Нам пощастило жити в такому чудовому і чудовому світі. Подивися, як він багатогранний і прекрасний! В такому світі ніяк не можна без змов і масової брехні. Ні в одній сфері. Тут знову почали говорити, що Земля кругла — вигадка фізиків-чорнокнижників, і космонавтів-чаклунів. Адже ти не був у космосі, і стверджувати не можеш, адже так? А ще людство насильно зживають, є на те причини, бо розплодилося і офигело. Займаються цим фармацевтичні концерни, лікарі, жидорептилоиды, вільні муляри та інші цікаві люди. Не віриш? І слава Богу, однак, у деяких є аргументи і доводи на користь цих медичних теорій змови.\n1. Вірус Зіку підступи злих Рокфеллерів\nХодять чутки, що тіньові правителі світу, автори воєн і катаклізмів, вершителі доль, твого завтра, і нашого зараз — Рокфеллери, в один прекрасний день вирішили винищити людство з допомогою вірусу Зіку. Мабуть, знамениті багатії власноруч отруювали комарів нехорошим вірусом. Зрозуміло, це маячня, вірус Зіку був вперше виведений в 1947 році, під час вивчення жовтої лихоманки, лютують в ту пору на африканських просторах. Нехороша хвороба, і що найприкріше, ліки від цієї неї немає. Висип, втома, головний і суглобовий біль, лихоманка, набрякання суглобів, кір, лептоспіроз — ось повний букет симптомів ім’я якому вірус Зіку, і результат завжди один — летальний.\nЩо ж змушує любителів конспірології підозрювати знамениту династію? Всього-навсього ореол таємниць і загадок, який упереміш з трупним смородом ширяє над цією хворобою. Досі не з’ясовані усі способи передачі цієї страшної хвороби, і порядком бентежить її епідеміологія: протягом 60 років після відкриття вірусу було зафіксовано 15 випадків зараження. У наші дні, хвороба стала епідемією для тропічних країн. Якось все дуже дивно, плюс відсутність хоч який-небудь вакцини створює багату грунт для теорії змови.\nНевизначеність і відсутність інформації породжує смуту. Виявити вірус в інкубаційний період неможливо, для цього потрібно пройти повне, буквально з голови до п’ят, обстеження. Більшість медичних працівників не має поняття про те, як проводити тестування і виявляти мерзенну заразу. Та й інформації, щодо цієї хвороби дуже і дуже мало.\nПравда: виходить, що на чаші терезів лежить дві правди і одна з них — змова, який дозволить фармацевтам розбагатіти, або жахлива некомпетентність лікарів. Правда, як завжди, десь посередині. Час покаже, хто правий, а хто винен.\n2. Грудні імплантати є токсичними мішками, розвиваючими аутоімунні захворювання та одночасно розсадою для цвілі\nУ грудних імплантатів з силікону дуже складна і непроста історія: в 1980-х роках, ВООЗ звинуватила нещасні силіконові кругляшки в провокування аутоімунних захворювань, і на початку 90-х, після довгих суперечок і дебатів на них наклали заборону. Але прихильники імплантатів не здавалися, закликаючи всесвітню організацію охорони здоров’я до совісті і правді.\nУ підсумку, після повторних і більш ретельних аналізів, стало ясно, що нічого небезпечного в них немає, а всі звинувачення — брехня, брехня і провокація. Але люди, вражені байками про шкоду силіконових грудей, вже запустили своєрідний флешмоб з видалення імплантатів з себе (популярність такої процедури зросла в три рази з 1997 року). Причому, на таке зважилися навіть ті дами, яким груди, в прямому сенсі, допомогла побудувати кар’єру і знайти особисте щастя. Навіть вірусна сенсація YouTube — Сара Х («ікс», а не «хе»), та сама, яка так натхненно дрыгала цицьками в такт класичним творам, ніж заслужила мільйони переглядів, і та поскаржилася на різке збільшення\nаутоімунних захворювань, після занурення в себе м’яких, і дуже приємних на дотик, мас.\nНаука стверджує, що немає ніякої кореляції між імплантами і аутоімунними захворюваннями. Але силіконові імплантати можуть розриватися, і рідина може з успіхом перетекти в інші порожнини тіла, мимоволі накачавши те, що цього не потребує. Веселого в цьому рівно ні чорта. Такий ексцес може викликати фіброміалгию і пошкодження органів. Бували випадки, коли в імплантатах знаходили цвіль, що викликає такі неприємні симптоми, як втрата зору і неврологічні захворювання.\nПравда: виходить, що є зерно правди в численних звинуваченнях силікону. Але тільки ніякого зв’язку з аутоімунними захворюваннями у неприродній грудей немає.\n3. Вакцини викликають аутизм\nЛюдство все сильніше і сильніше йде в себе, і виною тут не хикканский спосіб життя, а прогресуючий аутизм. Ніхто не може пояснити, чому кількість аутистів зростає рік від року, і це якщо чесно дуже лякає. Якщо в 2000 році аутистом народжувався кожен 150, то у 2012 році кожен 68.\nСтатистика невтішна, професура і докторат всього світу почали по черзі підозрювати все, від ЕКГ, до вітамінок. Дуже багато критичних стріл упилося в м’яке тіло щеплень, але після скрупульозних досліджень стало ясно, що щеплення не впливають.\nТут і сперечатися нема чого, метушливу хвилю підняв уже колишній лікар Ендрю Уейкфілд, сфальсифицировавший дані про дослідження 1998 року, про передбачуваний зв’язок між щепленнями від кору, паротиту, краснухи і самим аутизмом. Хоча Уейкфілд був позбавлений медичної ліцензії та його дослідження був повністю дискредитовані, хвиля була запущена, і багато хто до цих пір продовжують звинувачувати у всьому щеплення, а не якогось ідіота.\nПравда: сказано ж, що не правда. Так що перестаньте думати, що якщо дитину водити до церкви, а не в лікарню, то він буде здоровіше.\n4. Хіміотрасси всюди!\nТи, напевно, не чув цей термін раніше, але напевно бачив сітчасті білі смуги, що залишаються після літаків, так звані конденсаційні сліди. Тільки ці смуги, як виявилося, не просто сліди, а хіміотрасси. Згідно з теоріями про химиотрассах, «окупаційний уряд» таємно розпорошує з пасажирських літаків якісь «хімікати». Конспірологи стверджують, що такі літаки можна дізнатися з незвичайним конденсаційним слідах. Деякі навіть вважають, що це прибульці, насправді, розпорошують токсини, напередодні людської жнив.\nНа думку конспірологів, в той час як конденсаційні сліди зникають протягом декількох хвилин, хіміотрасси розширюються, поки не перетворяться в перисті хмари. Іноді буває, що літаки влаштовують на небі цілу «ґрати» — як правило, в ясний день. Після прольоту літаків на землі нібито виявляють солі барію і алюмінію, полімерні волокна, торій, карбід кремнію або різні речовини органічного походження, а у потрапили під химиотрассу нібито погіршується самопочуття.Прийнято вважати, що таким чином господарі планети, і жидорептилоиды контролюють чисельність населення Землі. Передбачається, що розпилювачі приховані в туалетах літаків і заряджаються з асенізаційних машин — сторонні не будуть лізти в бруд. Іноді стверджують, що для розпилення використовуються і спеціальні літаки, замасковані під пасажирські.\nПравда: всьому цьому маренні хворих параноїків є логічне пояснення. Конденсаційний слід, залежно від температури, вологості і зрушень вітру, дійсно може довго не зникати. У багатьох районах повітря забруднене промисловими викидами, і при певному напрямку вітру аерозоль із цих викидів дійсно може випасти на місто.\n5. Лікарі і м’ясники мимоволі створюють супербактерії\nЗастуда? Прийми ударну дозу антибіотиків! Алергія? Прийми антибіотиків, та випий молочка. Акне? Антибіотики поправлять справу! Так, лікарі надзвичайно люблять антибіотики, і чим гірше лікар, тим частіше він їх прописує. Однак той факт, що антибіотики звели в ранг панацеї від усіх хвороб, за чутками, довів нещасних мікробів до потужної мутації, і появи нових вірусів і бактерій, які вбивають 23000 чоловік в рік. Ще проблему посилив той факт, що фермери, які взяли собі за звичку без розбору напихати худобу антибіотиками. Зрозуміло, після таких випробувань, зараза стане вічною, а антибіотик для неї, як полювання на ведмедя з складаним ножем.\n«Світ наближається до постантибиотиковой еру, в якій загальні інфекції і незначні травми, які були виліковні протягом десятиліть, знову зможуть вбивати», — сказав професор Кейджі Фукуда, помічник генерального директора ВООЗ з питань безпеки в області охорони здоров’я.\nПравда: може це не зовсім змова, але раз вже нам обіцяють століття «супергонореи», і летальних результат від порізу на пальці, то, мабуть, він заслуговує на місце в нашому списку.\n6. Велика фармакологія не дає створити ліки від раку та Сніду, заробляючи на стражданнях тяжкохворих і приречених\nЦе дідусь всіх теорій, пов’язаних зі здоров’ям. Ми не можемо спростувати це, бо чорт знає, що відбувається за закритими дверима секретних лабораторій, і в багато прикрашених кабінетах. Може, там дійсно плетуться інтриги по медикаментозному поневоленню людства. Адже фармацевтична промисловість не відрізняється особливою чеснотою.\n«Вони ведуть себе багато в чому як мафія, вони продажні і можуть нашкодити. Вони підкуповують міністрів охорони здоров’я, лідерів думок, професорів, дослідників, лікарів. Фармацевтична промисловість скуповує все, як заправская мафія» — стверджує Петер Гетше, автор всіляких розслідувань на цю тему.\nАле найбільше, громадськість хвилює питання, невже великі концерни приховують ліки від раку, ВІЛ та Сніду? Ось взяти, наприклад, ВІЛ-інфікованих. Щоб залишитися в живих, вони повинні залишок життя (часом кілька десятків років) провести на дорогих ліках. Правда, це тільки в багатих країнах, в Африці, у простого Самби немає грошей на лікування. З іншого боку, людство навчилося вирощувати органи, а придумати ліки від обридлого ВІЛ, і відомого з давнини раку все ніяк не можуть. Подейкують, що таким чином фармацевти не тільки заробляють на важкохворих, змушених від безвиході напихати себе найчастіше марними, але дуже дорогими ліками, але і виконують поставлене Рокфеллерами, Ротшильдами, масонами та іншими господарями галактики, завдання боротьби з перенаселенням планети. А то ж, якщо народ не почне вимирати, то доведеться вести дорогі війни.Правда: дуже малоймовірно, що комусь вдасться придумати трав’яний чай, який може вилікувати від Сніду одним махом, але численні системи в століття прогресу змушують погодитися з версією про змову. Занадто багато грошей на це виділяють, і всі так даремно.


1 Норвезька крона в GHS\n1 NOK в GHS - Норвезька крона на Ганні Cedi конвертер валют\nНаш Норвезька крона to Ганні Cedi converter є актуальним з курсами обміну від 07.04.2021. Введіть будь-яку вказану суму, яку потрібно конвертувати, у поле зліва від Норвезька крона. Використовуйте "Обмін валют" -Button, щоб зробити Ганні Cedi валютою за замовчуванням. Натисніть Ганні Cedi або Норвезька крона, щоб конвертувати між цією валютою та усіма іншими валютами.\nКурси валют оновлено: 07.04.2021 06:56\nНорвезька крона курс в Ганні Cedi =\nВи вибрали вихідну валюту NOK та цільову валюту Ганні Cedi із сумою 1 NOK. Ви можете вибрати курси обміну в двох списках для більш ніж 160 міжнародних валют. Курси валют оновлюються через регулярні проміжки часу і подаються у табличній формі для звичайних сум. Ви також можете побачити історичні курси обміну інших відвідувачів.\nНорвезька крона - це валюта у Норвегія. Ганні Cedi - це валюта у Гана. Символом NOK є kr. Символом GHS є GH¢. Обмінний курс для Норвезька крона оновлено останнім часом на Mai 19, 2021. Курс обміну валют для Ганні Cedi оновлено останнім часом на Mai 19, 2021. NOK перетворювач має 5 значущих цифр. GHS перетворювач має 5 значущих цифр.\nобмінний курс Норвезька крона в Ганні Cedi = .\nNOK в CADNOK в CHFNOK в CNYNOK в EURNOK в HKDNOK в INRNOK в JPYNOK в KRWNOK в RUBNOK в USD


Ігровий автомат 5 Dragons - грати безкоштовно\nНа жаль, оскільки 5 Dragons вимагає наявність Flash Player, який більше не підтримується, ви не зможете грати в цю гру онлайн.\n4 Seasons: Spring від Maverick\nChina Mega Wild від Skywind Group\nSakura Quest від Mancala Gaming\nShaolin Spin від iSoftBet\nThe Book of Amaterasu від Mascot Gaming\nSilent Samurai від Playtech\nMid-Autumn Festival від Iconic Gaming\nHeavenly Ruler від Skywind Group\nPrincess Wencheng від Ka Gaming\nLucky Koi від Microgaming\nМаксимальна ставка 90.0 ₴\nІгровий автомат 5 Dragons - грати безкоштовно онлайн. Грайте в слот 5 Dragons без скачувань і реєстрацій.\n5 Dragons — це слот від Aristocrat. Відповідно до кількості гравців, які шукають цей слот, 5 Dragons є дуже популярним. Спробуйте зіграти в нього безкоштовно, щоб зрозуміти, чому гравці в слоти його так полюбляють.\nІгри подібні на 5 Dragons


