Болгарія - країна світу | Детальна інформація з фото та картами\nГоловна › Країни світу › Болгарія\nБолгарія туризм в країні\n103 в світі 110 910\n96 в світі 7 577 000\n192 в світі -0,79% -59 858 чол.\n73,2 (чол. 70, жін. 76,4) 73 в світі (81 - чол., 73 - жін.)\n106 в світі 68,32\nГреція Македонія Румунія Сербія Туреччина\nСофія Бургас Варна Велико-Тирново Несебир Пловдив Созопол огляд\nБолгарія на карті світу:\nДержавний прапор Болгарії. Короткий опис і характеристика прапора Болгарії\nНаціональний прапор Болгарії складається з трьох рівновеликих горизонтальних смуг – білого кольору зверху, зеленого посередині, і червоного знизу. Вперше прапор Болгарії був прийнятий 16 квітня 1879 року, після російсько-турецької війни (1877-1878 рр.), Коли Болгарія отримала незалежність.\nПрапор Болгарії був знову введений офіційно в 1991 році.\nБілий і червоний кольори Болгарії відбулися з прапора Росії. Зелений колір представляє сільське господарство і зелену рослинність країни.\nГерб Болгарії представлений двома золотими левами, що тримають червоний щит, на якому зображений третій золотий лев. Над щитом знаходиться історична корона Болгарії, а під щитом, на гілках дуба – стрічка з національним девізом «Єдність дає силу».\nВважається, що три лева на гербі Болгарії представляють три історичні землі Болгарії – Мезию, Фракію, і Македонію.\nГеографія Болгарії. Географічний опис Болгарії\nБолгарія розташована в Південно-Східній Європі, на Балканському півострові. На сході країна межує з Чорним морем, на півночі – з Румунією, на півдні – з Грецією і Туреччиною, і на заході – з Македонією і Сербією. Загальна площа Болгарії – 110 550 квадратних кілометрів.\nГеографія Болгарії дуже різноманітна. Рельєф Болгарії сильно варіюється – від покритих снігом гірських вершин, до долин і низовин, і чорноморського узбережжя. Третина території Болгарії покрито лісами, і ще одна третина території розташована на висоті понад 600 метрів над рівнем моря.\nЗ об’єктів географії Болгарії можна виділити:\nКлімат Болгарії є, в цілому, континентальним. Зима в Болгарії холодна, а літо – тепле або спекотне. Кліматичні умови трохи м’якше в прибережних чорноморських регіонах, і прохолодніше в горбистих регіонах і в горах. Країна схильна як холодним повітряним масам з Північної Європи або Росії, так і теплим повітряним масам з Середземномор’я та Північної Африки. На півдні Родопські гори, що відокремлюють Болгарію від Греції, можуть блокувати південні потоки – але, проте, найсильніші хвилі спеки можуть їх обійти.\nУ Болгарії два великих рівнинних регіону, між якими проходить гірський ланцюг Стара-Планина, що тягнеться із заходу на схід. У першому такому регіоні – Дунайській рівнині – розташованому на північ від гір, відділеному від Румунії річкою Дунай, і де знаходяться міста Русе і Плевен, середня температура повітря становить близько -1 ° C в січні, і 22 ° C в липні. У другому регіоні – Верхньофракійська низовини – розташованому на південь від гір, і де знаходяться міста Пловдив і Стара-Загора, кліматичні умови трохи тепліше, і середня температура повітря становить 1 ° C в січні, і 23 ° C в липні. Верхнеафракійская низовина менш схильна до хвилях холоду, тому що гори Стара-Планіна частково блокують північні вітри. Найхолодніша температура повітря, зафіксована на території Дунайської рівнини за останні 20 років, становить приблизно -25 ° C, а на території Верхнеафракійской низовини – близько -15 ° C.\nНа сході Болгарії, в регіоні не дуже широкої прибережної смуги, умови м’якше завдяки Чорному морю. У цьому регіоні, де розташовані міста Варна і Бургас, зима холодна, але не дуже, з середньою температурою повітря на кілька градусів вище нуля (проте хвилі холоду, викликані холодними вітрами з Сибіру, також можливі і тут); літо ж тут тепле, або навіть спекотне, але регульоване бризом. У південно-східній частині Болгарії, на південь від Бургаса, і ближче до турецького кордону, клімат стає набагато м’якше.\nНа південному заході країни, в долині річки Струма, ближче до кордону з Грецією, клімат Болгарії дещо м’якше, ніж в рівнинних регіонах: в місті Санданскі відносно холодна зима, з можливими заморозками (середня температура повітря в січні – близько 2,5 ° C ), і спекотне літо (середня температура повітря в липні – близько 24 ° C).\nСтолиця Болгарії, Софія, розташована в такому місці (в долині, на висоті 550 метрів над рівнем моря), яке збільшує холод в зимову пору, а в деяких випадках і літню спеку теж. Місто розташоване на південь від західної частини гір Стара-Планина – в цій частині гори не дуже високі, тому вони не сильно захищають місто від холодних повітряних мас. Крім того, через свою висоти, погодні умови в цьому місті часто холодніше, ніж у всіх інших містах Болгарії. Середня температура повітря в січні тут становить -1,5 ° C. Однак в літню пору в Софії прохолодніше, ніж в рівнинних регіонах, знову ж таки через висоти: середня температура повітря в липні тут становить 20 ° C, хоча іноді може бути дуже жарко, і показники температури можуть досягати 35-37 ° C, з червня по серпень, але в нічний час тут майже завжди прохолодно і приємно.\nУ гірських регіонах Болгарії клімат і умови прохолодні, і температура повітря схожа на температуру в альпійських регіонах.\nДощі в Болгарії\nДощі в Болгарії не дуже рясні, тому що територія країни захищена від західних вітрів помірного поясу, і більшість дощів проходить над територією Адріатичного моря. Щорічна кількість опадів становить приблизно 500-600 міліметрів в рівнинних регіонах, і ще менше – до 500 мм. – В прибережних північно-східних регіонах (місто Варна), які, тому, досить посушливі; в гірських регіонах опадів трохи більше.\nВзимку в низинах опади випадають не в великих кількостях, але часто, і, в основному, у вигляді снігу. Найбільш дощові місяці в Болгарії – травень і червень, через гроз, які можуть пройти в денний час; в прибережних регіонах вони трапляються рідше, але дуже часто і з великою кількістю опадів вони відбуваються в гірських регіонах. Як правило, в серпні і вересні дощів проходить мало, і навіть жовтня може бути сухим місяцем, по крайней мере, в долинах і в Софії.\nЗима в Болгарії\nЗима в країні холодна в усіх регіонах. Найчастіше холодне повітря залишається на території рівнин, разом з хмарами і невеликими снігопадами, але ці періоди можуть бути перервані теплими вітрами з півдня, які можуть підняти температуру повітря до 15 ° C і вище, і, ще частіше вони можуть бути перервані потоком холодних повітряних мас з Росії, які приносять з собою сильні вітри, за якими слідують суворі морози.\nВесна в Болгарії\nВесна в країні не дуже дощова, але їй властиві великі перепади температур, особливо в березні і квітні, через зіткнення повітряних мас, тому перші теплі дні чергуються з холодними, під час яких можуть бути невеликі снігопади. Зазвичай з середини квітня-травня погодні умови в рівнинних регіонах стають м’якими і теплими. У травні також починається сезон денних гроз.\nЛіто в країні тепле, навіть спекотне, особливо у внутрішніх рівнинних регіонах: в низинах стоїть сильна спека, особливо на певній відстані від моря. Середня максимальна температура повітря зазвичай складає близько 30-32 ° C, але дні з температурою в 40 ° C – не така вже й рідкість.