Приховані причини страждань.. - SVARG.ORG\nдодому Цікаве Веди і Християнство Приховані причини страждань..\nПриховані причини страждань..\nМова піде про сили, які змушують нас страждати.\nЦі сили ми як би за своїм бажанням закликаємо. Існують етапи деградації нашої свідомості. У Ведах є детальний аналіз того, як ми приходимо до страждань і Веди стверджують, що існує шість головних ворогів людства.\nПерший ворог, який вражає людину – це егоїстичність, прагнення насолоджуватися себе, незалежно від щастя оточуючих. В результаті його діяльності, з’являється другий ворог, який називається гнів. Він в свою чергу викликає такого ворога, який називається жадібність. Четвертий ворог – це ілюзорність сприйняття навколишньої дійсності. П’ятий ворог – заздрість. І шостий ворог – божевілля.\nВчинки, які викликають страждання – це вчинки, які викликають бажання не приносять нам щастя, що йде від інших живих істот. Всі бажання, всіх живих істот, є законодавчою силою існування Всесвіту. Це означає, що всі наші бажання будуть здійснюватися, але також здійсняться і бажання всіх живих істот по відношенню до нас. Виявляється, що бажання по відношенню до нас виникають не випадково, а в результаті нашої неправильної діяльності по відношенню до них. І наші бажання і бажання оточуючих живих істот, вони запечетляются в тонкому тілі розуму у вигляді глибинної пам’яті і ніколи не стираються з неї. Деякі кажуть, що я прожив п’ять, деякі дванадцять життів – знайте, що наш Всесвіт вже прожила половину свого терміну життя. Переважна більшість живих істот, які почали жити в нашому Всесвіті з самого початку її виникнення. Так кажуть Веди. А це означає, що пройшло вже як мінімум кілька мільярдів років (близько чотирнадцяти), це означає, що всі ми прожили вже величезну кількість життів, тільки в цьому Всесвіті, а так ми живемо вічно.\nВесь цей час ми здійснюємо різні вчинки, накопичується наша карма. Ці вчинки запечетляются в тонкому тілі нашого розуму, де є інформація про всіх наших минулих життях, які тільки можуть бути. Більше того, ми народжувалися у всіх 8 мільйонів 400 тисячах форм живих істот, які тільки існують в нашій Всесвіту. Людство – це одна форма життя. 400 тисяч – це розумні форми життя. Вважається, що людство є нерозумною формою життя. Ми входимо в першу десятку з кінця. Людство є перехідною формою життя від нерозумних істот до розумних. Ми вважаємо себе володарями природи, хоча вмираємо як мухи, вважаємо себе інтелектуальними, але не можемо вирішити елементарних проблем в сім’ї. Ми постійно страждаємо від всяких неприємностей, але справжня розумність означає присутність щастя.\nАле справжній критерій розумності означає, що розумна істота не дуже-то і пишається своєю розумністю. Ми дуже горді своїми знаннями. Хоча ніяких знань, загалом-то, поки немає.\nВеди кажуть, що найголовніше знання – це знання про себе, про душу, про те хто ми такі. Якщо людина не має поняття про це, то всі інші знання просто марні, тому що він не знає як жити правильно.\nОтже, ми здійснюємо різні вчинки, і ці вчинки бувають чотирьох ступенів сили. Незначні вчинки викликають незначні зміни в нашій долі, що виражаються у вигляді яких-небудь емоційних сплесків. Є великі вчинки, наприклад, ви дали кому-небудь хороший рада, в результаті чого у людини змінилася життя. У вас теж буде ситуація, коли вам буде важко, і вам дадуть добру пораду. Існують дуже великі вчинки, коли людина робить якусь грандіозну справу – рятує тисячі осіб, здійснює корисні відкриття. Та бувають величезні вчинки. Великі вчинки викликають ситуації, які тривають кілька місяців. Дуже великі вчинки викликають ситуації, які можуть тривати все життя. Величезні вчинки дають карму на багато життів. Наприклад, людина створив ядерну бомбу. Це вважається величезним вчинком. В результаті, за всіх людей, які загинули незаслужено, буде страждати її винахідник.\nОтже, якщо ми викликаємо величезні страждання навколо себе, то, по всій видимості, за одне життя ми не зможемо відпрацювати всю карму. Наприклад, якщо ви керівник підприємства та терроризируете постійно своїх підлеглих, потім ви будете страждати від свого начальника рівно стільки, скільки страждали ваші підлеглі. Тому відповідальність — це ще не відомо, на скільки потрібна річ.\nРозглянемо деякі прояви минулих поганих вчинків. Вбивство проявляється в голові – вона (голова) буде мати жорстоку, неправильну форму.\nПияцтво проявляється через очі – вони будуть мати мутний, несамовитий вигляд, навіть якщо людина зараз не п’є зовсім. Захворювання шлунка – знущання над своїми родичами. Крадіжка – неприязнь від форми рота. Жадібність проявляється через верхню губу, вона дуже напружена і неприємна. Збоченість проявляється через нижню губу. Хвороби черевної порожнини – знущання над своїми підопічними. Кишечник залежить від діяльності. Проблеми зі слухом вказують на розпусту в минулому житті. Тобто він не захотів слухати, що йому радили. Спотворення талії вказує на самовозвеличивание в минулому житті. Ніс – ставлення до протилежної статі, тобто якщо людина погано ставився до своєї дружини, в наступному житті він народиться жінкою з не дуже гарним носом. Стегна означають вчинені образи старших. Спотворені або хворі руки означають, що людина не захищав релігійні принципи. Статеві органи – безвідповідальне ставлення до своїх дітей, т е давши їм народитися, він погано до них ставився – значить, вони йому не потрібні. Зміни в шиї означають, що чоловік був схильний до неправильного спілкування з оточуючими людьми, у тому числі і щитовидна залоза. Неправильні або хворі сідниці означають, що чоловік вів себе безсоромно або розкошах. Розголошував таємниці інших людей. Груди означає жорстоке ставлення до родичів, відсутність любові. Стопи — зневажливе ставлення до людей, які давали тобі знання. Ребра – неправильні стосунки з протилежною статтю. Волосся – гріховні думки.\nВиявляється, що існує тільки одне знання в цьому світі. Істинне знання означає, що ми маємо духовну природу або знання, що є справжнє щастя. Ми всі живемо для щастя. Веди кажуть, що щастя має духовну природу, і воно не має іншого застосування. Якщо ви комусь посміхаєтеся – вам повинні за це платити? Немає. Це примітивне розуміння духовної практики. Це дія на духовній платформі. Але ми потрапили на цю Землю тільки з одним розумінням речей. Нам здається, що без грошей щастя не буває. Ця ілюзія абсолютно тотально поширена по всій землі. І лише поодинокі люди здатні зрозуміти, що є інше розуміння речей.\nЗ іншого боку, без грошей неможливо існувати в цьому світі. Людина повинна працювати, отримувати кошти на життя, але він не повинен надавати цьому дуже велике значення. Не повинен зациклюватися на цьому, вважати, що це головне в житті. Головним є виховання хороших якостей характеру і очищення своєї духовної природи. Відсутність знань, що ми маємо духовну природу, є самим головним спусковим механізмом усіх страждань, які тільки існують в цьому світі. Всі страждання виникають тільки від того, що ми не знаємо де знаходиться щастя. Щастя перебувати в духовному спілкуванні один з одним.\nВ цьому Всесвіті не буває нічого, щоб не підтримувалося вищими або нижчими силами. Все, що відбувається тут, в цьому житті, управляється особистостями, які звуться демони і напівбоги. Це дві категорії життя, які набагато вище, ніж людська. Вони живуть в інших вимірах і мета їх існування – давати сили нижчим істотам жити так, як вони бажають. Це все відбувається на рівні емоцій і настрою. Вони допомагають нам здійснювати свою карму. Наша Всесвіт – це один великий організм, який певним чином живе.\nНаприклад, людина відчуває депресію. Чому б йому не взяти й перестати її відчувати? Якщо ніхто не заважає, якщо немає сили, яка підтримує цей стан, взяв і перестав відчувати – які проблеми. Я хочу, але не можу, силоньок не вистачає позбутися цього стану. Значить, якась сила присутня, яка тримає мене в цьому стані. І ця сила завжди йде від іншої особистості.\nВідсутність духовного знання у чоловіків негайно викликає нерелигиозность, відсутність Віри в Бога. Жінки більше схильні вірити в Бога. Зайдіть в будь-який храм. І це якість характеру підтримується особистістю, яка живе в іншому вимірі. Їх поле діяльності – тонке тіло розуму. Ці особи живуть виключно тільки в розумі, у них немає грубого тіла. Вони складаються тільки з тіла розуму. Приміром, на вищих планетах тіла живих істот складаються з тонкого тіла розуму, у них немає навіть тонкого тіла розуму. Розум означає Знання як треба жити. Вся розумна життя, існуюча в цій Всесвіту, вона пов’язана з діяльністю цих осіб.\nЄ два види навчання – через знання і через покарання. Навчанням через покарання займаються демони, навчанням через знання займаються напівбоги. Демони також живуть на вищих планетах.\nНерелигиозность у жінок виражається в якості характеру, званому розбещеністю. Найголовніша жіноча обов’язок – це вірність, тому що від неї залежить щастя всієї родини повністю. А від релігійності чоловіка залежить прогрес сім’ї. Тіло чоловіка призначене для того, щоб очищати від гріхів свідомість всієї родини, задаючи напрямок.\nПриміром, сім’я, де чоловік не вірить в бога і дружина, яка займається розпустою, ці дві сили породжують нові сили, які починають розвиватися в їх психіці. У психіці чоловіка починає розвиватися агресивність у психіці жінки розвивається скритність. Вона перестає бути перед чоловіком відкритою. Якщо нерелигиозность заповнює свідомість жінки, а розпуста свідомість чоловіка, їх сила впливу на свідомість зростає неймовірно. Але якщо чоловік нерелигиозен, а жінка дотримується чистоту у стосунках, цнотливість, то деградації не буде. Чоловік не буде агресивним. У нього не буде причини бути агресивним, оскільки вся енергія жінки спрямована на нього і у нього не буде почуття обділеності. Теж саме, якщо чоловік релігійний, а розпусна жінка, деградація далі не піде. Але і прогресу не чекайте.\nАгресивність чоловіка нейтралізується за допомогою відкритості жінки. Вона має перед ним постійно відкриватися і агресивність пройде. Якщо дружина потайлива, він повинен нейтралізувати це за допомогою терпимого і доброго ставлення до неї. Скритність почне танути, і вона буде відкриватися йому поступово. Цей процес триває місяцями. Якщо жінка говорить про свої проблеми психолога або іншому чоловікові, але не своєму чоловікові, це означає, що вона займається гріховною діяльністю. Якщо чоловіка немає — то батькові або знайти наставника. Якщо агресивний чоловік, а жінка потайлива, то чоловік уражається жадібністю або нестримними бажаннями, а жінка уражається оманливістю, брехливістю.\nЖадібність означає, що він, наприклад, перестає віддавати гроші, в результаті неминуче вона почне його обманювати. Брехливість викликає ще більшу жадібність, а жадібність викликає ще більшу брехливість.\nЧоловік думає – от якщо б вона мене не обманювала, я б віддавав їй гроші, дарував подарунки. Але так як вона веде себе так, я для неї й пальцем не ворухну.\nВиявляється, така поведінка означає, що вона буде обманювати. Тобто необхідно пробачити. Війна з ворогами означає звинувачення себе і прощення близької людини. Тільки так можна діяти.\nНаступний етап розвитку деградації свідомості викликає те, що у чоловіка з’являється жорстока поведінка, а у жінки з’являється заздрість. Коли чоловік веде себе жорстоко, жінка починає заздрити іншим людям. Вона починає скаржитися чоловікові, що і призводить до спалаху жорстокості у чоловіка.\nЖорстокість викликає і руйнування відносин з оточуючими. На роботі всі починають погано поводитися з ним, навіть якщо він веде себе добре. Тобто розумієте – дружина захищає чоловіка у зовнішніх відносинах, а чоловік захищає жінку у відносинах з дітьми. Якщо жінка брехлива, то чоловік стає жадібним і по відношенню до її дітей, що породжує жадібність і у дітей.