Що робити тернополянам зі спадком Микити Хрущова? - TopNews - сайт новин\nГоловна / Головне меню / Тернопіль і Тернопільщина / Що робити тернополянам зі спадком Микити Хрущова?\nЩо робити тернополянам зі спадком Микити Хрущова?\nСхоже, такі негативні показники будівництва були зафіксовані по всій державі і цю ситуацію мали якось виправляти. Отож, 4 листопада 1955 року стає поворотним моментом у розбудові Тернополя радянської доби, адже саме тоді була прийнята Постанова ЦК СРСР «Про усунення надмірностей у проектуванні і будівництві», яку підписав Микита Хрущов.\nПростою мовою суть нових норм зводилась до того, щоб за дешеві кошти можливо було збудувати якомога більше квадратних метрів малогабаритного житла із дотриманням мінімальних санітарно-гігієнічних вимог. У подальшому ці будинки планували знести, адже термін їх експлуатації становив лише 50 років, але вони до цих пір експлуатуються і це не остання проблема «хрущовок».\nУ Тернополі невідомі на човні стріляли з рушниці\nУ Збаражі встановили електронні дорожні знаки


Велосипедна гонка Тур де Франс пройде у віртуальній реальності - Радіо Максимум\nВелосипедна гонка Тур де Франс пройде у віртуальній реальності\nТур де Франс / cyclingnews\nЗнамениту велосипедну гонку Тур де Франс перенесли через карантинні обмеження, але у віртуальній реальності вона пройде, як завжди, в липні. Брати участь зможуть не тільки професіонали, але й любителі.\nНайвідоміша і престижна велосипедна гонка світу, що проводиться вже понад сто років у Франції, Тур де Франс вперше відбудеться не як зазвичай в липні, а в серпні. Проте фанати спортивного заходу зможуть вже у цьому місяці подивитися гонку і, можливо, навіть взяти участь. Вона пройде в урізаному форматі і у віртуальній реальності.\nІ ще: Ентузіаст зробив карт з кубиків, надрукованих на 3D-принтері: дивіться, як він їде\nОрганізатором віртуальної Тур де Франс є розробник однойменної онлайн-гри симулятора гонок Zwift. У цій грі велосипед управляється за допомогою спеціального велотренажера.\nВелогонка стартує вже 4 липня і триватиме до 19 липня. У віртуальному змаганні візьмуть участь 17 жіночих і 23 чоловічих команд професіоналів, які будуть долати спеціально відтворену трасу. Після професіоналів зможуть виступити любителі, які мають тренажери Zwift.\nЧитайте також: Переможець по життю: новенький Lamborghini розбили за пів години після покупки


Як зберегти м’язову масу в літньому віці | Діагностика\nДіагностика 29 Жовтня 2018 357 Коментарі Вимкнено до Як зберегти м’язову масу в літньому віці\nБільшість людей чекають появи перших ознак старіння, перш ніж вони навіть подумають про те, що вони стають старше. Якщо це Ви, то не хвилюйтеся. Ви все ще можете надолужити. І нарощувати м’язи, коли старі (або старше), це займе трохи більше часу. У цій статті розглянемо, як зберегти м’язову масу в літньому віці.\nОднак набагато краща ідея — зосередитися на старінні навмисно в кінці двадцятих років. До 30 років ваші м’язи все ще знаходяться на кривій росту вгору. Крім цього моменту вікова саркопения (вікове зміна скелетної мускулатури) піднімає голову, і ви втрачаєте м’язову масу і функцію.\nСпочатку це ледь помітно, але воно прискорюється з кожним роком. В залежності від того, наскільки ви активні, ви можете втратити до п’яти відсотків своєї м’язової маси кожні десять років після 30 років. Це багато м’язів, які важко заробити. Комплекс вправ для випрямлення постави.\nЯкщо ви хочете зберегти своє тіло сильним, коли ви старієте, вам потрібно зробити вправу частиною вашого повсякденного життя. Не має значення, якщо ви витягуєте продукти з машини, возитеся з онуками або подорожуєте Аппалачскому стежку. Життєво важливе значення має сильне ядро, стабільні коліна і пристойна сила тіла.\nЯкщо ви знаєте свій шлях навколо тренажерного залу, для початківця вам буде достатньо керівництва для новачків по тренувань опору. Але якщо ви не ступали в спортзал з середньої школи чи часто відвідуєте сауну і студію аеробіки, оренду особистого тренера, щоб показати вам основи, будуть добре витрачені гроші.\nДумка про пілатес\nЯк зберегти м’язову масу в літньому віці? Я природжений эндорфиновый наркоман. Мені подобається потіти. Більшу частину ранку ви знайдете мене в бігу або в студії. Коли я був молодший, я кидав багато тренувань. Якщо хтось згадував пілатес, я зневажливо пирхав. Я вважав це «вправою для бабусь» і відмовлявся навіть спробувати. Переваги ходьби.\nТепер, коли мені п’ятдесят, я бачу свої помилки. Мій 54 — річний інструктор пілатес така ж сильна і гнучка, як і 10 — річна дочка гімнастки мого друга. Можливо навіть більше.\n«Пілатес — це система підтримки», — розповідає вона щотижня. Це нудно, і це складно, але ви робите це, щоб зробити інші речі легкими. Вона елітна ультра — атлет, тому вона повинна знати.\nУ ці дні я відданий. Я нарешті розумію, чому ваше ядро так важливо. Однак у Пілатес є багато переваг, крім сильного ядра. Це збільшує вашу гнучкість, тонізує, покращує вашу загальну силу і мобільність, допомагає вам балансувати краще і більше. Мій особистий фаворит, однак, полягає в тому, як він зміцнює зв’язок між розумом і тілом.\nЄдина потенційна застереження з пілатесом — знайти підходящого інструктора. Кожен з них має свій стиль і техніку і, звичайно ж, особистість. Мені довелося поцілувати багато жаб, щоб знайти її.\nПо мірі того, як мода проявляє довголіття, пілатес знаходиться на самій верхівці (ІМХО). Якщо ваш перший клас не великий, поверніться другий раз і третій. І спробуйте різних вчителів. Зрештою, він зачепить, і ви будете дивуватися, чому ви не пробували це багато років тому. Користь плавання для суглобів.\nВосьмидесятилітні культуристи вражають\nНайбільша проблема зі старінням — це мислення. Замість того щоб використовувати вік в якості виправдання для того, щоб щось не робити, киньте виклик собі, щоб зробити це в будь-якому випадку. Вам потрібно тільки подивитися на самого долгоживущего культуриста в світі, щоб побачити, що вік — це всього лише число.\nБагато довгожителів, як і раніше живуть щасливою, здоровою і активною життям. Вони не сіли на диван тільки тому, що їм виповнився певний вік. Вони все ще тривають з повсякденним життям, косити газон, згрібати сніг і працюють в саду.\nІноді здорова доза натхнення — це все, що потрібно, щоб спонукати робити те, що знаємо, що повинні робити, але, ну, просто не робіть цього.\nДо 81 років, Тосисуке Канадзава є живим доказом того, що ви можете перетворити себе з форми сидячого способу життя до кращого культуриста Японії. Як зберегти м’язову масу в літньому віці дивіться вище.


від КИЇВСЬКИЙ РЕГІОН 04.06.2021\nРух ЧЕСНО підготував пропозиції змін до Виборчого кодексу. У парламенті тривають засідання робочої групи, яка напрацьовує зміни до Виборчого кодексу, – повідомляється на сайті організації.\n“Місцеві вибори дали зрозуміти всім нам, що Виборчий кодекс потребує змін. Ані виборці, ані кандидати не можуть усвідомити, як так сталося, що депутатами стають ті, хто отримав 0 голосів, і не стають ті, хто отримав тисячі голосів. Наразі низка народних депутатів, експертів і представників громадського сектору впродовж робочої групи обговорюють можливі зміни до виборчого кодексу. Рух ЧЕСНО систематизує досвід малих і великих громад і вносить свої пропозиції. До парламентських виборів маємо всі разом напрацювати зрозумілі і чесні правила гри,” – зазначає лідерка Руху ЧЕСНО Віта Думанська.\nДо парламентських виборів маємо\nвсі разом напрацювати зрозумілі і чесні правила гри,” – Віта Думанська\n“Для того, щоб ми могли якісно напрацювати зміни до Виборчого кодексу, нам потрібні дані у якісному форматі з різних рівнів виборів. За останній час сайт ЦВК дійсно суттєво реформувався. Але дані з попередніх виборів досі потребують дуже багато часу для обробки. Тому для ЦВК важливо отримати необхідні ресурси для вдосконалення сайту. Аналіз даних дає можливість знайти рішення для врегулювання політичної системи, які не будуть викликати сумнівів у учасників виборчого процесу”, – резюмує Думанська.\nАналіз даних дає можливість знайти рішення, які не будуть викликати сумнівів\nу учасників виборчого процесу\nНагадаємо, Рух ЧЕСНО дослідив, чи допомогла гендерна квота розвитку жіночого лідерства, на що націлена фейкова соціологія, джинса та агітація в день тиші.


