користувачів. На період вводяться біржею обмежень, торгівля криптовалюта залишатиметься доступною в колишньому режимі. Poloniex так само підкреслює, що не бере участі в голосуваннях і не сигналізує про підтримку будь-яких пропозицій.\nХоча недавня активація BIP 91 значно знизила ймовірність розколу Bitcoin, але нещодавня заява китайського майнінг-пулу V iaBTC про намір активувати 1 серпня пропозицію "BitcoinABC" і появи модифікації біткоіни з назвою Bitcoin Cash викликає деякі побоювання.\nЗвіт Bank of America про bitcoin\nВідповідно до нового звіту Bank of America біткоіни придбає масову популярність тільки після того, як його почнуть приймати банки. У звіті представлені методи, за допомогою яких криптовалюта можуть бути співставлені з іншими товарами. При цьому найважливішими факторами виділяються безпеку і ліквідність біткоіни. Автором документа є Франсіско Бланч - провідний стратег банку з предметів торгівлі та деривативів. У доповіді Бланч каже, що критичною точкою стане прийом банками біткоіни в якості форми забезпечення продуктів. У той же час констатується, що "ми не знаємо жодного великого установи, яке в даний час використовує криптовалюта в якості забезпечення". Бланч провів паралель між біткойнов і сировинними товарами, такими як дорогоцінні метали, зазначивши, що в минулому році волатильність на ринках btc падала нижче рівня, що спостерігається на ринках золота.\n"Волатильність біткоіни дуже висока в порівнянні з євро, ієною або навіть золотом, але в минулому році вона впала в два рази нижче волатильності срібла, яка є світовою валютою протягом 400 років" - пише Бланк.\nЗвіт, орієнтований на клієнтів Bank of America Merrill Lynch, відображає раніше сказане і іншими аналітиками з Уолл-стріт: з початку літа інвестиційний банк Goldman Sachs, випустив дві клієнтські замітки про біткоіни, в яких так само висловив схожу точку зору.\nBitmixer. io припиняє роботу\nПопулярний сервіс мікшування біткоіни Bitmixer. io оголосив про припинення послуг, що надаються. За словами власника сервісу зупинка діяльності при цьому ніяк не пов'язана з можливим тиском правоохоронних органів - причина в зміні ідеологічних поглядів.Про рішення закрити сервіс власник Bitmixer.io повідомив на BitcoinTalk:\n"Не дивлячись на величезні доходи, ми припиняємо нашу діяльність. Дозвольте пояснити чому. Я являюсь ентузіастом біткоіни з 2011 року. Коли ми запускали цей сервіс, я був переконаний, що кожен користувач біткоіни має природне право на конфіденційність. Але я глибоко помилявся. Тепер я розумію, що біткоіни за своєю структурою - це прозора і не передбачає анонімності система. Блокчейн - це величезна відкрита книга. Я вірю, що біткоіни чекає велике майбутнє без транзакцій в даркнета. Якщо ви хочете прикупити травички, можна викорис овать Dash або Zerocoin. Я сподіваюся, наші конкуренти почують наш меседж і також закриють свої сервіси. Дуже скоро ця діяльність буде вважатися протиправною в більшості країн ", - написав Bitmixer. Також було висловлено сподівання, що це рішення допоможе зробити екосистему біткоіни більш чистою і прозорою. Забавно що припинення діяльності Bitmixer відбулося незабаром після закриття найбільших майданчиків даркнета - Alphabay і Hansa. Однак, за словами оператора сервісу, пов'язувати його рішення з тими подіями не слід: "Тиск влади не діє за принципом" О, будь ласка, закрийте ваш сервіс ". Вони просто приходять і заарештовують тебе за нелегальну діяльність. Ми експерти по конфіденційності: відстежити наше місцезнаходження та особистості дуже складно або навіть неможливо, а наші сервери розташовано в країні, де біткоіни вважається валютою. Я міг би продати весь бізнес конкурентам за 5-6 мільйонів, але я не буду цього робити "\nBTC-e зупинила свою роботу в зв'язку з арештом Олександра Винника\nПеребої роботи на біржі BTC-e користувачі схильні зв'язати c арештом одного з операторів біткоіни біржі, давно відомої своїми таємничими операціями і інформаційною закритістю. Серед припущень те, що ім'я одного з адміністраторів сайту, відомого як Олександр, збігається з ім'ям людини, заарештованого в Греції: 38-річний Олександр Винник за твердженням влади, від мивал "$ 4 млрд. готівки через біткоіни платформу, починаючи з 2011 року". Винник, був затриманий за відмивання грошей, злочинну змову і операції з готівковими грошима, отриманими незаконним способом. Влада США, як повідомляється, будуть екстрадувати його на підставі ордера, виданого на початку цього року в Каліфорнії. За повідомленням Reuters, Винник "пов'язаний з кріптовалютной біржею BTC-e". Згідно з останніми твітів біржі, робота буде відновлена чере 5-10 днів. Примітним залишається факт, що даний арешт відбувається на тлі більш масштабних подій: закриття AlphaBay і Hansa - двох з найпопулярніших темних онлайн ринків світу, а так само недавньої заяви про зупинку Bitmixer.io


Вантажообіг судноплавної компанії "Укрферрі" за перші місяці 2010 р. на 10-12% перевищив показники 2009 р., повідомив директор компанії з маркетингу та розвитку Р. Моргенштерн. Представник "Укрферрі" висловив упевненість в тому, що вантажопотоки у 2010 р. зростатимуть по всіх напрямах. При цьому більшою мірою, за думкою Р. Моргенштерна, розвиватимуться лінії, що позв'язують Україну з Грузією, особливо лінія Керчь-Поті /Батумі, що відкрилася минулого року, і де вже зафіксовано значне зростання, а також турецький напрямок, , - Іллічівськ - Деріндже. Також директор компанії з розвитку відзначив, що розглядається можливість відкриття інших ліній, зокрема - вихід на Середземне море. Але для цього повинна бути "стійка кон'юнктура ринку". Пасажирські перевезення судноплавна компанія поки здійснюватиме у поромному варіанті - з Іллічівська на Поті /Батумі вантажопасажирським поромом "Грейсфальд". А на стамбульському напрямку працюватиме пором "Каледонія". "Південну Пальміру" цього року не планується використовувати на стамбульських рейсах. Як пояснив Р. Моргенштерн, пасажиропотік на даному напрямку не настільки великий, щоб ставити таке велике судно. Для рентабельності вантажопасажирського судна його завантаження повинне бути 60-70%. Середньорічне ж завантаження "Південної Пальміри" складає близько 30%. Тому дане судно працюватиме в інших регіонах. most-odessa


СOLLE TOILE DE VERRE TDV (10кг)\n-готовий до застосування клей,\n-захист від цвілі та грибка\nНанесіть клей на зворотню сторону шпалер (не більше двух полос одночасно) за допомогою малярного валика, пензля чи зубчатого шпателя. Накладіть / приклейте полотно шпалер на стіну, паралельно розгладжуючи від центру та до країв. Залишки клею видалити вологою губкою. Після використання, відро з клеєм необхідно щільно закрити. Застосовуйте рекомендовані грунтовки SEMIN: DURSIFOND.\nГотовий до використання клей для склополотна та склошпалер під покраску для внутрішніх робіт. Хіт від ТМ SEMIN !\nСпеціальний клей на водній основі. Відро 10кг. Розхід клею 150г-250грамм/м2. Виготовлено в Франції.\nКлей має вигляд молочно-білої желеподібної маси, що однорідна та без грудок. Клей має в своєму складі спеціальну формулу, що дозволяє використовувати в вологих приміщеннях після нанесення. Не жовтіє, не темніє. Час висихання 12-24год.\nКлей застосовується при наклеюванні склошпалер та склополотно на такі поверхні як гладкий бетон, відшліфовані штукатурки, піноблок, ГКЛ.