\nОсінь в Болгарії\nОсінь в країні починається з приємного періоду з невеликою кількістю дощів. Як правило, щодо різкий поворот трапляється в жовтні, коли починають циркулювати холодні повітряні маси. Однак дощі в країні не такі рясні, що в цей же час в Середземномор’ї, що пояснюється тим, що Болгарія безпосередньо не схильна до західним або південним морським потокам.\nУ таблиці нижче приводяться середні мінімальні і максимальні показники температури повітря в різних містах і місцях Болгарії протягом року.\nПловдив (південь країни, Верхнеафракійская низовина)\nМін ° C -2 0 2 7 12 16 17 17 13 8 2 0\nМакс °C 4 6 11 17 22 27 29 28 25 18 10 6\nВарна (чорноморське узбережжя)\nМін ° C -1 0 2 7 12 16 18 18 14 10 6 2\nМакс °C 6 7 10 15 20 25 27 27 24 18 13 8\nСофія (столиця; висота – вище 500 метрів над рівнем моря)\nМін ° C -5 -3 0 5 10 12 14 14 11 6 2 -3\nМакс °C 2 4 9 15 20 24 26 26 23 17 10 4\nЕкономіка Болгарії. Економічна характеристика Болгарії\nОгляд економіки Болгарії\nЕкономіка Болгарії , яка вступила в Євросоюзу 1 січня 2007 року, росла в середньому на 6% з 2004 по 2008 роки, завдяки значним обсягам банківського кредитування, споживання, і прямих іноземних інвестицій. Змінювали один одного уряду демонстрували прагнення до економічних реформ і до відповідального фінансового планування, але глобальна криза різко скоротив внутрішній попит, експорт, приплив капіталу, і промислове виробництво. ВВП Болгарії скоротився на 5,5% в 2009 році, і дуже повільно відновлювався в наступні роки. Незважаючи на наявність в країні сприятливого інвестиційного режиму, включаючи низький плоский прибутковий податок, в Болгарії все ще зберігаються значні проблеми. Корупція в сфері державного управління, слабка судова система, і наявність організованої злочинності продовжують перешкоджати поліпшенню інвестиційного клімату країни, і економічним перспективам.\nВВП Болгарії – разом\n53,7 млрд. Дол. (Оцінка 2013)\nВВП Болгарії – зростання\n0,8% (оцінка 2012)\nВВП Болгарії на душу населення\n14 400 дол. (Оцінка 2013)\n14 300 долл. (Оцінка 2012)\n14 100 дол. (Оцінка 2011)\nовочі, фрукти, тютюн, вино, пшениця, ячмінь, насіння соняшнику, цукрові буряки; худобу\nелектрику, газ, вода; їжа, напої, тютюн; машини та обладнання, основні метали, хімічна продукція, кокс, нафтопродукти, ядерне паливо\nРобоча сила Болгарії\n2551 млн. (Рейтинг 2013)\nсільське господарство: 7,1%\nсектор послуг: 57,7% (2009)\nРівень безробіття Болгарії\n11,6% (рейтинг 2013)\n11,1 (2012 оцінка)\nДержавний борг Болгарії\n18,4% збережені VVP (oцenka 2013 р )\n16,3% збережені VVP (oцenka 2012)\nРівень інфляції Болгарії за споживчими цінами\n1,5% (оцінка 2013 року)\nОбсяг експорту Болгарії\n27,9 млрд. Дол. (Оцінка 2013)\n26,7 млрд. Дол. (Оцінка 2012)\nЕкспортовані товари Болгарії\nодяг, взуття, залізо і сталь, машини і обладнання, паливо\nПартнери Болгарії з експорту\nНімеччина – 10,4%, Туреччина – 9,1%, Італія – 8,7%, Румунія – 8,2%, Греція – 7,3%, Франція – 4% (2012)\nОбсяг імпорту Болгарії\n32,88 млрд. Дол. (Оцінка 2013)\n31,15 млрд. Дол. (Оцінка 2012)\nІмпортовані товари Болгарії\nмашини та обладнання, метали і руда; хімікати і пластмаси; паливо, мінерали, сировину\nПартнери Болгарії з імпорту\nРосія – 20,9%, Німеччина – 11,3%, Італія – 6,7%, Румунія – 6,6%, Греція – 6,1%, Туреччина – 4,6%, Іспанія – 4,5% (2012 )\nКультура Болгарії. Традиції та звичаї Болгарії\nТрадиційна болгарська музика включає в себе народні пісні, а також пісні на грецькому під час церковних служінь. Головними національними музичними інструментами є гайда (волинка), і кавал (пастушачий дерев’яний духовий інструмент). Народними танцями є хору (танець-хоровод), і рученіца (енергійний танець двох пар).\nСучасні болгарські оркестрові і оперні твори іноді отримують визнання в інших країнах. Серед лідируючих композиторів 20 століття – Петко Стайнов і Панчо Владігеров.\nДень визволення Болгарії від османського ярма 3 березня\nВелика п’ятниця Мінлива дата\nЮріїв день 6 травня День хоробрості і болгарської армії\nСвято болгарської культури і слов’янської писемності 24 травня Святкується болгарська культура і кириличний алфавіт\nдень об’єднання 6 вересня Відзначається день об’єднання Болгарії і Східної Румелії\nДень Незалежності 22 вересня Відзначається день здобуття незалежності від Османської імперії\nДень народних будителів 1 листопада Неробочий день тільки для навчальних закладів\nРіздво 24-26 грудня


Фільм HBO про Майкла Джексона і секс: Шокуючі і блювотні подробиці Новини Життя Головна на Depo.ua\nФільм HBO про Майкла Джексона і секс: Шокуючі і блювотні подробиці\nКанал НВО таки показав скандальний документальний фільм про Майкла Джексона "Залишаючи Неверленд" знятий за спогадами чоловіків, з якими він мав статеві стосунки, коли вони були дітьми\n5 березня 2019 15:00\nКритики вже назвали стрічку фільмом жахів і Майкл Джексон постає в ній "м'яким хижаком", монстром, який калічив дитячі життя.\nКартину знято на основі свідчень Уейда Робсона та Джеймса Сейфчака - колишніх маленьких протеже Джексона. За їхніми словами, співак був педофілом, нагороджував хлопчиків за секс коштовностями, налаштовував проти батьків, а коли фаворити трохи підростали, замінював їх більш молодшими.\nВейду Робсону на момент знайомства з Майклом Джексоном було 5 років. Він виграв танцювальний конкурс у торгівельному центрі в рідній Австралії, і призом стала зустріч із зіркою. Після цієї зустрічі родина Вейда приїхала до Лос-Анджелесу і хлопчика лишили наодинці зі співаком. Як стверджує Робсон, Джексон поцілував його та залучив до орального сексу.\n"Нас із тобою звів Господь. Нам судилося бути разом. Так ми виявляємо любов", - сказав він йому. За свідченнями самого Вейда.\nДжеймс Сейфчак у 1986-му році знімався з Майклом Джексоном в одній рекламі. Той запросив родину хлопчика в подорож, яка "стала початком сексуальних стосунків, стосунків пари". Зі слів Джеймса, Майкл тоді навчив його мастурбувати.\n"Ми були наче подружня пара. Коли я кажу "подружня", то це тому, що в нас була жартівлива весільна церемонія. Ми зробили це в спальні, принесли якісь обітниці. У мене є обручка з діамантами, невелике кільце, яке вже не надіти на палець дорослого чоловіка", - згадує Сейфчак. Йому тоді було 10, а Майклу - 30.\nЗі слів чоловіка, Джексон любив водити його по ювелірних крамницях, вдаючи, ніби купляє прикраси для якоїсь жінки і просто приміряє на дитячу ручку.\n"Він дуже захоплювався прикрасами і нагороджував мене ними за секс", - розповідає Джеймс у фільмі.\nЗа словами Сейчака і Робсона, сексуальні стосунки з Майклом Джексоном в них тривали близько семи років.\nОбоє чоловіків розказали, що Майкл проводив для них "тренування" у готелях, навчаючи блискавично та без шуму вдягатися в разі, якщо хтось прийде.\n"Це був великий секрет. Він говорив, що як хтось дізнається, його життю кінець, і моєму життю кінець, він повторював це знов і знов", - стверджує Сейфчак. За словами Робсона, йому Майкл Джексон казав, що якщо їх розкриють, то розлучать навіки, а він, Майкл, "піде в тюрму до кінця життя".