\nПодальший розвиток жадібність веде до народження пліток. Вона починає про всіх пліткувати, що веде до жорстокого ставлення до неї оточуючих людей. Жорстокість до жінки приходить через її мову.\nЖорстокість і заздрість, разом об’єднуючись, народжують у чоловіка постійне бажання сваритися. А сварки народжують у жінки грубу мова, що не властиво жінкам, як і склочництва чоловікам. Якщо склочництва вражає чоловіка, це означає, що в навколишньому світі всі будуть з ним розмовляти дуже грубо, він буде працювати в колективі, де всі постійно матюкаються. А жінка буде постійно з усіма сваритися, і в першу чергу зі своїми дітьми.\nВ результаті така сім’я підходить до передостанньої стадії деградації, яка називається втрата власності і друзів з боку чоловіка, а з боку жінки настає паніка. Її починає постійно трясти, вона закочує істерики свого чоловіка і близьких.\nЯкщо ця стадія пройдена успішно, то наступною стадією буде те, що чоловік принесе в сім’ю невиліковні хвороби, а жінка принесе безпросвітну деградацію.\nТому що б не доходити до ручки практично, необхідно дійти хоча б раз теоретично.\nДо речі, ці стадії деградації сім’ї, є так само і стадіями деградації будь-якої суспільної структури. Чоловіче начало означає керівництво, жіноче – підпорядкування. Керівник повинен піклуватися про підлеглих, відповідально підходити до них, повинен карати їх у міру можливості зрозуміти, а якщо людина не може нічого зрозуміти, то він повинен відсторонити його від колективу, ізолювати. Не виконання цих принципів по відношенню до підлеглих, викликає не бажання виконувати свої обов’язки або не бажання працювати нормально у підлеглих. Вони починають виробляти шлюб, робити все без ентузіазму, працювати абияк. Робота абияк народжує у начальника агресивність, а у підлеглих породжує скритність. Коли підлеглі стають скритними, такий начальник починає вважати, що у нього з цими людьми нічого спільного немає, і він починає гребти під себе на повну котушку. У нього проявляється жадібність, а бачачи в начальнику сильну жадібність, підлеглі починають його обманювати і там і сям. Коли начальник розгледить у підлеглих безпросвітну брехливість, у нього починає проявлятися жорстоке поводження. Він починає всіх підряд карати і звільняти. Підлеглі починають йому сильно заздрити, що змушує їх будувати йому політичні підступи. Вони починають війну за допомогою заздрості. Результат цього – начальник стає склочним і починає сваритися з усіма підряд, а підлеглі починають його матом крити. Вони ж не можуть сваритися з ним, вони просто грубо відповідають. В результаті чого це підприємство благополучно розвалюється.\nБільш того, карма підприємства протікає значно швидше, ніж карма сім’ї, тому там все наочніше видно. Ще наочніше це можна побачити просто в спілкуванні з іншою людиною, т. к. це протікає ще швидше.\nІ знайте, якщо ви розповідаєте про кого-то плітки, то жорстоке поводження по відношенню до вас неминуче. Якщо ми брешемо, то зустрінемося з жорстокістю, якщо брешемо, зустрінемося з жадібністю. Якщо продавець обманює, то покупці будуть постійно з ним торгуватися, тероризувати його своєю жадібністю, вони просто його замучать.\nОтже, егоїстичність. Егоїзм викликає у чоловіка схильність вважати себе Богом, таємно, «Бога немає, я тут начальник». Якщо людина не вірить в Бога, то він не вірить і у всіх інших людей, він вірить тільки в самого себе. Людина володар своєї долі, навіщо Бог. Це і називається егоїзм. У жінки це проявляється тим, що вона будує вічка на стороні, поза сім’ї.\nЕгоїзм викликає незадоволеність, що породжує гнів. По-жіночому гнів означає образу. Гнів породжує агресивність у чоловіків і скритність у жінок. Далі жадібність породжує жадібність у чоловіків і брехливість у жінок. Наступний ворог, який з’являється – це ілюзорне сприйняття навколишнього світу. Породжує заздрість у жінок, вони починають брехати, говорити лише про погане. У чоловіків з’являється жорстока поведінка – пліткувати колись, треба відразу бити. Ілюзія сама по собі породжує заздрість і в чоловіка, він починає зі всіма сваритися. Чоловік починає чіплятися до дружини з будь-якого приводу. Наступний ворог – божевілля. І останній етап – невиліковна деградація. Гріховна діяльність проявляється у вигляді наслідків.\nПерший вид наслідків – ми зробили в минулому житті щось погане, і в результаті цього з’явилося страждання. Страждання також можуть виникати із-за минулого і благочестивої діяльності. Людина робив добрі вчинки і тепер неправильно їх використовує. Наприклад, він отримав багатство, славу, красу, знання, здатність ні до кого не прив’язуватися, здатність перемагати. І людина має навчитися користуватися всім цим. Якщо неправильно використовувати красу, можна стати людиною легкої поведінки, багатство може призвести до неспокою і жадібності. Багатство не народжує щастя. Присутність грошей часто позбавляє оточуючих щирості по відношенню до цієї людини, люди ведуть себе потай, зовні всі посміхаються, але внутрішньо може бути зовсім інше ставлення. Слава може призвести до гордості, але з іншого боку він може перевернути весь світ. Могутність і владу можуть призвести до жорстокості.\nТобто неправильне використання накопиченого благочестя призводить до деградації. Чим менше залишиться благочестя, тим важче буде наступна життя. Зрозумійте, якщо вам погано, то потім буде краще, а якщо вам зараз добре і ви не допомагаєте іншим – потім буде тільки гірше. У матеріальному світі щастя циклічно (ми старіємо), в духовному світі, воно може йти тільки по наростаючій або спадної лінії, і цьому немає меж.\nМи маємо духовну природу – ми вічні. Матерія тіла не може існувати без свідомості, воно дає нам силу жити. Свідомість проявляється через очі. Лікар Аюрведи визначає, чи живий чоловік, по очах. Людина може жити в летаргічному сні, і тільки очі вказують на те, що в тілі є життя.\nУ душі є розум, почуття, розум і его. Его просочує і розум, і почуття, і розум. Відчуття себе як особистості просочує всі аспекти душі. Душа знаходиться в центрі грудей, поширюється на все тіло, все тіло просякнуте свідомістю душі, також воно просякнуте усвідомленням себе як особистості. Тому нам здається, що ми є тілом. Люди, які вважають себе тілом, не розуміють, що після смерті вони перейдуть в інше тіло. Ми міняємо тіло і протягом життя, так само і з життя в життя. Тіло змінюється, але відчуття себе як особистості не змінюється.\nУ душі є почуття егоїзму або відчуття себе як особистості. Це почуття працює лише в двох напрямках: або отримувати щастя для когось чи тільки для себе. В духовному тілі душа живе тільки для інших. Коли душі хочеться пожити для себе, то вона потрапляє в матеріальний світ. Відчуття себе як особистості, яка хоче жити тільки для себе – це помилкове его, найтонша структура матеріального світу. Воно просочує і розум, і розум, і почуття. Також вона просочує і зовнішній світ: почуття, життєву енергію (бажання працювати на себе), у всіх сферах зовнішньої життя. МОЯ професія, МОЄ ім’я, МОЯ сім’я, МОЯ нація, МОЯ країна, МОЯ Земля. У тих, хто живе під сильним впливом помилкового его, істинного щастя бути не може. Але іноді проявляється справжнє его: допомогти комусь, побажати комусь щастя. У людей в добрості сила правдивого его переважає, у людей в пристрасті істинне і помилкове его в боротьбі, а у людей в невігластві переважає помилкове его.\nТі люди, у яких переважає справжнє его, щасливі, т. к. роблячи кому-то добро, вони привертають до себе людей. Щастя – це взаємодія двох справжніх его, коли вони зустрічаються, то виникає гармонія відносин, безкорислива любов.\nТой, хто хоче стати розумним, повинен зрозуміти, в який момент їм керує помилкове его, і в якій істинне. Саме це забезпечить людині щастя.\nПомилкове его має дві основні функції\nНаприклад, помилкове его просочує все тіло, що викликає біль.\nУ життєвої енергії (пране) біль виражається у відчутті несправедливості і слабкості, якщо вам раптом сказали, що ви повинні щось зробити. Помилкове его викликає біль у пране.\nБіль у почуттях: діти показують один одному мову, чого дуже сильно ображаються. Ми впливаємо на почуття іншої істоти не так, як йому було б приємно.\nБіль в голові – образа.\nБіль в розумі – небажання слухати. Боляче слухати те, з чим не знайомий. Людині не хочеться слухати, хочеться сперечатися. В цьому випадку дуже багато помилкового его в розумі (особливо у вчених). Чим більше гордість, тобто багато егоїзму в розумі, тим менше у людини здатності слухати.\nЧасто сильно виражено помилкове его в матері по відношенню до своєї дитини. Вона ототожнює себе з ним: «Це моя дитина, тому він повинен робити так, як я хочу».\nЗгідно Ведам людина повинен пересилити помилкове его і змінити його на справжнє. Для цього матері дається 14 років. За 14 років життя дитини вона повинна змінити помилкове его на прямо протилежне: навчитися розуміти, що потрібно дитині, а не їй, їй потрібно відсторонитися від дитини і не вважати його частиною себе, спостерігати за ним, щоб виконати свій обов’язок по відношенню до нього.\n2. Викликає опір.\nПри взаємодії помилкового его з іншою людиною виникає опір.\nОбидві функції помилкового его діють по відношенню до нас вороже. Саме тому помилковий егоїзм є першим ворогом людини. Тому що і відчуття болю, і опір оточуючих людей не залежить від нас, а залежить від сили егоїзму.\nКонтролювати силу егоїзму без знання про егоїзм ми не можемо. Якщо у людини болюча, шкіра, є роздратування, це означає, що у людини занадто багато егоїзму – проявляється з минулого життя.\nЯкщо егоїзм просочує прану, то людина відчуває сильну несправедливість, якщо його змушують щось робити. В результаті у нього розвивається сильна лінь, вся життєва енергія витрачається тільки на себе. Діяти для інших людей немає сил в цьому житті. Така людина стає невдахою, його ніхто не бере на роботу. Безробіття виникає від того, що людина в минулому житті багато працював для себе, егоїзм просочив його прану. Перший крок щодо подолання безробіття – почати безкорисливо допомагати всім, працювати без сильного бажання грошей. Природне запитання: мене будуть вважати дурнем, якщо я так зроблю? Це нормальна реакція, оскільки люди не можуть копіювати прояв істинного его.\nЕгоїзм – найперший ворог людини. Різниця між істинним і помилковим его – відстань до нашого щастя. Якщо людина хоче своє тіло віддати на служіння людям, він позбавиться від хвороби тіла, хвороби органів. Наприклад, бажання проявляти доброту для людей виліковує серце. Якщо твердість характеру проявляється на благо інших людей, виліковується печінку. Образа викликає біль у серці, відраза – біль у підшлунковій залозі, гнів – біль у печінці.\nВажливо зрозуміти принцип, що, перш ніж лікувати алергічні реакції, потрібно прибирати егоїзм. Багато проблем у житті можна вирішити, якщо зрозуміти, як діє помилкове і істинне его.\nІснує також егоїзм діяльності: жадібність. Щоб дівчині вийти заміж за чоловіка, який їй подобається, вона повинна триматися відсторонено від нього, щоб більше проявилася прихильність до неї. Дівчина ніколи не повинна кидатися на шию чоловікові. Тоді вона зможе знайти хорошого людини.\nВиди діяльності, які перемагають егоїзм:\n1.Аскетизм – добровільне позбавлення себе чогось. Аскетизм – це сила, яка накопичується в істинному его.\nРежим дня – робити все вчасно дає сили і радість.\nЗдатність відмовитися від непотрібного в житті.\nОбмеження себе в потрібному.\n2.Пожертва – не просто вивільнити енергію, але і віддати її комусь. Можна віддавати посмішку або просто бажати всім щастя. Якщо людина це робить, то у нього з’являється безкорисливість, він залучає багато людей у своє життя. Егоїзм в почуттях не дає можливості заробити гроші, так як люди цураються тих, хто хоче багато грошей. Дуже сильна жадібність призводить до злиднів. А безкорисливість породжує багатство, так як всім хочеться співпрацювати з безкорисливою людиною. Не обов’язково віддавати гроші, щоб стати безкорисливою людиною. Просто бажайте усім щастя. Жити легко тим, до кого доля прихильна. Щоб доля була прихильною до вас, людина повинна поставити головну мету в житті безкорисливої.