Іза Хруслінська: У Польщі є чимало людей, які прагнуть бути разом з Україною - Наш вибір — інформаційний портал для українців у Польщі\nВи знаходитесь на:Home»Точка зору»Аналітика та огляди»Іза Хруслінська: У Польщі є чимало людей, які прагнуть бути разом з Україною\nBy Oksana Kuzmenko on\t 1 Жовтня 2016 Аналітика та огляди, Інтерв'ю, Точка зору\nВідома польська громадська діячка і авторка книжок про Україну – про скриньку Пандори в польсько-українських взаєминах, про те, чому полякам і українцям не варто сваритися, про любов до козацтва та свої улюблені місця в Україні – в спеціальному інтерв’ю «Нашому вибору».\nІгор ІСАЄВ: Я довго думав, від чого почати нашу розмову. І згадав цитату Івана Франка з листа польської еліти до братів-українців, написаного на початку липня й підписаного тобою. Отже, Франко у 1894 році сказав: «У цілій Слов’янщині нема двох народів, які б з точки зору політичного і духовного життя так тісно зрослися між собою, були пов’язані такими численними узами, а всупереч тому так безперервно уникали один одного, як поляки і українці». Ти погоджуєшся з цим у 2016 році?\nІза Хруслінська – польська публіцистка і громадська діячка, багато років пов’язана зі спільними польсько-українськими проектами. Нині працює в Фонді міжнародної солідарності. За її діяльність Президент України в серпні нагородив її ювілейною медаллю з нагоди 25-річчя Незалежності держави.\nІза ХРУСЛІНСЬКА: Погоджуюся з першою частиною. Поляки та українці в Центрально-Східній Європі – це два найближчі між собою народи. Ми схожі і в позитивах, і в негативах: маємо схильність до певної анархії, поляки та українці зазвичай критичні до всього, що відбувається в їхній власній країні, але і ми, і ви – дуже спонтанні, коли хочемо, ми професійні й ефективні, з тривалими традиціями боротьби за свободу, з романтичним підходом до кожної такого роду боротьби.\nЯцек Куронь (відомий польський політик, діяч антикомуністичної опозиції, один із головних ініціаторів польсько-українського в новітні часи. – Ред.) колись сказав, що його захоплює рішучість українців у боротьбі за свободу. Століттями українці йшли на муки в боротьбі за незалежність. Донині бачимо докази цього!\nПостать Яцека Куроня ти згадуєш дуже часто.\nВін як ніхто розумів українців, відчував їхню ситуацію. Куронь неодноразово повторював: я сидів у Польщі 9 років, але це ніщо в порівнянні з долею українських дисидентів. Вони отримували найвищі вироки, роки таборів, дехто сидів по кільканадцать років. Для прикладу, Микола Горбаль потрапив перший раз до табору лише за те, що написав – навіть не встиг надрукувати! – поему українською мовою. У Польщі такого не було. Наші опозиціонери, той же Яцек Куронь чи Адам Міхнік (відомий публіцист, головний редактор видання «Gazeta Wyborcza». – Ред.) підкреслювали, що в Україні треба було платити значно більшу ціну за таку саму боротьбу, як у Польщі. Частина українських дисидентів не повернулася з таборів, загинули Стус, Тихий, Марченко, Литвин та інші…\nКоли ти познайомилася з Яцеком Куронем?\nЯ мала нагоду близько співпрацювати з ним тільки останні три з половиною роки його життя (він помер у червні 2004 року. – Ред.). Це був дуже важливий період мого життя, у контексті співпраці з Україною. Для мене важливе те, як Куронь думав. Те, як він думав про Україну і українців, бачив нашу спільну історію, бачив Польщу як країну, відкриту на інших, демократичну, толерантну – усе це для мене є головним орієнтиром, яким намагаюся керуватися в житті.\nМій підхід до України і до українців Польщі – це відкриття цієї країни і народу, співпраця, дружба, потреба вивчити мову, пізнати культуру. Те, про що сказав Іван Франко: ми дуже близькі. Я ніколи не бачила в українцях проблему. Мені близький етос Єжи Ґєдройця (відомий діяч польської еміграції. – Ред.), який говорив, що ми маємо бути разом. Я шукаю людей, і в Польщі, і в Україні, яким також близьке це переконання. І зустрічаю їх постійно.\nФранко говорить також, що поляки й українці весь час «уникають» один одного. A на політичному рівні маємо резолюцію Сейму про геноцид на Волині.\nАле це лише політичний рівень! Не забуваймо однак, що в Польщі є багато середовищ, які думають інакше, які працювали на зближення наших народів і далі це робитимуть. Є й ті, хто засудив цю резолюцію!\nНайбільшою небезпекою для мене є зациклення саме на політичному рівні. Варто пам’ятати про інші речі.\nУ різні періоди нашої історії ми теж протистояли. Кожен народ, український окремо, і польський окремо, боровся за своє самовизначення.\nПроте останні 27 років показали інші явища. Те, що ми в стані подолати «матрицю» – у польсько-українських взаєминах нею є настанова, що ми маємо протистояти. Ми це не лише подолали, але й змогли йти далі, дивитися ширше.\nНатомість тепер польські політики резолюцією від 22 липня відкрили скриньку Пандори, і наслідки будуть важкими.\nХоча, на щастя, маємо документ Верховної Ради від 8 вересня, у відповідь польським депутатам. Цей крок – доказ мудрості і зрілості української сторони. На жаль, саме цього забракло польським політикам.\nКоли читаєш Франка, бачиш, що багато речей у відносинах поляків і українців повторюється.\nВін був генієм, до того ж знав українців і поляків, дуже добре розуміючи їх! Наші середовища, польські й українські, почали співпрацювати ще з кінця 1980-х років. Важливою була зустріч польських та українських парламентерів у Яблонній 1990 року, куди приїхали з українського боку дисиденти – брати Михайло та Богдан Горині, Євген Сверстюк, В’ячеслав Чорновіл. Адам Міхнік був на першому з’їзді «Руху» в Києві в 1990 році, a Яцек Куронь – на другому. Тоді ж зав’язалося чимало контактів між нашими суспільствами на громадському рівні.\nПроте історія наших взаємин останні 25 років показує тенденцію: якщо робимо один крок вперед, незабаром зробимо 2–3 кроки назад.\nУ наших відносинах і раніше були моменти кризи. Вони найчастіше пов’язані з історичними справами.\nПочаток нового тисячоліття і до 2003 року – це конфлікт навколо Кладовища орлят у Львові (польські захисники міста в польсько-українській війні 1919 року. — Ред.). Це була хвиля дуже важкого протистояння. Важливу роль у процесі примирення відігравало Об’єднання українців у Польщі: коли в 1990-х УНА-УНСО спалило у Львові польські прапори, Об’єднання виступило з заявою, у якому засудило цю дію й закликало не нагнітати атмосферу по обидва боки кордону та не реагувати на провокації симетрично. Це був дуже важливий момент.\nТоді також Яцек Куронь, Боґуміла Бердиховська з польського боку і Мирослав Маринович та Ярослав Грицак з українського запропонували, щоб різні середовища громадських діячів, інтелектуали зустрілися у Львові 1 листопада 2002 року. Там відбувся семінар про те, що нам робити з історією, а також екуменічна панахида на Личаківському цвинтарі, польському й українському (вояків УГА, що протистояли «орлятам». – Ред.). Там ми зробили символічне поєднання хрестів на мурі, який знаходиться між цими могилами. Це було вперше в нашій історії. Це був злам у конфлікті навколо кладовища.\nЗлам тривав недовго – до 2003 року, 60-ї річниці Волинської трагедії у Польщі. Уже тоді Яцек Куронь, із яким я розмовляла, добре розумів усі загрози, які яскраво побачимо тепер, через 13 років.\nАле потім була Помаранчева революція…\nПольське суспільство дуже захопилося Україною, багато людей їздило на Майдан, почалося чимало спільних проектів. Це був справжній «медовий місяць». Проте коли Україна почала відходити від здобутків революції, у Польщі розгорілася криза ставлення до Києва – говорю про політичний рівень. У ЗМІ, з вуст політиків можна було часто почути таке: «Україна нас розчарувала».\nПотім, у часи Януковича, в польській політиці почався відхід від України.\nІ в 2013 році надходить 70-та річниця Волинської трагедії.\nВона в Польщі викликала істерику. Це дуже драматичний момент, оскільки тоді українська та польська сторони – маю на увазі Церкви, громадських діячів – зробили дуже багато, щоб річниця стала приводом для примирення. Були звернення, відкриті листи. Хочу звернути увагу на екуменічну службу божу в дусі єднання у варшавській греко-католицькій парафії: там були присутні голова УГКЦ Святослав Шевчук, перша леді Польщі Анна Коморовська, чимало польських і українських інтелектуалів, політиків, громадських діячів. Це була дуже важлива подія.\nОднак через кілька днів після спільної молитви в польському Сеймі почалася буря: депутати назвали Волинську трагедію «етнічною чисткою з ознаками геноциду», а до парламенту привезли одіозного політика «Партії регіонів» Вадима Колесніченка, який, звісно, закликав польських колег засудити УПА.\nНа жаль! Але оскільки говоримо про позитивні кроки, що їх намагалися робити громадські середовища, то нагадаю ще одне. За пару тижнів до цього ми зробили спільний польсько-український захід за ініціативи української сторони, захід з наголосом на єднання. Польські та українські середовища поїхали на Волинь, щоб спільно помолитися за жертв у Порицьку–Павлівці. Туди приїхали, зокрема, українці, виселені з Польщі v 1946 році, й нащадки жертв нападів польських вояків, польських комуністів чи міліції на українські села. Чимало мешканців Павлівки спонтанно прийшли на молитву. Коли ж наступного дня ми переїхали на польський бік кордону, до села Сагринь – дуже важливого для українців Польщі, де польські вояки Армії Крайової та Селянських батальйонів у 1944 році вбили сотні місцевих українців, – стався дисонанс: до нас не прийшов ніхто з місцевих, не було теж польських ЗМІ. За пам’ятником там ніхто не слідкує, він стоїть з 2008 року, його мали відкрити президенти обох держав та досі цього не зробили. Українці в селі давно не живуть. Цей контраст сильно вразив учасників панахиди.\nНа фото: Павел Смоленський, Іза Хруслінська, Михайло і Наталя Кертичаки під час варшавського Євромайдану. Світлина з приватного архіву І. Хруслінської\nАле підходимо до Революції гідності 2013–2014 року, коли була неймовірна підтримка української революції з боку польського суспільства.\nВід перших днів Євромайдану польське суспільство втягнулося в підтримку протестувальників. Вона проявлялася в різних формах: від гуманітарної допомоги до численних демонстрацій на підтримку Євромайдану, політичних закликів не залишати Україну наодинці тощо.\nУ 2014 році Польща для України безперечно була найкращим зразком трансформації, яка успішно пройшла шлях до Європейського Союзу. Мала місце політична підтримка, допомога родинам «Небесної сотні», лікування поранених і величезна підтримка з боку неурядових організацій, які також віддавна співпрацюють з Україною. Це причина того, що вперше в нашій історії всі опитування в Україні показували (ще три місяці тому), що поляки для українців – на першому місці за рівнем приязні. На жаль, з польського боку результати опитувань інші.\nУ червні ти була на релігійній ході українців у Перемишлі, що прямувала на український військовий цвинтар у Пикуличах, де поховані українські солдати УНР. На процесію напали польські націоналісти. Що там сталося?\nМи, польські середовища, підтримали українців, ідучи поряд під прапорами Польщі та Євросоюзу. Цей похід – пам’ять про те, що армії Пілсудського й Петлюри вперше в новітній історії наших двох країн боролися разом. Ми прагнули підкреслити, що пам’ятаємо про це. Дружина Яцека Куроня Данута та її син прочитали тоді наш відкритий лист, підписаний, зокрема, Йоанною Онишкевич, онукою Юзефа Пілсудського, Анджеєм Вайдою, Анджеєм Северином, Юзефом Піньором, тобто відомими постатями польської культури й «Солідарності».\nПісля нападу Данута Куронь, Ґражина Станішевська (одна з чільних діячок польської «Солідарності») і я надіслали листа до міського голови Перемишля з протестом проти того, що сталося.\nНа фото: Данута Куронь, Бартош П’єхович, Іза Хруслінська, Павел Вінярський, Кшиштоф Становський на українському військовому цвинтарі у Пикуличах біля Перемишля. Світлина з приватного архіву І. Хруслінської\nЯк ти ставишся до УПА?\nНавіть серед приятелів України в Польщі оцінка польсько-український історичних відносин – дуже різна. Говорю про тих людей, які весь час займаються підтримкою України, популяризують цю державу в Польщі. Ми всі теж по-різному ставимося до УПА.\nДо цього треба також пам’ятати, що доля вояків УПА, зокрема жінок, а також їхніх родин, – трагічна. Ті, хто вижив у боротьбі з НКВД, потрапили до радянських в’язниць і таборів з вироками по 25 років. Вояки УПА відіграли також вирішальну роль в боротьбі в ГУЛАГу. Після їхніх дій ГУЛАГ ліквідували; щоправда, відразу замінили його системою таборів. Я як публіцистка робила інтерв’ю і з Василем Куком, і з Василем Галасою – це двоє останніх командирів УПА. Говорила з Петром Потічним і з Євгеном Стахівом, вояками УПА, після боротьби – на еміграції, з Данилом Шумуком, зустрічалася з пересічними вояками УПА, знаю багато спогадів. Звісно, УПА має темні сторінки свого минулого, які історики, безперечно, повинні досліджувати.\nІ це, здається, ключ до нашого примирення.\nУпродовж 27 років у Польщі було чимало політиків, які дуже позитивно ставилися до України, не лише Яцек Куронь. Є чимало журналістів, наприклад Павел Смоленський з видання «Gazeta Wyborcza», який дуже добре відчуває наше спільне минуле. Найбільше приятелів України в Польщі є на громадському рівні – це загалом відкриті люди, вони хочуть розуміти сусідів, хочуть робити корисні речі. По всій Польщі тисячі людей робили й роблять багато доброго для України.\nВ України по 15 років працює чимало польських неурядових організацій, з точки зору тривалості такої співпраці Польща є винятковою країною.\nЗнаю, що ти робиш проект «Ukraina 25». Розкажи більше про нього.\nЦей громадський проект, відкритий для всіх, почався навесні. Ми створили спеціальний сайт, на який запрошуємо всіх поляків: «Святкуймо разом з Україною 25-річчя незалежності». Там є календар заходів, є привітання Україні, які кожен може підписати і які вручатимуться на руки посла України.\nСкладовою проекту є фотовиставка – «25 років незалежної України: Україна, якої не знаємо». Це дуже добрий приклад польсько-української співпраці. Усі фотографії нам передали безкоштовно українські фотографи й агентства УНІАН та Укрінформ. Над цією виставкою працювали люди як із Польщі, так і з України. З українського боку нам надали фото, є почесний патронат над виставкою з боку Комітету з питань культури і духовності Верховної Ради України.\nСайт проекту «Ukraina 25» доступний за адресою: http://ukraina25.pl/\nВиставка вже їздить по всій Польщі, вона мала величезний успіх під час вересневого Економічного форуму в Криниці, де з українського боку її відкрив прем’єр-міністр України Володимир Гройсман.\nПершим цю виставку прийняло місто Бєльсько-Бяла, воно відкрило її за 10 днів до Дня незалежності України, відтак виставка мандрує до Ґдині, до Варшави, Познані, Щецина, Ґданська, Любліна, Перемишля i далі. Кожне місто може запросити цю фотовиставку.\n«Україна, якої не знаємо» – чого саме в Польщі не знають про Україну?\nБагато чого. На виставці пояснюємо, чому Україна проголосувала в референдумі 1991 року за незалежність, – говоримо про дисидентський рух, Революцію на граніті тощо. Є й сучасність – війна Росії з Україною, зокрема підтримка волонтерами вояків і добровольців на Сході. Ми вважаємо, що про це в Польщі замало знають. Воєнні фотографії справляють неймовірне враження на поляків. Ми ніби знаємо, що війна є, але її ніби нема.\nФото Юрія Рильчука, Укрінформ: Одна з волонтерок разом з учнями готує маскувальну сітку для добровольчих батальйонів, які воюють в східній Україні, Івано-Франківськ, 09.12.2014; фотовиставка «25 років незалежності України в Польщі»\nНа фотовиставці є не лише трагічні й драматичні речі – показуємо сторінки з української культури, розповідаємо про музику, фільми. Є про польсько-українську і польсько-кримськотатарську співпрацю.\nМи показуємо красу України, місця, про які в Польщі мало знають.\nА які твої улюблені?\nМої – пов’язані з козаками. Я захоплююся історією козацтва! Тому обожнюю Черкащину, для мене важливі Холодний Яр і Хортиця в Запоріжжі.\nЦе – моє намагання бути разом з Україною, продемонструвати, що для нас як для громадськості в Польщі є надзвичайно важливі 25-річчя незалежності України і її боротьба.\nУсі ці малі кроки, які ми робимо, будують примирення. Ми не маємо здаватися. Ніхто не знищить наших зусиль. Ми є разом.\nПопередня статтяПознань – 150 кілометрів нових велосипедних доріжок\nНаступна стаття Безкоштовні дзвінки з краківського аеропорту