\nЩе Вейд впевнений, що після нього коханцем Джексона став тоді ще малий актор Маколей Калкін.\n"У нього з Майклом був такий самий зв'язок і всякі секретні штуки, що раніше були в Майкла зі мною. Я це впізнавав. Я ревнував, мені було боляче, я був спантеличений", - розповідає він. Треба сказати, сам Маколей Калкін категорично спростовує будь-яку "закоханість" у себе з боку Майкла Джексона. Зірка "Сам удома" неодноразово наголошував, що в їхній дружбі зі співаком не було нічого неправильного та неприпустимого.\nЧерез скандал ВВС прибрала пісні Джексона з радіоефіру.\nФонд нащадків Джексона назвав скандальний фільм про співака "найбільшою ганьбою" HBO. Вони подали до суду та вимагають від HBO $100 млн за показ стрічки.\n"Залишаючи Неверленд" - це не документальне кіно, це таблоїдне вбивство Майкла Джексона, за життя, а тепер посмертно. Фільм бере бездоказові звинувачення в тому, що, ймовірно, трапилося 20 років тому, і подає як факти", - наголосили в Michael Jackson's Еstate.\nЗазначається, що автори фільму обмежилися інтерв'ю з імовірними жертвами та їхніми рідними, не побажавши поспілкуватися з іншими людьми з близького оточення Майкла, які запевнили би, що він ніколи не шкодив дітям.\nПредставники покійного артиста також наголосили, що самі Робсон та Сейфчак під час судового процесу проти Джексона в 2005-му році виступили на його захист та під присягою засвідчили, що він нічого їм не заподіяв. Більше того, Уейдова родина "користувалася добротою, щедрістю та кар'єрною підтримкою" Джексона до самої смерті артиста. А ідея звинуватити його в розбещенні виникла в Робсона після того, як йому відмовили у ролі в шоу Cirque du Soleil, присвяченому поп-королю.


Модні образи на 1 вересня 2019 - красиві ідеї з фото | СЬОГОДНІ\nЯке вбрання вибрати на 1 вересня: красиві образи до Дня знань\nДобірка модних look для вчителів і старшокласниць\nЛічені дні залишилися до головного шкільного свята осені – 1-го вересня. Синоптики обіцяють, що в Україні початок вересня буде спекотним, а отже можна сміливо вдягати легкі сукні та спідниці. Але який наряд на перший дзвінок вибрати, щоб було красиво і зручно? Сьогодні.Lifestyle допоможуть вам в цьому нелегкому питанні.\nУ скільки цього року обійдеться зібрати дитину в школу, дивіться у сюжеті:\nДля початку визначтеся в якій кольоровій гамі ви б хотіли піти в школу на День знань – якщо в навчальному закладі встановлено чітке правило щодо шкільної форми, то тут вибір не великий! Ну а якщо ви вільні надягати все, що душа забажає, тоді почнемо з красивих святкових суконь.\nНа засмаглій шкірі красиво виглядатимуть світлі тони – жовті, бежеві, ніжно-рожеві і навіть блакитні. Якщо душа просить фарб, варто звернути увагу на сукні з квітковим візерунком.\nСукня на 1 вересня вчителю також може бути яскравою, але бажано класичного крою, щоб на тлі учнів особливо не виділятися. Офіційного виду можливо додати навіть коктейльній сукні, надівши класичний подовжений піджак.\nЯкщо ви не особливий любитель суконь, пропонуємо відмінну альтернативу – спідницю з блузою. Це може бути поєднання різних стилів і відтінків.\nКоса до пояса: як зробити прості зачіски зі стрічками\nНе зациклюйтеся на чорних і білих кольорах, фантазуйте! Більш того, з таким образом поєднується будь-яке взуття – кросівки, кеди, босоніжки і туфлі на підборах.\nПропонуємо вам добірку наймодніших і красивих образів на 1 вересня:\nИдеи школьных нарядов на первый звонок\nТакож пропонуємо вам у нашій добірці кращі ідеї макіяжу для старшокласниць на 1 вересня.\nЯк зробити макіяж на 1 вересня в домашніх умовах: відеоуроки Шкільні тренди: який манікюр зробити на 1 вересня Дівчатам до 16: зачіски на 1 вересня Тонкости make up: какой макияж сделать на 1 сентября\nсукня мода стиль 1 вересня наряд шкільна форма


інгредієнти - глутамат натрію\nАлергія , нетерпимість вони поділилися барвник метабісульфіт натрію\nУвага при гіперчутливості ! целюлоза\nКишкові проблеми . Заборонені для дітей ! глутамат натрію\nНемає доказів несприятливих побічних ефектів кисень\n(0)|(4) глутамінова кислота\nНе приймайте від немовлят! срібло\nУникайте використання . сіль\nкурячі гриль фрикадельки\nВиразки і рак . трагакант\nНемає доказів несприятливих побічних ефектів бензоат натрію\nМоже погіршити перебіг астми і викликати почервоніння і вуликів на шкірі . Дифосфат\nНемає доказів несприятливих ефектів . глутамат натрію\nУвага у разі підвищеної чутливості з оцтом ! молочна кислота\nЗверніть увагу , коли споживається маленьких дітей і немовлят ! яблучна кислота\nЗверніть увагу , коли споживається маленьких дітей і немовлят ! глутамат натрію\nНе приймайте від немовлят! Динатрію 5'- рибонуклеотиди\nМоже призвести до висип, свербіж шкіри 30 години після його прийняття . Штучний аромат\nДинатрію 5'- рибонуклеотиди\nАлергія , нетерпимість вони поділилися барвник карамель амонію\nДля дітей особливо шкідливо, може призвести до гіперактивності . метабісульфіт натрію\nМожлива дискомфорт у шлунку глутамат натрію\nНе приймайте від немовлят! Гуанілат натрію\nУникати астматиків і людей з подагрою ! інозінат натрію\nУникати астматиків і людей з подагрою ! Штучний аромат\nДля дітей особливо шкідливо . Може викликати гіперактивність . Бікарбонат натрію\nКуркума екстракт звичайна карамель\nДля дітей особливо шкідливо . Може викликати гіперактивність . екстракт паприки\nРекомендується уникати його застосування . фосфат кальцію\n1 - 10 від загального 2279


Пенсійна реформа в Україні – В Мінсоцполітики критикують реформу » Слово і Діло\nЗ 2003 року в Україні намагаються побудувати трирівневу пенсійну систему європейського зразка, але зробити цього так і не вдалося через те, що держава не приділяє цьому питанню достатньої уваги.\nПро це заявила міністр соціальної політики України Марина Лазебна під час Українського пенсійного форуму.\n«У 2003 році було визнано, що в Україні має запрацювати трирівнева пенсійна система. Що у нас є на сьогодні? Сьогодні у нас є тільки солідарний рівень», - сказала він.\nКравчук пообіцяла впровадити накопичувальну пенсійну системуСказано 27 січня 2021 р.Статус обіцянки: У процесі\nЗа словами міністра, з 2003 року систему повноцінно створити не вдалося. Накопичувальний добровільний рівень охоплює менше ніж 1 млн осіб, тобто близько 29% від загального числа застрахованих осіб. За прогнозами експертів, у 2055 році пенсії українців складуть лише 18% від їх зарплати. Єдиний вихід - розвивати накопичувальний рівень і залучити близько 10 млн осіб до 2023 року, чиї добровільні внески дозволять залучити до 35 млрд грн.\n«Я вважаю, що це теж показник того, що держава не приділяла достатньо уваги добровільним накопиченням. У нас фактично працює лише солідарний рівень... У 2016 році була вдвічі зменшена сума єдиного соціального внеску, і тоді говорили, що станеться детінізація зарплат, і Пенсійний фонд наповниться. Так повинні були з'явитися засоби, щоб підвищувати пенсії. І, змушена визнати, нічого цього не відбулося», - зазначила міністр.\nМарина Лазебная о пенсионной реформеУкраинский пенсионный форум\nРаніше Лазебна заявляла, що Україна повинна вирішити питання запровадження накопичувальної пенсійної системи, яка буде існувати паралельно з нинішньою. В іншому випадку виплачується в країні пенсія через 30 років зменшиться в півтора рази та становитиме всього 18% від зарплати.\nПенсія Реформа Реформи в Україні Марина Лазебна