Михайло Ткач – мій друг і ангел — Вікіджерела\nМихайло Ткач – мій друг і ангел Володимир Мельников\nЩе з дитинства моє життя мимоволі було пов’язане з піснями Михайла Ткача… Близько шостої ранку з нашої радіоточки починали голосно лунати позивні чернівецького радіо «а на тому боці – там живе Марічка», і ми неохоче прокидалися та приречено усвідомлювали, що час збиратися до школи.\nСьогодні не кожна молода людина знає що таке радіоточка. А у моєму дитинстві невеличка коробочка на стіні, що підключалася до радіо-розетки, посідала у будь-якій хаті чи не найважливіше місце, яка виконувала функції і будильника, і основного джерела інформації, і домашнього центру культури та розваг. Пригадую анекдот того часу. «Керівні працівники щороку мали путівку в Крим, автомобіль ЗіМ та телевізор «Рубін», а прості трударі мали радіоточку, капусти бочку, значок «Ударника комуністичної праці» та, пробачте за вислів, геморой у сраці».\nСідаючи ближче до радіоточки ми, затамувавши подих, слухали театр біля мікрофону, новини про запуск перших космічних кораблів і пісні у виконанні нашого земляка Дмитра Гнатюка. Завдяки радіоточці десятилітнім хлопчаком я дізнався і про те, що популярну на Буковині пісню «Марічка» написав поет Михайло Ткач, а позивні чернівецького радіо є фрагментом музики до цієї фактично народної пісні. Тому своїм дитячим розумом я відносив М.Ткача до всесвітньо відомих класиків української літератури таких як Іван Франко, Леся Українка, Володимир Сосюра. А оскільки у школі твори і біографію Михайла Миколайовича Ткача ми не вивчали, я чомусь для себе вирішив, що автор «Марічки» і «Ясенів» є ровесником Івана Франка або Лесі Українки.\nМинули літа. Радянський Союз зник з політичних мап світу, а Україна здобула незалежність.\nУ 1995 році я вже проходив військову службу в Генеральній військовій інспекції при Президентові України, яка спочатку входила до складу Адміністрації Президента України, а пізніше була реорганізована в окремий консультативно-дорадчий орган, що забезпечував діяльність Президента України як Верховного Головнокомандувача Збройних Сил України та Голову Ради національної безпеки і оборони України з питань контролю за військами.\nПеребуваючи у службовому відрядженні в США у якості спостерігача за двостороннім миротворчим навчанням «Щит миру-97», яке проходило в Каліфорнії на військовій базі Національної Гвардії США поблизу міста Сан-Луіс-Обіспо, я переконався, що навіть за океаном американці українського походження добре знають пісні Михайла Ткача. Якось під час цих міжнародних навчань пізно увечері представники американської й української сторін здійснювали переїзд до готелю. Усі були втомлені, а тривалий переїзд не радував.\nЩоб підняти собі і колегам настрій ми з відомим американським тележурналістом Юрієм Саєвичем, який з американської сторони забезпечував англійсько-український переклад, тихенько затягнули «Марічку» Михайла Ткача. Пісню підхопили інші учасники навчань. І куди поділася втома? На обличчях радісні посмішки. Декілька годин поспіль ми співали вже на повний голос й інші українські пісні, а коли приїхали до готелю, пожалкували, що переїзд виявився таким «швидким».\nНаприкінці 1998 року, переглядаючи увечері телевізійні новини, я побачив на екрані телевізора мужчину з пишною копицею сивого, практично білого, волосся, який розповідав про заснування нової громадської організації. На екрані висвітилось: «Голова Земляцтва буковинців у місті Києві «БУКОВИНА» Михайло Миколайович Ткач».\n«Невже це той самий поет Михайло Ткач?» – блискавкою промайнула в моїй голові риторичне запитання. – «І виявляється він є не тільки живим, а й зовсім ще не старим… та ходить тими самими вулицями Києва», – зашарівся я, усвідомлюючи свою хибну дитячу думку щодо віку автора буковинської «Марічки».\n- Що це ти раптом почервонів? – занепокоєно поцікавилася моя дружина Світлана, з якою у Чернівцях я закінчував 33 середню школу.\n- Ти ж бачила, що у Києві створено буковинське земляцтво, – не зізнався я у справжніх причинах свого хвилювання.\n- Буду вступати.\nПізніше, спілкуючись зі своїм другом і земляком Володимиром Саєнком, який на той час вже працював в Адміністрації Президента України, я поцікавився чи не знає він номеру телефону Голови буковинського земляцтва Михайла Ткача. Звичайно Володимир Михайлович знав цей номер і завдяки йому цей номер відтепер був і у мене.\nНабравшись сміливості, я зателефонував. За пропозицією Михайла Миколайовича ми домовились зустрітися увечері 1 січня 1999 року.\nДекілька тижнів пролетіло доволі швидко і за годину до часу призначеної зустрічі я з передчуттям новорічного дива увійшов на станцію метро «Позняки». Вийшов на «Золотих воротах», а далі пішки попрямував у бік Хрещатика по вулиці Прорізній, де у будинку 13 святкував Новий рік видатний поет пісенної української класики.\nУвійшовши під арку, пройшов у затишний двір. Ось і потрібний під’їзд. Набрав код, замок спрацював. Піднявся сходами, двічі натиснув на кнопку дзвінка біля цифр 36. Практично відразу вхідні двері відчинив Михайло Миколайович, запросивши до свого помешкання. Привіталися, повіншували один одного з Новим роком. Крім господаря у квартирі було ще двоє гостей – теж буковинці (Марко Файнер та Семен Цидельковський), які або недоспали під час новорічної «всенощної», або трішечки хильнули зайвого за святковим столом. Через деякий час вони вшилися, обіцяючи привітати з Новим роком ще Богдана Ступку, і ми залишилися з Михайлом Миколайовичем удвох.\nЯ розповів Михайлу Миколайовичу і про радіоточку свого дитинства з позивними чернівецького радіо, і про виконання його пісень військовослужбовцями під час миротворчого навчання «Щит миру-97», і про радість мого відкриття стосовно того, що він виявився не ровесником Івана Франка, а цілком живим, сповненим фізичних і духовних сил мужчиною. Разом ми посміялися над моїми дитячими фантазіями. А потім, вагаючись, я попросив Михайла Миколайовича, коли буде вільна хвилинка подивитись деякі мої вірші, які друкувалися переважно у військових газетах.\nПроте, у мене від хвилювання запаморочилось в голові, коли побачив, що Михайло Ткач, узявши аркуші паперу з моїми віршами, мовчки пересів у крісло за свій письмовий стіл, вдягнув окуляри і почав читати, не відкладаючи цю справу на ранок чи інший день. «Боже, який сором!» – Ледве не провалився я крізь землю доки Михайло Миколайович читав. – «Фактично нав’язав такій Людині, щойно познайомившись із нею, займатися у святковий день буденними справами!»…\nАле Михайло Ткач саме така Людина – без пихи і фальші, водночас – щира і добре знаюча собі ціну.\n- Я підпишу Вам свою останню поетичну збірку і подарую магнітофонну касету з піснями на мої слова, – нарешті підняв свої очі Михайло Миколайович, дивлячись на мене зверху окулярів, але нічого не кажучи стосовно прочитаного.\n- Дуже Вам дякую, – з тремтінням у голосі відповів я, миттєво оголосивши собі вирок та продовжуючи подумки розпікаючи себе: «Не сподобалось… А кому сподобаються вірші після новорічних навантажень? Що ж, так тобі і треба! Вже на генеральській посаді, а як пацан продовжуєш віршувати… У 47 років поводишся як школяр молодших класів…».\nТа Михайло Миколайович щось писав і писав у книжечці з сірою палітуркою, витягнувши її із шухлядки свого письмового столу. Потім підвівся, знову подивився на мене зверху своїх окулярів і оголосив написане: «Славному землякові Володимирові Миколайовичу Мельникову – людині поетичної душі на добрі сподівання, з побажанням найкращих гараздів».\n- А вірші мені сподобались, – додав він, потискуючи мені руку. – Видавали свої поетичні збірки?\n- Ні… Ніколи… Маю тільки декілька публікацій у газетах і журналах… А, якщо чесно, тільки у дитинстві мріяв стати поетом чи журналістом. Тепер вже запізно…\n- Як це запізно? – обірвав мене Ткач. – Готуйте свої поезії. А я напишу до Вашої першої книги передмову…\n«Невже це все відбувається зі мною? Невже це не сон?», – паморочилося в моїй голові від приємного тепла новорічного дива, яке розливалося по усіх жилах, наче після першого ковтка духмяного коньяку.\n- Д-д-дуже Вам дякую, Михайле Миколайовичу, – видавив я із себе, притискаючи до серця касету з піснями і книгу Михайла Ткача «Зазим’є» та опустивши долу очі, в яких стояли сльози безмежної вдячності за почуте добре слово…\nДодому я теж їхав у напівпустому святковому вагоні метро, занурившись, як у ласкаві хвилі теплого моря, в поезії подарованої книги Михайла Ткача, якого я відкривав для себе як майстра слова, мудрого філософа, вдячного і люблячого сина та брата, відданого своєму коханню мужчину, батька щасливої родини і справжнього патріота рідної землі та новітньої України.\nНаступного тижня в офісі на вулиці Олеся Гончара я написав заяву про вступ до Буковинського земляцтва, а значно пізніше за пропозицією Михайла Миколайовича мене разом з Володимиром Саєнком було обрано до складу Ради цієї громадської організації.\nУ різдвяну ніч 7 січня 1999 року щось примусило мене прокинутись. Розтуливши очі, у темряві я побачив серед кімнати яскраву постать у довгих, білих одежах. Сяйво, яке випромінювала невідома постать було бурхливо-теплим і радісним як липневе сонце, і таким яскравим, що роздивитися риси його обличчя було практично неможливо. Я відчув, що не можу вимовити жодного слова. Проте раптом усвідомив, що розумію кожну думку невідомого, а він так само «чує» кожне моє слово, не вимовлене мною уголос.\nНаш «діалог» тривав і тривав, а моя душа з кожною секундою спілкування наповнювалася почуттями безмежного щастя і добра з поступовим усвідомлення хто є моїм нічним гостем…\n«Твори і випромінюй навколо себе добро, сину мій, і пам’ятай, що відтепер я завжди із тобою, а ти – в мені», – нечутно вимовив гість і сяйво в кімнаті раптом зникло.\nЗ цими словами я прокинувся вдруге і схвильовано підвівся з ліжка. Вперше у своєму житті я побачив сон уві сні. Але справжнім дивом було те, що почуття Щастя і Добра, які вирували у моїй душі під час сну, нікуди не зникли. Я радів цьому, як мале дитя, посміхався сам собі, милуючись засніженим пейзажем за вікном, і тихо, щоб не розбудити дружину, прошепотів: «Дякую тобі, Господи, за цей диво-сон у різдвяну ніч».\nА вранці, аналізуючи деталі різдвяного сну, я раптом збагнув, що у нічного ангела саме таке пишне, біле волосся як у Михайла Ткача. «Може це він приходив до мене уві сні», - припустив я, але відкинув ці думки, оскільки знайомство з видатним поетом мені була дароване Богом наяву, а не уві сні.\nПізніше я розповів про цей сон Михайлу Миколайовичу і він пожартував, що вночі у спальню він до мене точно ніколи не вдирався та, посміхнувшись тихо і серйозно підтвердив, що того нічного ангела, мені послав сам Господь.\nАле що б там не казав Михайло Миколайович для мене він став і другом, і вчителем, і справжнім ангелом дива, завдяки якому здійснилися мої дитячі мрії. І я дуже радий, що свої слова вдячності цій Людині я встиг сказати і словами, і своїми вчинками багато-багато разів ще за його фізичне життя на нашій планеті Земля.\nПригадую як я приїхав у звичайний буденний день до М.Ткача на Прорізну 13 з віршами, які написав на його честь, і схвильовано та розчулено прочитав їх, підглядаючи у шпаргалку:\nМихайло Ткач… Білоголовий,\nЯк ангел дива уві сні.\nВін – незабутнє, тепле слово,\nДжерельні, лагідні пісні.\nМихайло Ткач – це світ смерічок\nІ кучерявих ясенів…\nУ буковиночки Марічки\nВін сином є серед синів.\nТа син Миколи і Марії\nНе тільки Буковини син,\nВін ціле людство словом гріє,\nЙого співає і грузин,\nІ росіянин… Я у Штатах\nЗ американцями співав\nПісні Ткача, та так, що в Татрах\nТой спів і горець відчував.\nЯк білий сніг Ткача сивини,\nОзнака мудрості і втрат.\nКоли втрачаєш половину,\nВлучає в серце сніг і град,\nТа у зазим’є холод кличе…\nАле у білій сивині\nЙ лелека весняна курличе,\nІ яблуневий цвіт весни.\nТож рано у зазим’є, рано!\nЩе довго наяву й у снах\nВам промовляти: «Добрий ранок!\nТи знов прийшла, моя весна!»\nМихайло Миколайович, дослухавши, мовчки пішов на кухню і повернувся з горілкою та келихами. Ми випили по «гранчику» і «за здоров’я», і «за добрий ранок» і «за майбутню весну», яка неодмінно прийде з чарами кохання та з новими піснями.\n«Спочатку було слово, - неодноразово цитував М.Ткач Біблію, підкреслюючи, що у пісні первинними є слова, а не мелодія, так само як у діаманта первинним є алмаз, а не його огранка ювеліром. - Написати вірші для пісні значно складніше, ніж просто вірші, - вважав Ткач, бо, на його думку, найважливішою вимогою при написанні пісенного поетичного твору є використання слів з якомога більшою кількістю голосних звуків «а», «о», «і» тощо. Завдяки голосним звукам пісня ллється у виконавця природно і потужно, як річка. Крім того, декламуючи або читаючи вірші, можна собі дозволити зробити невелику паузу, щоб відокремити одне слово від іншого. Водночас під час виконання пісні слухач не бачить тексту, а тільки чує співака і тому деякі слова, невдало поставлені поруч, часто-густо зливаються в інше незрозуміле слово, спотворюючи зміст та ускладнюючи сприйняття слів пісні. А щоб дійти до серця кожної людини, щоб поетичне слово проросло у кожному серці зернами добра і любові, усі слова пісні з першого до останнього мають бути правильно почуті слухачами».\nЯ дуже вдячний Михайлові Ткачеві за його науку і даровану радість дива, завдяки яким згодом на мої слова з’явилось чимало патріотичних пісенних шлягерів, присвячених людям у погонах.\nУ вересні 2001 року, коли мені вже виповнилось 50 років, на першій програмі Національного радіо на мої слова і музику пролунала моя найперша пісня «Миротворці» у виконанні квартету «Новий стиль» ансамблю пісні і танцю внутрішніх військ України.\nХіба це не диво? У 50 років я став батьком, народивши свою першу дитину-пісню, яка у грудні вже виконувалася в будинку офіцерів на День Збройних Сил України, та в Національному палаці «Україна» на День міліції! Більшість митців переживали подібні емоції у своєму житті, коли були ще зовсім молодими.\nНаприкінці 2001 року я звільнився з військової служби і продовжив державну службу в Адміністрації Президента України на посаді заступника керівника управління Головного управління з питань діяльності військових формувань та правоохоронних органів, яка згідно з відповідним Указом Президента України також належала до генеральських посад.\nПопри службову завантаженість мої дружні і творчі зустрічі з Ткачем, членами його родини не припинялися. Ми разом святкували наші дні народження, ходили на спектаклі та концерти, обговорювали нові пісні і допомагали один одному, бо у кожній родині часом виникають проблеми, які неможливо вирішити, якщо не буде дружньої підтримки.\nМихайло Миколайович з глибокою любов’ю і турботою відносився до своєї молодшої сестри Надії, що мешкає у Чернівцях на вул. Жукова 13. Він завжди переймався і долею племінника Юрія – сина Надії, який не без нашого спільного сприяння та підтримки служить сьогодні на Буковині в прокуратурі.\nНа п’ятий рік нашої дружби у 2003 році я приніс Михайлові Миколайовичу рукопис свого першого літературно-художнього видання «Друзям».\n- Ось… Як Ви порадили… Все підготував… А тепер вже є і спонсори, – намагаючись подолати своє хвилювання, звернувся я до Ткача, тримаючи обома руками перев’язаний пакет аркушів формату А4. – Ви ж обіцяли написати вступне слово…\n- Я все пам’ятаю, – пробурчав Ткач, приймаючи рукопис. – Нарешті… Не пройшло і п’ять років…\nА через тиждень Михайло Миколайович зателефонував мені на мобільний:\n- Добрий день, Володимире Миколайовичу. Я тут поруч на Шовковичній. Чекаю Вас біля Кловського ліцею.\n- Доброго дня, зараз буду, – кулею злетів я по сходах третього під’їзду Адміністрації Президента України і вже через п’ять хвилин побачив Михайла Ткача у парадному костюмі та вишиванці.\n- Ще раз Доброго дня, – знову привітався Ткач, побачивши мене на переході-зебрі через вулицю Шовковичну. – Я тут у онуки. Ліцей закінчила. А це Вам, моє слово і благословення. Михайло Миколайович потиснув мені руку, обійняв та передав прозору течку з текстом, надрукованим на друкарській машинці.\nКожен, хто має мою першу поетичну збірку «Друзям», видану у 2003 році, може прочитати на 3-4 сторінках книги цю передмову видатного українського поета Михайла Ткача:\n"РІВНЯННЯ НА СЛОВО\nУ запропонованому читачеві поетичному доробку Володимир Мельников як автор не виглядає юним початківцем, який перебуває в пошуках самого себе. За кожним віршованим рядком проглядається чималий життєвий досвід речника, прослідковується вектор образного світосприйняття і досконалість авторської думки, себто, висловлюючись військовою термінологією, відзначаємо чітке рівняння на слово.\nДарма, що подекуди літературне ремесло ще не досягає абсолютної професійності, але ці реалії набуваються з часом, у процесі формування критичного самоаналізу. Головне, що Мельников як поет – правдивий у поетичній спостережливості і щедрий та й вимогливий у доборі виражальних засобів.\nЗадивилась у небо бабуля,\nВже у вирій душа її хоче.\nСказано просто, але з таким філософським роздумом, який заторкає душевні фібри людської сутності.\nМене як людину, що причетна до пісенного творчого процесу, тішить, що Володимир Мельников як колишній військовик досить успішно спробував себе в жанрі армійської пісні, і тут особливо прислужився його природній музичний дар, часом він сам мелодійно озвучує свої пісенні вірші. Якщо зважити, що наші професійні поети майже нічого не роблять, щоб озброїти нову армію незалежної держави тематичними піснями, то полковника-поета Мельникова у такій іпостасі треба тільки вітати.\nОтож, дорогі шанувальники поезії, закликаю всіх вас щедро причаститися до творчого доробку Володимира Мельникова і доповнити ряд улюблених своїх поетів ще одним поетичним іменем!\nМихайло Ткач, лауреат Національної премії України імені Тараса Шевченка, заслужений діяч мистецтв, народний артист України".\nСаме із цим благословенням М.Ткача вийшла у світ моя перша книжка віршів, написаних українською, російською та англійською мовами.\nОкрилений цим благословенням видатного поета, я продовжував творити і працювати. Мої пісні теж включилися в активну роботу з патріотичного виховання молоді у Збройних Силах України, Державній прикордонній службі України, у внутрішніх військах і в міліції Міністерства внутрішніх справ України, серед рятувальних загонів Міністерства з надзвичайних ситуацій України та у підрозділах Служби безпеки України. На пісні «День Перемоги», «Наш день» (до дня міліції), «День Незалежності», «Крапові берети», «Внутрішні війська – хлопці синьоокі», «Новий рік», «Хай щастить», «Балада про сержанта», «Мамин заповіт» були створені відео-кліпи, які неодноразово транслювалися на каналах центрального телебачення України.\nЗа мій внесок у патріотичне виховання молоді та піднесення престижу і ролі професії військовослужбовців та правоохоронців у розбудові нової України у 2002 році мене нагороджують відзнакою МВС України «Десять років внутрішнім військам МВС України», у 2003 році – медаллю «За сприяння в охороні державного кордону України».\nНаприкінці 2003 року переводом з Адміністрації Президента України до Державного управління справами Президента України мене призначають на посаду начальника управління економічного розвитку, а постановою Кабінету Міністрів України мені було присвоєно ІІІ ранг державного службовця, еквівалентний військовому званню «генерал-лейтенант».\nА у травні 2004 року я стаю лауреатом мистецької премії «Смарагдова ліра» за перше місце у номінації «Музика» за цикл пісень, присвячених прикордонникам України.\nУ 2004 році за мою пісенну творчість мене нагороджують відзнакою Міноборони «Знак пошани», почесною відзнакою Головного управління розвідки та відзнакою МВС України «За сприяння органам внутрішніх справ України». А 3-го жовтня 2004 року в Національному палаці культури і мистецтв «Україна» за активним сприянням моїх земляків Тальського Ростислава Борисовича, Саєнка Володимира Михайловича та буковинського земляцтва у місті Києві відбувся благодійний захід «Ми служимо народу України» – мій творчий вечір, присвячений 60-й річниці звільнення Києва від фашистських загарбників.\nМабуть уперше в історії незалежної України на головній сцені держави вдалося зібрати разом артистів Збройних Сил, МНС, МВС, СБУ та Державної прикордонної служби України, об’єднаних моїми патріотичними і ліричними піснями. Двадцять сімей загиблих військовослужбовців і правоохоронців після проведення цього благодійному заходу у різних регіонах України отримали матеріальну допомогу.\nПрактично через місяць після проведення благодійного концерту в Національному палаці «Україна», 8 листопада 2004 року Указом Президента України №1376 мені (не гуманітарію за освітою, кандидату технічних наук і автору понад 100 наукових робіт та винаходів у галузі складних кібернетичних систем) було присвоєно почесне звання «Заслужений діяч мистецтв України».\nСталося ще одне диво у моєму житті, і добрим ангелом цього дива був мій дорогий друг, мій творчий наставник Михайло Ткач.\nНа свій день народження 26.11.2004 року Михайло Миколайович як завжди запросив до себе мене і мою дружину Світлану. Вже декілька років поспіль цей день ми щороку святкували разом у затишному сімейному колі.\nКрім нас і родичів М.Ткача (Валентини Данилівни, з якою Михайло Миколайович перебував у цивільному шлюбі, та доньки поета Марії Михайлівни) за святковим столом також були Володимир Олександрович - письменник та народний депутат України, письменник Петро Ілліч Осадчук та заслужена артистка України Наталія Ятченко з тріо «Либідь» – відомого вокального колективу та чи не найкращого виконавця пісень Михайла Ткача.\nПід впливом шотландського віскі, а можливо перебуваючи у стані ейфорії від президентських перегонів (результати другого туру офіційно ще не були офіційно оголошені), Володимир Олександрович увесь час перескакував на політичні теми, підносячи до небес ділові якості колишнього Глави Національного банку України, Прем’єр-міністра України, кандидата у Президенти України Віктора Ющенка та завдаючи нищівних ударів його опонентам і діючому на той час Президенту України, не дуже переймаючись підбором своїх слів та виразів.\n- Щоб цей Кучма здох! – З класовою ненавистю, наче на трибуні Верховної Ради України, рубав Володимир Олександрович, пригадуючи лікування Леоніда Даниловича у Баден-Бадені. А те, що народний депутат України казав про Януковича, сьогодні і згадувати непристойно.\nЧоловіки старалися не реагувати на ці «розглагольствування» політика, коректно переводячи розмови в інше русло та розуміючи, що знаходяться на святкуванні дня народження Михайла Ткача, а не у студії телевізійного шоу. Та жінки… Хіба вони могли втриматись?\nНаталія Ятченко, підхопилася з місця і, перед тим як з обуренням покинути гостинну оселю Михайла Ткача, повідала історію про своє випадкове «знайомство» з Віктором Януковичем, яке сталося ще за декілька років до виборчих перегонів.\n«У ресторані, де святкувалось весілля, зайшли перекусити декілька осіб, серед яких був і Віктор Федорович. Побачивши молодих, Віктор Федорович щось сказав своїм супутникам і вийшов із зали. Повернувся він хвилин через п’ять із великим букетом троянд, який купив десь за рогом, і вручив його молодим, сердечно привітавши їх з радісною подією. Молоді були щасливі і зворушені таким несподіваним душевним поривом відомої людини. Про цей випадок ніхто, ніколи і ніде не згадував, щоб підняти рейтинг кандидата у Президенти України. Водночас цей випадок характеризує Віктора Федоровича як людину. А чи опустився би з небес до людей у такій ситуації зарозумілий пан Ющенко?», – вже у дверях завершила свій монолог співачка і з обуренням зачинила за собою двері квартири.\n- Ющенко під час свого прем’єрства підвищив зарплатню вчителям і лікарям, – навздогін співачці переможно кинув Володимир Олександрович, наповнюючи у котрий раз свій келих заморським міцним напоєм.\n- Аякже, підвищив! Ваш Ющенко заліз мені та іншим родинам військовослужбовців у кишеню. У нас забрав, а іншим дав. Дуже гарну справу зробив, – не забарилася з реплікою моя дружина Світлана, яку я відразу тихенько штовхнув під столом, щоб ситуація не вийшла з під контролю. – А бажати будь-якій людині «здохнути» негоже, тим паче, що ця людина є Президентом України, – нарешті поставила крапку Світлана у своїй репліці.\n- Це неправда! – Завзято відреагував Володимир Олександрович.\n- Правда, правда, і Ви це знаєте, – твердо заперечила моя дружина. – Усі пільги і щодо комунальних послуг, і щодо інших позицій у військовослужбовців ваш Ющенко забрав!\n- Там були відповідні компенсації, – наполягав депутат.\n- Я ж краще знаю, на власному гаманці! Ніяких компенсацій не було, – із сталевими нотками у голосі знову заперечила Світлана депутатові.\nСлава Богу, до мордобою як у Верховній Раді України не дійшло і конфліктна ситуація поступово розсмокталася. Але Ткачеві було цікаво, хто ж мав рацію у спорі авторитетного письменника з моєю дружиною щодо компенсації пільг, скасованих у неконституційний спосіб військовослужбовцям. Оскільки за столом ми сиділи поруч, Михайло Миколайович нахилився ближче до мене і тихенько запитав:\n- Так що, дійсно тоді військовим нічого не компенсували?\nЯ так само тихо відповів:\n- На жаль ні, не компенсували. Усе завершилось тільки обіцянками…\nСвяткування дня народження Ткача тривало до пізнього вечору. Політики вже ніхто не торкався. Усі жартували і сміялися. А найдотепнішими жартами як завжди відрізнявся Петро Ілліч Осадчук.\nКоли пляшка віскі, якою пригощався нардеп, спорожніла, Володимир Олександрович почав збиратися додому, а з ним і усі гості. Попрощавшись із Ткачем, гості шумно вийшли із квартири і сходами спустилися у двір.\nВолодимир Олександрович після цілої пляшки віскі, як це не дивно, виглядав цілком адекватним. Галантно, як справжній кавалер він на прощання навіть поцілував Світлану, потім сів за кермо власної машини з депутатськими номерами і розчинився у сутінках нічного Києва.\nТоді, у листопаді 2004 року, ніхто, у тому числі і сам Михайло Миколайович, навіть не могли припустити, що наступний день народження видатного поета вже не святкуватиметься у дружньому колі друзів та найближчих родичів.\nДобре пам’ятаю ранок 19 жовтня 2005 року, коли я декілька разів зателефонував на домашній телефон Михайла Миколайовича і не почув відповіді. Мобільний телефон Ткача теж був не зайнятий і теж не відповідав. Це мене збентежило, бо я знав, що 19 жовтня день народження Валентини Данилівни і Ткач ніколи не відлучався з дому у цей день, а мобільний телефон він завжди тримав поруч із собою.\nБлизько одинадцятої години ранку я вийшов з Готелю «Дніпро», де у цей час працював радником голови Правління, та перетнувши Хрещатик, звернув на Прорізну. Відчуваючи біля серця неприємний холодок, піднявся на третій поверх та натиснув кнопку квартирного дзвінка. До дверей ніхто не підходив. Ще раз набрав номери домашнього та мобільного телефонів. Ніхто не відповідав.\nСпустився униз і зазирнув у вікна з вулиці. Мені показалося, що у великій кімнаті, яка одночасно була робочим кабінетом Михайла Миколайовича, горить світло. Дивно. Чому тоді ніхто не відповідає?\nОскільки у мене був ще телефонний номер його племінника, відразу подзвонив Юрію Ватаманюку, повідомивши його про можливу біду з Михайлом Миколайовичем. Племінник мене заспокоїв:\n- Михайло Миколайович імовірно затримався на фестивалі «Грай гармонь».\n- Юра! Михайло Миколайович завжди відповідав на мої дзвінки. У тебе ж є телефонні номери Марічки, або інших дітей Михайла Миколайовича. Зателефонуй їм.\nНехай терміново перевірять квартиру батька, або з’ясують чому він не відповідає.\nЮра передзвонив Марії Михайлівні, доньці поета, яка теж була переконана, що тато ще не повернувся з фестивалю, а Валентини Данилівни через хворобу когось із родичів теж у цей день немає вдома. От такий прикрий збіг обставин. Тому, дверні замки було зламано тільки через добу.\nМихайло Миколайович лежав безпомічний і непритомний у квартирі один. Проте, шанс повернути його до активного життя вже було втрачено, хоча і діти, і сестра Надія Миколаївна робили усе можливе і неможливе, щоб врятувати батька і брата.\nА я, ще раз прокручуючи в голові ті трагічні події, каюсь і сам собі не можу пробачити, що був недостатньо наполегливим і рішучим, що сам не став ангелом для Михайла Миколайовича. Можливо, мені треба було самому зламати ті кляті замки ще вранці 19 жовтня 2005 року, але я сподівався на родичів та сусідів. Можливо саме через мою нерішучість усе сталося так як сталося.\nМайже відразу, як тільки хвороба підкосила поета, Надія Миколаївна, лікар за фахом та спеціаліст з великим досвідом роботи у сфері практичної медицини, перевезла брата з Києва до Чернівців, який відтепер потребував цілодобового догляду. Влітку 2006 року, перебуваючи у місті мого дитинства, я відвідав Надію Миколаївну і Михайла Миколайовича на вулиці Жукова 13. Завдяки операціям та професійному догляду у Михайла Ткача з’явилася позитивна динаміка. Він почав потроху говорити, впізнавати людей, але хвороба його таки знесилила. Надія Миколаївна показала мені професійне ліжко, застелене ідеально відпрасованими білими простирадлами, на якому лежав її старший брат, та можливості ліжка займати майже вертикальне положення, забезпечуючи проведення необхідних вправ і гігієнічних процедур.\n- Міша, подивись, Володимир Миколайович прийшов! Привітайся з Володимиром Миколайовичем, – звернулася Надія Миколаївна до брата, узявшись за його ліву руку.\nМихайло Миколайович, схудлий та без звичної для нього пишної шевелюри, повільно повернув обличчя до мене і тихо вимовив два слова:\n-Володя… Володя…, – але більше нічого не додав, дивлячись мені просто у вічі, і здавалося, що великий майстер слова і видатний український поет Михайло Ткач вже встиг зазирнули у найвіддаленіші далі безмежного і неосяжного всесвіту.\n-Михайле Миколайовичу, одужуйте! Ми Вас чекаємо! – Нахилився я і поцілував поета, відчуваючи тепло його гладко поголеного обличчя і приємний аромат лосьйону чи парфумів. – До скорого побачення у Києві…\nНа жаль, це було наше останнє побачення з Михайлом Ткачем. Страшну звістку про його смерть я отримав, перебуваючи на відпочинку у Єгипті. Але таки встиг прилетіти з Єгипту та попрощатися з моїм Ангелом, другом і вчителем та кинути грудочку землі у його могилу.\nЗ ним я подумки раджусь майже щодня і дуже тішуся, якщо Михайло Миколайович часом щось тихо шепоче мені з небес, наприклад, «Не вір лицемірам», коли дехто картинно і артистично, але на думку Ткача не щиро, проголошує гучні тости за його світлу пам’ять.\nМене також тішить думка, що нашу дружбу та мої почуття поваги і любові до Михайла Ткача ніхто і ніколи не зможе силоміць забрати, поцупити чи розділи на маленькі шматочки, як інколи без дотримання норм моралі та заповідей Божих ділиться між спадкоємцями матеріальна спадщина після смерті людини.\nСайт «Поетичні майстерні»\nОтримано з https://uk.wikisource.org/w/index.php?title=Михайло_Ткач_–_мій_друг_і_ангел&oldid=95446