\n3.Жертвоприношення – вид діяльності, який звільняє людини від егоїзму. У російській мові це слово покалічена, так як воно асоціюється з убивством тварин. Насправді це слово означає, що людина мусить принести свою жертву.\nЦе означає наступне. З самого народження всі рівні свідомості діє помилкове его. Тому природним чином людина вибирає те, що буде належати «мені» — дача, машина, квартира, елітна робота. Однак, згідно відичному знання щасливим буде тільки той, хто зможе принести в жертву цю мету і поставити своєю метою щось більш високе і безкорисливе. Так людина перемагає егоїзм і щастя, гармонія з оточуючими людьми і Богом входить у нього. Але людина не думає про своє щастя, він продовжує діяти безкорисливо. Справжнє его не хоче думати про своє щастя, воно хоче робити безкорисливі вчинки. Помилкове его хоче думати тільки про своє щастя.\nЧому, коли людину похвалиш, він починає працювати гірше? Тому що він досяг своєї мети. Людина, у якого справжнє его сильніше, не стане працює гірше, коли його похвалили, так як мета його ще не досягнута.\nПрояв помилкового его забирає ентузіазм діяльності, спрямований на благо когось. Прояв істинного его збільшує ентузіазм діяльності, спрямований на благо когось. Чоловік, який має сильний ентузіазм, спрямований на своє благо, розполохує людей навколо себе. Тому людина повинна знижувати ентузіазм діяльності, спрямований на своє благо, інакше щастя у нього в житті не буде. Чоловік, який здатний працювати з почуття обов’язку, здатний працювати все життя і приносити щастя іншим і собі.\nТеж у вихованні дітей: «Я хочу, щоб моя дитина був таким, як Я ХОЧУ!» Дитина буде чинити опір.\nУ відносинах з чоловіком або з дружиною: «Спочатку ти мені зробиш щось, потім я тобі буду це робити». «Спочатку ти попроси прощення, потім я попрошу». Щастя не буде, все буде навпаки.\nЩоб істинне его пересилювало помилкове, потрібно здійснювати аскези, потім цю силу віддавати пожертвування. Коли пожертв з’являється сила, потрібно навчитися працювати з любов’ю, а не з бажання грошей. Людина не повинна думати про прибуток під час роботи, він повинен думати про те, як зробити користь, він повинен докласти всіх зусиль, щоб допомогти. І він отримає свої кошти на життя, так як люди будуть віддавати йому гроші з вдячністю.\nУ безкорисливого людини немає жодних проблем, у жадібного людини кругом одні проблеми. Тому перше, що чоловік повинен у житті зробити – це перемогти в собі ворога нашого щастя – егоїзм. Він псує наше життя, стосунки, можливості бути щасливими, наше здоров’я, нашу роботу, нашу можливість любити Бога. Єдина сила, яка заважає повірити і полюбити Бога – це егоїзм.\nЖертвоприношення означає також певні ритуали – діяльність, яка рекомендована Писаннями. Наприклад, ми можемо висловити своє пожертвування словами «Я бажаю всім щастя». Але є більш глибокий спосіб виразити це побажання. Цей спосіб є в Писаннях, який висловили мудреці. І людина приймає цей спосіб як основу своєї діяльності. Як звернення до Бога.\nЄ два рівня молитви. Один з них – людина молиться, як йому хочеться. Цей рівень молитви дещо егоїстичний, так як людина не приймає інші молитви, він думає: «Я буду молитися, як ХОЧУ!». В цьому немає жодних проблем, проте людина буде позбавлена можливості зрозуміти, що сама молитва може бути більш ефективною. Якщо людина приймає молитви і молиться так, як описано в Писаннях, то він досягає тих же висот, які досягли мудреці, які передали цю молитву. Це можна порівняти з тим, як потрібно спілкуватися з начальником. З ним треба поводитися певним чином. У нього певний рівень культури, освіти. Якщо людина заходить до начальника і веде себе так, як він хоче, начальник не стане з ним розмовляти.\nТаким чином, людина спершу повинен дізнатися, як вести себе з начальником, потім буде успіх. Ми повинні знати правила, як себе вести. Точно так само і в стосунках з Богом. Людина може молитися від свого імені, але краще молитися згідно знанням мудреців. Ця молитва називається жертвопринесенням.\nЄ вищі істоти, ми можемо навчитися їх бачити. Але ми повинні навчитися ставитися до них з належною повагою. Якщо ми не будемо так робити, то невелике образу по відношенню до них викличе у нас дуже сильну деградацію.\nІснує 12 щаблів розвитку егоїзму в розумі.\nВтрата мети у житті, віри в те, що потрібна висока мета в житті. Багато людей знаходяться на цій щаблі. У них більше половини егоїзму в розумі.\nБрак ентузіазму в діяльності. Вся діяльність людини сфокусована в прагненні до щастя. Вся життя сфокусована до знання, що таке щастя. Якщо людина вважає, що щастя – це дача, то вся його діяльність буде стягуватися до цієї мети. Життя людини буде знищена, якщо стрельнути з гранатомета по дачі. Справжній ентузіазм йде від безкорисливої мети. Мета поставлена неправильно, або людина розчарувався в цілі – наступна ступінь розвитку егоїзму.\nБрак рішучості позитивно мислити. Людина не може мати в собі цю рішучість. Егоїстична мета призводить до того, що чоловік тягне з інших людей всі сили, щоб втілити свою мету. В результаті цього люди виявляють по відношенню до нього свої негативні якості характеру. І людина починає негативно мислити, негативізм у взаєминах з людьми.\nЗнижується психічна енергія. Не може регулювати своє життя, режим дня, вчасно вставати. Раніше він з любов’ю ставився до праці, тепер він «працює». Безкорислива діяльність – любов до праці, корислива любов до плодів. «Гарувати» – це та ж робота, але тільки без любові до неї.\nНадмірна чутливість до негативного, зниження позитивного. З-за того, що у людини немає правильної мети в житті, він пред’являє претензії оточуючим: «Я для вас все роблю, для вас працюю, а ви мені що?» У людини підвищується надмірна чутливість до невеликого прояву негативного.\nЛюдина не відчуває щастя. Йому потрібно якось випробувати щастя. У нього з’являється сильне прагнення до шкідливих звичок. Він фактично іде від життя. Спирт звільняє людину від проблем, незважаючи на те, що проблеми присутні. Він підштовхує людину до того, щоб звільнитися від людської форми життя. Людська форма життя передбачає отримання Знання. Один варіант вирішення проблеми – вивчати знання, інший – просто не думати про неї. Коли людина п’є, то проблем у нього немає. Чим більше людина п’є, тим більше ймовірності, що людина потрапить в тварину тіло.\nЗростають непередбачені життєві труднощі – у сім’ї, із сусідами, всі незадоволені цією людиною. Він не може не пити. У нього багато помилкового его, він живе тільки для себе.\nНадорванность психіки. Виникає надрив, психічна нестабільність. Людина втрачає ентузіазм. Він розчарований у своїй можливості жити, він стає хронічним алкоголіком.\nПостійне розчарування і смуток.\nПритуплення свідомості і депресивність.\nПовне занурення в галлюциногенную життя.\nНастає повна деградація розуму – людина стає твариною.\nДругий ворог людини називається гнів або образа, що в принципі одне й теж. Образа – це гнів, має жіночу природу, він йде всередину. А Гнів, який має чоловічу природу, йде назовні.\nЕгоїзм людини знаходиться в області куприка, область чакри, пов’язаної з планетою Марс – планета гніву, планета егоїзму. Коли у людини немає інших цілей в житті крім задоволення власних егоїстичних бажань, він думає тільки про те, як прогодувати себе і свою сім’ю, як знайти гарні умови для відпочинку, як захистити своє життя від кого-небудь, а також, якщо він думає про секс, то все це призводить до збільшення егоїзму. В цьому випадку незалежно бажання людини, йому доведеться гніватися, гнів приходить сам.\nНадмірне бажання їсти, спати, займатися сексом, захищатися від інших людей, то сила, яка пов’язана з появою і утриманням цих бажань – це психічна енергія Апана. Апана – психічна енергія, яка життєвий повітря опускає вниз. Вона збільшує тваринні нахили у людини. Якщо у людини зростає бажання їсти, то, т. к. енергія опускається вниз, у нього буде зростати і сексуальне бажання, бажання спати, бажання захищатися від когось. Тобто в цілому буде зростати егоїзм.\nЩо поганого, якщо людина собі вселяє: «Я хороший, я хороший, я нічого поганого не роблю, я такий хороший»? Зараз багато психологічні системи і тренінги засновані на тому, щоб повторювати різні фрази, які хвалять себе. Але Веди кажуть, що від цього зростає помилковий егоїзм. Це означає, що негативна енергія з Марса буде накопичуватися в нижніх центрах. Від цього буде зростати бажання є, займатися сексом, спати, захищатися.\nПроте якщо людина повторює «Я бажаю всім щастя», думає про те, що всі інші хороші, то в цьому випадку у нього енергія з нижнього психічного центру буде знижувати свою силу, і не буде зростати егоїзм. У цьому випадку вгору піде психічна енергія, яка називається Удана. Ця психічна енергія збільшує ентузіазм людини, збільшує бажання зробити щось хороше, зайнятися чимось цікавим. Вона збільшує розумові здібності, самоконтроль, відчуття щастя. Це дуже важлива енергія в нашому житті.\nЯк тільки негативна психічна енергія, отруєна егоїзмом, у людини з’являється сильне статеве бажання. Якщо він це бажання негайно задовольняє, то його психічна енергія, життєва сила йде в нікуди в більшості випадків, т. к. дітей не заводять. Знову з’являється напруга в нижніх центрах, знову з’являється сильне статеве бажання. Так може продовжуватися до тих пір, поки людина не перебудує свою свідомість, не налаштує себе на щось більш піднесене.\nЯкщо у людини немає можливості задовольнити своє статеве бажання, то у нього психічна енергія поступово починає підніматися вгору. Вона доходить до зони перенісся. Тут знаходиться центр волі людини, рішучості. Тоді чутливість у людини зростає в сотні разів. Те, що раніше йому здавалося нормальним, він міг терпіти, тепер це терпіти неможливо, і він готовий провести якісь рішучі дії для того, щоб когось знищити, покарати.\nЛюдина повинна вчитися стримувати свій гнів. Це означає, що якщо людині треба когось покарати, то це можна зробити тільки коли гнів минув. Однак зробити це дуже складно.\nКоли виникає гнів, це відбувається несподівано. Приходить час – гнів приходить. З’являється сильна незадоволеність чим-то, з’являється сильне відчуття твоєї правоти і сильне відчуття неправоти іншої людини. Так діє гнів, енергія егоїзму. Вона затуманює розум повністю. У якийсь момент розум повністю припиняє нормально функціонувати. Людина починає вести себе як тварина. Йому здається, що він правий, а всі інші не праві. Він готовий на будь-які заходи, щоб знищити думку іншої людини.\nПерший ознака гніву – почервоніння краешков очей. Погляд стає дуже злий, ненависний. Він починає важко дихати. І в цей час опоненту треба «тікати». Тому що коли пішла така реакція в організмі, від неї немає ніякого захисту. Людина в цей час стає божевільним.\nЕгоїзм породжує гнів, гнів породжує жадібність. Поняття жадібність в російській мові дуже поверхове. Гнів – це сила скупчився егоїзму, яка піднімається з нижніх центрів, доходить до центру волі в області перенісся. Скупчившись там, ця сила виривається в гнів. У людини виникає бажання придушити волю іншої людини.\nЛюдина, яка постійно гнівається, має незадоволені почуття. Виникає сильне бажання задовольняти свої почуття. Це сильне бажання задовольняти свої почуття називається жадібність.\nМи маємо духовну природу. Це означає, що тіло – це просто машина, в якій ми живемо. Якщо подивитися на себе з боку, ми побачимо, що тіло постійно змінюється. Спочатку воно маленьке, потім дорослішими. Але ми залишаємося тією ж особистістю. Розкривається наша здатність розуміти цей світ, але ми залишаємося тими ж. Сила, яка рухає життям нашого тіла – свідомість. Свідомість належить душі. Душа знаходиться в області серця. Фактично, людина, яка не розуміє, що робити, щоб бути щасливим, він запускає в собі механізм розвитку шести ворогів.