Орієнтовне календарно-тематичне планування - “Особливості викладання іноземних мов у 2010-2011 н р.”\nА. Камю — французький письменник, лауреат Нобелівської премії. Його філософські й естетичні погляди.\nРоман «Чума» як еволюція «від естетики абсурду до естетики бунту».\nРМ. (письмово). Філософія екзистенціалізму в цитатах з роману «Чума».\nРоман «Чума» як узагальнене потрактування зла в контексті людського буття та ствердження необхідності боротьби 3 ним при неможливості повного й остаточного подолання.\nЕ. Хемінгуей — видатний американський письменник. Тема «втраченої генерації» у творчості письменника.\n«Старий і море» — повість-притча про людину. Образ Сантьяго.\nУтілення національної естетики та етики в романі «Тисяча журавлів».\nЧайна церемонія та її доля у XX ст. як уособлення глобалізації та вульгаризації національного колориту.\nГармонія природи і людини як засадничий принцип та одна з головних проблем твору.\nКонтрольний твір. Багатство та розмаїття літературних явищ і національних літератур у середині-другій половині XX століття (на матеріалі вивчених творів).\nРодина Буендіа у художньому часі й просторі твору. Циклічний і лінійний час у романі, міфологеми в його художній тканині. Контрольний домашній твір\nПостмодернізм — одне з найяскравіших літературних явищ другої половини XX ст., його теоретичні засади та художня (літературна) практика.\nНайяскравіші представники постмодерністської прози. Постмодерністське мистецтво, його стосунки з елітарною та масовою культурою.\nМ.Павич — сербський письменник-постмодерніст. Особливості його творчості.\nУтілення в оповіданні «Дамаскин» рис постмодернізму, гри з читачем.\nП.Зюскінд — сучасний письменник-постмодерніст, особливості його творчості.\nРиси постмодернізму в повісті «Запахи, або Історія одного вбивці»: «віртуальний історизм» («імітація» світогляду Франції доби Просвітництва); захоплюючий детективний сюжет, можливість багатьох варіантів інтерпретації тощо.\nПомітні сучасні літературні явища: творчість Ричарда Баха, Патріка Зюскінда, Паоло Коельо, Італо Кальвіно, Мілана Кундери, Харукі Муракамі, Януша Вишневського та ін. Пріоритети сучасного світового книжкового ринку.\nГлобалізація як важливий чинник сучасного літературного процесу. Література і мас-медіа. Література і кіно. Література і комп’ютерні технології. Основні тенденції в сучасній літературі.\nОсмислення досвіду різних генерацій другої половини XX — початку XXI ст., культурної пам’яті, пошуків ідентичності, тендерних стосунків та ін. провідні теми сучасного літературного процесу. Сучасна література: проблема «канону», класики та моди, шедевру та бестселера.\nНайвидатніші здобутки світової літератури XIX століття (доби реалізму та раннього модернізму).\nПерелік головних вимог щодо основних видів оцінювання, виконання письмових робіт і перевірка зошитів зі світової літератури, особливостей проведення уроків виразного читання, кількість, призначення та особливості оформлення зошитів з предмета, їх перевірки й критерії оцінювання містяться у відповідному методичному листі Міністерства від 21.08.2010 № 1/9-580 тощо. Там же подано зразок заповнення сторінки журналу зі світової літератури. Звертаємо увагу, що додатковий запис щодо теми над датами в журналі не робиться.\nУточнення потребують вимоги щодо структури і особливостей проведення уроків розвитку мовлення.


Частка сільського господарства в економіці Італії достатньо висока - виробляється понад 8% ВВП та забезпечено робочими місцями 5% зайнятих. Історично селянські земельні наділи в країні не були великими, натомість на півдні поміщики свого часу володіли великими латифундіями. Тому і зараз половина угідь зосереджена у господарствах площею понад 40 га, а три чверті господарств мають наділи до 5 га.\nМалі господарства малопродуктивні і малотоварні. Домінує рослинництво (60% вартості продукції). На першому місці за вартістю в ньому стоять так звані "середземноморські продукти". Природне середовище для них сприятливе саме на півострові й островах. Овочів (і ранніх, і пізніх) тут вирощують більше, ніж у Великобританії, Франції та Німеччині разом узятих (понад 15 млн.тон/рік). Найбільше значення має культура томатів (5 млн. тон щорічно).\nІталія є великим виробником і експортером (як правило, перше або одне з перших місць у світі) також фруктів, особливо груш і персиків, апельсинів, лимонів, винограду й вина. Разом з Іспанією вона утримує першість у вирощуванні оливок, але олія є продуктом внутрішнього споживання. Виробництво вина, якість якого, порівняно з французькими винами, нижча, і олії зосереджене здебільшого на фермах. Середземноморські продукти домінують у сільськогосподарському експорті. Ще одна важлива галузь - зернове господарство. Вирощують пшеницю, кукурудзу, ячмінь і рис. Італія виділяється виробництвом рису (1,3 млн.тон), цукрових буряків (12 млн.тон) та картоплі.\nТваринництво не забезпечує потреб населення країни. Поголів'я великої рогатої худоби становить 9 млн.голів, свиней 8,5 млн.голів, овець - понад 10 млн.голів. Щорічно виробляється біля 15 млн.тон молока та 5 млн.тон м'яса. Італія є значним виробником м'яса й сиру. Частина продуктів тваринництва, включаючи вовну, а також кормове зерно, імпортується.\nРяд чинників зумовили виділення двох спеціалізованих сільськогосподарських областей в межах країни. На півночі клімат прохолодніший і вологіший, тут розташовані великі міста та агломерації країни, значну частину території займають гори та передгір'я. У долині річки По збудовні потужні зрошувальні системи. Тому тут сформувались сприятливі умови для інтенсивних форм землеробства, вирощування овочів, зернових культур, рису, цукрових буряків (в основному на Паданській низовині), домінування молочного скотарства та свинарства (Ломбардія, Емілія-Романія). На півдні рослинництво багатоукладне, що уповільнює перехід до інтенсивних форм. Нестача землі призводила до відпливу сільського населення до міст Півночі.\nУ Середземноморській Італії несприятливі умови для розвитку сільського господарства зумовлені не стільки невеликими річними сумами опадів, скільки невизначеністю термінів їх випадання і їх зливовий характер. Крім того, найбільше опадів припадає на зиму, коли вегетація багатьох культурних рослин переривається. А розвиваються вони в період високих температур, коли зростає і потреба у волозі. Деревні культури можуть перехоплювати підземну вологу своїм довгим корінням, але польові культури потерпають від літньої посухи. У цих регіонах вирощують зернові, зокрема тверда пшениця для виготовлення макаронів (області Апулія, Кампанія, острів Сицилія), тютюн, яблука, маслини, цитрусові, мигдаль, грецькі горіхи, фундук. Збір винограду - біля 10 млн.т. рік, цитрусових - 3,3 млн.т. На півдні переважає м'ясна форма скотарства, у Апеннінах - вівчарство. На Сицілії та Сардинії - вівчарство, розведення кіз.