«Краще бути оптимістом, який нічого не знає» - Останні та актуальні новини України та світу, новини дня онлайн - Україна Молода\nГоловна > Культура > «Краще бути оптимістом, який нічого не знає»\n17 серпня Андрієві Кузьменку — лідеру гурту «Скрябін», знаному музиканту, телеведучому, письменнику та продюсеру — виповниться 45 років. Із них 25 він — у шоу–бізі. Напередодні ювілею Кузьма розповів «УМ» про свою нинішню, часто парадоксальну, творчість, телевізійні «міражі», майже десятирічну атмосферу комфорту, близьких по духу людей, а також тих, хто в Україні несправедливо призабутий.\n«Рахувати дати — то є ідіотська традиція»\n— Андрію, який найперший подарунок до дня народження пам’ятаєте саме від батьків і чи зберігся він до сьогодні?\n— Ой Боже, я не люблю на ці теми говорити, чесно... Свій день народження — це остання річ, що я люблю в житті. І це не тому, що нікому не цікаво. Це мені, в першу чергу, не цікаво. Так що сорі.\n— Тоді давайте про гурт. У нього, якщо не помиляюся, 25–річний ювілей наступного року? А вам цьогоріч знакові 45...\n— Я не знаю... Якийсь там ідіотський ювілей... Ну який ювілей, у кого? Нема в світі такого. То в нас тільки звикли все рахувати, відміряти, щось перевіряти, роздавати до круглих дат «заслужених» чи «народних». То є ідіотська традиція. «Заслужений артист Америки Майкл Джексон» — вже смішно, правда? Я ні за чим таким не женуся. Головне — що конкретно ти робиш і, звісно ж, результат.\n— Зараз у вас триває тур Україною на підтримку нового альбому «Добряк». Які пісні найкраще сприймає аудиторія?\n— «Мам» і, як це не парадоксально, «Саня–друг». На цю пісню в нас іще навіть кліпу немає, ми тільки у процесі, а нею закінчується чи не кожен концерт. Народ якось так моментально «в’їжджає» в неї. Взагалі, за 25 років, які я в шоу–бізнесі, досі не знаю ці алгоритми, як написати пісню, щоб вона напевно потрапила в медійний простір. Гарантії немає ніколи. Якісь пісні здіймають хвилі, якісь не здіймають. Тут ніколи не вгадаєш.\n— Які три тексти власних пісень, але з різних часів, вам найближчі по духу?\n— Воно ж усе вийшло з однієї голови, так що не може бути «дальших» чи «ближчих». Це — як діти. Особливо ті, ранні. Але такого, що от є улюблені і є такі, що ненавиджу, точно нема.\n«Телебачення — не професія, а так, випадкова віха в моєму житті»\n— Режисерами кліпів за всю історію «Скрябіна» були переважно Придувалов, Зайковський, Єрмоленко. А от нещодавній відеодоробок на пісні «Місця щасливих людей», «Мам» і «Добряк» ви режисували вже особисто. Розкажіть про цей досвід.\n— Та то не режисура, то просто настільки інтимні речі, що мені не хотілося впускати туди чужих людей! Крім того, чесно кажучи, момент висвітлення тих відео на телебаченні зараз виглядає, як міраж. Тому ми не запрошуємо і, думаю, не будемо більше запрошувати режисерів до зйомки кліпів, оскільки телебачення перестало брати кліпи з тієї простої причини, що вимагає за них гроші, а я не збираюся їх давати. Є, зрештою, iнтернет, куди той матеріал можна викладати.\n— Ви однаково успішний музикант і телеведучий, однак що все–таки на першому місці?\n— Не вважаю себе телеведучим. То взагалі не професія, а так, випадкова віха в моєму житті. Я себе не бачив на екрані жодного разу, жодну програму ніколи до кінця не дивився, і тому до того абсолютно ніяк не ставлюся. А от концерти — то так, бо знаю, що це справді вмію.\nЩодо телебачення, то тут усе відносно, тим паче що в нас воно на страшенно низькому рівні порівняно з тим, яке мені хотілося б дивитися. Наприклад, серед пріоритетних і справді улюблених — російський телеканал «Дождь». Мається на увазі з публіцистичних жанрів. А взагалі за новинами стараюся не слідкувати, тому що, як казала Раневська, «оптимізм — це є відсутність інформації». Тому краще бути оптимістом, який нічого не знає, ніж загинатися і ростити собі горб від того, що навколо самi проблеми.\n— До всіх ваших творчих амплуа, ви ще й дуже цікаво пишете. Коли і про що нарешті буде наступна книга?\n— Я не знаю, коли в мене наступна пісня буде, я он не можу доїхати додому ніяк і все записую на телефон якісь ідеї. Ну просто нема часу, я ж постійно на концертах! По–моєму, треба вийти на пенсію, щоб написати наступну книгу. Тоді я просто перегрів голову на морі, от і полізли думки над ранок. У результаті написав якусь страшну історію про місто, в якому не ходять гроші (сміється). Просто вирішив зафіксувати, і не більше. Та хлопці знайомі почитали і кажуть: «Слухай, там кілька таких смішних моментів є, а напиши ще, як ти на «Побєді» в Берлін їздив».\n— Справді, ви можете швидко захопити собою будь–кого, незалежно від того, що робите, а от цікаво, грати в кіно пропозиції надходили?\n— Ні, ніколи б і не пішов. Я не вмію грати ролі. Завжди, де б і що я не пробував щось зіграти, був «са–а–мим слабим звєном» (сміється).\n«Я хотів би бачити «Пающіє труси» сатирично–панківськими»\n— Епатажно–стьобний проект «Пающіє труси», до якого продюсерством причетні і ви, видався досить вдалим. Під чиїм патронатом цей гурт зараз і як у них узагалі сьогодні складається?\n— У них Володя Бебешко виступає продюсером і повністю займається стратегічним управлінням. А я роблю їм тільки пісні, але фактично під його «диктовку». Трохи інакше цей гурт бачу, я би хотів, щоб вони були такі злобно–сатирично–панківські, а він пробував їх загнати в поп–обкладинку. Мені то не дуже імпонує, тому я стараюся не робити їм зараз ніяких пісень — просто в надії, що визріє в голові якась кардинальна стратегічна модель. Я дуже хотів би, щоб вони були, як і задумувалося спочатку, жіночим «Сектором газа», як їх, до речі, в Росії і називають.\nЯ не продюсую взагалі нікого, крім власної групи. Але той продюсинг навіть продюсингом назвати не можна. Те, що ми «пашемо» і не боїмося роботи, то є так, але продюсингом це не назвеш. Ми не зустрічаємося, аби проводити бесіди чи продумувати якусь спеціальну стратегію гурту. В нас навіть офісу нема. Просто створюємо пісні і їдемо на концерти, слава Богу, є ще такі люди, які на них приходять.\n— Якби у вас була можливість, то які несправедливо призабуті імена виконавців чи гуртів повернули б?\n— У першу чергу, це точно був би Тарас Петриненко. Думаю, його пісні й музику треба було б ввести і в шкільну програму, тому що він — один iз небагатьох людей, якщо не єдиний, хто про Україну писав так, як треба, а не так, як просили. Дітям таке обов’язково треба висвітлювати.\n— А щодо Юлії Лорд?\n— О, як на мене, вона була найцікавіша вокалістка, адже такого вокалу, як у неї, більше не було ні в кого. Вона б могла зробити мегакар’єру. Та і камбек її не вийшов, на жаль. Вона була альтернативною музиканткою, а той музичний продукт, яким вона прагнула повернутися, був задуже прилизаним, попсовим. Погодьтеся, «Муза–медуза» і тодішній «Танець душ» — дві різні речі. Звичайно ж, камбек набагато важче зробити, бо він має бути голоснішим, нiж сам дебют, i, звичайно ж, набагато вдалішим.\n«Зараз у мене найщасливіший період у житті»\n— Навесні 2012 р. був кастинг для шоу «Мамо, я в ефірі» для ТВi. Ви як ведучий того проекту як оцінили актуальність передачі загалом?\n— Я задоволений цим проектом. Усього було повних 13 програм, куди ми запрошували всіх тих людей, які попередньо не проходили на різних талант–шоу. У себе ми їх не оцінювали, як на тих шоу, а просто давали три хвилини в ефірі, де вони могли робити те, що хочуть. Знаєте, мене завжди обурюють ті всі психологічні травми, що отримують люди в ефірах тих ідіотських талант–шоу. Адже купа справді талановитих людей iде звідти з розбитою душею. Хто б там що не казав, а навіть у сильного духом, якщо він тричі поспіль програє в талант–шоу, той дух точно буде стухати.\n— Який iз тієї великої кількості проектів, ведучим яких ви були, є найріднішим?\n— Напевно, все ж таки «Шанс». Це був дуже цікавий проект. Та якби він ішов сьогодні, з кількістю тих талант–шоу в ефірі, «Шанс» залишився б просто непомітним, враховуючи наші тодішні копійчані бюджети і ті сотні тисяч доларів, які вбахують у запозичені проекти зараз.\n— Те, що ви не прагнете гучної слави, нагород і звань, — зрозуміло, але що ще вас рухає уперед, крім як позиціонування своєї музики?\n— Просто, я більше нічого не змію робити нормально (сміється). Людина, така, як я, може займатися тільки таким. Сидіти на одному місці я точно не зможу. Моє життя — то постійний рух. Крім того, коли ти оточений людьми, з якими тобі комфортно чи не десять останніх років, то постійно перебуваєш в абсолютній атмосфері комфорту, а це окрилює ще більше.\n— Чи є у вас такі друзі, поза родиною, що ідуть з вами в ногу все життя? Сьогодні це велика рідкість...\n— У мене хороші дружні взаємини по музичному цеху з Сашком Положинським, Тарасом Чубаєм, Женькою з «O.Torvald». А так... От, наприклад, з Бебешком нас друзями важко назвати, він більше мій хрещений тато, тому що з нього все починалося. А якось так склалося, що саме з ним ми все життя ідемо поряд. Я йому кожен день телефоную... І, як то не парадоксально, повір, не було би його, то незрозуміло, чи виріс би «Скрябін» за межі Новояворівська взагалі...\n— Якби сьогодні тільки довелося б обирати своє заняття у житті, що б це було?\n— Зараз у мене найщасливіший період у житті, і я би нічого не міняв. Адже якби щось змінив, воно б не дійшло до того, що в мене є сьогодні. Тому молодшому собі на 30 років я би сказав так: «Чувак, роби то всьо, що робив!».\n(творчий псевдонім — «Кузьма»)\nУкраїнський співак, письменник, телеведучий, продюсер, актор, лідер гурту «Скрябін»\nНародився 17 серпня 1968 року в місті Самбір на Львівщині.\nНа початку 90–х «Скрябін» грав у нічних клубах у стилі new romantic і техно (саме на таких виступах Кузьма і Шура — Сергій Гера — почали експериментувати з діджейським устаткуванням і сучасними звуками). Відтак альбом «Птахи» приніс гурту з Новояворівська популярність у всій Україні.\nЗа час свого існування гурт випустив 22 студійні альбоми. «Взагалі «Скрябін» — це щось таке, може, навіть мало–малокосмічне, тобто воно ніколи не підкорялося ніяким правилам, — каже Кузьма. — Ми не робили це для чогось конкретно — ми просто це робили, тому що нам це було в кайф, а в якийсь момент зрозуміли, що з цього можна зробити щось нормальне».\nНа початку 2000–х років та під час Помаранчевої революції Кузьму багато критикували за часті концертні виступи на підтримку Кучми, Януковича та інших провладних сил.\nІз 2003 року Кузьменко почав працювати як ведучий програм «Шанс» і «Шейканемо» на каналі «Інтер». 2009 року Андрій створив гротескний гурт «Пающіє труси».\nАвтобіографічна книжка «Я, Побєда і Берлін» (2006) кілька разів перевидавалася.\nОдружений, має дочку Марію–Барбару (1997 р.н.).