Ми говоримо: «Кучма!» А маємо на увазі що?\nЮвілей - це можливість критично поглянути на країну та відповісти: чи могло бути інакше...\n80-річчя другого Президента України, який народився на Чернігівщині 9 серпня 1938 року, – це привід не тільки проаналізувати внесок конкретної особистості в історію на її крутому розвороті. Це можливість ще раз критично поглянути на самих себе та країну – та відповісти собі: чи могло бути інакше?\nСтабільність – це індульгенція?\nЩо не говори, а серед галереї керманичів сучасної незалежної української держави, Леонід Кучма посідає таке собі незвичне місце. Він є уособленням терміну, що кожна соціальна верства трактує на свій смак. Це та сама «стабільність». І для одних вона є ознакою поступового, але еволюційного розвитку, для інших – це аналогія стагнації. Але, якщо відверто, Україна до Кучми, при ньому та після нього (до речі «без Кучми» так і не вдалося – він досі грає помітну роль у житті держави) – це дійсно різні етапи розвитку, що мали якісні відмінності. Країна ж йшла за тою дорогою, що окреслювалася якщо не керманичом одноосібно, то його найближчим оточенням, при чому роль Кучми в цьому процесі була часто все ж таки ключовою.\nОтже, що ми пам’ятаємо про часи Кучми? Приватизацію, гіперінфляцію, криміналізацію економіки, затримки зарплат та пенсій, економічну кризу та параліч промислового виробництва. Здається – вичерпна характеристика першого терміну повноважень в 1994-1999 роках. Але не можна сказати, що ця характеристика не є типовою для усіх пострадянських країн. Кучмі дістався спадок не стільки від Леоніда Кравчука, а скільки від СРСР, що рухнув саме від неспроможності планової економіки відповідати на виклики сучасного капіталістичного світу. Власне, 1994 року політик та чиновник Кравчук програв управлінцю та «червоному директору» Кучмі саме тому, що людям здалося – колишній керівник великого підприємства зможе налагодити механізм у всій державі.\nЧи вдалося? Сказати однозначно неможливо. Але – і це характерно буде для усього подальшого перебування Леоніда Даниловича на посаді – вже в перші роки проявилася головна риса його курсу, яка стала у підсумку вадою. Це відсутність рішучості у проведенні в життя справді болісних, але вкрай потрібних кроків, це пошук та ухвалення половинчастих рішень, це спроби «розрулювати» конкретні ситуації чи «теми», а не йти стратегічним шляхом до зрозумілої мети. От тому й не було не тільки в першій 5-річці, а й далі жодної глибинної реформи, що була б доведена до кінця. Проте – як вихід та новий варіант суспільних відносин саме при Кучмі була споруджена система відносин в економіці та політиці, що отримала назву олігархічної.\nЗрозуміло, що держава не мала сил для протистояння перерозподілу власності, але не вистачило політичної волі хоча б контролювати цей процес. І не тому, що хтось із кимсь банально ділився (втім, було, звісно, й таке), а тому, що така модель влаштовувала державну еліту – кінець-кінцем багато підприємств просто «злізли» із шиї держави, та головний біль чим платити зарплату працівникам ставав головним болем Ахметова, Бакаїв, Пінчука, Суркісів, Тігіпка, Коломойського, Тарути, Порошенка, інших.\nТака собі суспільна угода всередині еліт дозволила зупинити кінцеву «тінізацію», вивела у респектабельне коло персон із дещо сумнівною репутацією, але – в прямому сенсі вберегла від безпосереднього голодного бунту.\nІ от постає дилема: чи то краще було б піти шляхом «шокової терапії», чи – от таким, майже скрізь виробленим на пострадянському просторі варіантом «стабільності». Якщо подивимося на сусідів з найближчого Заходу – Польщу та Чехію (ці приклади найбільш яскраві та успішні на постсоціалістичному просторі), то побачимо: «шокова терапія» це дійсно жорстко та можна сказати в чомусь й аморальне (у сенсі – хто вижив, той і вижив), але – це необхідний поштовх для розвитку. Замислимося: адже, рівень життя в цих країнах зараз починає виходити на середньоєвропейський, але це було б неможливо без швидких та жорстких реформ 90-х, більше того – чекати їх ефекту довелося теж майже два десятиліття, по факту тільки останні 5-7 років Польща та Чехія остаточно вийшли із перехідного періоду та демонструють вже суто європейську якість життя. А от поряд – Словаччина, що також з 1992 по 1998 роки на чолі із прем’єром Мечіяром шукала «власний шлях», не проводила реформ задля виходу до сучасної світової економіки, також розподіляла прибутки та власність «у вузькому колі» – і різниця в якості та стандартах життя показова, а час був втрачений. Але з 1998 року Словаччина таки скинула з себе авторитарного прем’єра та почала наздоганяти, в прямому сенсі – тягнутися до Європи. І результати вже є. У нас же ж – ситуація виявилася куди складнішою: систему, побудовану Кучмою (звісно, і його командою, де було місце й Марчуку, й Лазаренку, й Пустовойтенку, й Ющенку, й Тимошенко, й Януковичу) в економіці його попередникам змінити не вдалося. Не через брак сили. А саме через брак бажання та волі до змін – всіх їх, на жаль для України, усе влаштовувало. До речі, саме тому зараз шлях до Європи торувати так нелегко, а прірва рівнів якості життя є очевидною.\nІ от тепер можна дещо по-іншому подивитися на ці відомі та набридлі тези про «стабільність», що була за Кучми. Це стабільність, що вигідна тут і зараз та відповідним людям. Вона не дає жодної гарантії розвитку, точніше він відбувається за черговим «договорняком» без стратегії, а суто в меркантильних інтересах. Прискорення економіки у другому терміні з 2000 року відбулося завдяки введенню суто грошових розрахунків в економіці, структурно ж нічого не змінювалося. Так і пішов Леонід Данилович на покій під аплодисменти цієї своєї «еліти» (одразу з’явилися в нього і власні «євангелісти» на кшталт Піховшека та Табачника), свист та прокляття помаранчевого Майдану та байдужість міжнародної спільноти.\nПортрет Леоніда Кучми, звичайно, не може бути однокольоровим чи чорно-білим. Він прийшов в 90-ті, коли увесь колишній СРСР перебував у глибокій депресії та складно уявити де життя було трохи кращим, а де гіршим (винесемо за дужки країни Балтії, які за територією та чисельністю населення, а також – тою самою суспільною угодою були готові до реформ, аби тільки не втрапити знову під вплив Москви та країни де йшли війни із втратою територій – Таджикистан, Грузія, Молдова). Усі шукали вихід, тупцювали на місці, в Росії навіть дійшла справа до дефолту 1998-го. І це спричинило ще один важливий вибір та альтернативу.\nЯкщо подивитися тверезо, то економічні успіхи тої самої Росії у нульових – це наслідок підвищення цін на нафту та газ на світових ринках. Це спровокувало розмови про нібито економічне відродження країни, почалося відоме «вставання з колін». Але – паралельно відбувався і інший процес: влада відбирала у громадян усі їх свободи і права – щодо висловлювання, права на невдоволення, протести, на представництво певних політичних течій у парламенті. Замість цього підвищувалися соціальні стандарти та робилися деякі інфраструктурні зміни. Але до європейського рівня там ще дуже далеко. На цьому тлі стала популярною теза, що от ці демократичні свободи та цінності не так й важливі, нібито передусім – економіка і заради неї можна й треба змінювати геополітичну орієнтацію та укладати будь-які союзи. Леонід Кучма в цьому контексті народив нам термін «багатовекторність», яка його особисто й призвела до фактичної ізоляції наприкінці правління.\nАле от із демократією Кучма воювати принципово, на винищення не став. Згадаємо: як не була йому особисто ненависна та незручна опозиція з усіх боків, але все ж таки ніколи її представництво у парламенті не було меншим ніж 180-200 осіб (маємо на увазі комуністів та соціалістів зліва, та націонал-демократів – справа). Цікаво, що їх співвідношення змінилося на користь правих на чолі з Ющенком під час другого терміну Кучми – і це якісний результат, країна почала прощатися із радянщиною саме тоді. Ба більше: терпів Кучма й відверті образи під час «касетного скандалу», які переходили навіть суто моральні грані. Так, наметові містечка розганяли, але наступні мітинги та ходи від цього ставали тільки більш людними.\nЧого приховувати: коли Кучма зіткнувся із Майданом 2004-го, як політичним результатом власної діяльності, то, здається він щось важливе зрозумів. Що «зламати об коліно» не вдасться, що – це реальні, а не «проплачені» люди, що врешті-решт пролити кров неприпустимо (тут треба згадати й те, що прихід Кучми до влади внаслідок дострокових президентських виборів 1994-го теж був виходом із політичної кризи, що мала шанси перерости у збройне протистояння гілок влади на кшталт російського в 1993-му році, отже – досвід вже був). А значить, як не крути, але й Кучма, хоч й не сприймав як даність, але долучився як до розбудови, так й до збереження української демократії. І це його як особиста, так й загальна суспільна перемога.\nТому що альтернатива була зрозумілою – якщо піддався б тоді Леонід Данилович на пропозиції таки «зламати через коліно», ввести війська в Київ та продавити Януковича – вже через 2-3 роки мали б в України аналог Білорусі в політичному та зовнішньому сенсі. А там дійшло б і до Росії, де за перепост якоїсь картинки у соцмережі можна отримати реальний термін у в’язниці.\nІ те, що суспільство до такого сценарію виявилося не готовим та не бажало його – це підтвердження, тези, автором якої якраз й є Леонід Кучма. Ну, загальновідоме, про те, що «Україна – не Росія» (до речі, як не згадати яку істерику на підсвідомому рівні імперськості викликала ця назва книжки ще тоді в Москві). Події останніх тринадцяти років, остаточно підтвердили, що доріженьки між колишніми сусідами розходяться – саме в ментальному, ціннісному та політичному планах. І те, що це стало можливим – в тому числі заслуга Леоніда Кучми. Хай і кружними шляхами, але країна на свою магістраль вийшла та намагається рухатися нею далі. На жаль, не так швидко як Польща та Чехія, але відкидаючи авторитарний досвід Росії чи Білорусі.\nА тому – залишається побажати Леоніду Кучмі у його вісімдесят, передусім, здоров’я та збереження й передачі його досвіду сучасним політикам – може неоднозначного за змістом, але цікавого за результатами.