\nСправжній егоїзм дає правильне розуміння, що таке щастя: «Я відчуваю себе щасливим, коли я живу для інших людей». Помилкове его: «Я хочу для себе, всі повинні служити мені». Це стосується будь-яких відносин. Ця діяльність ніколи не приносить щастя, збільшує гнівливість і жадібність.\nПочуття – це щупальця душі, це знаряддя, якими душа через тіло намагається отримувати щастя з навколишнього світу. Існує п’ять почуттів, які діють реально, це не умовні рефлекси.\nЧерез погляд ми не тільки приймаємо на сітківку інформацію про об’єкт, ми впливаємо на оточуючих людей за допомогою свого почуття зору. Погляд передається і викликає у людей щастя або неприязнь, в залежності від того, яку силу несе в собі погляд – корисливу або безкорисливу. Погляд, стикаючись з об’єктом наших почуттів (те, на що ми дивимося), викликає у нас щастя або страждання. Я дивлюся на свою машину і відчуваю щастя або на чужу і відчуваю страждання. Так діє помилкове его. Помилкове его проникає крізь відчуття, зір, стикається з машиною, я оцінюю: машина гарна. Друга оцінка – моя чи ні. Ні – мені погано. Справжнє його ніколи не має таких проблем. Людина відчуває радість від того, що машина гарна, незалежно від того, чия ця машина.\nЖадібність – це бажання задовольняти почуття за допомогою діяльності помилкового его. Люди хочуть щастя, але не розуміють, що це може викликати і щастя, і страждання. Бажання щастя через помилкове его приносить страждання, через правдиве щастя. Як у казці Про рибака і рибку». З чим залишилася стара? З розбитим коритом. Вона нічого не хотіла поганого, вона хотіла щастя.\nОтримання знання з метою допомогти іншим призводить до щастя. Якщо після прочитання людина відчув себе дуже розумним і почав доводити близьким, що вони не праві, то це значить, що тема засвоєна неправильно. Тому що істинне щастя знаходиться у сфері безкорисливих відносин. Якщо ви прочитали з правильним настроєм, то ви прийдете додому і подумаєте: як же я себе неправильно вів з цими людьми, що вони такими стали! Ви починаєте вести себе з ними правильно, хоча у вас є знання про їх недоліки. В результаті щастя приходить.\nДуша ніколи не вмирає і завжди хоче все більше щастя. Хотіти більше щастя – теж жадібність. Є багато грошей – хочеться більше. Є гарна дружина – хочеться чогось ще. Так діє наша нескінченна природа, ми не можемо зупинитися.\nПочуття не можуть бути задоволені, як матеріальним, так і духовним. Згідно Ведам людина не повинна потурати своїм бажанням все більше збільшувати свої матеріальні блага. Це приведе до великих проблем. Він повинен шукати щастя в духовному. Ми не знаємо, що таке духовне, навіть приблизно. Віддаючи посмішку, ми отримуємо тому посмішку. Віддаючи гроші, ми не отримуємо назад гроші.\nДуховна жадібність – жадібність віддавати людям. Ця жадібність завжди задовольняється. Матеріальна жадібність ніколи не задовольняється. Це стосується не тільки грошей, але і освіти, становища в суспільстві, відносин.\nМи навіть не розуміємо ідеї, що можна мати щастя по-іншому. Важко зрозуміти, що саме бажання мати гроші вже викликає страждання. Бажання мати гроші має тонку природу. Воно викликає певні емоції всередині нас, які ми не можемо помацати. Воно діє на оточуючих людей. Мати засіб до існування викликає в інших почуття опору, яке є боротьбою за існування. Ця сила роздирає нас на частини. З друзями не рекомендують заводити бізнес, тому що дружба закінчується там, де починається бізнес.\nДавати гроші в борг родичам — псувати стосунки з родичами. Той, хто дає родичу гроші, вважає, що родич віддасть гроші за першої ж можливості. А той, хто бере гроші у родича, думає, що, якщо я не віддам вчасно, то нічого страшного, він же мій родич. Обидва починають напружуватися і псуються родинні стосунки. Родичам потрібно давати гроші просто так, трохи, не в борг. Якщо знову попросить, то варто задуматися, може, ми культивуємо жадібність в його серці?\nДуже сильне бажання багатства призводить до злиднів. Сильне бажання допомагати іншим приводить до багатства. Давайте простежимо, як це відбувається. Сильне бажання мати кошти на життя означає, що я своєю психічною силою починаю впливати на оточуючих людей таким чином, що я тягну на себе їх матеріальне щастя. Людям поруч зі мною стає важко жити. Вони відчувають, що людина від них те, що хоче.\nУ більшості людей не виходить стати багатими, тому що метою своєї вони ставлять гроші, заводять дружбу з третім ворогом людини, який руйнує їх життя. Так напружуються відносини. Жадібність збільшується, коли створюється сім’я. Прихильність до чоловіка після одруження різко зростає, і різко знижується прихильність до всіх друзів. Після одруження дружні стосунки вже не викликають інтересу. Коли чоловік і жінка з’єднуються, у них зростає жадібність, бажання насолоджуватись за рахунок іншої людини. Бажання насолоджуватися за рахунок навколишнього світу теж сильно зростає. Виникає жага матеріального щастя.\nПерший виток розвитку жадібності – з’єднання чоловіки і жінки. Згідно Ведам, як тільки чоловік і жінка з’єдналися, вони одразу повинні почати вивчати закони пожертви, бажати всім щастя, не розривати відносин зі своїми друзями. Така сім’я збільшує бажання жити для інших людей.\nПожертвування в добрості означає годувати птахів, годувати тварин, годувати людей, бажати всім щастя, розвивати безкорисливість у праці, намагатися виховувати не тільки свою дитину, але і чужих дітей, з якими дитина дружить, допомагати сусідам, не ворогувати з ними.\nМи прив’язуємося до місця в автобусі. Встаємо, купуємо квиток, повертаємося з квитком, а там вже хтось сидить. У нас виникає почуття обурення з-за того, що хтось зайняв місце ваше, хоч це і звичайне місце в автобусі.\nКоли людина йде по супермаркету, немає ніяких проблем. Як тільки він побачив дуже вродливу, хорошу річ, виникає проблема. Доведеться багато працювати для того, щоб цю річ купити. Людина витрачає дуже багато енергії, щоб купити те, що він побачив у супермаркеті. Можливо, це дійсно дуже потрібна річ, але задайте собі питання, скільки непотрібних речей зберігається у вашій квартирі?\nВсе непереконливо, це здається дурістю, бо треба запасати речі, продукти. Все це здається доцільним. Однак є інші речі, які вже не будуть здаватися доцільними. Наприклад, жадібність діє через різні почуття, у тому числі через статеве почуття. Коли людина в якийсь період життя незадоволений своїм чоловіком, він починає відчувати брак статевих відносин. В результаті людина побачить когось симпатичного, і вони випадково знайомляться. Жадібність до статевих відносин змушують говорити про політику, про духовному прогресі, але все це в кінцевому підсумку закінчується постіллю. Жадібність на двоє не ділиться. Якщо у чоловіка з’являється коханка, дружина стає нещасною, вона буде відчувати, що її щастя забирають.\nЖадібність є. Людина, яка вважає, що потрібно задовольняти своє почуття жадібності, що потрібно придбати все, що хочеться, він скочується рано чи пізно до сильних страждань. Якщо жадібність перевищує можливості зарплати, людина стає жебраком. Багато людей не мають коштів на життя, тому що як тільки вони отримують гроші, вони тут же всі їх витрачають. Грошей знову немає. Кошти на життя дають спокій. Коли є кошти на життя, тобто можливість здійснювати свої плани. Але жадібність не дає здійснювати плани.\nЯкщо дружина купує собі сукню, чоловік від цього щасливий, якщо плаття гарне. Але якщо плаття дороге, то чоловік нещасний. Тому що це плаття забирає у нього гроші. Гроші діють так, що вони викликають страждання, якщо людина хоче їх використовувати для себе.\nЯкщо ми хочемо використовувати зростання, навчання дитини для себе, то це викликає опір дитини, так як у нього є своя власна ідея як жити. Але батьки, маючи жадібність по відношенню до нього, хочуть випробувати щастя від нього. Діти стають дуже ненависними, настирливими, сприймають батьків як ворогів, так як батьки душать їх бажання.\nЕтапи розвитку жадібності.\n2.Нестача вільного часу;\n3.Втома, втрата здоров’я, перенапруження.\nХвороби жадібності. Найперша хвороба жадібності – порушення обміну речовин, набір або втрата ваги. Якщо людина стурбований тим, що у нього чогось не вистачає, він худне. Якщо задовольняється тим, що має, але не сильно переймається тим, що йому чогось не вистачає, він одужує.\nКуріння, невміння відпочивати у чоловіків. Чоловік починає на цьому рівні жадібності багато курити, жінка починає багато їсти солодкого вечорами. Фактично це одне і те ж, означає невміння зняти напругу. Напруга виникає з-за того, що жадібність змушує тягнути все на себе. Інші люди це відчувають і теж тягнуть на себе. Виникає напруга. Напруга викликає порушення сну, він не може нормально спати. Обов’язково людина дивиться на ніч фільм, як досягти матеріального успіху. Всі вечірні фільми на цьому побудовані: або як отримати гроші, або як отримати жінку. Увечері всі види задоволення повинні бути досягнуті. Людина вимикає телевізор з почуттям задоволеності. Його жадібність через фільм побічно задоволена.\nСпробуйте прийти додому, не дивитися телевізор, не пити, не їсти, не палити. А що ж тоді робити? Сісти і бажати всім щастя! Але наша ідея отримувати щастя інша. Нам здається, що щастя має прийти ззовні.\nЖадібність означає щастя в майбутньому. Воно буде завтра або сьогодні, але пізніше. Людина не може відчувати щастя прямо зараз. Веди кажуть, що людина повинна відчувати щастя кожну секунду. Як це можливо? Потрібно шукати щастя в духовному, а не в матеріальному. Насолоджуватися тим, щоб кожну секунду бажати всім щастя. Я бажаю всім щастя, щастя повертається до мене, тому що ніхто не буде проти щастя.\nКоли дружина турбується про те, що з чоловіком щось трапиться в дорозі, коли він вирушив у відрядження, — це прояв жадібності. Вона не думає про хороше, вона думає про погане. Жадібність руйнує щастя. Людина втрачає самовладання. Якщо дружина хоче йому щастя, то вона вірить, що з ним буде все добре. Дружина може захищати свого чоловіка або знищити його.\nДівчина хоче вийти заміж. Це жадібність. Тому що вона хоче скористатися чоловіком. Якщо вона хоче вийти заміж за парубка, то вона повинна боротися з цим почуттям. Тому що вона починає прив’язуватися до цієї людини, і він перестає її цінувати. Він бачить, що тут вже не треба напружуватися, можна пошукати когось ще. Вона втрачає свою індивідуальність.\nЯкщо хлопцю подобається дівчина, але він не сильно прив’язаний до неї. Вона починає думати про те, що їй потрібно завоювати його. Неприв’язаність відновлює відносини, в той час як прихильність руйнує їх.\nКрім неприв’язаності повинно бути почуття обов’язку, яке покращує відносини. Багато жінок дуже хочуть вийти заміж, але не можуть. Чому? Тому що дуже хочуть. Треба своє бажання спрямувати в інше русло. Жадібність заважає вийти заміж. Потрібно зрозуміти, що заміжжя для мене – це приносити щастя іншій людині. Що таке щастя для чоловіка? Це: дружина слухняна, вона дбає, вона готує, вірна і т. д. Жінка повинна вбити в собі жадібність і розвивати в собі такі якості характеру, які принесли б щастя іншій людині. Вона вчиться бути турботливою, вчитися смачно готувати для іншої людини. Жінка починає привертати увагу чоловіків, тому що вона випромінює, не те, що хоче, а те, що хочуть інші.\nЖадібність проявляється і в лікуванні. Людина хоче швидкого результату. Дві речі заважають одужати: відсутність віри в одужання і жадібність.\nЖадібність заважає схуднути. Жадібність означає, що почуття постійно не задоволені, ми хочемо витягти щось із майбутнього. Ми не задоволені зараз.\nОзнака жадібності – людина швидко їсть, йому потрібно все перчити, солити. Це перевантажує організм, виникають запалення.\n4.