"З моменту окупації українського півострова кремлівські злочинці займалися підготовкою до другого "референдуму", який вони дуже хочуть провести "за всіма демократичними нормами", мовляв, перший раз світ не визнав, але ж давайте знову спробуємо", - пише у своєму блозі Олексій Чибісов, повідомляють Патріоти України, і продовжує:\n"Про друге "голосування" в обмін на Донбас та припинення активної фази терактів путінські бойовики кажуть вже давно, звісно, поки що ніхто на шантаж не повівся. Але росіяни все ж таки активно готуються: вже шостий рік роблять життя кримських татар та проукраїнські налаштованих жителів неможливим. На півострів масово завозять некорінних мешканців російської глибинки до Криму, аби ще більше русифікувати і без того задурене пропагандою населення.\nТільки за офіційними даними нашого Міністерство з питань тимчасово окупованих територій та внутрішньо переміщених осіб до Криму для пошуку кращого життя приїхали щонайменше 400 тисяч громадян РФ. Їм розповідали про шикарну роботу, мальовничі місця та дешеву нерухомість. Спочатку потік понаїхавших був чималим, навіть не серед військових ЗС РФ, але ж після трьох років падіння каменів з неба "батьківщина" виявилася для окупантів надто суровою. Робочих місць замало, туристів немає взагалі, відсутня хоч якась нормальна банківська система та й з кримською пропискою неможливо отримати жодної візи. До всього додалось й те, що терористична влада почала "віджимати" та подекуди зносити придбані домівки, кажучи, що землю під них виділяли ще при Україні і то "було незаконно".\nА якщо звернути на увагу ще й на московські ціни при дуже низьких пенсіях та зарплатах, то життя окупантів взагалі можна назвати існуванням. Як і на Донбасі, але ж не стріляють. Цим аргументом Аксьонов, Путін та інші терористи й виправдовували погане життя у Криму, але ж всьому наступає кінець. Місцеві жителі зненавиділи незадоволених понаїхавших, звинувачуючи їх у всіх своїх бідах. А ті хто шукав кращого життя на анексованому півострові виявилися "не патріотами Криму" та почали масово повертатися у свої Челябинськи.\nДля терористичної влади відток громадян РФ з півострова – дуже болюча тема. Принаймні через те, що зупинити цю тенденцію аж ніяк не можна, а заманювати нових ватників пожити у не цивілізованому навіть по міркам Росії місці, вже немає чим. То ж, плани Путіна опинилися під загрозою, хоча, навіть попри всі турботи через тотальну пропаганду більшість населення все ж таки підтримує окупаційний режим та винить в усьому Україну".