Створіть профіль бізнесу з такою корисною інформацією для клієнтів, як ваша адреса, вид діяльності, електронна пошта чи веб-сайт.\nОрганізовуйте свої контакти чи бесіди за допомогою ярликів, щоб ви могли легко їх знаходити.\nШвидкі відповіді дозволяють вам зберігати та використовувати повідомлення, які ви надсилаєте найчастіше, не витрачаючи багато часу.\nВстановіть повідомлення "Немає на місці", коли у вас немає можливості надіслати відповідь вашим клієнтам одразу. Окрім того ви можете створити вітальне повідомлення, щоб ознайомити нових клієнтів із вашим бізнесом.\nОтримайте доступ до такої важливої інформації, як кількість повідомлень, що було вдало надіслано, отримано та прочитано.


Юрію Клену судилося продовжити традицію репресованих друзів: стати живим мостом між ними і митцями Західної\nУкраїни та діаспорою.\nБургардт не уявляв себе без Києва, що став альфою і омегою його життя, втрату якого не могло компенсувати ніщо, навіть благополучне німецьке середовище, спізнане в роки рееміграції. Тут, у Києві, він закінчив із золотою медаллю І (Олександрівську) гімназію та університет св. Володимира, в якому навчалися М. Зеров, М. Драй-Хмара, П. Филипович, хоча вони не знали\nтоді ще один одного. Тут на здібного студента звернув увагу професор історії й теорії літератури В. Перетц, благословив його першу наукову розвідку “Нові обрії на терені дослідження поетичного стилю (Принцип Е. Ельстера)”.\nОсобливо теплі стосунки склалися в О. Бургардта з М. Зеровим, із яким йому випало працювати в Баришівському соціально-економічному технікумі та трудовій школі (1920-1923), куди їх запросив директор М. Симашкевич. За короткий час, як згадував Бургардт, Баришівка, жартівливо названа М. Зеровим “Лукрозою”, “стала культурним центром, який випромінював своє світло на всю округу, що сягало навіть Києва”. Однак творча атмосфера затьмарилася несподіваним безпідставним арештом Бургардта (М. Зеров, на щастя, був відсутній), якого разом з баришівськими вчителями, запідозреними у “буржуазному” походженні, пирятинська міліція завезла до Полтави.\nХто знає, як би склалася доля в’язня, коли б не клопотання письменника-гуманіста В. Короленка, котрий протестував проти одержавленого терору.\nНадзвичайно самокритичний, Бургардт у 20-ті роки не відразу зважився писати українською мовою (перед цим віршував російською). Порівнюючи себе з “неокласиками”; передовсім із М. Зеровим, М. Рильським, навіть з менш активними П. Филиповичем чи М. Драй-Хмарою, він сумнівався в доцільності змагання з такими яскравими постатями, вважав, що його праця стане значно кориснішою в царині художнього перекладу (збірка “Залізні сонети”, 1925; переклади з П. Шелл і, Е. Верхарна та ін.), наукових досліджень. Тому він дозволив собі опублікувати тоді в періодиці лише три вірші: “На переломі”, “Жовтень.\n1917″ (Червоний шлях. 1924; № 7; 1925; № 9) та “Сковорода” (декламатор “Сяйво”, упорядник М. Зеров, 1929). Пізніше до складу збірки “Каравели” (1944) ввійде лише сонет “Сковорода”, в якому відбито близький світовідчуванню “неокласиків” самозаглиблений пантеїзм, тяжіння до гармонії та душевної краси. То був період інтенсивного духовного формування Бургардта в атмосфері бурхливих циркуляцій інтелектуальних та естетичних ідей українського ренесансу 20.-х років. Естетична концепція “неокласицизму” виявилася для нього єдино близькою.\nЗмушений жити в Німеччині з 1931 р., Бургардт намагався віршувати німецькою мовою, написав чимало майстерних поезій, але їм часто бракувало душевного вогню. З великим болем він спостерігав за розпалом сталінської вакханалії, жертвами якої стали й “неокласики”. Він не тільки постійно пропагував їхні твори, а й перекладав на німецьку, підготувавши антологію “Поезія приречених”. На жаль, цей рукопис так і не був надрукований через смерть упорядника.\nДаниною світлій пам’яті київських “неокласиків” перейнята поема “Прокляті роки” (1937) та епопея “Попіл імперій” (1943-1947). Чи не тому Юрій Клен так близько зійшовся з деякими поетами відомої ще з 20-х років “празької школи” (Л. Мосендз, Олена Теліга, О. Ольжич, Є. Маланюк, Ю. Дараган), друкував свої вірші поряд з їхніми у редагованому Д. Донцовим журналі “Вісник”, відчував спорідненість ідейно-естетичних принципів київської “неокласики” та “вісниківської квадриги”, наснаженої духом вольової пристрасті й активного самоутвердження. То були поети “трагічного оптимізму” (Д.\nФЕДЬКОВИЧ ЮРІЙ ФЕДЬКОВИЧ ЮРІЙ (08.08.1834, с. Сторонець-Путилів, тепер м. Путила Чернівецької обл. – 1 1.01.1888, Чернівці) – письменник, редактор, публіцист, педагог. Син спольщеного управителя поміщицьких маєтків Адальберта...\nЮрій Карлович Олеши (1899-1960) Більшу популярність одержала в 20-і роки талановита книга Юрія Карловича Олеши (1899-1960) “Три товстуни”. Юрій Олеша працював у редакції залізничної газети “Гудок” разом з И....\n“Лицар культури нації” (Григорій Костюк) – Юрій Яновський (1902-1954) Підручник Українська література 11 клас Українська література 1920-1930 років Юрій Яновський (1902-1954) “Він жив для літератури, а не з літератури”. (Микола Бажан) Юрій Яновський –...\nPrevious Post: “Пристрій рідної мови”\nNext Post: Багатогранність поглядів Д. Дідро, їх відгомін у творчості французького просвітника


Ірина Федишин випустила пісню-побажання про Різдво - РЕГИОНАЛЬНЫЙ НОВОСТНОЙ ПОРТАЛ ИВАНО-ФРАНКОВСКА\nВладислав Шаморин\t/ 11. 1. 2022 3:19\t/ Опубликовано в Новости И-Франковска\nСпівачка представила трек “Щасливого Різдва” з нагоди свята.\nУкраїнська співачка Ірина Федишин вирішила підняти фанатам настрій та випустила новий сингл, пише ТСН.\nТак, виконавиця представила пісню “Щасливого Різдва”, де привітала шанувальників з Різдвом та Новим роком. Автором слів та музики виступив Богдан Кучер. А відео супроводжували кадри Федишин з чоловіком та синами біля ялинки.\n“Друзі, вітаю вас з різдвяними святами! Різдво – це свято, яке сповнене великою радістю народженням маленького Божого дитятка. Нехай радість, злагода, любов завітають до кожної хати. Нехай за столом збереться уся родина! Нехай у кожному домі лунає весела коляда! Щасливого вам Різдва”, – побажала зірка.