Розчарування. Людина, яка намагається продовжувати напружено працювати і лікувати підірваний організм. Але це несумісно, тому що робота викликала хворобу.\n5.Безвихідь. Людина відчуває, що у нього немає сил на це життя. Він не може отримати те, що він хотів. Людина починає думати про зовнішні фактори: я працюю, а щастя немає, держава, країна, система винна у всіх нещастях. Ці звинувачення починають поширюватися. Це закінчується тим, що близька людина звинувачує близької людини, що він винен у всіх бідах.\n6.Ворожнеча. Всі винні у всіх проблемах. Руйнуються стосунки з дітьми, а потім і сім’я. Діти переймають модель поведінки. Коли діти в сім’ї, всі добре, тому що родина живе для дітей. Сім’я не спрямовує свою діяльність на щось у поза. Діти вважають, що вони є об’єктом щастя, життя має протікати для них. Дитина, підростаючи, виходить з-під впливу батьків. З 13-ти років у нього починає розвиватися статеве почуття. Своє бажання діяти дитина починає спрямовувати поза сім’ї. Батьки чекали, що дитина буде віддавати їм щастя. Коли дитина знаходить задоволення свого бажання, батьки втрачають об’єкт свого щастя. Далі у дитини створюється своя сім’я. Ідея жити для себе вихована батьками, він піклується про свою сім’ю, про дружину. Він не піклується про батьків.\nБатьки з жадібністю хотіли жити для дитини. Синдром депресії сильно виражений у жінок 40-50 років, т. к. вони втрачають джерело свого щастя. Їм потрібно кілька років, щоб прийти в себе від цього почуття.\nВеди кажуть, щоб перемогти жадібність і бути щасливим у всіх відносинах: на роботі, в родині, з дітьми, потрібно все робити з почуття обов’язку. Це означає: ми ставимо мету і намагаємося перевірити, як це буде працювати. Спочатку це важко, тому що милостива діяльність спочатку гірка, а тільки потім солодка.\nБажаючи всім щастя, потрібно бути щасливим від цього процесу, а не від результатів побажання щастя.\nЯкщо ви хочете мати кошти на життя, станьте безкорисливими. Люди будуть тягнутися до вас, вони будуть відчувати від вас щастя. Але людина не може сам стати безкорисливим. Він може від когось перейняти цю силу, якщо буде спілкуватися з кимось, хто має силу безкорисливості. Є такий постулат бізнесу: якщо ти один мільйонера, то ти сам станеш мільйонером. Спробуйте подружитися з мільйонером. Якщо будете дивитися на неї жадібними очима, ви з ним не подружитеся. Якщо вам нічого йому дати, ви з ним не подружитеся. З мільйонером можна потоваришувати, якщо ви безкорислива людина. Мільйонерові подобається безкорисливий людина, т. к. він тільки дає і нічого не просить. Мільйонер зробить так, щоб у цієї людини були кошти на життя.\nВикористовуючи принцип, що можна запозичити від когось потрібну якість, Веди рекомендують навчитися дружити з тим, хто має багато безкорисливості. В результаті людина отримує все.\nЗгідно Відичному знання існує Бог, який є безкорисливим. Веди кажуть, якщо ви хочете отримати повне безкорисливість, потрібно подружитися з Богом, щоб стати безкорисливим, потрібно повторювати Його імена. Повторюючи імена Бога, людина автоматично контактує з Ним. Повторення імен Бога в тій Вірі, в якій людина перебуває, дає силу безкорисливості негайно. Людина починає відчувати щастя від діяльності інших. В результаті він виривається з цього кола постійної ворожнечі, пліток, незадоволеності в житті. В результаті своєї діяльності для інших людей ніколи не буде відчувати страждань. Він буде щасливим навіть поруч з тим, хто нещасливий. Тому що йому все одно, кому приносити щастя.\nЗрозуміти це складно. Але я рекомендую вам почати діяти в цьому напрямку. Іншого шляху немає. Потрібно вчитися діяти безкорисливо.\nпопередня статтяДепрессия и невроз – энергия, симптомы и лечение. Единственный действенный метод, какой я знаю..\nнаступна стаття11 лучших книг, которые сделают Вам в голову, эффект ВАУ!..\n...Ми повинні памятати, щоб жити, і повинні жити, щоб памятали інші. ...Життя людини є взаємопроникнення трьох головних сил життя: сили Духу, сили Розуму і сили Любові.\nПочему я не могу похудеть? Я толстая, уродливая, несчастной и беспомощной....


Поняття маркетингу та його сучасне трактування\n9.1. Поняття маркетингу та його сучасне трактування.\n9.2. Особливості маркетингу інновацій.\n9.3. Система маркетингової інформації та комплексні маркетингові дослідження.\nСьогодні існує декілька десятків визначень маркетингу. Маркетинг трактують вчені і як мистецтво, і - як науку, і як філософію бізнесу, і як конкретний вид діяльності.\nАмериканська асоціація маркетингу у 2004 р. дала таке визначення маркетингу: "Маркетинг - це організаційна функція, а також сукупність процесів, використовуваних для створення, комунікації, доставки цінності споживачам і для управління відносинами з клієнтами у спосіб, який приносить вигоду організації, а також іІ зацікавленим інституціям".\nВарто також навести одне з найпростіших і найкоротших визначень маркетингу, у якому американські вчені трактують його як "надання споживачеві задоволення так, щоби одночасно досягати прибутку".\nУзагальнюючи наявні підходи, Н.І. Чухрай пропонується таке визначення:\nМаркетинг - це діяльність, спрямована на досягнення ринкових цілей організації через визначення потреб цільових споживачів і створення та надання їм більшої, порівняно з конкурентами, цінності.\nТаким чином, завданням маркетингу є забезпечення цільових клієнтів цінністю, пропонуючи їм набір певних благ, щоби задовольнити потреби споживачів за мінімально можливої ціни володіння та споживання цих благ.\nЦінність - це оптимальне співвідношення якості, обслуговування і ціни для цільового ринку (Ф. Котлер).\nОцінюючи товар, споживач порівнює його корисність і витрати на придбання. Корисність товару, з погляду споживача, ототожнюється із його спроможністю розв'язувати певні проблеми. Оцінка можливості товару розв'язувати проблеми споживача залежить не тільки від його об'єктивних технічних, конструктивних, фізико-хімічних характеристик, а й від психологічного процесу сприйняття й оброблення інформації про товар. Успіх товару на ринку можливий лише тоді, коли він стає цінністю для споживача і дає йому задоволення.\nСпоживач робить конкретний вибір серед конкурентних пропозицій тільки на підставі власного розуміння ціннісних переваг. Роблячи вибір, покупець конкретної товарної одиниці зазвичай ґрунтується на своїх уявленнях про цінність того чи іншого матеріального блага. Співвідношення між перевагами, які матиме споживач, купуючи й використовуючи продукт, і витратами на його придбання становлять споживчу цінність товару.\nЗ поняттям маркетингу безпосередньо пов'язано багато інших важливих понять, серед яких потреби, бажання, попит, товар, вартість, задоволення, якість, обмін, трансакції, взаємовідносини, ринки тощо.\nВихідним пунктом маркетингу є існування певних людських потреб, які індивіди хочуть задовольнити. Такі бажання, підтримані додатково купівельною силою споживачів, створюють попит. Той, своєю чергою, може бути задоволений за допомогою пропонованих організаціями певних благ (товарів і послуг).\nПісля придбання товарів споживачі здійснюють їх оцінювання з погляду суб'єктивного відчуття задоволення, яке приносить їм користування цим товаром. Оцінювання, в результаті якого клієнт визначає цінність для себе певного блага, може спричиняти виникнення лояльності до цього блага, тобто схильності купувати товар саме цього підприємства, а не його ринкових конкурентів.\nПопит - бажання і можливість споживача купити товар або послугу у певний час у визначеному місці.\nНе кожне бажання є попитом, воно перетворюється на попит, якщо підкріплюється фінансовими можливостями покупця.\nПопит залежить від:\n· потреби покупця в товарі;\n· доходу споживача;\n· ціни на цей товар;\n· ціни на товари-замінники;\n· ціни на додатковий товар;\n· купівельної спроможності споживача;\n· думки споживача щодо перспектив його економічного добробуту.\nІз насиченням товарних ринків, загостренням конкуренції і підвищенням вимогливості споживачів на ринку збільшується пропозиція конкурентоспроможних благ і способів задоволення потреб споживачів. За таких умов важливим завданням підприємства є отримання конкурентної переваги, яка створює додаткову привабливість (цінність) для клієнтів, задовольняючи їхні потреби краще, ніж конкуренти.\nВпровадження на ринок інновацій дає можливість отримати нестандартні конкурентні "переваги вищого рангу", тобто ті, яких набути конкурентам доволі складно і на це потрібен час. До таких переваг належать впровадження на ринок запатентованих новітніх технологій, диференціація товарів на основі унікальності, формування іміджу підприємства, що ґрунтується на активній маркетинговій діяльності тощо.\nОдною з важливих категорій маркетингу є товар, оскільки завданням маркетингу є задоволення потреб споживачів шляхом надання їм цінності, а товари це відповідь на існування потреб. Конкретний споживач у понятті "товар" бачить не абстрактний науковий термін, а певну відокремлену цілісність, товарну одиницю зі специфічними показниками якості, (ґатунку, ціни, з оригінальним оформленням, марочною назвою та упаковкою. За визначенням Ф. Котлера, товаром у маркетингу є " ... все те, що можна запропонувати з метою задоволення потреби або бажання споживачів ... ".\nТовар - це річ, послуга або ідея, що формується із сукупності матеріальних (відчутних) і нематеріальних (невідчутних) характеристик, які задовольняють потреби споживачів і купуються ними в обмін на гроші чи інші цінності.\nУспіх товару на ринку можливий лише тоді, коли він стає цінністю для споживача і дає йому задоволення. Кожен товар має багато різноманітних властивостей, що випливають із його сутності. Тому набір ринкових атрибутів товару можна віднести до його об'єктивних особливостей, що виявляються в процесі створення та використання матеріального блага і визначають остаточне рішення покупця щодо його придбання. Найважливішими характеристиками товарів за умови їх достатньої різноманітності та наявності багатьох повноцінних замінників вважають: якість, асортимент, ціну, імідж, обслуговування товару.\nВсі властивості товару можна умовно поділити на відчутні і невідчутні.\nДо відчутних фізичних властивостей товару можна, наприклад, віднести вагу чи колір, а невідчутні проявляються у додатковій вигоді, яку отримує споживач від придбання товару.\nОтже, товаром можуть бути продукти харчування, автомобілі, програмний продукт, послуги з технічного обслуговування, освітні послуги - все те, що задовольняє потреби споживачів та створює для них цінність. Залежно від характеру споживання та природи споживачів товари поділяються на дві великі групи: споживчі та промислові.\nНамагаючись втриматись на ринку, підприємства розробляють і виводять на ринок нові товари. Вираз "новий товар", або інновації, використовують дуже широко, розуміючи під цим терміном як оновлені товари, так і радикальні нововведення, які відкривають принципово нові шляхи задоволення тих чи інших потреб.\nІнновація - це використання нових для підприємства ідей, шляхом втілення їх у товарах, процесах, послугах або в системах управління і маркетингу, якими оперує підприємство.\nІнновації притаманні такі основні ознаки:\n1. Науково-технічна новизна.\n2. Здатність інновації до матеріалізації у нові технічно досконалі види промислової продукції, засоби і предмети праці, технології і організації виробництва.\n3. Здатність до комерціалізації самої інновації і/або результатів її впровадження.\nРезультат науково-технічної діяльності (новація) перетворюється на інновацію з моменту використання на ринку. Багато новацій чи винаходів можуть бути непридатними до впровадження на ринку і тому не мати комерційної привабливості - такі новації не можна вважати інноваціями.\nНова ідея, впроваджена в комерційну діяльність, не обов'язково повинна бути технологічною, щоб мати соціальну та економічну цінність. За характером інновація може бути також організаційною та соціальною.