Лідер команди «Черкаські Мавпи-01»: “Капітан повинен допомагати тренеру, бути взірцем для команди” | Черкаси Сьогодні\nМістоНовини - 09:35, 16 Грудня\nЛідер команди «Черкаські Мавпи-01»: “Капітан повинен допомагати тренеру, бути взірцем для команди”\n«Черкаські Мавпи-01» в цьому сезоні ще не програвали. Команда впевнено виграла два тури, в яких зустрічалася із сильними суперниками. Великий внесок у цьому успіху зробив лідер команди, 14-річний баскетболіст Юрій Романовський, пишуть на сайті “Черкаських Мавп”.\n– Я граю на позиції від першого до четвертого номера, це залежить від завдання, яке ставить тренер на гру. Більше подобається грати третього, це для мене більш комфортна позиція. Але завжди можу перебудуватися, проблем немає, – говорить про свою роль Юрій Романовський.\nЗа словами тренера команди, Василя Івлєва, у дитячому баскетболі гравці повинні вміти грати на всіх позиціях:\n– Завдання дитячого баскетболу – щоб кожен гравець міг грати на будь-якій позиції. Тому високі баскетболісти повинні вміти грати на позиції «маленьких». Юра Романовський може зіграти від 1-го до 4-го номера. Вміння грати на всіх позиціях зараз, допоможе гравцям у дорослому баскетболі. Зараз зріст Романовського – 190 сантиметрів, він спокійно може грати на позиції четвертого, за рахунок зросту та швидкості він здобуває легкі очки з під кільця. Він вміє виводити м’яч. Загалом же, ми орієнтуємося на одного з кращих перших номерів в історії – Меджика Джонсона, який міг закрити всі позиції. От якщо Юра виросте до двох метрів, він зможе грати і першим-другим. Всі задатки у нього є, він бачить майданчик, роздає передачі, добре захищається.\n– Юра лідер не тільки на майданчику, не тільки за статистикою (очки, хвилини, рейтинг). Він лідер на тренуваннях, приклад як треба тренуватися. Завжди працює на повну силу, завжди викладається. Хлопці за ним тягнуться. Також дає приклад поведінки, як потрібно себе вести в неформальній обстановці. До того ж, він добре вчиться в школі. Ініціативний та працьовитий. За рахунок своєї праці, за рахунок розуміння цього він стає лідером не тільки нашої команди, а й 2000-го року, – продовжує Василь Івлєв, головний тренер «Черкаських Мавп-01».\nНа старті цього сезону Романовський «в огні». Завдяки вражаючій грі пари Романовський-Голощапов «Мавпи-01» виграли усі шість матчів чемпіонату. Причому черкасцями були биті такі сильні команди як, «Хімік» та «КСЛІ-Авангард». Втім про свою результативність та статус лідера Юрій Романовський говорить скромно:\n– Мені довірили бути капітаном, це честь для мене. Капітан повинен допомагати тренеру, бути взірцем для команди. Також на майданчику потрібно швидко приймати правильні рішення, постійно бути першим. Я намагаюся робити це. І ті результати, які є на старті сезону – це завдяки наполегливій праці на тренуваннях.\n– Минулий сезон не можна записати йому в актив. Романовський пропустив багато матчів, у нього було два переломи. Багато пропустив, але все одно був лідером. За його відсутності неабияк розкрився Ілля Голощапов, став кращим центровим чемпіонату. Зараз на цю пару робимо великий акцент. Влітку з Юрою добре попрацювали, закріпили його ноги. І зараз він додає від гри до гри. Хлопці тягнуться за ним, допомагають йому, а він їм, – зазначає Василь Івлєв.\n– У минулому сезоні, у грі проти старших відчувалась різниця у фізичній підготовці, було тяжко. Але зараз цієї різниці вже немає і особливих труднощів я не відчуваю. Хоча гравці 2000-го року грають у значно швидший і більш контактний баскетбол, – пригадує Романовський.\nВасиль Івлєв, головний тренер «Черкаських Мавп-01»:\n– Потрібно працювати над кидком, йому треба навчитися кидати середні й дальні кидки. З під кільця він значно краще забиває, ніж у минулому сезоні. Зараз – забивати середні й дальні. Хоча триочкові ми ще не практикуємо, в одному з матчів за 2000-ий рік він забив п’ять триочкових. Будемо працювати і над цим. Треба вчитися робити швидкий кидок, що використовують сучасні команди – швидке отримання м’яча і відразу кидок, не більше півсекунди на це. Потрібно працювати над відсотком влучання, останні ігри він почав влучати зі значно кращим відсотком. А в цілому, ми на правильному шляху, якщо так працювати й надалі, все буде добре.\nРомановський на тренуванні з зірковим вихованцем “Мавп”, Святославом Михайлюком\nTags:«Черкаські Мавпи-01», баскетбол, Черкаси


З днем народження Валерій Сушкевич! – westsportcenter\nДорогий Валерій Михайлович, ось вже багато років Ви є прикладом для нас, Ви- наш учитель та друг, керівник та наставник. Тому сьогодні для всієї команди Західного реабілітаційно-спортивного центру НКСІУ особливий день- день Вашого народження!\nМабуть не часто можна зустріти керівника, що буде так цінувати, підтримувати та надихати свою команду. Дякуємо, що абсолютно кожен працівник нашого Центру відчуває Вашу підтримку!\nБажаємо міцного здоров’я, наснаги на здолання безлічі перешкод, досягнення усіх поставлених цілей! Команда Західного, як і більшість дотичних до Вас людей, вдячні Богу за можливість бути осяяними Вашою мудрістю і любов‘ю.\nМНОГАЯ ТА БЛАГАЯ ЛІТА БАЖАЄМО!


Український Фразелогічний Словник. З лексикографічної системи „Словники України” "аж вхопитися в боки " Український Фразелогічний Словник.\nаж вхопитися в боки\n≤аж≥ вхопитися / братися за живіт (за боки, в боки).\nДуже сміятися, реготати.\n— Та й поганий анекдот, коли ти сам за живіт вхопився (О. Донченко); — Ой, не можу! — вхопився за боки шофер (Ю. Смолич); — А вражий запорожець аж за боки береться, регочучи (П. Куліш); — Гукнув я конторських, а вони вже… аж заливаються ≤біля стінгазети≥ капосні та в боки беруться (В. Кучер); Оце ось виступав він у клубі перед молоддю на… вечорі, так вірите, всі аж за боки бралися (З газети).


Беродуал і Аскор: чи можна поєднувати і особливості препаратів - Кашель\nЧи можна поєднувати Беродуал і Аскор\nБагато батьків цікавляться, Беродуал і Аскор можна поєднувати. Ці препарати призначаються для лікування кашлю. Часто у дітей переохолодження або ж невилікуваний нежить стає причиною розвитку бронхіту або інших захворювань бронхо-легеневої системи. Для лікування цих патологій використовуються різні медикаментозні препарати: для перорального застосування, а також для інгаляцій.\nОсобливості препарату Беродуал\nБеродуал – це противокашлевой препарат, який можна придбати в формі спрею або розчину для приготування інгаляцій. Він сприяє зменшенню вираженості нападів, а також може повністю усувати їх. Це сильний комбінований бронхолитик з вираженим антибактеріальну дію, який краще застосовувати при наявності сухого кашлю.\nІнгаляції беродуалом відмінно розслаблюють мускулатуру дихальних органів.\nІснують такі показання до використання засоби:\nпідготовка дихальної системи до застосування тих лікарських препаратів, які можуть викликати алергію;\nінші патології дихання, які супроводжуються важким відходженням мокротиння.\nБеродуал забезпечує досить швидкий ефект, так як починає діяти вже через 15 хвилин після прийому. Препарат впливає саме на бронхи, при цьому в газообміні він не бере. Ліки відмінно підходить для комплексної терапії. Дозволяється воно навіть для комплексної терапії, так як має хорошу взаємодію з багатьма медикаментозними засобами.\nОднак є і певні протипоказання для інгаляції беродуалом: складні патології серця і судин (інгаляції дозволені), непрохідність шийки сечового міхура, глаукома, муковісцидоз, період вагітності і вигодовування грудьми, цукровий діабет, дитячий вік (до 6 років).\nОсобливості препарату Аскор\nАскор сприяє розрідженню мокротиння, виробляє відхаркувальний ефект. Він здатний розслабляти мускулатуру бронхів, тому забезпечує попередження спазму. Діючі компоненти кошти розширюють коронарні судини і бронхи, тому прохідність органів дихання поліпшується. Аскор при правильному застосуванні збільшує життєву ємність легенів. Бронхіальні залози активізуються.\nзапалення або емфізема легенів;\nтуберкульоз (підтверджений або непідтверджений гістологічним аналізом).\nОднак і у цих ліків є певні протипоказання. Наприклад, важкі патології серця і судин: міокардит, аритмія, стрибки тиску, аортальнийстеноз. У деяких випадках препарат сприяє розвитку гіпокаліємії. Також небажано приймати Аскор при захворюваннях шлунка і кишкового тракту (засіб може погіршувати перебіг виразки).\nНе варто пити ці таблетки, якщо у людини недостатність функціональності нирок і печінки, присутні ендокринні патології (цукровий діабет, гіпотиреоз). Не рекомендується Аскор і при глаукомі.\nБагатьох користувачів цікавить питання про те, чи можна застосовувати ці два препарати одночасно. Будь-які лікарські засоби можна використовувати тільки після узгодження з лікуючим лікарем. Аскор і Беродуал – це сильні лікарські засоби, здатні надавати значне навантаження на серце і судинну систему.\nПри наявності у людини сильних нападів кашлю інгаляції з беродуалом допомагають швидше очистити дихальні шляхи, пом’якшити їх, вивести мокроту. Однак цей препарат використовується ще і як антибіотик, тому знижує імунні сили організму. Надалі при будь-яких простудних захворюваннях лікування буде ефективним тільки із застосуванням цього засобу.\nЩо стосується Аскор, то вона надає м’якшу, щадне дію, допомагає усунути мокроту і застосовується як додатковий метод терапії. Для використання разом ці препарати не завжди дозволені.\nДля цього існують такі причини:\nТак як в складі цих коштів є сальбутамол, то вони підсилюють дію один одного. Це збільшує ризик розвитку побічних ефектів.\nЗастосування представлених ліків з іншими препаратами від кашлю можуть спровокувати застій мокротиння в бронхах, а також легких, важке її виведення.\nСальбутамол провокує розвиток гіпокаліємії, що негативним чином позначається на серцевої системі.\nЩодо Беродуала і Аскор з приводу того, чи можна поєднувати ці препарати, слід обов’язково консультуватися з лікарем. Він краще знає особливості їх дії, а також індивідуальні особливості організму пацієнта.