Коментар «Вечорниці (Вечерниці)» | Eлектронний архів українського фольклору\nголовна → коментарі → коментар «Вечорниці (Вечерниці)»\nКоментар «Вечорниці (Вечерниці)»\nЗ-1).: А скажіть, а от було таке, шо там зимою вечорниці робили?\nЗ-1).: Так називали "вечорниці" чи як?\nЗ-1).: "Вечоркі", – казали. А на вечорках не оставалися ночувать?\nР-1).: Нє, нє, нє.\nЗ-1).: Якось, шо "досвітки" наче казали, шо це вже можна і до утра там? Ну, досиділись до ночі…\nР-1).: До ночі досиділісь, то вже ночуєм, не приходіт. Матирі нас одчиняют, бо мі замікани, нас можут замікнути хлопци. А ми можем там ночувати, ж робота є. То вже ж розвидніло, треба йти по роботах. Та приходят матері та одчиняют та шо ж.\nЗ-1).: Але хлопці з вами не ночують?\nЗ-1).: Такого не було, шоб це можна було разом ночувать?\nР-1).: Нє, нє, нє. Боже убав, Боже убав. Такого не було. Только содєлі мі разом, спувалі, седєлі довго: до часу, до двох. І хлопці, як ідут, тоді замікают і хату. Мі замікаємса, а хлопци пушлі. А мі сидимо, ще мі не йдем додому, то мати й не будит блізко, котрую бліже.\nЗ-1).: А як оце вечорки ці, то с хлопці… а обніматься й цілуваться можна було?\nР-1).: Як вечорки – нє.\nЗ-1).: Даже, якшо це вже твій хлопець?\nР-1).: Ну то тоді целуйса, колі хочеш.\nЗ-1).: Шоб ніхто не бачив?\nР-1).: Канєшно! О то, то. То інше дєло. А ето з усімі целуватса не треба.\nЗ-1).: На вечорках це не показували?\nЗ-1).: Але в селі знали, хто з ким от встрічається?\nР-1).: Ну, чо ж не зналі? Чо ж не зналі? Зналі, канєшно зналі. Хто гуляє, з ким встрічаєцца, ту вун навіть й на двур вийде. Не конче йому в хаті сидіти й целовацца. Походіт по двуре, погуляє, походит: вечоркі, вечоркі це. А хто ничого не знає, сидит праде да й так сунетса …?…\nЗ-1).: А не було таких пісень, шо от, наприклад, ну шо співають так на все село, шо той-то там Марічку любить, а там ну й ше шось таке? Не було таких пісень?\nР-1).: Такої не спувалі, такої не спувалі.\nс. Кривиця, Трипутнянська сільрада, Дубровицький район, Рівненська область\nР-1) Воробей Агафія Іванівна, 1934 р.н.\nЗ-1) Клименко Ірина\nТ-1) Марійко Ольга\nЦифровий (аудіофайл, wav)


Тимошенко запропонувала ЄС новий газопровід через Україну - Korrespondent.net\nТимошенко запропонувала ЄС новий газопровід через Україну\n28 січня 2008, 19:24\nСьогодні, 28 січня, виступаючи на засіданні Комітету з питань закордонних справ Європарламенту, прем’єр-міністр України Юлія Тимошенко запропонувала Європейському Союзу побудувати новий газопровід з Туркменістану White Stream (Білий потік).\n«Ми пропонуємо нові транскаспійські, трансчорноморські коридори і ми пропонуємо зробити це не перспективою двадцятиріччя, а перспективою сьогодення», - сказала вона.\nІдея створення газопроводу White Stream була розроблена в 2005 році і представлена Юлією Тимошенко. Вона полягає в будівництві газопроводу із Туркменістану через Азербайджан до грузинської Супси, і потім по дну Чорного моря через Крим у напрямку Європейського Союзу.\nЮлія Тимошенко зазначила, що сьогодні Україна пропонує створити новий газопровід, який сприяв би диверсифікації постачань енергоресурсів як в Україну, так і в Європейський Союз.\nЗа словами прем’єра, сьогодні будується багато газопроводів, які не завжди дають можливість диверсифікувати постачання енергоресурсів, а деякі з них навпаки посилюють залежність від однієї країни-постачальника.\nНа сьогодні у стадії підготовки до будівництва перебувають три нові газопроводи, які мають постачати газ до ЄС. Це північний та південний потоки, які мають постачати російський газ, а також газопровід Набукко, який може постачати газ з Азербайджану та у перспективі – з Ірану.


Декомунізація у Малині: перейменували лише п'ять вулиць - Малин - MALYN.MEDIA\nДекомунізація у Малині: перейменували лише п’ять вулиць\nУ Малині вже понад п'ять років не можуть виконати вимогу закону\nНа сьогодні перейменували ще не всі вулиці, які повинні змінити назви згідно із законом про декомунізацію.\nНеурядова організація «Декомунізація. Україна» поквапилася вже за кілька годин після закінчення 10-ї сесії Малинської міської ради 8-го скликання 12 липня розмістити у себе на фейсбучній сторінці повідомлення про низку перейменованих рішенням даної сесії вулиць міста Малина.\nЗаздалегідь топонімічна комісія при міській раді запропонувала малинським депутатам розглянути перелік із 35 вулиць та варіанти рекомендованих нових назв, які зафіксовані протокольно ще попереднім складом топонімічної комісії.\nДепутати переглянули список на профільній комісії, і відтак до сесії список скоротився до 11 топонімічних одиниць. Мали намір перейменувати:\nвул. Терешкової на вул. Космонавта Каденюка,\nвул. Артема на вул. Ливарну,\nпров. Артема на пров. Ливарний,\nвул. Тухачевського на вул. Івана Виговського,\n1-й та 2-й провулки радянського маршала так само на Івана Виговського,\nвул. Жукова на вул. Бульби Боровця,\nвул. Куйбишева на вул. Олександра Олеся,\nвідповідно й провулок — на Олександра Олеся,\nвул. Петровського мала б бути вул. Паперовиків,\nвул. Чернова-Мирутенка — вул. Злагоди.\nТобто список на перейменування у контексті декомунізації і перейменування поза законом про декомунізацію до проєкту рішення потрапив у вері-шот-варіанті. 24 вулиці та провулки дорогою на сесію загубилися.\nПеред сесією депутати обговорювали ситуацію із перейменуванням. З’ясувалося, що окремі запропоновані топонімічною комісією назви викликають незадоволення у мешканців вулиць, окремі мають пройти через «похатнє» опитування депутатами мешканців вулиць.\nОднобоко сприймається і сама суть процесу перейменування. Адже і малинці, і їхні депутати коментують перейменування вузько, тільки крізь вимоги закону про декомунізацію. А топонімічна комісія надає пропозиції і щодо виконання даного закону, і щодо набуття вулицями та провулками назв, більш близьких українській традиції, історії та ментальності.\nДокументи: з 35-ти спростили до 5-ти\nТому перейменування, скажімо, вул. Некрасова викликає опір. Буцім, а Некрасов яким боком до декомунізації?\nВідтак рішенням сесії пройшло лише 5 об’єктів:\nвул. Терешкової тепер вул. Космонавта Каденюка,\nвул. Тухачевського — вул. Івана Виговського,\n1-й пров. Тухачевського — 1-й пров. Івана Виговського,\n2-й пров. Тухачевського — 2-й пров. Івана Виговського,\nвул. Жукова стала вул. Бульби Боровця.\nПопередня новинаНа Малинщині започаткували щорічну премію імені Василя Скуратівського\nНаступна новинаСК «ОАЗИС»: шість медалей юніорського чемпіонату України з підводного орієнтування


Будівництво за рік зросло майже на 23% - УкрЗемКонсалтУкрЗемКонсалт\nБудівництво за рік зросло майже на 23%\nБудівельна галузь України демонструє стабільне зростання, причому найбільший ріст зафіксовано в сегменті будівництва інженерних споруд.\nЯк свідчать дані Державної служби статистики, за 11 місяців поточного року будівництво зросло на 22,5%, порівняно з аналогічним періодом минулого року, а сегмент інженерних споруд зріс на 27,6%. Причому кожен другий об’єкт будівництва – це дороги, транспортні шляхи, трубопроводні мережі, комплексні промислові споруди. Житлове будівництво становило 23,8% загального обсягу будівельних робіт.\nВ абсолютних цифрах будівельні підприємства в січні-листопаді виконали робіт загалом на 84,4 млрд грн. Понад дві третини робіт – 74,8% – це нове будівництво, реконструкція або технічне переоснащення існуючих споруд.


Прямий маркетинг - UkraineReferat.org\nРеферати / Маркетинг / Прямий маркетинг\n• пряма реклама дає змогу (ідеться про поштову рекламу. — т.л.) точно дотримуватись строків відправлення рекламодавцями та отримання покупцями (фактичними або потенційними).\nОтже для реалізації товарів за принципом прямого маркетингу необхідно мати:\nпо-перше, набір товарів (продуктів, послуг або ідей);\nпо-друге,перелік можливих покупців;\nпо-третє, технічні засоби, які б відповідали товарам та цільовій аудиторії;\nпо-четверте, певну суму коштів для проведення маркетингу.\nУсе це свідчить про високу вартість такої акції, особливо в Україні, де необхідні умови для розвитку прямого маркетингу тільки створюються. Проте там, де є достатня кількість платоспроможних покупців, використання прямої реклами є цілком виправданим, оскільки в розрахунку на одного потенційного покупця вона є значно дешевшою і не підлягає жодним обмеженням на відміну від інших видів реклами.\nПряма реклама дає виробнику товару чи посереднику-реалізатору можливість точно визначити та регулювати контингент своїх адресатів.\nЄ три способи здобути адресні списки. Перший — самостійно скласти перелік потенційних споживачів, які вже щось купили або звернулися по додаткову інформацію. Такий перелік є дуже цінним, бо дає змогу з достатньою ймовірністю спрогнозувати реакцію споживачів на надходження реклами. Другий — купити список або право користування ним у фірм, близьких за профілем роботи (але не в конкурентів). Можна також використовувати інформацію, яку надають місцеві торгово-промислові палати. Третій — можна отримати список від спеціалізованих агенцій (в Україні таких іще нема). Ці агенції можуть узяти на себе і розсилку рекламних матеріалів, і навіть їх виготовлення.