\nНаприклад, інновації дев'ятнадцятого століття, пов'язані з газетами масового тиражу та оплатою у кредит, істотно вплинули на суспільство.\nІнновації як товару притаманні певні особливості, а саме:\n· ринкова новизна;\n· перспективний характер потреби в інновації або навіть відсутність потреби на ринку;\n· високий ступінь невизначеності на ринку;\n· відокремленість в часі між затратами і кінцевим результатом;\n· здатність значної мультиплікації доходів при реалізації товару;\n· спрямованість насамперед на задоволення потреб споживачів-новаторів;\n· неможливість використання без належного рівня знань та поінформованості споживачів.\nОсобливістю науково-технічної продукції, яка і продається, і купується на ринку інновацій, є подвійний характер її використання, який визначається можливістю застосування на підприємстві і за його межами. На самому підприємстві науково-технічну продукцію застосовують у двох напрямах: вдосконалення діючої техніки і створення нової.\nЗа межі підприємства створена науково-технічна продукція виходить у формі ліцензій, патентів, "ноу-хау" тощо. Обсяги і спрямованість науково-дослідних і дослідно-конструкторських робіт (далі НДДКР), пов'язаних з виробництвом вдосконалених і нових виробів, визначаються двома основними чинниками: потребами споживача товару і можливостями виробництва.\nСаме можливості виробництва важливі для визначення стадії НДДКР і концентрації засобів на кожній конкретній стадії. Можливі ситуації, коли науково-технічні підрозділи підприємства створюють інтелектуальний продукт, який не може бути реалізований у цих виробничих і технологічних умовах (нестача матеріальних і трудових ресурсів, відсутність необхідного високотехнологічного устаткування, нестача фінансових ресурсів тощо), але має наукову цінність і може бути використаний в інших умовах і на інших підприємствах.\nУ такій ситуації менеджерам необхідно ухвалити таке рішення:\n· до якої стадії готовності необхідно довести цю розробку;\n· які повинні бути витрати для досягнення поставленої мети;\n· в якій формі слід реалізовувати розробку для споживача.\nБез точного розкриття сутності поняття "новий товар" неможливо відстежувати і грамотно оцінювати процеси відновлення асортименту, задоволення попиту споживачів. На практиці під новим товаром розуміють і товар іншого ґатунку, і товар, що недавно з'явився на ринку, і не відомий раніше продукт.\nУ маркетингу під новим товаром розуміють п'ять типів товарів:\n1. Радикально новий товар, який задовольняє ті потреби споживачів, які раніше не задовольнялись (наприклад, мобільний зв'язок, відеоконференції через інтернет).\n2. Товар принципової новизни порівняно з наявними товарами-аналогами, які задовольняли аналогічні потреби раніше в інший спосіб, або товари-субститути (транзисторна апаратура замість лампової; парова турбіна замість парової машини; лазерні звуковідтворювальні диски замість платівок; відеокамера замість кінокамери тощо).\n3. Оновлені товари із вдосконаленими характеристиками (відеомагнітофон з цифровою системою запису, фотоапарати з автоматичною системою визначення відстані та витримки, інші).\n4. Товар, що є новим для конкретного ринку (наприклад, електромобілі для вітчизняного ринку).\n5. Товар нової сфери використання (використання добре відомого "скотчу" спеціального побутового призначення для очищення верхнього одягу від пуху і порошинок).\nНовий товар - це новий продукт, що надійшов на ринок і відрізняється від існуючих аналогів зміною споживчих та/або технічних властивостей.\nЦе визначення підкреслює товарну новизну продукту. Важливий сам факт появи товару, що не має повних аналогів на даному ринку і користується попитом. При цьому межі ринку також слугують критерієм новизни.\nНові товари не мають однакових можливостей бути успішними на ринку.\nДеякі товари приймаються майже відразу, тоді як іншим потрібно багато часу, щоб здобути визнання. Загалом, виведення на ринок новинки пов'язане з ризиком провалу. За статистикою, на американському ринку, наприклад, до 40 % новинок на споживчих ринках зазнають неуспіху. Для оновлених товарів негативним чинником може бути малоефективний маркетинг, недостатньо переконливі для покупця переваги нової моделі товару, невдалий вибір часу виходу на ринок, невиправдане "збирання плодів" іміджу підприємства і його товарного знаку тощо.\nУспіх інновації значною мірою залежить від здатності менеджерів з маркетингу передбачити реакцію споживачів на неї. Наприклад, отримавши інформацію щодо того, що товар містить складові, які перешкоджають його сприйняттю споживачами, менеджер з маркетингу повинен або вдосконалити товар, або покращити просування товару задля компенсації цих негативних рис, або прийняти рішення не займатися цим товаром взагалі.\nСлід зазначити, що немає єдиної формули, за якою менеджери з маркетингу могли б оцінити товар з погляду прийняття чи неприйняття його новизни.\nУ роботах основоположника гуманістичної психології К. Роджерса (1902-1987) та інших дослідників виділяється 5 основних товарних характеристик, що впливають на споживчу реакцію щодо товару-новинки:\n1) відносна перевага;\n4) можливість використати товар;\n5) особливість (помітність серед інших).\nРозглянемо детальніше кожну з названих складових та їх вплив на маркетинг інновації.\nСтупінь, з яким потенціальні споживачі сприймають новий товар як найкращий з наявних подібних товарів, називається відносною перевагою.\nНаприклад, стільниковий зв'язок дає можливість користувачам моментально зв'язуватися з будь-якою точкою світу і дає змогу як отримувати, так і робити дзвінки, що є істотною вигодою порівняно зі стаціонарним телефоном. Видатний приклад нововведення, що дає користувачам величезну цінність щодо можливості спілкування - це факси.\nДокумент по факсу може бути відправлений лише за 15-18 секунд за мінімальної вартості. Документ, відправлений нічним експресом, не прибуде раніше наступного ранку і коштуватиме в 10 разів дорожче, ніж факс. У випадку міжнародної пошти (наприклад, між Україною та США), кур'єрська служба може забезпечити 2-денне виконання послуги, тоді як факс забезпечує передавання інформації майже миттєво.\nДодамо до унікальних характеристик товару програму просування (що містить, наприклад, купон на святкову знижку, продаж "2 замість 1", можливість отримати спеціальні додаткові послуги), яку можна розглянути як пропозицію відносної вигоди і яка може покращити сприйняття товару споживачем.\nСумісність - це важливий фактор прийняття нового товару. Ступінь, з яким потенційний споживач відчуває узгодженість нового товару зі своїми потребами, цінностями та практичним досвідом, є мірою сумісності. Ключовими факторами, які перешкоджають сприйняттю високотехнологічних товарів, є їхня несумісність з існуючими цінностями, іншими товарами.\nСкладність - це рівень доступності у розумінні чи використанні нового товару. Чим складніший для споживача товар, тим складніше буде отримати йому визнання і споживчі симпатії. Складність набуває важливого значення при спробах завоювання ринкового сприйняття для високотехнологічних товарів.\nНа практиці існує низка основних "технологічних страхів", які можуть стати бар'єром для споживчого сприйняття нового товару, це страх перед:\n1) технічною складністю;\n2) швидким моральним старінням;\n3) фізичним пошкодженням.\nМожливість випробувати товар є мірою того, наскільки нововведення має здатність бути випробуваним в обмежені строки. Чим більша можливість випробувати товар, тим легше споживачеві оцінити і прийняти товар. Деякі товари, зокрема програмне забезпечення, не можна зменшити в розмірі, тому компанії саме в цій галузі пропонують організаціям-споживачам випробувати спеціальну вільну робочу модель програми або демоверсію нової програми, і тільки тоді її придбати. Для організацій-споживачів можливість випробувати новий товар (отримати його взірці, завітати до продавця з проханням про демонстрацію роботи) пов'язується з придбанням товару з низьким або нульовим рівнем ризику. Водночас придбання інвестиційних товарів супроводжується значним рівнем ризику і вимагає вагомого зобов'язання з боку продавця (постачальника).\nОсобливість (або помітність) - це доступність, з якою переваги або характеристики товару подані, зображені або описані потенційному споживачеві. Зрозуміло, що реальні товари легші у просуванні, ніж ті, що неможливо відчути або побачити (наприклад, послуги).\nВажливо усвідомити, що кожна з вищезгаданих товарних характеристик залежить від споживчого сприйняття. Товар, який має високу порівняльну корисність, враховує сьогоденні потреби і цінності, легко випробовується в існуючих умовах, легкий у використанні, легше продавати, ніж товар з ускладненим сприйняттям.\nОскільки інновації можуть набувати різного вигляду та форми, то залежно від обраного критерію у маркетингу існують такі підходи до класифікації інновацій.\n- оригінальні (або радикально нові) товари, фізичні характеристики та характеристики сприйняття яких описано в нових термінах; вони, як правило, якісно змінюють спосіб людської діяльності;\n- оновлені (або модифіковані) товари, фізичні характеристики яких змінено, проте характеристики сприйняття залишаються без змін; вони вдосконалюють існуючі практичні засоби для швидкого задоволення поточних змін;\n- товари з новим позиціонуванням, в яких змінено лише характеристики сприйняття, завдяки чому споживач оцінює ці товари по-новому; це зміни варіантів управління, збуту та комунікації, як складових процесу комерційної реалізації товару.\n2. За рівнем радикальності (новизни):\n- базисні інновації, котрі реалізуються у великих винаходах і стають засадничими для формування нових поколінь і напрямків розвитку техніки;\n- інновації, що поліпшують техніку завдяки винаходам середнього та невеликого масштабу;\n- псевдоінновації, неістотні видозмінення в продукції чи процесі, скеровані на часткове поліпшення застарілих поколінь техніки та технологій.\n3. За характером застосування:\n- продуктові інновації, орієнтовані на виробництво та використання нових продуктів;\n- nроцесні інноваціі: до яких належать:\nа) технологічні інновації, що мають на меті створення та застосування нової технології;\nб) організаційно-управлінські інновації, які передбачають побудову функціонування нових структур; освоєння нових управлінських процесів;\n- комплексні інновації, що поєднують кілька видів інновацій.\n4. Залежно від масштабу новизни товару можна виділити таку градацію нововведень:\n- товари світової новизни;\n- товари, нові на вітчизняному ринку;\n- товари, нові для фірми;\n- розширення асортименту вже існуючого товару;\n- оновлений товар;\n- зміна у позиціонуванні товару;\n- виробнича інновація, яка призводить до зниження собівартості.\nЗрозуміло, що лише незначна частина нововведень (близько 10 %) характеризується світовою новизною, тоді як більшість з них (близько 70 %) - це доповнення до асортименту вже існуючого товару або його модифікація.\n5. Залежно від рівня ризику, який супроводжує впровадження нововведення в життя, можна спостерігати такі ситуації:\n- ринок та технологія відомі, отже, ризик мінімальний; в такому випадку фірма основується на своЇЙ компетентності та попередньому досвіді;\n- новий ринок, але відома технологія, ризик переважно комерційний, і успіх визначається маркетинговим ноу-хау фірми;\n- новий ринок і нова технологія; ризики накладаються, що притаманне для стратегії диверсифікації.\n6. Залежно від джерела ідеї, створення нового товару можна поділити нововведення на:\n- товари, які "втягуються попитом" (англ. - demand риll), тобто зумовлені сформованими на ринку потребами;\n- товари, які "виштовхуються лабораторією" (англ. - laboratory push, techпology push), тобто які ґрунтуються на фундаментальних дослідженнях і можливостях технології.