Приголомшливе блюдо — фаршировані макарони-черепашки | Кулінарні рецепти\nПриголомшливе блюдо — фаршировані макарони-черепашки\nГоловна › Своїми руками › Кулінарні рецепти › Приголомшливе блюдо — фаршировані макарони-черепашки\nПредставляємо вашій увазі рецепт дуже смачного і цікавого страви, який сподобається абсолютно кожному.\nНачинка може бути будь-який: хто наповнює ще овочами, хто сиром або грибами, а іноді і солодкою начинкою. У нашому випадку — м’ясний фарш. Блюдо виходить ситна, апетитне і уплетается за обидві щоки. Вам і вашим домочадцям воно обов’язково сподобається, не сумнівайтеся.\n300 гр великі макарони-черепашки\n600 гр м’ясного фаршу\nВ першу чергу очищаємо цибулю і часник. Вимиваємо їх добре і пропускаємо через м’ясорубку. Після чого додаємо сюди фарш, сіль і мелений чорний перець. Добре перемішуємо масу.\nВідварюємо макарони протягом 5 хвилин після закипання. Вони в результаті мають бути напівготовими. Потім відкидаємо їх на друшляк і промиваємо водою. За бажанням можете змастити їх олією для того, щоб вони не злиплися.\nЗаповнюємо їх м’ясним фаршем і поміщаємо у форму, попередньо змащену маслом.\nБеремося за приготування соусу. Для цього в невеликій кількості молока розмішуємо борошно. Залишилося молоко нагріваємо з вершковим маслом і доводимо до кипіння. Після чого додаємо сюди молоко з борошном, сіль і чорний мелений перець. Також потрібно додати мелений мускатний горіх і постійно помішуючи, доводимо соус до загусання.\nПідготовлені фаршировані черепашки заливаємо соусом і відправляємо в духовку, попередньо розігріту до 200 градусів, випікатися до рум’яної скоринки. Після чого посипаємо сиром, попередньо натертим на крупній фракції терки, і повертаємо назад в духовку до утворення золотистої скоринки.\nПісля закінчення потрібного часу дістаємо готове блюдо, прикрашаємо зеленню і подаємо до столу.\nЩе Вам можуть сподобатися апетитні макарони з баклажанами та помідорами, рецепт яких ви знайдете на нашому сайті «Ідеї рецептів».


В анексованому Криму ввели надзвичайний стан - Радіо Максимум\nВ анексованому Криму ввели надзвичайний стан\nВід сьогодні у Криму закривають садки та школи. Сьогодні на півострові — вихідний.\nПісля падіння електроопор на Херсонщині, окупанти в паніці одразу ж почали вмикати альтернативні джерела енергії. Так вони називають газотурбінні станції і дизель-генератори. Скромних запасів палива в Криму вистачить менше ніж на місяць, передає 24 Канал.\n«У зв’язку з відключенням електроенергії в Республіці Крим введений режим НС рішенням глави уряду. У зв’язку з цим всі підрозділи МНС приведені в готовність», — повідомив заступник начальника регіонального управління МНС Олексій Фрідман.\nКримчани тим часом скуповують бензинові генератори, ліхтарі, свічки та продукти. На АЗС — черги за пальним. Та найбільш людно біля банкоматів — кримчани масово забирають свої заощадження. У Севастополі знеструмлені кілька районів. В місті вимкнули опалення та обмежили водопостачання. Крім того зупинили рух тролейбусів і відмовились від вуличного освітлення. Постійно виникають проблеми з мобільним зв’язком. І так у багатьох містах.\nОкупаційна влада обіцяє тепер постачатиме електрику за графіком. Але яким саме — поки не уточнили.


ᐉ Спортивні костюми у Харкові купити в Епіцентрі • Ціна в Україні\nСпортивні костюми у Харкові\nСпортивний костюм Energetics Luke + Lukas IV ux 415540-516 р. L сірий\nСпортивний костюм Adidas M SERENO TS H28922 р. 7 чорний\nСпортивний костюм Energetics Trentono + Thomsono Trainingsanzug 411118-900543 р. 164 синій\nСпортивний костюм Adidas G HOODEDCROP TS GT6907 р. 140 чорний\nСпортивний костюм Puma Alpha Suit 58618516 р. 176 фіолетовий\nСпортивний костюм Luna Kids 1 для хлопчика р.104 сірий\nСпортивний костюм Adidas JB COTTON TS FM5716 р. 152 чорний\nСпортивний костюм Маленькие люди для хлопчика р.122 синій електрик із сірим\nВізерунок: з малюнком, надпис\nСпортивний костюм Luna Kids 1 для дівчинки р.104 темно-синій\nСпортивний костюм Adidas JB COTTON TS GT0338 р. 164 сірий\nСпортивний костюм Puma Classic Hd. Sweat Suit 58596126 р. XS помаранчевий\nСпортивний костюм Маленькие люди для дівчинки р.128 рожево-сірий\nСпортивний костюм Luna Kids 1 для хлопчика р.104 темно-синій\nКостюм Luna Kids 1 для дівчинки р.110 сірий меланж\nСпортивний костюм Luna Kids 2 для хлопчика р.116 сірий меланж\nфутбольні Nike у Харкові\nЧому варто купити Спортивні костюми у Харкові в Епіцентр\nВ інтернет-магазині Епіцентр представлений великий каталог Спортивні костюми за кращою ціною в Інтернеті. У нас можна легко вибрати Спортивні костюми, дізнатися вартість і характеристики, а також подивитися фото й огляди або знайти корисні відгуки від покупців з у Харкові та всієї України.\nНа сайті Ви знайдете найширший вибір товарів із прайсом від 190 до 8 199 грн. Усі товари цієї групи, представлені на сайті, налічують 1102 одиниць. Наш інтернет-магазин співпрацює тільки з надійними виробниками, а на сторінках Ви знайдете товари відомих брендів недорого. Купити дешево реально, оскільки у нас регулярно відбуваються акції, знижки і розпродажі з категорії Спортивний одяг.\nКупуючи Спортивні костюми онлайн в Епіцентр у Харкові, Ви отримаєте високоякісний товар з офіційною гарантією від виробника. Також у нас Ви можете зробити покупку в кредит або розстрочку. Якщо Ви вже визначилися з вибором, то ми пропонуємо оформити швидку доставку по у Харківській області: Чугуїв, Південне, Первомайський, Мерефа, Люботин, Лозова, Куп'янськ, Красноград, Ізюм, Зміїв, Дергачі, Вовчанськ, Валки, Богодухів, Барвінкове, Балаклія, а також оформити безкоштовний самовивіз з магазинів, які розташовані за адресами: Харків, вул. Героїв Праці, 9-А та пр-т Ю. Гагаріна, 352 або забрати своє замовлення безкоштовним самовивозом у найближчій точці видачі Харків, пр-т Ю. Гагаріна, 352.\nЦіни на Спортивні костюми у Харкові\nСпортивний костюм Energetics Luke + Lukas IV ux 415540-516 р. L сірий 1 018 грн\nСпортивний костюм Adidas M SERENO TS H28922 р. 7 чорний 1 558 грн\nСпортивний костюм Luna Kids 1 для хлопчика р.146 сірий/чорний 499.90 грн\nСпортивний костюм Energetics Trentono + Thomsono Trainingsanzug 411118-900543 р. 164 синій 602 грн\nСпортивний костюм Adidas G HOODEDCROP TS GT6907 р. 140 чорний 1 074 грн


Штирьові будівельні ліси – Євролюкс\nШтирові ліси, як і всі інші конструкції будівельних лісів, мають свою відмінність, це – велика товщина стінок всіх елементів, яка дозволила конструкціям штиревих лісів витримувати трохи більші навантаження ніж рамні ліси. Штирові ліси використовують для цегляної або кам’яної кладки, але також вони прекрасно підходять для оздоблення фасадів будівель.\nНайбільш важливою характеристикою будь-якого типу будівельних лісів є їх нормативне навантаження на робочій поверхні. У даном випадку навантаження на штирові ліси становить 250 кг на 1 м.кв. і завдяки грамотному підходу з розподілу навантаження, яка також вказана у паспорті, 250кг. є цілком достатнім показником для того щоб встановити на робочій площі палету силікатної цегли, розчин, а також інструмен необхідний для виконання будівельних або оздоблювальних робіт\nЯк правило, монтаж штирьових лісів починається з зміцнення дерев’яних підкладок на які встановлюватимуться черевики необхідні для якісного складання всієї конструкції.\nЯк і при установці хомутових лісів, на черевики встановлюються стійки. І тут наступна особливість хомутових лісів. А полягає вона в тому, що стики стійок слід з’єднувати так, щоб вони не перебували на одному рівні. Саме тому, установка стійок на першому ярусі здійснюється через одну чергуючи стійки по 2 і 4 метри. Точно так само повинна проводитися збірка самого останнього ярусу, а у всіх інших встановлюють 4-метрові стійки.\nВсі стійки з’єднуються в секції за допомогою ригелів розміром 1,5 і 1,9 метрів. Кріплення всіх елементів між собою здійснюється використанням штирів, звідси і назва – штирьові ліси. На кінцях кожного ригеля є патрубки які приварені до кожної стійці. Ригеля використовують у вигляді підстави для настилу або сходів, а також вони чудово виконують функції перил та огорож.\nДля того щоб конструкція була міцною використовують сполучні елементи конструкції 2,4 м. в довжину, їх встановлюють у шаховому порядку у крайні секції всього обладнання по всій висоті.\nДля кріплення штирьових лісів до стіни можна використовувати одинарні або подвійні гачки попередньо засвердливши анкор у фасад будівлі, за які й чіпляються стійки.\nТехнічні характеристики штирьових лісів\nMax висота лісів, метрів 60\nКрок стійок по вертикалі, метрів 2\nКрок стійок по горизонталі, метрів 2\nШирина проходу, метрів 1,6\nНормативна навантаження, кг на м2 250


У Луцьку головний редактор «Українського тижня» розповів про взаємодію молоді та ЗМІ\n27 Листопада 2021, 15:23\nУ Луцьку триває шостий West Media Forum. Він проходить під гаслом «Правді потрібні медіа».\nЗахід проводять 26-27 листопада. У блоці «Дослідження», який модерувала медіаекспертка, авторка влогу «По той бік новин» Альона Романюк, виступив Юрій Лапаєв – головний редактор журналу «Український тиждень». Його тема – «Чи може медіа стати союзником для молоді в боротьбі за об'єктивну інформацію?».\nЗі слів спікера, в наші дні молодь та медіа знаходяться практично в паралельних реальностях та майже не перетинаються. Адже перші, зазвичай, переглядають соцмережі, новинами цікавляться менше.\nWest Медіафорум під гаслом «Правді потрібні медіа»\n«На маю думку, це обмежує доступ до якісної інформації, обмежує можливість мислити критично, відрізняти фейки від реальності. Існує кілька як азійських, так і європейських країн, які просувають негативні для українських медіа меседжі. Як результат, формується недовіра до ЗМІ. Люди починають вірити кольоровим, яскравим картинкам. Таким суспільством стає легко управляти та маніпулювати», – зазначив Юрій Лапаєв.\nЮрій Лапаєв – головний редактор журналу «Український тиждень»\nЗа презентованим дослідженням, 64% опитаних дізнаються новини з соцмереж. Така картина притаманна для молоді 16-19 років.\nСпікер зазначив, що 33% опитаних, інформацію на достовірність не перевіряють. Закриваються в бульбашці своїх переконань. Якщо хтось почув, що вакцина вбиває, то не перевіряє цієї тези, а просто дотримується такої ж думки.\nВірять здебільшого рідним та друзям.\nСпікер форуму Юрій Лапаєв\n26% опитаних зізналось, що вірять все ж ЗМІ. На думку пана Юрія, це оптимістичний прогноз.\nТакож експерти виявили, що люди в наш час не довіряють думці відомих людей. Також рідко читають друковані ЗМІ, на його думку, так простіше.\nДослідження від видання «Український тиждень»\n«Я вважаю, що ми повинні ділитися досвідом з молоддю. Особливо, це стосується молодих журналістів. Просвітництво допоможе сформувати самосвідомість майбутніх спеціалістів, допомогти вчити думати та розвиватися», – зазначив спікер.\nЗ його слів, молодь і медіа мають всі шанси знайти єдиний формат взаємодії. Тому навчати медіаграмотності – надзвичайно важливо.\nВіталій Лпаєв - медіаспікер на форумі в Луцьку\nУ Луцьку проходить West Media Forum\nРезультати дослідження від видання «Український тиждень»\nУ Луцьку стартував шостий West Media Forum\nДослідження від українського видання\nПравді потрібні медіа: у Луцьку стартував шостий West Media Forum (rayon.in.ua)\n«Соцмережі – чудове поле для маніпуляції чи дезінформації», – медіаконсультантка Олена Дуб (rayon.in.ua)\nУкраїна (не)закривається на карантин: у соцмережах пишуть про «новий» локдаун 1467\nРівне: біля автовокзалу збили людину 324\nЧому кондиціонери для білизни стали рідкими 175\nБЛОГ Луцьк – це не тільки Замок Любарта 173\nПаралімпійські ігри на порозі: Юлія Батенкова-Бауман з Ковеля виборола «бронзу» в Норвегії 179\nФОТО Чому так важливо зберегти Свидовець. Не тільки для України, але й для Європи 394