Бріттані (om.net.ua - сайт Освітніх Матеріалів та рефератів)\n- Пако, що ти тут робиш?\nОстання людина, якого я чекала побачити у себе в дверях, це кращий друг Алекса.\n- Мені потрібно з тобою поговорити.\n- Хочеш зайти?\n- Ти впевнена, що це гарна ідея? - Питає він нервово.\n- Звичайно. Ну, може для моїх батьків це і не дуже хороша ідея, для мене все окей. Не те, щоб батьки раптово вирішать нікуди не відправляти Шеллі. Я так втомилася прикидатися і боятися гніву моєї матері. Цей хлопець - кращий друг Алекса, і він приймає мене. Я впевнена, для нього було не так вже й легко прийти сюди.\nВідкривши ширше двері, я запрошую Пако всередину. А раптом він запитає мене про Ізабель, що мені сказати? Я пообіцяла зберігати її секрет.\n- Хто прийшов, Бріт?\n- Це Пако, пояснюю я матері. - Друг зі школи.\n- Вечеря на столі, - натякає вона не дуже майстерно. - Скажи своєму другові, що це неважливо приходити в години вечері.\nЯ повертаюся до Пако.\n- Ти голодний? - Я бунтую і відчуваю себе від цього прекрасно.\nЯ чую кроки моєї матері, що прямують в кухню.\n- Ем, ні, дякую, - відповідає Пако, пригнічуючи смішок. - Я думав, якщо ми можемо поговорити, ти знаєш, про Алекса.\nЯ не впевнена, якщо я відчуваю полегшення від того, що він хоче говорити не про Ізі, або нервозність, тому, що якщо Пако прийшов сюди, значить справа серйозно.\nЯ проводжу Пако через будинок. Ми проходимо повз Шеллі, що сидить у вітальні і розглядала якийсь журнал.\n- Шеллі, це Пако. Друг Алекса. Пако, це Шеллі, моя сестра.\nПри згадці Алекса, Шеллі розпливається в кривуватою усмішці.\n- Привіт, Шеллі, - говорить Пако.\nВона посміхається ще ширше.\n- Йшов-Белл, мені потрібна твоя допомога, - Шеллі нахилять голову в бік у відповідь на мій шепіт. - Мені потрібно, щоб ти відвернула маму, поки я поговорю з Пако.\nШеллі продовжує посміхатися, і я розумію, що вона все для мене зробить.\nУ цей момент мама заходить до кімнати, повністю ігноруючи мене і Пако, відвозить Шеллі на кухню.\nЯ насторожено дивлюся на Пако, поки виводжу його у двір, щоб уникнути підслуховуючих матерів.\n- Алексу потрібна допомога. Але він мене не послухає. Скоро має бути велика угода з наркотиками, і Алекс є ключовою фігурою в цьому шоу.\n- Алекс не зв'язується з наркотиками. Він мені обіцяв.\nВираз на обличчі Пако каже мені про зворотне.\n- Я намагався його напоумити. Справа в тому ... що це не з постійними клієнтами. Щось в цьому зовсім мені не подобається, Бріттані. Гектор змушує Алекса зробити це, і по правді кажучи, я не знаю чому. Чому Алекс?\n- Що мені потрібно зробити? - Питаю я.\n- Скажи йому не робити цього. Якщо хтось і міг би від цього відмовитися, так це він.\nСказати йому? Алекс обурюється, коли йому кажуть, що треба робити. Не можу уявити, що він погодився на брудну угоду.\n- Бріттані, вечеря вже охолов, - кричить моя мати з вікна кухні. - І твій батько вже тут. Давайте в вряди-годи сядемо за стіл, як нормальна сім'я.\nЗвук розбитого посуду повертає мою матір назад в будинок. Безперечно, робота Шеллі.\nАле насправді, це не Шеллі, хтось повинен, нарешті, сказати моїм батькам правду.\n- Почекай тут, - кажу я. - Звичайно, якщо ти не хочеш стати свідком сварки в будинку Елліс.\nПако потирає руки.\n- Це буде щось цікавіше, ніж сварки у мене вдома.\nЯ заходжу на кухню і цілу батька в щоку.\n- Хто твій друг? - Питає він обережно.\n- Пако, це мій тато. Папа, це Пако, мій друг.\n- Здрастуйте, говорить Пако.\nМій батько киває. Мама будує гримасу.\n- Нам з Пако треба піти.\n- Куди? - Питає батько спантеличено.\n- Побачити Алекса.\n- Нікуди ти не підеш, - каже моя мати.\nБатько здивовано витягує руки.\n- Хто такий Алекс?\n- Той, інший мексиканський хлопець про який я тобі казала, - говорить напружено мама. - Ти що, не пам'ятаєш?\n- Патриція, я нічого не пам'ятаю останнім часом.\nМоя мати встає з-за столу з тарілкою, повної їжі в руках. Вона повертається і кидає тарілку в мийку, тарілка розбивається вщент і їжа розлітається навколо.\n- Ми дали тобі все, що ти хотіла, Бріттані, - каже вона. - Нову машину, дизайнерські речі ...\nМоє терпіння лопається.\n- Це все настільки поверхово, мам. Звичайно, зовні все бачать вас дуже успішними, але як батьки, ви абсолютно нікуди не придатні. Я б дала вам трійку з мінусом, і радійте, що це не по шкалі місіс Пітерсон, інакше ви б це просто завалили. Чому ви так боїтеся, щоб хтось побачив, що і у нас є проблеми, як і у інших сімей?\nЯ розумію, що не можу вже зупинитися.\n- Слухайте, Алексу потрібна моя допомога. Одна з родзинок, яка робить мене мною, це відданість тим людям, які мені не байдужі. І якщо це ображає або лякає вас, мені дуже шкода, - кажу я.\nЯкийсь шум доноситься з боку Шеллі, і ми всі повертаємося до неї.\n- Бріттані, вимовляє комп'ютерний голос з пристрою на інвалідному кріслі моєї сестри. Пальці Шеллі зайняті друкуванням чогось ще: - Молодець. Дівчинка.\nЯ переплітаю свої пальці з пальцями своєї сестри, коли продовжую говорити.\n- Якщо ви хочете відмовитися від мене або викинути з дому за те, хто я насправді є, тоді зробіть це і покінчимо з цим.\nМені набридло боятися. За Алекса, Шеллі і себе. Прийшов час зустрітися віч-на-віч зі своїми страхами, або я остаточно втрачу себе від печалі і провини. Миру також необхідно про це дізнатися.\n- Мам, я збираюся відвідати соціального працівника в школі.\nМоя мати керуватися від відрази.\n- Що за дурниця. Це залишиться в твоєму особистому справі назавжди. Тобі не потрібен соціальний працівник.\n- Потрібен, - наполягаю я і додаю, - і тобі він потрібен теж. Він потрібен нам усім.\n- Слухай-но мене, Бріттані. Якщо ти вийдеш зараз за поріг цього будинку ... можеш назад не повертатися.\n- Ти не слухаєш, - вступає батько.\n- Я знаю. І відчуваю себе від цього прекрасно, - я хапаю свою сумку. Це все, що у мене є, якщо не брати до уваги одягу, що вже на мені. Я широко посміхаюся і простягаю руку Пако. - Чи готовий йти?\nНі секунди не вагаючись, він, бере мене за руку.\n- Так. - Уже в його машині він говорить: - Ти, та ще вперта штучка. Я ніколи не думав, що в тебе є вогонь.\nПако приїжджає в саму закинуту частину Фейрфілд. Він веде мене до величезного складу на відокремленій дорозі. Темні хмари пливуть по небу, і повітря наповнюється холодом, неначе сама Матінка природа посилає нам знак.\nНас зупиняє міцний хлопець.\n- Хто ця сніжна дівчинка?\n- Вона чиста.\nПеред тим, як відкрити двері двозначно оглядає мене з ніг до голови.\n- Якщо вона почне щось винюхувати, це буде на твоїй дупі, Пако, - говорить він.\nВсе, що я хочу, це відвести Алекса звідси, подалі від цього почуття небезпеки, що витає навколо.\n- Гей, - вимовляє хрипкий голос поруч зі мною. - Якщо потім тобі знадобиться дістатися додому, знайди мене, si?\n- Йди за мною, - каже Пако, хапаючи мене за руку і тягнучи за собою вперед по коридору. По інший бік складу чуються голоси ... і голос Алекса серед них.\n- Давай я сама до нього прийду, - кажу я.\n- Не така вже хороша ідея. Почекай, поки Гектор закінчить з ним говорити, - відповідає Пако, але я не слухаю.\nЯ йду на голос Алекса. Він розмовляє з двома чоловіками і це, безперечно, серйозна розмова. Один з чоловіків дістає аркуш паперу і простягає його Алексу, саме в цей момент Алекс помітила.\nВін каже щось по-іспанськи чоловікові, згортає аркуш паперу і засовує його в кишеню своїх джинсів.\n- Якого біса ти тут робиш? - Питає він мене жорстоким і владним тоном, відповідним виразу його обличчя.\nЯ не завершую мою пропозицію, тому, що Алекс хапає мене за лікоть.\n- Ти просто їдеш звідси цю секунду. Який чорт привіз тебе сюди?\nЯ намагаюся придумати відповідь, коли Пако виходить з темряви.\n- Алекс, будь ласка, може Пако і привіз мене сюди, але це була моя ідея.\n- Ти culero , - каже Алекс, відпускаючи мене і підходячи до Пако.\n- Хіба це не твоє майбутнє, Алекс? - Запитує Пако. - Чому ти соромишся показати своїй novia свій будинок далеко від дому?\nАлекс замахується і б'є Пако в щелепу. Пако падає. Я повинен звідкись вискакувати до нього, обдаровуючи Алекса різким, застережливим поглядом.\n- Я не можу повірити, що ти зробив це! - Вигукую я. - Він же твій найкращий друг, Алекс.\n- Я не хочу, щоб ти бачила це місце.\nЦівка крові стікає з рота Пако.\n- Не треба було її сюди привозити, - говорить Алекс вже спокійніше. - Їй тут не місце.\n- Точно також як і не твоє, бро, - відповідає тихо Пако. - Тепер відвіз її звідси. Вона вже побачила досить.\n- Пішли, - наказує Алекс, простягаючи мені руку.\nЗамість того, щоб підійти до нього, я беру особа Пако в свої руки і оглядаю пошкодження.\n- Боже, у тебе йде кров, - кажу я, починаючи панікувати. Крові достатньо, щоб мене занудило. Кров і жорстокість завжди викликали у мене огиду.\nПако ніжно відводить мою руку.\n- Я буду в порядку. Іди з ним.\nГолос лунає з темряви, вимовляючи щось по-іспанськи для Пако і Алекса.\nМене пересмикує від влади, чутної з цього голосу. До цього мені не було страшно, але мені дійсно страшно зараз. Цей чоловік розмовляв до цього з Алексом. Він одягнений в чорний строгий костюм з білою сорочкою під ним. Я бачила його мигцем на весіллі. У нього темне обличчя і чорне волосся, зачесане назад. Один погляд і я розумію, що це хтось дуже могутній в Кривавих Латино. Два величезних, дуже значних хлопця стоять по обидва боки від нього.\n- Nada, Гектор, - кажуть Алекс і Пако одночасно.\n- Виведіть її куди-небудь звідси, Фуентес.\nАлекс бере мене за руку і виводить зі складу. Коли ми опиняємося на вулиці, я глибоко зітхаю.\nглава 46 «-- попередня | наступна --» глава 48