2017 Липень Сторінка 3 - Одеська обласна рада\nВ Одеській обласній раді відбулася зустріч з делегацією міжнародної організації Управління Верховного комісара ООН в Україні у справах біженців (УВКБ ООН), у якій взяли голова обласної ради Анатолій Урбанський, депутат обласної ради та керівник постійної комісії з питань охорони здоров’я та соціальної політики Анатолій Садовник, представники обласної державної …\nОдеській обласній громадсько-політичній газеті «Чорноморські новини» виповнилось 100 років від дня виходу першого номеру. Це найстаріше видання на Одещині й одна з найстаріших в Україні. За 100 років існування газета міняла назви та засновників, але ніколи не припиняла виходу. У 1918-у друкувалася навіть французькою мовою. Газета заслужила повагу …\nПродовжуються роботи щодо будівництва з’єднувального каналу Тилігульський лиман – Чорне море, випереджаючи встановлені строки проекту. Олександр Харлашин, начальник відділу з питань природокористування апарату Одеської обласної ради повідомив: «Роботи ведуться за планом, згідно проекту. На даний момент освоюються кошти обласного бюджету, які виділені на поточний …\nЗасідання обласної ради з питань екології, природокористування, запобігання надзвичайним ситуаціям та ліквідації їх наслідків\nВідбулося чергове засідання постійної комісії обласної ради з питань екології, природокористування, запобігання надзвичайним ситуаціям та ліквідації їх наслідків, яке провів Валентин Волканов. Депутати розглянули низку профільних питань. Серед них – звернення жителів с. Шабо Білгород-Дністровського району щодо допомоги у вирішенні проблеми руйнування берегу Дністровського лиману. Ретельно …\nВідбулась робоча зустріч голови Одеської обласної ради Анатолія Урбанського з представниками Проекту Європейського Союзу «Угода мерів – Схід». Керівник Проекту Хрістоф Фрерінг та Національний експерт «Угода мерів – Схід» в Україні Оксана Кисіль засвідчили Анатолію Урбанському свою повагу та подяку за активну підтримку та впровадження енергетичної політики …\n17 липня 2017 року о 15 год. 38 хв. відбувся аукціон у процедурі закупівлі «Будівництво прибудови архівного сховища до існуючої будівлі Державного архіву за адресою: м. Одеса, вул. Пироговська, 29». «Кожен бажаючий був в змозі прослідкувати за перебігом аукціону, який проходив у відкритій електронній системі публічних …\nВ школі спортивної майстерності «Олімпієць» йде підготовка до ремонту\nВ рамках Програми розвитку фізичної культури та спорту в Одеській області на 2014-2017 роки розпочато підготовчі роботи у комунальному закладі «Одеська обласна школа вищої спортивної майстерності «Олімпієць» за адресою: місто Одеса, проспект Шевченка, 31-а. Наразі працює експертна комісія з вивчення проектно-кошторисної документації. По закінченню буде оголошено …\nВ Одеську область прибув Президент України\nСьогодні в Одеську область прибув Президент України Петро Порошенко із запланованим візитом. Мета приїзду – відкриття нового КПП на кордоні України та Молдови. У Міжнародному аеропорті «Одеса» делегацію Президента зустрічав голова Одеської обласної ради Анатолій Урбанський, представники Одеської обласної та міської влади. Напередодні зустрічі …\nВ Одеському Національному Академічному театрі Опери та Балету відбулася урочиста церемонія відкриття восьмого Одеського міжнародного кінофестивалю. За традицією, все почалося з червоної доріжки. Під спалахи фотокамер пройшли українські та західні актори, режисери, продюсери, музиканти і політики. Гостям представили претендентів на нагороди фестивалю – учасників конкурсних програм, а також …


Виплата 8 тисяч грн - найманим працівникам почали виплачували гроші — Гроші — tsn.ua\n"Карантинні" 8 тисяч гривень вже почали виплачувати українцям: кому надійшли гроші\n"Карантинні гроші" почали надходити на рахунки увечері 22 грудня.\nНайманим працівникам, які тимчасово втрачають заробіток через карантин в Україні, Пенсійний фонд розпочав виплачувати обіцяні 8 тисяч гривень соцдопомоги.\nПро це йдеться в повідомленні ПФУ.\nЯк повідомили ТСН.ua наймані працівники, гроші їм почали надходити на рахунки ще увечері 22 грудня. Вранці виплати продовжилися. Так, редакції ТСН.ua про отримані гроші повідомили щонайменше чотири найманих працівники із Києва, Борисполя і Львова.\nНайманим працівникам надходять виплати / ТСН.ua\nПФУ почав виплачувати 8 тисяч карантинниї допомоги / ТСН.ua\nТим часом у Пенсійному фонді кажуть, що відомством вже профінансовано 2 242,8 млн грн для 280,3 тисячі осіб. Втім, зауважимо, що було анонсовано початок виплат 21 грудня.\nВ Мінекономіки пояснили, як визначали розмір "карантинної" допомоги ФОПам\n"22 грудня 2020 року Пенсійним фондом України 280,3 тисячам осіб профінансовано 2 242,8 млн грн для забезпечення виплати матеріальної допомоги відповідно до постанови Кабінету Міністрів України про надання одноразової матеріальної допомоги застрахованим особам, які можуть втратити доходи у разі повної заборони сфери їх діяльності внаслідок посилення обмежувальних протиепідемічних заходів, запроваджених з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19", - сказано в повідомленні.\nНагадаємо, фізичні особи-підприємці та наймані працівники, діяльність яких постраждала від карантину, отримають від держави одноразову компенсацію розміром 8 тисяч гривень і можуть подати заяву до кінця поточного місяця. Приймання документів подовжено до 31 грудня 2020 року.\nБільше про компенсації найнятим працівникам, компенсації ЄСВ, подовження дії ліцензій та скасування орендної плати, а також списання податкового боргу - читайте у нашому матеріалі.\nГрошові компенсації для ФОПів: хто має право на відшкодування та як його отримати


Що робив нардеп від "Свободи" на Міжгірщині » Новости Украины и Мира. Новости сегодня - 7dniv.info\nПолитика 29-апр-2014, 12:27683\nНа Закарпаття Едуард Володимирович вперше потрапив ще десять років тому і з того часу наш регіон став невід’ємною частиною його політичної діяльності. «Закарпатська область відіграє велике значення для України загалом, оскільки, як багато хто вважає, з неї розпочалася Помаранчева революція, а в 2013-2014-х роках велика кількість її мешканців брала участь у сутичках, що виникали на київському Майдані, тим самим підтверджуючи свою готовність боротися за нову незалежну країну, в якій українці мали б гідне життя». – Зазначив на зустрічі свободівець Едуард Леонов.\nГоворив народний депутат і про складну ситуацію у південно-східній частині України. Наголосив на тому, що це не громадянське протистояння, а війна злочинного режиму проти українського народу. «Нібито ми звільнилися від внутрішньої окупації, але тут розпочалася зовнішня. Це і пояснює чому призупинилося вирішення деяких питань: чимала кількість коштів із бюджету України спрямовується на її оборону», — каже Едуард Леонов. Також він зазначив, що наразі всім необхідно триматися разом незалежно від політичних переконань всередині нової влади. Адже тільки завдяки цьому можна вийти з критичної ситуації, яка склалася в державі.\nУповноважений ВО «Свобода» вказав на поганий стан доріг на Міжгірщині, і про проблему вирубки лісів, яку неодмінно потрібно вирішувати. Наостанок Едуард Леонов повідомив, що готовий співпрацювати і всі бажаючі можуть звертатися до його громадської приймальні, яку незабаром відкриють у районному центрі Міжгір’я.\nПрес-служба Міжгірської районної організація ВО «Свобода»\nЧто произошло с белорусской легкоатлеткой Кристиной Тимановской в Токио2115