Затримання Онищенка в Німеччині: проти кого свідчитиме корумпований... | Канал 24\nЗатримання Онищенка в Німеччині: проти кого свідчитиме корумпований екснардеп.\n1970-01-01 03:00 2 82\nМожлива екстрадиція до України колишнього нардепа Олександра Онищенка може стати неприємним сюрпризом для деяких наших політиків.\nУ чому підозрюють Онищенка і проти кого він може дати свідчення, – в матеріалі 24 каналу.\nЧитайте також: Одіозного Онищенка затримали в Німеччині: факти про олігарха-втікача\nЩо загрожує Онищенку?\nЗа словами політолога Андрія Вігірінського, у справі Онищенка вже є вироки відносно інших учасників організованої злочинної групи з розкрадання державних грошей. На ці факти слідство опиратиметься.\nЯкщо Онищенка видадуть Україні, то у справі про несплату податків суд обиратиме йому запобіжний захід – утримання під вартою з правом виходу під заставу. Хоча застава може бути космічною. НАБУ наполягатиме на арешті, оскільки Онищенко переховувався і має можливість проживати за кордоном,\n– зазначає Андрій Вігірінський.\nНа думку засновника експертної організації StateWatch Олександра Лємєнова, якщо Онищенка екстрадують до України, то цілком реально, що він предстане перед судом.\nЧи вдасться Ситнику і Холодницькому довести провину Онищенка? / Фото НАБУ\nВодночас політолог Тарас Загородній переконаний, що Онищенку нічого не загрожує. Як розповів 24 каналу експерт, за законом фіскальна служба має право відтерміновувати платежі компаніям.\nЄдине, що можуть пред’явити Онищенку, – порушення процедури узгодження знижок на газ для його фірм. Не було експертизи юридичного управління. Тому обвинувачення проти Онищенка можуть нічим не закінчитися. Хіба що умовний термін. В Онищенка буде купа адвокатів, які завалять слідчих паперами і розвалять справу,\n– переконаний Тарас Загородній.\nЧитайте також: Касетний скандал у ДБР: головне про нові записи з кабінету Труби\nОнищенко проти Порошенка\nНе менш цікавими можуть бут свідчення Онищенка проти п’ятого президента Порошенка. Після своєї втечі ексдепутат заявив, що робив аудіозаписи за допомогою вмонтованого в наручний годинник пристрою розмов президента Петра Порошенка, на яких тодішній глава держави начебто дає вказівки депутатам, як голосувати за закони. Онищенко стверджував, що через нього адміністрація президента здійснювала підкуп депутатів заради певних голосувань. За його словами, такі записи він вів кілька років роботи з командою Порошенка. Президент Петро Порошенко, стверджува Онищенко, контролює усі держкомпанії, відмиває гроші через приватні компанії, а потім використовує кошти з політичною метою.\n"Я підготувався, зберіг купу листувань за кілька років роботи з командою Порошенко, віддав телефон на експертизу, яка підтвердила свою справжність цих листувань", – заявив тоді Онищенко.\nКримінальні провадження проти Порошенка в цифрах / Інфографіка 24 каналу\nНа переконання Лємєнова, цілком імовірно, що Онищенко володіє кейсами відносно Порошенка, які пов’язані з корупцією.\nКейси, які розслідує Державне бюро розслідувань проти Порошенка, мало перспективні. А от свідчення Онищенка можуть стати підставою для притягнення Порошенка до кримінальної відповідальності. Всієї фабули ми не знаємо. Він оприлюднював тільки те, що йому вигідно,\n– зауважує Лємєнов.\nПри цьому Тарас Загородній вважає, що Порошенку нічого не загрожує. З ним не згодний Андрій Вігірінський. На його думку, при розслідуванні справи Онищенка виникне питання про компроміс. Угода зі слідством може бути досягнута, якщо він компенсує завдані державі збитки. Аргументом для суду також можуть стати викривальні свідчення щодо інших злочинів. Можуть спрацювати докази тотальної корупції політиків в Україні, які Онищенко не оприлюднював. Якщо вони в нього, звичайно, є.\nЯкщо в Онищенка є інформація про схеми, де задіяні компанії, афільовані з Порошенком, це одна справа. Якщо аудіозаписи, то вони здобуті незаконним шляхом. Але якщо їхня достовірність буде встановлено експертизою, то це, в першу чергу, публічна додаткова дискредитація Порошенка,\nОлександр Онищенко – не просто підозрюваний у корупції, але цінний свідок у багатьох схемах з державними грошами і підкупом політиків і чиновників. Утім, поки під великим питанням, чи німецька влада погодиться видати Україні Онищенка. По-друге, чи свідчитиме він проти колишніх високопосадовців. Особливо, якщо зрозуміє, що зможе уникнути реального покарання.\nХто такий Онищенко і чому Україна його розшукує?\nОлександр Онищенко – український олігарх, нафтогазовий трейдер, колишній народний депутат восьмого скликання – група "Воля народу".\nПолітика звинувачують в організації схеми щодо перепродажу купленого у держкомпаній газу своїм же фірмам за заниженими цінами з 2013 по 2016 рік. Через це державі було завдано збитків на суму близько 3 млрд грн.\nУ 2016 році парламент позбавив тодішнього нардепа Онищенка депутатського імунітету і дав згоду на арешт. Утім, він на той час уже перебував за межами України. За різними даними Онищенко перебував у Великобританії, Австрії, Італії, Іспанії.\nУ липні 2018 року НАБУ повідомила про завершення досудового розслідування щодо Онищенка. У лютому 2019 року у САП повідомили, що скерували до суду обвинувальний акт у "газовій справі".\nОнищенко продавав сам собі газ за заниженими цінами / Фото 24 каналу\nДиректор НАБУ Артем Ситник розповів 24 каналу, що Онищенко програв в Іспанії усі суди – і щодо екстрадиції, і щодо визнання його політичним біженцем. Ситник анонсував, що колишнього нардепа примусово повернуть до України, і це станеться орієнтовно у грудні 2019 року.\n3 грудня Онищенка затримали в німецькому місті Ольденбург. Німецький суд має ухвалити рішення щодо подальшої екстрадиції Онищенка в Україну і визначити запобіжний захід на період розгляду цього питання. Поки екснардеп перебуватиме під вартою.\nЧитайте також: Справа Порошенка: у чому підозрюють і що загрожує п’ятому президенту України\nНайсмішніші меми тижня: спецагент Гордон, Богуцька на стилі, цивілізація без каналізації Путіна. Анексія Палестини: що планує Ізраїль та чи можливі спалахи насилля. Акція «Стоп реванш» під будинком Зеленського закінчилась: фото, відео. Ціни на світло можуть зрости: Міненерго представило меморандум по «зеленій енергетиці» . Які області не готові до послаблення карантину: статистика МОЗ.\nЛондон подготовил санкции за нарушения прав человека против граждан России и Саудовской Аравии. 04:43 Зеркало Недели В список включены лица, которые имели отношение к убийству в Турции журналиста Джамаля Хашкаджи в 2018 году.\nДело об убийстве Джорджа Флойда: в США под залог выпустили одного из экс-полицейских. 04:42 ТЕЛЕГРАФ Мужчина обвиняется в пособничестве и подстрекательстве к убийству.\nНа Львовщине может прорвать дамбу: 7 сел под угрозой затопления. 04:36 ТЕЛЕГРАФ На Львовщине существует угроза прорыва дамбы.


школы Archives - Центр журналістських розслідувань\nРосійські окупанти анонсували «кадрову революцію» в системі освіти Нової Каховки і призначили власного «начальника» місцевого відділу освіти. Ним став директор Новокаховського ліцею №10, керівник міської організації профспілки працівників освіти і науки України Рєзніков В’ячеслав Вадимович. Відділ освіти Новокаховської міської ради, який очолює Лілія Микитенко, від співпраці з окупантами відмовився.\n«ДенаZіфікація» не всіх рівнях за кращими прикладами срср. Окупанти забороняють українську в школах Маріуполя\nУ захопленому російськими військами Маріуполі керівництво шкіл забороняє учням використовувати українську мову навіть на перервах. Директорат шкіл відкрито погрожує «наслідками для дітей та батьків», якщо буде чути в спілкуванні українську.\nВ Мелітополі окупанти створюють ілюзію освіти\nРосійські загарбники в Мелітополі «для картинки» створюють ілюзію нормального освітнього процесу. Вчителів у школах примушують активно залучати учнів, а студентів заманюють безкоштовною вищою освітою до ще не існуючого псевдовишу, що створюється окупаційною адміністрацією.\nВ окупованому Севастополі знову надійшли анонімні повідомлення про «мінування» об'єктів освіти у місті.\nВимоги носити шкільну форму порушують права учнів і є незаконними – освітній омбудсмен\nОсвітній омбудсмен Сергій Горбачов вказує, що вимоги від учнів носити шкільну форму порушують їх права, а тому є неприпустимими та незаконними.\nКласні керівники шкіл Сімферополя вимагають від батьків 23 січня звітувати кожні дві години про те, що їхня дитина «під наглядом» дорослих. Також у батьківських чатах кримських шкіл активно поширюються заклики до батьків контролювати дітей і не допустити їх участі в мітингу на підтримку російського опозиціонера Олексія Навального, який запланований на...\nМОН рекомендує встановити «дострокові» канікули у школах\nМіністерство освіти і науки України в понеділок надішле рекомендаційні листи до всіх закладів загальної середньої освіти щодо встановлення канікул з 15 до 30 жовтня.


У мене є можливість взяти старий сад, чи варто цей сад брати чи краще посадити новий на новій ділянці? - Поради, агро-сад – все про сад\nЗапитання розділу: Загальні питання. Дата: 2012-02-01 03:11:13\nУ мене є можливість взяти старий сад, чи варто цей сад брати чи краще посадити новий на новій ділянці?\nБрати старий сад, чи закласти новий? Щоб відповісти на це питання треба вирішити ряд питань.\nПо-перше: який це сад –культура ( яблуня,груша,вишня і т.д.), сорти, на якій підщепі (сильнорослі, напівкарлики, карлики), вік дерев, стан самих дерев (пошкоджені морозами, підсохші, заражені хворобами, загущені) - сад якому більше 30 років повної віддачі не дасть. Якщо сад молодший за 15 років, але недоглянутий, то можна з таким садом попрацювати і отримати непоганий результат.\nПо-друге: мета використання саду (промислове, чи як присадибний) Закладка нового саду справа не з дешевих, а результат (урожай) отримаєте в кращому випадку через 3-5 років. В старому саді, після відповідної обрізки і догляді, якийсь урожай можливий на слідуючий рік.\nПо-третє: закладка нового саду це- нові високопродуктивні сорти, імунні до основних хвороб можна застосовувати нові інтенсивні технологіі вирощування.\nЄ ще один варіант. Паралельно зі старим садом закласти новий на новій ділянці. А в подальшому, по мірі вступу у плодоношення молодих дерев, старі дерева розкорчувати.


Еверест філології: «Словотвір» по-львівськи\nЛьвівські програмісти створили проект «Словотвір» — платформу для пошуку, обговорення та вибору варіантів перекладу запозичених слів, якими рясніє українська мова. Переважно це англіцизми, які не мають українського відповідника.\nБагато задавнених слів, узятих з англійської мови, прижились в українській мові, хоча мають відповідники у польській, іспанській, німецькій мовах. Проект створено\nз метою розвивати та популяризувати українську мову.\nНа платформі є каталог іноземних слів, де всі охочі можуть запропонувати свій варіант перекладу українською. Те слово, яке набере найбільше балів, і стає аналогом запозиченого.\nНаприклад, сендвіч українською пропонується як канапка, флешмоб — раптівка, принтер — друкарка, шоу рум — показниця.\nПроект робить процес пошуку, обговорення та вибору варіантів перекладу запозичень максимально простим і відкритим.\nОпубліковано Ліля Телішевська о 18:07\nМітки: мова, слова, словник, словотвір


Читати казку «Герой, що вбив тигра» :: ДОБРА КАЗКА\nГоловна › Китайські казки › Герой, що вбив тигра\nГерой, що вбив тигра\nУ глухому далекому селі жив хлібороб. І був у нього син. Високий, ставний, але надто вже ледачий, нізащо не хотів працювати в полі. Увесь час мріяв про те, як би йому прославитись та І стати героєм. Але як ти прославишся в маленькому селі? Довго розмірковував він, а тоді вирушив шукати щастя в чужих краях.\nУзяв лука та стріли і пішов, куди очі бачать. Ішов він, ішов — і раптом назустріч йому два тигри. Побачивши страшних звірів, він так злякався, що мало не помер від страху. Причаївся за величезним каменем, а тигри не звернули на нього жодної уваги. Вони, виявляється, ніяк здобич не могли між собою поділити і затіяли бійку. Довго гарчали один на одного, ходили довкола, вишкіривши грізно зуби. Та ось один із них підняв догори лапу та як лусне свого супротивника по голові. Той отетерів, а перший, скориставшись цим, зіпхнув його з високої кручі в урвище. Упав тигр на каміння й розбився.\n— От і вчинив я подвиг!\n— Скільки тобі помічників найняти і яку зброю вам купити? — спитав багатій «героя» наступного дня.\n— Ніяких помічників мені не треба, сам з усім упораюсь,— самовпевнено відповів юнак.— Накажіть лише принести до моєї кімнати п’ять величезних каменів.\n1 ходив він тепер такий набундючений, ніби він став рівнею мало не самому імператору.\n— Найняв собі в охоронці «героя, що вбив тигра»! — похвалявся перед своїми приятелями багатій.— Не лише стрілець вправний, а й силу має неабияку. Навіть не забажав помічників собі брати. Від додаткової зброї також відмовився. Он який воїн!\n— Доведеться кожному з нас поприв’язувати до грудей та спини кам’яні щити, тоді стріли «героя» будуть нам не страшні.\n«Герой, що вбив тигра» лежав собі на м’якому ліжку. Біля дверей сторчма стояло велике каміння. «Виходить, недаром казали, що герой тут!» — подумали розбійники і почали безладно відступати. У декого з них від страху тремтіли ноги, і вони під вагою кам’яних щитів падали на землю.\n— Ой лишенько! Пропала моя голівонька! Стрілою наскрізь прохромило!\nВідступати розбійникам довелося через посіви бавовнику. А там саме почали дозрівати коробочки на рослинах. Від зіткнення з кам’яними щитами вони тріскались, і на полі залунав такий хряскіт, ніби по них стріляли із сотні луків.\n— Ху-у! Це була найстрашніша ніч у моєму житті. Коли б я не придумав кам’яних щитів, то не позбирати б нам своїх кісточок на тому полі!