Мастер Шеф дивитися 7 сезон онлайн\nТрійка експертів загострила ножі та дістала з комори найкращі кулінарні книги для того, щоб знайти нового шеф-кухаря, який переверне ресторанний світ України з ніг на голову. Хто саме ним стане? Дивіться в «Мастер Шеф» 7 сезон.\nВипуск 1 28.08.2018 Сезон 7 Хто кого: кухарі-аматори змагаються за місце у проекті 01.01.1970\nВипуск 2 28.08.2018 Сезон 7 Від дроворуба до кухаря один крок: на що готові учасники заради перемоги? 01.01.1970\nВипуск 3 28.08.2018 Сезон 7 Найважче в простоті: як смачно приготувати борщ? 01.01.1970\nВипуск 4 28.08.2018 Сезон 7 Важке рішення: чи змогли судді обрати двадцятку кулінарів? 01.01.1970\nВипуск 5 28.08.2018 Сезон 7 Як не зганьбитися перед Асмік Гаспарян і Мариною Литвиненко? 01.01.1970\nВипуск 6 28.08.2018 Сезон 7 Виїзний конкурс під загрозою: закохані капітани пересварили всіх кулінарів 01.01.1970\nВипуск 7 28.08.2018 Сезон 7 Виклик дня: приготувати кулінарний шедевр із екзотичних комах 01.01.1970\nВипуск 8 28.08.2018 Сезон 7 Висока кухня проти простоти: аматори дивували селян незвичними стравами 01.01.1970\nВипуск 9 28.08.2018 Сезон 7 Боротьба з французькими десертами, або Як позбутися страху кондитерки 01.01.1970\nВипуск 10 28.08.2018 Сезон 7 Кулінари-аматори потрапили на зону: яка страва їх врятувала? 01.01.1970\nВипуск 11 28.08.2018 Сезон 7 Недитяче заняття: кухарі грали в «Зіпсований телефон» і «Морський бій» 01.01.1970\nВипуск 12 28.08.2018 Сезон 7 Місія нездійсненна: як приготувати весільний бенкет за 3 години? 01.01.1970\nВипуск 13 28.08.2018 Сезон 7 Готуй або псуй: на кухні «Мастер Шеф» завелися кроти 01.01.1970\nВипуск 14 28.08.2018 Сезон 7 Самі готують, самі й оцінюють: судді дали кулінарам повну свободу 01.01.1970\nВипуск 15 28.08.2018 Сезон 7 Примха від Ектора: чи можна поєднати кулінарію та музику? 01.01.1970\nВипуск 16 28.08.2018 Сезон 7 Історичний обід: страви аматорів оцінювали учасники 6 сезону «Мастер Шеф» 01.01.1970\nВипуск 17 28.08.2018 Сезон 7 Кулінарна битва Гаспарян і Клопотенка: чия команда перемогла? 01.01.1970\nВипуск 18 28.08.2018 Сезон 7 Острів проклятих: кухарі готували страву з потойбіччя 01.01.1970\nВипуск 19 28.08.2018 Сезон 7 Перевірка на любов до суперника та монополія на кухні «Мастер Шеф» 01.01.1970\nВипуск 20 28.08.2018 Сезон 7 Омріяна зустріч із сім’єю: якими стравами аматори дивували близьких? 01.01.1970\nВипуск 21 28.08.2018 Сезон 7 Повернення блудних аматорів: ексучасники змагалися за місце в проєкті 01.01.1970\nВипуск 22 28.08.2018 Сезон 7 Ерор 404: юні генії «Мастер Шеф. Діти» оцінювали дорослих колег 01.01.1970\nВипуск 23 28.08.2018 Сезон 7 Пекельний конвеєр і кулінарний «Крокодил»: яке завдання шокувало кухарів? 01.01.1970\nВипуск 24 28.08.2018 Сезон 7 Китайський привіт: аматори готували для голодних студентів-китайців 01.01.1970\nВипуск 25 28.08.2018 Сезон 7 Демократія чи диктатура: під чиїм керівництвом кулінари працювали краще? 01.01.1970\nВипуск 26 28.08.2018 Сезон 7 Кращі проти кращих: кухарі змагалися з учасниками минулих сезонів 01.01.1970\nВипуск 27 28.08.2018 Сезон 7 Кулінарний бізнес: як продати свої страви та заробити на них гроші? 01.01.1970\nВипуск 28 28.08.2018 Сезон 7 Бої за кращі продукти на кулінарному рингу: хто переможе? 30.11.-0001\nВипуск 29 28.08.2018 Сезон 7 Спортивні змагання в кулінарному шоу 30.11.-0001\nВипуск 30 28.08.2018 Сезон 7 Чи залишаться британські дипломати задоволеними блюдами учасників? 30.11.-0001\nВипуск 31 28.08.2018 Сезон 7 Ектор Хіменес-Браво шукає злодія серед учасників 30.11.-0001\nВипуск 32 28.08.2018 Сезон 7 День народження та битва чорних фартухів: хто продовжить змагання? 30.11.-0001\nВипуск 33 28.08.2018 Сезон 7 Чи зможуть кулінари на конкурсі побороти страх і виправити свої помилки? 30.11.-0001\nВипуск 34 28.08.2018 Сезон 7 Кулінари готові збирати зірки, щоб залишитися в проекті 30.11.-0001\nВипуск 35 28.08.2018 Сезон 7 Суперфінальне змагання справжніх чоловіків: хто стане переможцем? 30.11.-0001\nВипуск 36 28.08.2018 Сезон 7 Фінал: судді оголошують переможця! 30.11.-0001\nВипуск 36 28.08.2018 Сезон 6 Фінал: судді оголошують переможця! 30.11.-0001\nВипуск 35 28.08.2018 Сезон 6 Суперфінальне змагання справжніх чоловіків: хто стане переможцем? 30.11.-0001\nВипуск 34 28.08.2018 Сезон 6 Кулінари готові збирати зірки, щоб залишитися в проекті 30.11.-0001\nВипуск 33 28.08.2018 Сезон 6 Чи зможуть кулінари на конкурсі побороти страх і виправити свої помилки? 30.11.-0001\nВипуск 27 28.08.2018 Сезон 6 Кулінарний бізнес: як продати свої страви та заробити на них гроші? 01.01.1970\nВипуск 24 28.08.2018 Сезон 6 Китайський привіт: аматори готували для голодних студентів-китайців 01.01.1970\nВипуск 20 28.08.2018 Сезон 6 Омріяна зустріч із сім’єю: якими стравами аматори дивували близьких? 01.01.1970\nВипуск 17 28.08.2018 Сезон 6 Кулінарна битва Гаспарян і Клопотенка: чия команда перемогла? 01.01.1970\nВипуск 12 28.08.2018 Сезон 6 Місія нездійсненна: як приготувати весільний бенкет за 3 години? 01.01.1970\nВипуск 8 28.08.2018 Сезон 6 Висока кухня проти простоти: аматори дивували селян незвичними стравами 01.01.1970\nВипуск 6 28.08.2018 Сезон 6 Виїзний конкурс під загрозою: закохані капітани пересварили всіх кулінарів 01.01.1970\nВипуск 30 28.08.2018 Сезон 6 Чи залишаться британські дипломати задоволеними блюдами учасників? 30.11.-0001\nВипуск 15 28.08.2018 Сезон 6 Примха від Ектора: чи можна поєднати кулінарію та музику? 01.01.1970\nВипуск 14 28.08.2018 Сезон 6 Самі готують, самі й оцінюють: судді дали кулінарам повну свободу 01.01.1970\nВипуск 10 28.08.2018 Сезон 6 Кулінари-аматори потрапили на зону: яка страва їх врятувала? 01.01.1970\nВипуск 26 28.08.2018 Сезон 6 Кращі проти кращих: кухарі змагалися з учасниками минулих сезонів 01.01.1970\nВипуск 5 28.08.2018 Сезон 6 Як не зганьбитися перед Асмік Гаспарян і Мариною Литвиненко? 01.01.1970\nВипуск 11 28.08.2018 Сезон 6 Недитяче заняття: кухарі грали в «Зіпсований телефон» і «Морський бій» 01.01.1970\nМастер Шеф | Сезон 7\nУ новому сезоні найпопулярнішого кулінарного проекту країни «Мастер Шеф» глядачі зможуть дізнатися більше екзотичних рецептів, пережити разом з учасниками найважчі й екстремальні випробування, а також стати свідками створення нової кулінарної історії в Україні! Дивіться онлайн шоу «Мастер Шеф» 7 сезон від телеканалу СТБ. На вас чекає свіжа порція позитивних емоцій!\nПравила кулінарного проекту «Мастер Шеф» 7 сезон\nКреативна група шоу вирішила не змінювати звичний формат проекту. Тому всі етапи відбору залишилися без змін: сотня кулінарів змагатиметься за місце у 50-ці найкращих. На щасливчиків чекає запекла боротьба за можливість стати одним із двадцяти аматорів, які пройдуть нелегкий шлях до омріяної перемоги в 7 сезоні «Мастер Шеф».\nУчасники 7 сезону «Мастер Шеф» від СТБ\nДля команди проекту «Мастер Шеф» (7 сезон) професія й диплом кожного кухаря-аматора були на останньому місці. Головне — бажання стати шеф-кухарем й мати хист до нелегкого заняття.\nХтось із двадцятки працює на заводі, але прекрасно готує фуа-гра під кисло-солодким соусом, хтось не тільки робить гарний манікюр, але й володіє всіма тонкощами приготування солодощів, а хтось знає, як звичайну гречку чи вівсянку перетворити у вишукану ресторанну страву. Усі учасники такі різні… Проте їх об’єднує одне: шалена любов до кулінарії! Ви можете переконатися в цьому — дивіться онлайн 7 сезон проекту «Мастер Шеф» на сайті Teleportal.ua.\nКатування чи перевірка кулінарних вмінь: що тріо експертів приготувало для аматорів?\nНезмінні акули кулінарії, судді 7 сезону «Мастер Шеф» — Ектор Хіменес-Браво, Тетяна Литвинова та Дмитро Горовенко — поставили нову мету: знайти універсального кухаря, який зможе догодити навіть королеві Єлизаветі ІІ і, разом із тим, нагодувати голодних солдатів. Тому учасникам доведеться:\nготувати обід для британських дипломатів;\nдолати перешкоди на острові проклятих;\nграти в морський бій на кухні;\nдивувати вишуканими стравами тюремних в’язнів.\nДивіться онлайн проект «Мастер Шеф» 7 сезон на сайті Teleportal.ua. Не пропустіть нове кулінарне видовище!