muffinsnow - Грона гніву. Сім причин, чому протести в США — драма історичного масштабу та момент істини для Трампа\nПротестувальники біля Білого дому у Вашингтоні, 31 травня\nУ понеділок, 1 червня, виповнюється тиждень з того моменту, як у США відбулася подія, яка призвела до вибуху в країні — загибель 46-річного афроамериканця Джорджа Флойда під час затримання поліцією.\nНВ розповідає про головні причини, через які увагу всього світу в ці дні прикуто до Америки, а протести через вбивство Джорджа Флойда називають найбільшими в США за останні десятиліття.\nЩо взагалі відбувається у США — максимально коротко\nУвечері 25 травня продавець одного з магазинів у Міннеаполісі (штат Міннесота) запідозрив місцевого жителя Джорджа Флойда в тому, що той розплатився за пачку цигарок фальшивою 20-доларовою купюрою. Менш ніж за годину після цього очевидці зняли відео, яке шокувало Америку: Флойд, лежачи біля поліцейської автівки, хрипить «Я не можу дихати», у той час як один з офіцерів поліції притискає його шию до асфальту коліном, а інші утримують закованим у наручники.\nРеконструкція подій із використанням увсіх відео, знятих очевидцями, від The Washington Post:\nТак тривало майже 9 хвилин: поліцейський Дерек Шовін звільнив шию вже бездиханного Флойда тільки після прибуття швидкої. Медикам реанімувати 46-річного чоловіка не вдалося — у лікарні констатували його смерть. При цьому її причиною не було названо асфіксію, але лише сукупність факторів, зокрема загальний стан здоров’я Флойда та його інтоксикацію на момент затримання. Поліцейські стверджували, що чоловік, ймовірно, перебував під дією наркотиків і пручався під час затримання.\nСША бунтують. Після вбивства поліцейськими афроамериканця в Міннеаполісі протести охопили всю країну — фото\nЗа лічені години місце загибелі Флойда перетворилося на імпровізований меморіал, наступного дня в Міннеаполісі пройшли перші демонстрації, а підсумки першого тижня протестів у США приголомшують. Десятки найбільших міст Америки перетворилися на «військові зони», як їх називає CNN, а лють масових погромів та вуличних боїв з поліцією лише зростає. Президент США Дональд Трамп був змушений сховатися в бункері, тоді як ситуація в його країні опинилася на перших шпальтах світових видань, а протестні акції проходять під американськими посольствами по всьому світу.\nУчасник протесту в Нью-Йорку, який відтворює сцену загибелі Джорджа Флойда / Фото: REUTERS / Caitlin Ochs\nЩо відомо про загиблого Джорджа Флойда та підозрюваних у його вбивстві поліцейських\nДждордж Флойд був уродженцем штату Північна Кароліна, але виріс у Х’юстоні (Техас). Там у нього залишилася шестирічна дочка. У 2014 році Флойд переїхав до Міннесоти, де близько п’яти років працював охоронцем в одному з ресторанів Міннеаполіса. На момент смерті був безробітним, втративши місце через локдаун у США внаслідок пандемії COVID-19.\nВідомо принаймні про один тюремний термін Флойда: у 2007 році він був звинувачений у збройному пограбуванні будинку в Х’юстоні, а у 2009 році — засуджений до п’яти років позбавлення волі, оскільки пішовши на угоду зі слідством та визнав свою провину. До Міннеаполісу він переїхав незабаром після того, як вийшов з в’язниці.\nМіннеаполіс у вогні. Протести проти вбивства афроамериканця поліцейськими переросли в масштабний бунт — фоторепортаж\nЧотирьох поліцейських, причетних до смерті Флойда, вже звільнено, один з них затриманий. 44-річний Дерек Шовін, який утримував своє коліно на шиї загиблого афроамериканця, звинувачений у вбивстві третього ступеня (ненавмисному вбивстві, пов’язаному із застосуванням сили). Днями стало відомо, що його дружина подала на розлучення. За 19 років роботи в поліції на Дерека Шовіна було подано 18 скарг, він також тричі відкривав вогонь під час операцій на службі — один раз під час такої перестрілки був убитий один з підозрюваних. Крім того, за непідтвердженими даними, озвученим власницею клубу El Nuevo Rodeo в Міннеаполісі, екс-поліцейський Шовін та ймовірно убитий ним Флойд кілька років працювали охоронцями цього клубу, позмінно. Чи були вони знайомі — жінка не береться стверджувати.\nЗагалом же в затриманні Флойда брали участь ще троє поліцейських. Поки вони знаходяться на волі, але їхнього затримання та висунення звинувачень вимагають десятки тисяч людей по всій Америці (ФБР вже проводить федеральне розслідування у зв’язку з гучним інцидентом).\n34-річний Ту Тао був зарахований до штату поліції Міннеаполісу в 2012 році. У 2017 році Тао був відповідачем у справі про надмірне застосування сили, яку закрили в позасудовому порядку після сплати ним $25 тис.\n37-річний Томас Лейн та 26-річний Дж. Олександр Куенг працювали в поліції Міннеаполісу з серпня 2019 року. Жоден з них раніше не мав скарг за історію служби в правоохоронних органах.\nУчасник протесту в Сан-Франциско / Фото: REUTERS / Stephen Lam\nЧому ситуацію в США називають безпрецедентно масштабною\nДемонстрації та погроми дісталися Білого дому та вирують у десятках міст США\nФоторепортажі з Міннеаполісу та десятків інших американських мегаполісів за останній тиждень витіснили зі світових ЗМІ навіть новини про пандемію COVID-19. Спектр гніву, який виплеснулося на вулиці міст, варіює від мирних демонстрацій до спустошливих погромів, жорстких зіткнень з правоохоронцями та нападів на знімальні групи телеканалів.\nОсь лише деякі подробиці про протистояння протестувальників з поліцією за вихідні 30−31 травня.\nУ Вашингтоні дві ночі поспіль поліції довелося відтісняти протестувальників від Білого дому, використовуючи сльозогінний газ та кийки. У сквері Лафайет, розташованому біля офіційної резиденції президента США, демонстранти палили багаття, підпалили кілька будівель і сміттєвих контейнерів, почали громити автомобілі та навколишні магазини. Під час цього протистояння було поранено понад 60 представників секретних і спеціальних служб США у Вашингтоні. Постраждали одинадцять міських відділень поліції, а один з офіцерів отримав множинні переломи ніг.\nУ Чикаго довелося продовжити комендантську годину, після того як близько 240 осіб було затримано — учасники протесту перевертали таі підпалювали поліцейські автівки, близько 20 правоохоронців отримали травми, зокрема переломи, які вимагали термінових операцій. Крім того, за даними місцевої поліції, у місті зафіксовано спалах насильства: за вихідні сталося кілька інцидентів зі стріляниною, загинули 16 осіб, було поранено понад 30.\nУ Нью-Йорку запеклі зіткнення сталися в Юніон-сквер в центрі Манхеттена, у самому серці міста — демонстранти підпалили поліцейський автомобіль. Крім того, кілька годин у суботу, 30 травня, тривало протистояння протестувальників та правоохоронців у Брукліні. У неділю тисячі демонстрантів протестували в різних кварталах міста, у якийсь момент їм навіть вдалося перекрити Манхеттенський міст.\nУ Лос-Анджелесі (Каліфорнія) спалили поліцейський пост у великому торговому центрі, а магазини розгромили та розграбували.\nВ Нешвіллі (штат Теннессі) протестувальники підпалили історичну будівлю місцевого суду.\nУ Солт-Лейк-Сіті (штат Юта), як і в багатьох інших містах США, палили автомобілі.