Путін підписав скандальний закон про покарання за образу влади в Інтернеті — Світ — tsn.ua\nЙого вже назвали новим рівнем цензури в РФ.\n18 березня президент РФ Володимир Путін підписав закон про блокування ресурсів, які ображають владу и символи держави.\nЯк повідомлялось, його вже називають новим рівнем цензури у Росії, бо тепер карати штрафами і тюрмою мають формальне право за будь-яку висловлену в мережі незгоду з діями влади та окремих її представників. Що саме російські політики вважають образою – вони завбачливо не написали, натомість конкретно визначилися із покаранням потенційного злочину: штрафи від 30 до 300 тисячі рублів та арешт на 15 діб.\nОкрім цього, Путін підписав закон про "фейкові новини". Його появу мотивують боротьбою з повідомленнями, котрі можуть спричинити масові порушення громадського порядку.\nТисячі росіян вийшли на мітинг проти цензури в Інтернеті


Маруненко І.М., Неведомська Є.О., Бобрицька В.І. Анатомія і вікова фізіологія з основами шкільної гігієни. – К. Професіонал, 2004.\nСамусев Р. П., Семин Ю.М. Анатомия человека. – М. Медицина, 1999.\nУ м'язах містяться нервові закінчення - рецептори й эфектори. Рецептори - це чутливі нервові закінчення (вільні - у вигляді кінцевих розгалужень чутливого нерва або невільні - у вигляді складно побудованого нервово-м'язового веретена), що сприймають ступінь скорочення й розтягання м‘язів, швидкість, прискорення, силу руху. Від рецепторів інформація надходить у центральну нервову систему, сигналізуючи про стан м'яза, про те, як реалізована рухова програма дії, і т.п. У більшості фізичних рухів беруть участь майже всі м'язи нашого тіла. У зв'язку із цим неважко собі уявити, який величезний потік імпульсів притікає в кору головного мозку при виконанні спортивних рухів. Виникаюче при цьому відчуття частин свого тіла, так зване м'язово-суглобне почуття, є одним з найважливіших для спортсменів.\nЛекція № ВНУТРІШНІ ОРГАНИ\nПоняття внутрішніх органів\nАнатомо-фізіологічні особливості органів травлення. Біологічне значення процесу травлення\nМеханізм травлення у ротовій порожнині. Регуляція слиновиділення.\nЗуби їх розвиток з віком.\nТравлення в шлунку та кишечнику.\nРоль жовчі, підшлункового соку, печінки в процесах травлення.\nКлючові слова: травлення, секреторна функція, ферменти, залози, травний канал, ковтання, зубна формула, дентин, печінка, жовч, перистальтичні рухи, підшлункова залоза, пепсин.\n1. Коляденко Г.І. Анатомія людини. – К. Либідь 2001.\n2. Леонтьева Н.Н. Маринова К.В. Анатомия и физиология детского организма. – М . Просвещение, 1986.\n3. Маруненко І.М., Неведомська Є. О., Бобрицька В.І. Анатомія і вікова фізіологія з основами шкільної гігієни. – К. Професіонал, 2004.\nВнутрішні органи розташовані усередині тіла людини, переважно в його основних порожнинах – грудній і черевній, хоча окремі органи перебувають в області голови, шиї й у порожнині таза. Основна функція внутрішніх органів - участь в обміні речовин. До внутрішніх органів відносять: органи травлення, подиху, сечові й статеві органи. Оскільки в цих органах відбувається переміщення їжі, повітря й статевих клітин, більшість із них мають форму трубки, і лише окремі органи не мають усередині порожнини й називаються паренхіматозними органами. Стінка трубчастих (порожніх) органів має три оболонки: слизову, м'язову й серозну. У деяких органах замість серозної оболонки зовні є сполучнотканинна оболонка - адвентиція. Крім того, виділяють ще підслизову й підсерозну основи. У товщі цих оболонок перебувають внутрішньоорганні кровоносні й лімфатичні судини, нервові сплетення.\nСлизова оболонка знаходиться всередині органа й вкрита епітелієм, що залежно від функції органа має різну будову. У слизовій оболонці з підслизовою основою знаходяться бокаловидні клітини які являють собою одноклітинні залози. Слиз яка ними виділяється воложить вільну поверхню епітелію, захищаючи його від можливого руйнуючого механічного або хімічного впливу. Багатоклітинні залози мають усередині прошарок сполучної тканини, судини й нерви. Секрет який виділяється цими залозами, звичайно стікає по протоці у порожнину органа. У секреті втримуються активні органічні речовини які впливають на хімічні процеси в тих органах, куди вони потрапляють (наприклад, стікаючи в тонку кишку, вони сприяють травленню). Форма залоз нагадує трубочки, мішечки або їхнє сполучення. У слизуватій оболонці зустрічаються також скупчення лімфоїдної тканини у вигляді поодиноких і групових лімфатичних фолікулів (пухирців), із властивими для цієї тканини функціям (розвиток лімфоцитів, фагоцитів і ін.).\nМ‘язева оболонка складається із гладкої м'язової тканини. Звичайно вона представлена двома шарами: із круговим (глибоким) і поздовжнім (більше поверхневим) напрямком пучків. Скорочення і розслаблення цих пучків обумовлює зміну просвіту органу й просування в ньому вмісту.\nСерозна оболонка, її вільна поверхня, вкрита особливим видом епітелію, так званим мезотелієм. Клітини його виділяють серозну рідину, що воложать зовнішню поверхню органа, що зменшує тертя його об сусідні органи.\nПаренхіматозні органи складаються зі скупчення специфічних клітин, які утворюють їх основу (паренхіму), сполучної тканини, що одягає органи з поверхні, а усередині утворює строму органу й вивідних протоків. Частина паренхіматозних органів не має вивідних протоків.\nПри описанні проекції органів грудної й черевної порожнин тіла людини користуються загальноприйнятими орієнтирами. Такими орієнтирами є: ключиці, ребра, міжребірья, грудина, реберні дуги, хребці, лопатки, підвздошні гребені, верхні передні підвздошні ості, лобкове зрощення, пахові зв'язування, пупок, молочної залози.\nНа передній і бічній поверхнях живота чотирма лініями виділяють дев'ять областей. Одна горизонтальна лінія проводиться на рівні передніх кісткових кінців 10-х ребер, тобто приблизно на рівні нижніх крапок реберних дуг, інша - на рівні верхніх передніх підвздошних остей. Вертикальні лінії проводяться симетрично по зовнішньому краю прямих м'язів живота. У верхньому відділі живота виділяють надчревну, праву підреберну й ліву підреберну області, у середньому відділі - пупочної праву й ліву бічні, у нижньому відділі - лобкової, праву й ліву пахові області.\nАНАТОМО- ФІЗІОЛОГІЧНІ ОСОБЛИВОСТІ ОРГАНІВ ТРАВЛЕННЯ\nДо органів травлення відносяться порожнина рота, гортань, стравохід, шлунок, тонка й товста кишка.\nФорма й структура органів травлення пристосовані до прийому й переробки їжі, усмоктуванню живильних речовин, просуванню харчових мас і продуктів травлення.\nУ міру просування їжі по стравоходу вона видозмінюється, оскільки підлягає механічній й хімічній обробці. Переміщення, здрібнювання, перемішування вмісту органів травлення відбувається при активній, участі їхніх м'язових утворень, у той час як розщеплення - химічна обробка - обумовлена впливом соків численних залоз (наприклад, привушної, підшлункової, залоз шлунка, кишок). Лише після того як основний склад їжі доведений до певних хімічних сполук, живильні речовини переходять у кров і лімфу, головним чином з порожнини тонкої кишки.\nПорожнина рота починається ротовою щілиною, що обмежена верхньою й нижньою губами.\nГуби й щоки зовні вкриті шкірою, у товщі містять м'яза (круговий м'яз рота й щічний), а зсередини, як і вся порожнина рота, - слизовою оболонкою з багатошаровим плоским неороговіваючим епітелієм. Слизова оболонка, що вкриває альвеолярні відростки верхньої й нижньої щелеп, в області зубних альвіол (осередків) називається яснами.\nПорожнина рота обмежена: зверху - твердим і м'яким піднебінням, попереду - зубами і яснами, знизу – язиком й м'язами, що утворюють дно порожнини рота, позаду - м'яким піднебінням, у товщі якого перебувають м'язи. В області задньої стінки розташований отвір - зів, через який порожнина рота сполучається із глоткою. Зів зверху обмежує язичок, знизу - корінь язика, а з боків - дужки: піднебінно-язична й піднебінно-глоткова, у поглибленні між якими з кожної сторони перебувають піднебінні мигдалини.\nУ товщі слизової оболонки порожнини рота є велика кількість дрібних слинних залоз, які за місцем розташування називаються піднебінними, язичними, щічними, губними. Крім того, є ще три пари великих слинних залоз привушна, піднижньощелепна й під'язична.\nПривушна залоза. Сама велика зі слинних залоз. Вона розташована попереду й знизу зовнішнього слухового проходу й частково заходить за границі нижньої щелепи. Вона складається із часточок, виробляє слину, що містить білкові речовини й ферменти. Протока залози проходить паралельно скуловій дузі по жувальному м'язу, відкривається напередодні рота на рівні верхнього другого великого кутнього зуба.\nПіднижньощелепна залоза розташована під нижньою щелепою, вивідна протока її відкривається під язиком.\nПід'язична залоза лежить під слизовою оболонкою дна порожнини рота, основна її протока відкривається разом із протокою під нижньощелепною залозою, а дрібні протоки з окремих часточок відкриваються самостійно в порожнину рота.\nЗуби. У зубних альвеолах верхньої й нижньої щелеп розташовані зуби. Вони роблять механічну обробку їжі. Зуби розподілені не тільки нарівно між щелепами, але й однаково праворуч і ліворуч. Позначення зубів іде від серединної лінії. Таким чином, на кожній половині щелепи у дорослої людини розташовані 2 різці, 1 ікло, 2 малих і 3 великих кутні зуби (2+ 1 +2 + 3). Усього їх 32. Це постійні зуби, які починають прорізуватися з б-7 років, заміняючи молочні зуби, що випадають. Молочних зубів 20. На кожній стороні щелепи вони розподілені так: 2+1+0+2, тобто в дітей немає 2 малих кутніх зубів і 1 великого кутнього зуба, що прорізується після 18 років, цей факт став приводом назви - зуба мудрості.\nЩоб зуби могли брати участь у механічній обробці їжі (відкушування, подрібнення, перетирання), вони повинні мати певну форму й будову. При порівнянні зубів легко визначити як їхні загальні риси, так і риси розходження. Кожний зуб має три частини: коронку, шийку, корінь. Коронки зубів неоднакові за формою, що пов'язане із функцією, що виконує зуб. Відмітні морфофункціональні ознаки є й у коренів зубів.\nРозглядаючи структуру зуба з урахуванням його функції, слід відмітити, що сама щільна речовина зуба перебуває на поверхні коронки, утворюючи емаль. Корінь і шийка зуба зовні вкриті особливою речовиною - цементом. Цемент кореня зуба за допомогою переодонта (окістя) міцно зв'язується із зубними альвеолами. Під емаллю й цементом розташований дентин - речовина, подібне по будові з кісткою. Усередині зуба є порожнина, заповнена м'якоттю (пульпою), у якій перебувають судини, нерви зуба, що входять туди через отвір на верхівці кореня.\nЯзик – це м'язовий орган, що бере участь у переміщенні харчової грудки у ротовій порожнині при його механічній обробці й ковтанні, в утворенні звуків, у сприйнятті смаку й загальної чутливості. Язик має верхівку, тіло й корінь. Зверху на ньому виділяють спинку язика, а знизу - нижню поверхню. Корінь язика з'єднаний з нижньою стінкою ротової порожнини, тіло ж язика й верхівка вільні, що обумовлює його рухливість і мінливість форми. У м'язів язика складна будова. Одні з них становлять товщу язика й мають поздовжній, поперечний і вертикальний напрямок волокон. Вони змінюють форму язика. Інші перебувають поза язиком й зв'язують його з кістками - нижньою щелепою, під'язичною та скроневою кістками. Вони забезпечують рухи язика нагору, униз, уперед, назад і в сторони. Всі ці м'язи побудовані з поперечно-смугастої м'язової тканини. Зовні язик вкритий слизуватою оболонкою. На нижній поверхні вона аналогічна тієї, котра покриває ротову порожнину, на спинці язика вона має іншу будову: на ній утворюються вирости, сосочки - нитковидні, конусоподібні, листоподібні, грибоподібні й желобовидні. Останні два види сосочків язика беруть участь у сприйнятті смаку.\nНазад від желобовидних сосочків у слизуватій оболонці розташовано скупчення лімфоїдної тканини - язична мигдалина. Разом з піднебінними мигдалинами вона перебуває на границі ротової порожнини й ковтки, виконуючи захисну функцію.