Диплом з фізики недорого: замовте, купіть написання диплома з фізики на Україні\nНапишемо диплом з фізики\nМені довелося замовити дипломну роботу з фізики з кількох причин. Ніколи раніше не вдавалася до такого роду послуг, тому обійшла всі сайти, порівняла ціни і умови, щоб не бути обманутою в кінцевому підсумку. Прийшла до висновку, що Напишемо — винятковий у своєму роді. Ну і, звичайно, ціни на роботу невисокі, тому вибір був зроблений. За підсумком: гроші не пропали дарма, захистила диплом на відмінно, з автором весь час тримали зв'язок, висилав роботу по частинах, щоб я відразу могла внести свої корективи, при необхідності.\nМене зацікавили невисокі ціни на курсові з фізики в порівнянні з іншими сайтами. Диплом був готовий за 15 днів, я задоволений, чекаю захист. Респект автору і творцям сайту.\nФізика - точна наука, яка дуже вимоглива до грамотності і суворого дотримання правил. При написанні диплома від студента потрібно об'єднати всі знання за кілька років навчання, провести роботу з науковою літературою та вирішити поставлені завдання.\nНапишемо роботу на будь-яку тему!\nЯкщо вам дістався складний розділ в дипломі з фізики або ви погано розбираєтеся в предметі - просто зверніться до нас за допомогою. Наші виконавці не бояться важких завдань і з легкістю впораються зі складними формулами!


Прокладка помпы Деу Матіз 0.8, 1.0, 1.2 водяной 🚗 94580180-GM (Korea) ▷ ЯКІСТЬ, Купити за ціною 21 грн.\n❖Прокладка помпы водяной 94580180 GM (Korea)\nПрокладка помпы Деу Матіз 0.8, 1.0, 1.2 водяной — 94580180-GM (Korea)\nАртикул: 94580180-GM (Korea)\nКлієнти, які переглядали запчастину Прокладка помпы Деу Матіз 0.8, 1.0, 1.2 водяной\nПрокладка помпы Деу Матіз 0.8, 1.0, 1.2 водяной код 94580180\nДоставка та оплата — Прокладка помпы Деу Матіз 0.8, 1.0, 1.2 водяной з артикулом 94580180\nПрокладка помпы Деу Матіз 0.8, 1.0, 1.2 водяной на Деу Матіз ( 94580180) – це повний збіг ваших очікувань від деталі цього класу:\nВисока якість запчастини Прокладка помпы Деу Матіз 0.8, 1.0, 1.2 водяной допоможе добитися від автомобіля всього, чого ви від нього очікуєте:\nПрокладка помпы Деу Матіз 0.8, 1.0, 1.2 водяной (код94580180) – Зробити замовлення ви можете дуже просто: безпосередньо на сайті через кошик, або звязавшись з нашим менеджером. В телефонному режимі можна отримати відповіді на всі питання.\nПрокладка помпы Деу Матіз 0.8, 1.0, 1.2 водяной\nПрокладка помпы Деу Матіз 0.8, 1.0, 1.2 водяной код 94580180 — кращий вибір серед аналогів і оригіналів цієї групи товарів. Телефонуйте, замовляйте через сайт, і вже через кілька днів ви будете знову насолоджуватися своїм справним автомобілем.\nЗа гідну ціну ви отримуєте більше, ніж надійну запчастина — Прокладка помпы Деу Матіз 0.8, 1.0, 1.2 водяной. Ви отримаєте повне задоволення від покупки, і бажання звернутися до нас за допомогою ще раз!


"Санкційний мазохізм": Росія вирішила, що США замало її "б'ють" - Останні новини світу. Свіжі світові події.\n"Санкційний мазохізм": Росія вирішила, що США замало її "б'ють"\nМінфін Росії вважає, що можливе розширення санкцій США на держборг обмежено вплине на ринок російських держоблігацій\n7 грудня 2017 12:09\nПро це заявив заступник директора департаменту державного боргу і державних фінансових активів Мінфіну Росії Петро Казакевич, передає Depo.ua з посиланням на РІА Новини.\n"Що стосується потенційного впливу на ринок держборгу можливих нових санкцій відносно суверенних зобов'язань Росії, ми оцінюємо його як обмежений", - сказав Казакевич.\nЗа його словами, малоймовірно, що США вимагатимуть від інвесторів ліквідувати позиції в російських суверенних бондах, оскільки це буде пов'язане з прямим фінансовим збитком.\n"Тому масованої розпродажі державних паперів не очікуємо. Безумовно, може бути короткостроковий стрибок дохідностей, і в результаті стабілізації ми отримаємо зростання прибутковості на ринку ОФЗ не більше 40-50 базисних пунктів", - додав Казакевич.\nНагадаємо, 2 серпня президент США Дональд Трамп підписав закон про введення нових санкцій проти Росії, Ірану і Північної Кореї. Список фізичних та юридичних осіб, які потрапляють під санкції, мав бути оприлюднений до 1 жовтня, однак цього досі не сталося.\nНаприкінці листопада державний секретар США Рекс Тіллерсон заявив, що санкції проти Росії будуть зберігатися до повного виконання нею Мінських угод.\n5 грудня ЗМІ повідомили, що заможні росіяни, побоюючись нових санкцій США, хочуть повернути свої гроші на Росію на особливих умовах.\nМітки: #санкції #США #Росія\n11:18 У новому кліпі Лорак вгледіли плагіат (ВІДЕО)\n11:13 У Слов'янську школярі п'ять днів закликають водіїв обмежувати швидкість (ФОТО)


Шаблі (виноробна зона) — Вікіпедія\nШаблі (виноробна зона)\nШаблі (фр. Chablis) — виноробна зона на півночі виноробного регіону Бургундія, де виробляється вино з такою ж назвою.\n2 Класифікація виноградників\nДепартамент Йонна, де розташована виноробна зона Шаблі\nВважається що перші лози винограду у Шаблі з'явились за часів Давнього Риму. У середні віки виноробством тут займались монахи-цистерціанці. Вони у XII сторіччі висадили у регіоні перші лози Шардоне, звідсіля цей сорт розповсюдився по Бургундії.. Завдяки вдалому розташуванню — у цій області знаходиться притока річки Сена — Йонна вино почали транспортувати та продавати у Парижі та інших регіонах Франції, а згодом почався експорт до інших країн Європи. Так з XVII сторіччя почався експорт великих об'ємів вина до Англії. Під час Французької революції монастирські виноградники націоналізували, потім їх виставляли на аукціон. Новими власниками стали здебільшого місцеві фермери. У 1886-87 році виноградники дуже сильно постраждали від оїдіуму та філоксери, після чого площі виноградників почали неухильно скорочуватись. В 1938 році вино Шаблі отримало статус AOC (фр. Appellation d`Origine Controlee). Відродження виноробства у регіоні почалося у другій половині ХХ сторіччя з появою нових технологій, які дозволили мінімізувати риски та зменшити вартість виробництва вина.\nКласифікація виноградників[ред. | ред. код]\nВиноградники цієї виноробної зони поділяються на 4 типи: Пті Шаблі (фр. Petit Chablis), Шаблі (фр. Chablis), Шаблі Прем'єр Крю (фр. Premier Cru), Шаблі Гран Крю (фр. Grand Cru). Останні становлять лише невеликий відсоток від площі усіх виноградників (їх всього 7: Vaudésir, Blanchot, Bougros, Les Clos, Grenouilles, Les Preuses, Valmur)), але в них виробляють вино найвищої якості. Витримка вина суттєво відрізняється в залежності від категорії виноградника. Вино з Пті Шаблі витримується кілька місяців, його споживають молодим. Вино Шаблі витримується 1 — 4 роки. Оптимальним віком витримки для Прем'єр Крю вважають 8 років, для Гран Крю — не менше 10 років.\nТеруар[ред. | ред. код]\nВиноробна зона Шаблі вважається найпівнічнішим районом бургундського виноробного регіону, але вона відокремлена від Кот-д'Ору пагорбами Морван. Це робить регіон Шаблі відносно ізольованим від інших регіонів виноробства, найближчим сусідом з виноробства є південні виноградники регіону Шампань в департаменті Об.\nКлімат континентальний без впливу морського повітря. Пік літнього вегетаційного періоду може бути спекотним; зима може бути довгою та холодною. Заморозки можуть тривати до початку травня. Під час сильних морозів виноградники обігрівають спеціальними приладами.\nНайдавніші ґрунти в регіоні датуються епохою верхнього юрського періоду і включають тип ґрунту, відомий як глина Кіммеррідж[en]. Всі виноградники Гран Крю та Прем'єр Крю висаджені на цьому ґрунті, що надає винам виразну мінеральну, кременеву ноту. Інші райони, особливо більшість виноградників Пті Шаблі, висаджені на трохи молодшому портландському[en] ґрунті, подібної структури.\nВ Шаблі виготовляють виключно сухі вина з сорту Шардоне. Характеристики вина, що виготовляється, залежать від методів виробництва та характеристик теруару. Зазвичай це освіжаючі вина з високою кислотністю, фруктовими та мінеральними нотами у смаку та складним, стійким ароматом. Колір вина блідо-жовтий, іноді з зеленими відблисками. Вино може вживатись як аперитив, також воно гарно поєднується зі стравами з морепродуктів, салатами та легкими закусками. Температура при якій подається вино коливається від 8 до 14 °C.\n↑ J. Robinson (ed) «The Oxford Companion to Wine» Third Edition pg 148—149 Oxford University Press 2006 ISBN 0-19-860990-6\n↑ A. Domine (ed) Wine pg 186—187 Ullmann Publishing 2008 ISBN 978-3-8331-4611-4\n↑ а б в Шаблі(рос.)\nОтримано з https://uk.wikipedia.org/w/index.php?title=Шаблі_(виноробна_зона)&oldid=33566129\nЦю сторінку востаннє відредаговано о 21:10, 8 жовтня 2021.


Пілот і дівчина - ВУФКУ\nПілот і дівчина\nМертва петля / Літун і дівчина\n1930, Перша кінофабрика ВУФКУ (Одеса), 6 ч. / 1364 м\nДанило Демуцький, Георгій Дробін, Олексій Калюжний\nЙосип Шпінель, Олександр Лаврик\nТамара Вишневська (Олена, провінційна баришня), Марія Заржицька (подруга Олени), Ольга Конраді (баришня), Петро Масоха (Віктор Луговий, льотчик), Карл Томський (Яша Званцев, бортмеханік), Г. Ростов (батько Олени), Іван Франко (плакатист), В.П іддубний (командир-авіатор), П. Костенко (Михайлович), Степан Шагайда (Борис, Оленин друг дитинства)\nГероїня фільму Олена закохується в людину романтичної професії — пілота Віктора Лугового. І не відразу помічає, що насправді Луговий – паскудник, провінційний донжуан. Поступово Олена розчаровується в ньому. А Луговий, навпаки, після виступу дівчини на осередку Осоавіахіму, щиро в неї закохується. Але вже без взаємності… Заливши горе горілкою, Луговий розбивається разом із літаком. Олена закликає друзів зібрати гроші на новий літак.\nПрем’єра стрічки відбулась: 10.09.1929. Фільм зберігся лише частково.