\nКомендантська година в 40 містах — такого в США не було вже понад півстоліття\nСтаном на 1 червня владі близько 40 американських міст довелося запровадити комендантську годину, пише Голос Америки. 30−31 травня Лос-Анджелес, Вашингтон, Майамі, Детройт, Філадельфія, Атланта, Сіетл, Чикаго, Пітсбург, Міннеаполіс та багато інших мегаполісів один за одним оголошували про заборону на вуличні демонстрації в нічний час. А губернатори кількох штатів, зокрема Техасу та Вірджинії, запровадили надзвичайний стан.\nЯк уточнює Reuters, в останнє комендантську годину в США доводилося запроваджувати настільки масово понад 50 років тому — після вбивства Мартіна Лютера Кінга-молодшого у 1968-му році.\nТепер же, як повідомляє CNN жорсткі заходи працюють далеко не скрізь: у багатьох містах групи протестувальників продовжували погроми та демонстрації навіть всупереч оголошеним заборонам.\nСили Нацгвардії задіяли через масові демонстрації вперше за багато років\nЩе 30 травня на вулиці міста Міннеаполіс — епіцентру подій, де загинув Джордж Флойд — вивели кілька сотень бійців Національної гвардії США. Це резервні формування армії та ВПС США, який у крайніх випадках можуть задіяти як губернатор штату, так і влада країни.\nУ Міннеаполісі Національну гвардію закликали на допомогу поліції для придушення масових заворушень — до того моменту в місті спалили поліцейську дільницю, розгромили кілька магазинів.\nУ наступні дні до допомоги бійців Нацгвардії вдалися також губернатори ще 14 штатів (зокрема Юти, Колорадо, Техасу та Каліфорнії), а також влада Вашингтона.\nЗа даними агентства Associated Press, формальним приводом для використання сил армії у Міннеаполісі став закон про повстання 1807 року. Востаннє його задіяли в 1992 році за часів президента Джорджа Буша-старшого для придушення бунту в Лос-Анджелесі. Тоді масові заворушення спровокував схожий випадок: суд присяжних виправдав чотирьох білих поліцейських, які побили чорношкірого Родні Кінга за те, що той чинив опір під час арешту за перевищення швидкості. Під час протистояння демонстрантів з поліцією тоді загинули 63 людини, 12 тис. осіб було арештовано.\nДо цього сили Нацгвардії по закону про повстання використовував 36-й президент Ліндон Джонсон під час заворушень у Детройті в 1967 році.\nНадзвичайна напруга у протистоянні з поліцією: кількість затриманих за тиждень перевищила 4 тис.\nТакі підрахунки приводить 1 червня CNN, уточнюючи, що перші затримання в США почалися вже 26 травня, у перший день протестів пам’яті Джорджа Флойда.\nСеред затриманих виявилася і дочка мера Нью-Йорка Білла де Блазіо, 25-річна К’яра.\nЇї затримали увечері 31 травня під час протестів у Нью-Йорку на перетині Бродвею та 12-ї вулиці. Поліція вимагала від демонстрантів очистити дорогу, однак ті не підкорилися. Зрештою доньку де Блазіо та ще близько сотні людей було затримано.\nК’яру де Блазі звинуватили в порушенні громадського порядку, після чого відпустили.\nУ Нью-Йорку стався також інший резонансний інцидент, пов’язаний з арештами. Місцевий департамент поліції спробував використовувати для транспортування десятків затриманих міські автобуси, однак чимало місцевих водії (переважно темношкірі американці) із солідарності з протестувальниками відмовилися сідати за кермо таких автобусів.\nПротести через загибель Джорджа Флойда проходять далеко за межами США\nНа знак солідарності з демонстрантами в США протести проти жорстокості поліції та расової нерівності, спровоковані смертю Флойда в Міннеаполісі, пройшли на вихідних 30−31 травня в багатьох світових столицях.\nУ Лондоні демонстрації відбулася на Трафальгарській площі та біля посольства США — попри заборону на масові заходи та збори, яка все ще діє у Великій Британії через спалах коронавірусу. Понад 20 учасників протесту були затримані за порушення «карантинних» норма на цій акції.\nУ Новій Зеландії тисячі людей зібралися в різних містах на демонстрації Black Lives Matter і пікети пам’яті Флойда, зкорема в Окленді, Веллінгтоні та місті Крайстчерч.\nУ Берліні протестувальники зібралися перед посольством США, тримаючи в руках плакати з гаслами руху — Життя чорних мають значення, Я не можу дихати і Немає справедливості — немає миру, Правосуддя для Джорджа Флойда, Досить нас вбивати!\nВ Австралії низку акцій протесту заплановано на перший тиждень літа, зокрема на 2 червня — демонстрації в Сіднеї, на 6 червня — в Мельбурні та Брісбені.\nАкція в Брюсселі, 1 червня / Фото: REUTERS / Francois Lenoir\n6 Реакцію суспільства на вбивство Флойда підігріли майже два десятки аналогічних випадків з початку 90-х\nАмериканська корпорація CNN наводить докладну історію принаймні 17 випадків надмірного застосування сили з 1991 року, коли поліцейські були визнані винними у вбивствах або вкрай жорстоких побиттях затриманих.\nПри цьому жертвами в більшості таких випадків ставали темношкірі американці, що робить подібні інциденти особливо болючими для США і щоразу провокує звинувачення в расовій дискримінацію та спалахи протестів.\nЗаворушення у США: Кличко висловився з приводу смерті Джорджа Флойда — відео\nТак, вбивство Джорджа Флойда вже порівнюють зі смертю чорношкірого афроамериканця Еріка Гарнера у 2014 році. Поліцейські намагалися затримати його за підозрою в незаконній поштучній торгівлі сигаретами на вулиці. Гарнер відмовився підкоритися і не дав надіти на себе наручники.\nТоді один з поліцейських повалив його на землю і застосував проти підозрюваного спеціальний прийом удушення. Після цього кілька поліцейських утримували Гарнера, поки той кричав, як і Флойд: «Я не можу дихати!». Згодом Гарнер перестав чинити опір, а медики констатували його смерть.\nНинішній бунт — момент істини для Дональда Трампа і його шансів на виборах\nЧерез тиждень після початку протестів більшість американських і світових ЗМІ присвятили окремі матеріали тому, як реагує на безпрецедентну ситуацію президент Дональд Трамп. Особливо з урахуванням того, що протести розгорілися менш ніж за півроку до президентських виборів, які мають відбутися в листопаді 2020 року. Reuters порівнює значення цих подій із загибеллю Мартіна Лютера Кінга, якого в 1968-му році вбили також під час президентської виборчої кампанії та на тлі антивоєнних демонстрацій.\nБагато хто чекає від Трампа звернення до нації, однак замість цього американський лідер поки відзначився лише традиційною серією суперечливих твітів. Один з них адміністрація Twitter позначила як «героїзацію насильства», оскільки в цьому твіті від 29 травня Трамп процитував скандальну фразу When the looting starts, the shooting starts (Коли починається мародерство, починається й стрілянина). Її у 1967 році вперше сказав очільник департаменту поліції Маямі Уолтер Хедлі, виправдовуючи застосування сили з боку правоохоронців у кварталах міста, населених темношкірими американцями — що пізніше викликало хвилю правозахисних протестів.\nНа тлі протестів. Трамп заявив, що США внесуть лівий рух Антифа в список терористичних організацій\nБільш того, у тому ж твіті Трамп назвав протестувальників Міннеаполіса «бандитами» (також «головорізами або «відморозками» — англ. thugs) і заявив, що вони тільки паплюжать пам’ять Джорджа Флойда. А в іншому своєму твіті, намагаючись застерегти демонстрантів біля Білого дому у Вашингтоні, він заявив, що спецслужби готові застосувати проти них «найзлісніших собак та найгрізнішу зброю, яку я тільки бачив».