\nГлотка розташована на рівні верхніх шести шийних хребців попереду від них. Угорі ковтка має звід, що прикріплений до клиноподібної й потиличної кісток черепа. Оскільки глотка розташована на рівні носа, рота й гортані, сполучаючись із ними, то в ній виділяють три частини: носову, ротову й гортанну. Верхня, носова, частина глотки попереду сполучається з носовою порожниною за допомогою двох хоан, а через бічні отвори - глоточні отвори слухових труб - з барабанною перетинкою середнього вуха. У середню, ротову, частину глотки відкривається зів. З нижньої, гортанної, частини глотки один отвір веде у гортань, а інший у стравохід. Таким чином, у ковтку входять сім отворів, через які проходять повітря, харчова грудка, рідина, проковтнута слина.\nВнутрішня поверхня глотки вкрита слизовою оболонкою, за якою розташовані фіброзний шар, м'язи глотки, а потім сполучна тканина - адвентиція. У слизуватій оболонці носової частини ковтки є скупчення лімфоїдної тканини - мигдалини: в області зводу - глоткова мигдалина, а на бічних стінках біля глоткових отворів слухових труб, - трубні мигдалини. Глоткова, трубні, піднебінні і язичні мигдалини утворюють лімфоїдне кільце, що виконує захисну функцію.\nМ'яза глотки складаються із поперечносмугастої м'язової тканини .Розрізняють м‘зи – стискачи ковтки (верхній, середній і нижній), які переважно закладені в стінці ротової й гортанної її частин, і піднімачи ковтки, що йдуть до неї від скроневої кістки, м'якого піднебіння й язика. Послідовне скорочення цих м'язів у сполученні зі скороченням м'язів язика, м'якого піднебіння обумовлює акт ковтання. При ковтанні ротовий отвір замикається, м'яке піднебіння, піднімається нагору, закриває хоани, перешкоджаючи влученню їжі в ніс. М‘язи-стискачи ковтки, скорочуючись, сприяють просуванню харчової грудки зверху вниз. Цьому допомагають і м‘язи – піднімачи ковтки. Корінь язика відсуваючись назад і вниз, натискає на надгортанник і закриває вхід у гортань. Відкритим для їжі залишається хід на ділянці: зів - ковтка – стравохід.\nСтравохід є продовженням глотки. Починаючись на рівні 6-го шийного хребця, він доходить до рівня 11-го грудного хребця, де переходить у шлунок. Відповідно розташуванню в стравоході виділяють три частини: шийну, грудну й черевну.\nСтінка стравоходу складаються зі слизуватої, м'язової й сполучнотканинної оболонок. Слизувата оболонка має гарно виражені поздовжні складки, що розправляються при проходженні харчової грудки. У м'язовій оболонці, ближче до підслизуватої лежать кругові м'язові пучки, поверх яких тягнуться поздовжні. У верхній третині стравоходу його м'яза складаються із поперечносмугастої тканини, що забезпечує довільне проходження їжі. На значному протязі (нижні 2/3) м'язові пучки стравоходу утворені гладкою м'язовою тканиною. Незважаючи на те що м'язові шари складаються з різного виду м'язових тканин, діяльність їх скоординована так, що хвиля скорочення переміщається від шийної частини стравоходу до черевної, що й допомагає пересуванню харчової грудки. Пухка волокниста сполучнотканинна оболонка, що покриває стравохід зовні, зв'язує його із сусідніми органами.\nШлунок є найбільш широким місцем травного пакту. Форма й розміри шлунка непостійні. У шлунку розрізняють кардиальну частину – ділянку шлунку яка розташована біля входу стравоходу в шлунок, пилоричну (привратникову), що перебуває у місці переходу шлунка в тонку кишку, дно шлунка має опуклу форму, що лежить ліворуч від входу стравоходу, і, нарешті, тіло шлунка - середню, більшу частину органа. Увігнутий край шлунка називається малою, а опуклий - великою кривизною. Між ними попереду виділяють передню стінку, а позаду - задню стінку шлунка. Розташовано шлунок у надчревній області асиметрично: більша частина його лежить уліво від передньої серединної лінії тіла, дно шлунка в лівому підребер’ї стикається з діафрагмою, а привратникова частина заходить у праве підребер'я. Вхід у шлунок проектується ліворуч від хребетного стовпа на рівні 11-го грудного хребця, а вихід - праворуч, на рівні 12-го грудного або 1-го поперекового хребця.\nСтінка шлунка має слизову оболонку (з підслизовою основою), м'язову й серозну (з підсерозною основою). На слизовій оболонці з боку порожнини шлунка утворюються численні складки, що забезпечують розширення шлунка при прийомі їжі. Клітини одношарового циліндричного епітелію виділяють слиз, що воложить внутрішню поверхню шлунка. У товщі слизової оболонки перебувають залози, які виділяють специфічний секрет, що входить до складу шлункового соку. Залози мають клітини двох видів: головні й пристінчасті. Головні клітки синтезують і виділяють ферменти, зокрема пепсин, а пристінчасті - соляну кислоту, що, будучи каталізатором, створює середовище для дії пепсину. Слизова оболонка шлунка не тільки виділяє шлунковий сік, через її епітелій відбувається усмоктування деяких речовин у кровоносні й лімфатичні капіляри.\nМ'язова оболонка шлунка складається із гладкої м‘язової тканини. У ній розрізняють три шари, з різним напрямком м'язових пучків: зовнішній шар - поздовжній, середній - циркулярний, внутрішній - косий. На границі шлунка із дванадцятипалою кишкою скупчення м'язових пучків циркулярного шару утворює м'яз - сфінктер (сжимач) воріт.\nСерозна оболонка вкриває шлунок з усіх боків і, переходячи на сусідні органи, утворює сальники (великий, звисаючий з великої кривизни, і малий, що йде від малої кривизни до печінки) і шлунково-селезінкове зв'язування. Мінливість форми й положення шлунка особливо помітна при виконанні фізичних вправ. Коли людина куштує, шлунок звичайно розташований косо або вертикально. Горизонтальне положення його характерно для таких вправ, як стійка на кистях, міст та ін... Найбільше зміщення шлунка відбувається при стійці на кистях. Встановлено, що самою рухливою частиною шлунка є ділянка його тіла на великій кривизні. При створенні в результаті певного фізичного навантаження підвищеного внутрішньочеревного тиску, на рентгенограмах відзначається зменшення тіні шлунка, а також зміна його положення й форми. Шлунок змінює свою форму й положення не тільки через переміщення нижніх (головним чином) ділянок його тіла вперед і нагору, але й через скорочення його м'язової оболонки. Після вправ стінки шлунка звичайно розправляються й він повертається у вихідний стан.


Як Кім Чен Ин зміцнює свою владу з допомогою страт / Новое Время\nЯк Кім Чен Ин зміцнює свою владу з допомогою страт\n17 серпня 2015, 13:55 0 коментувати\nПол Френч: Можливо, Чхве Ен Гон поплатився за те, що був прихильником економічних реформ в Північній Кореї\nЧистки у владі торкнулися понад 70 посадових осіб\n«Схоже, що Верховний лідер Північної Кореї Кім Чен Ин, як і раніше, намагається зміцнити свою владу за допомогою освяченої часом традиції чисток», - пише експерт з КНДР і автор книги «Північна Корея: Держава параної» Пол Френч у колонці для Reuters.\nУ 2013 році Кім стратив свого дядька і другого за значущістю чиновника в країні Чан Сон Тхека за підозрою в змові з метою державного перевороту, зазначає автор. В квітні (з зенітної гармати!) був страчений міністр оборони Хен Юн Чхоль після того, як він заснув під час виступу Кіма. За недовгий період чистки у владі торкнулися понад 70 посадових осіб.\nЗгідно з останніми повідомленнями, один з кількох віце-прем'єрів Північної Кореї Чхве Ен Гон також був страчений. Чхве не бачили на публіці з грудня місяця, а в липні офіційний Пхеньян оголосив про призначення нової людини на його місце, пише колумніст. За повідомленнями, Чхве помер у травні, і сталося це за прямим наказом верховного лідера Кім Чен Ина.\nЦя смерть важлива з точки зору того, який план перезавантаження гинучої економіки країни - якщо він у нього, звичайно ж, є - обрав Кім, вважає автор.\nМіністр оборони Хен Юн Чхоль був страчений після того, як заснув під час виступу Кіма\nЧхве став відомий в середині нульових, коли представляв Пхеньян на торгових переговорах з Сеулом. Також його пам'ятають за церемонії відкриття промислового регіону Кесон – індустріального парку, створеного спільно з урядом Південної Кореї. Це останній спільний проект двох країн, що лишився, зазначає Френч.\nТоді КНДР також почала експериментувати з реформою, яку підтримувала Південна Корея і тодішній президент Кім Де Чжун, який проводив особливу політику щодо Пхеньяну - так звану «сонячну політику» («Sunshine Policy»).\nОднак промисловий регіон Кесон став єдиною реальною спадщиною цієї політики. Під час північнокорейської кризи 2013 року проект почав розвалюватися.\nПолітична кар'єра Чхве, пише автор, закінчилася разом з розвалом проекту Кесон. У Кім Чен Ина, напевно, немає послідовних ідей щодо проведення економічних реформ в країні. Кілька спроб модернізувати систему практично ні до чого не привели. Можливо, смерть Чхве є ціною, яку він заплатив за те, що був прихильником економічних реформ в Північній Кореї в той період, коли вони не стояли на порядку денному.\nПовну версію колонки Пола Френча читайте на Reuters\n1.Самотність, яка вбиває 88


View from the window\n"View from the window" by Hvrenja is an electronic photograph of a view from my window in Donets`k, Ukraine. It is one of the earliest electronic photo by me, taken in September 2007. Also known as Вид из окна or Вигляд з вікна.\nЦе одна з найраніших фотографій Ніконом. Можливо, найраньша зі всіх, які збереглися. Не те щоб вона мала таку вже велику художню цінність, але, тим не менш, вона здатна пояснити, наприклад, дещо про зйомку одного й того ж самого вигляду, який ти спостерігаєш кожен день, спотерігаєш все життя... спострігаєш, спрострігаєш...\nKeywords: Photo, View from the window, Вид из окна, Вигляд з вікна, Donets`k, Home\nІ ось для зйомки подібних об'єктів і характерні певні експерименти; на кшталт цього. Речі, які тобі важко уявити новими, важко уявити незвичайними, вимагають певних рухів, які мають вивести їх за власну повсякденність. Це тренування прийому з обертанням об'єктиву на його змінній фокусній длині. Не так багато знимків залишилось з тих часів, і цей, який зберігся, всеж має щось в собі, щось, що дозволило йому залишитись. Це, можливо, перша спроба викривлення простору, речей в цьому просторі, що вони, незважаючи на це, здатні залишати в собі те, що ми маємо на увазі під словом "красиво", попри будь-яке викривлення його. Навіть, саме викривлення здатне підкреслювати це. Тим не менш, це все ще той етап творчості, де будь-що робиться більш інтуітивно, ніж із розумінням того, що саме робиться.


10 груд. 2018 р., 19:03\nСергій Сироткін і Паскаль Верляйн можуть бути претендентами на посаду пілота розвитку команди Формули 1 Ferrari.\nСергій Сироткін дебютував у Ф1 цього року у складі Williams, але був звільнений всього після одного сезону, який він завершив на останньому місці в турнірній таблиці з одним здобутим заліковим очком.\n23-річний росіянин прагне повернутися до перегонів чемпіонату світу у 2020-му і з огляду на це плекає надію обійняти місце пілота розвитку Ferrari, яке наразі вакантне після повернення Данііла Квята до Toro Rosso.\n«Наступного тижня ми маємо вирішити це питання, особливо якщо я націлився на повернення до Формули 1 у 2020 році, — зазначив Сироткін у коментарі для видання championat.com. — Потенційно це дуже гарне місце, тому що воно охоплює одразу три команди: Ferrari, Haas і Sauber».\nНе полишає надії повернутися до перегонів Гран Прі й Паскаль Верляйн, який був звільнений із Sauber наприкінці 2017 року.\nНімець, який нещодавно розірвав відносини із Mercedes, у січні дебютує у Формулі Е за кермом боліда Mahindra, проте є також кандидатом на місце пілота розвитку Ferrari в Ф1 — про це повідомив гонщик Скудерії Себастьян Феттель.\n«Можливо, Паскаль скоро стане нашим пілотом з розвитку», — сказав Феттель про свого друга в коментарі для швейцарської Blick.\nГонщики Паскаль Верляйн , Сергій Сироткін