\nТакож Трамп звинуватив у розпалюванні масових заворушень «радикальні ліві угруповання» і заявив, що США оголосять терористами представників руху Антифа.\nТим часом американська і світова преса відзначає, що саме зараз від реакції Трампа і його здатності — або нездатності — проявити об’єднавчі для нації якості можуть залежати його шанси на переобрання.\nУсвідомлюють це і в Білому домі: як пише видання Politico, посилаючись на кількох співрозмовників в адміністрації Трампа та серед високопоставлених республіканців, зараз в оточенні президента США йде дискусія про те, чи слід йому звернутися з промовою до американців.\nПротести в США: Трамп назвав трагедією вбивство Джорджа Флойда\nЗа неї — начальник штабу Білого дому Марк Мідоуз. Він наполягає, щоб Трамп у своєму офіційному зверненні підкреслив законність дій співробітників поліції та висловив їм підтримку.\nПроти звернення Трампа виступає його радник і зять Джаред Кушнер, а також кілька інших помічників президента США. Вони побоюються, що такий тон звернення може відштовхнути низку виборців Трампа перед виборами, зокрема афроамериканців, за голоси яких бореться Білий дім.\n«Ця боротьба за потенційну промову означає набагато ширшу проблему, яка стоїть перед Білим домом […]: як президент може заспокоїти та повести за собою націю у момент, коли понад 100 тис. американців померли від коронавірусу, ще 40 млн залишилися без роботи, а по всіх США вирують протести після смерті Джорджа Флойда в Міннеаполісі?» — пише Politico.\n«Протести пов’язані не тільки зі смертю Джорджа Флойда. Вони пов’язані із загальним розчаруванням економічним спадом та [проблемами через] коронавірус», — зазначив у коментарі виданню Джейсон Міллер, колишній старший радник з комунікацій під час виборчої кампанії Трампа у 2016 році. На його думку, президент у патовій ситуації, адже «немає жодних чарівних слів єдності, які могли б вирішити проблему відсутності чиєїсь зарплати, як немає і чарівних слів єдності у випадку Джорджа Флойда».\nТим часом свіжі опитування The Washington Post і ABC News показали, що Трамп починає поступатися у виборчих перегонах Джо Байдена, ймовірному кандидату в президенти від Демократичної партії. зараз Байден (53% підтримки) випереджає Трампа (43%) на 10 процентних пунктів, тоді як два місяці тому аналогічне опитування показав мінімальний розрив між кандидатами.\nДжерело статті: “https://nv.ua/ukr/world/countries/protesti-v-ssha-chomu-vbivstvo-dzhordzha-floyda-sprovokuvalo-bunt-ostanni-novini-50091630.html”


Американська мережа Walmart припинила продаж майок з символікою СРСР\nНайбільша американська торгова мережа Walmart припинила продаж майок з символікою СРСР після скарги євродепутатів з Латвії.\nПро це повідомила депутат Європарламенту від Латвії Інесе Вайдере, яка отримала відповідний лист від представників американської компанії Walmart Stores Inc., інформує Delfi.\n"По-справжньому приємно, що керівництво однієї з найбільших мереж роздрібної торгівлі в США було таке етичне і толерантне, відкликавши з продажу відповідні продукти з символами Радянського Союзу", - заявила Вайдере.\nЯк повідомлялося раніше, частина депутатів, які представляють у Європарламенті Латвію, Литву і Естонію, надіслали листа найбільшому ритейлеру в США - компанії Walmart Stores Inc., у якому закликали компанію припинити продаж майок із символікою СРСР. Лист підписали депутат Європарламенту від Латвії Сандра Калніете, ще один євродепутат від Латвії Кришьяніс Кариньш, а також четверо литовських і троє естонських політиків.\nАвтори листа закликали Walmart брати приклад з німецького виробника спортивного одягу, взуття і товарів Adidas, який на вимогу країн Балтії й України прибрав зі свого офіційного сайту рекламу продажу майок з радянською символікою.\nНапередодні чемпіонату світу-2018 з футболу Adidas створив серію ретромайок, серед яких виявилася і футболка "збірної СРСР". На майці було намальовано герб Радянського Союзу і зроблено напис USSR.\nЧитайте також: Чеське видавництво “повернуло” Крим Україні - посол\nЛитовський МЗС першим звернув увагу на те, що на пропонованій до продажу продукції Adidas є напис USSR і радянська символіка. Також на нову продукцію Adidas негативно відреагували в Латвії й Україні.\nПісля цього в Adidas зняли рекламу футболок зі свого сайту, а в соцмережах вибачилися за інцидент.


Масло для волосся Kapous: відгуки про засіб для кінчиків волосся кератином\nДеякі представниці прекрасної статі впевнені, що пошкоджене волосся не підлягають відновленню. Але сучасні виробники косметичної продукції щорічно доводять зворотне, дивуючи своїх покупців унікальними новинками. До них відноситься і компанія Kapous, яка спеціалізується на виготовленні високоякісних засобів по догляду за волоссям, представлених у декількох лініях. Одним з ефективних і затребуваних косметичних продуктів даного бренду є масло для волосся.\nКожна нова партія масел проходить ретельний контроль і декілька етапів тестування, завдяки чому всі показники готових виробів повністю відповідають європейським стандартам. Над їх виробництвом працюють найбільш кваліфіковані фахівці, які чудово розбираються у всіх тонкощах жіночої краси, у тому числі і здоров'я волосся. Масло для волосся Kapous чудово доглядає за ними, наповнюючи структуру силою і красою.\nГоловними перевагами даного засобу є:\nможливість застосування як в салонах, так і в домашніх умовах;\nвидимий ефект після декількох процедур;\nпоєднання зі всіма типами волосся.\nвідносно високу вартість;\nнеприпустимість частого використання.\nХоча ціна і здається трохи завищеною, але ефект перевершує всі очікування. Варто відзначити, що алергічні реакції після застосування препарату виникають вкрай рідко, що вважається важливим показником в процесі вибору.\nПри купівлі такого засобу, як масло для волосся, в першу чергу цікавить питання ефективності. Адже кожна представниця прекрасної статі бажає отримати максимальний результат, і тільки позитивні враження від використання. Саме тому в процесі вибору особлива увага приділяється складу виробу і його безпосередньому призначенню. Універсальне масло від компанії Kapous характеризується наступними діями:\nповноцінно зволожує волосся і шкіру голови;\nпокращує загальний стан структури;\nусуває проблему посічених кінчиків і випадання;\nглибоко живить волосся, наповнюючи їх шикарним блиском;\nстимулює процес зростання.\nРегулярно застосовуючи цей косметичний засіб, можна захистити волосся від несприятливих факторів впливу і повністю відновити пошкоджену структуру. Тепер, щоб мати шикарну шевелюру, не обов'язково звертатися до косметологів або перукарям, адже її можна створити самостійно в домашніх умовах за допомогою такого чудового засобу, як арганова олія.\nОсобливості масла аргана\nДо його складу входять необхідні для повноцінного росту жирні кислоти, вітаміни і антиоксиданти. Всі разом ці речовини забезпечують:\nОсобливо корисно арганова олія для сухих і пошкоджених волосся. Його професійно підібраний склад дозволяє контролювати рівень жирності, а також дарує здоров'я, еластичність і блиск. Застосовуючи засіб на забарвлених волоссі можна надовго зберегти насиченість і яскравість кольору. Але в цілому запатентована унікальна формула препарату чудово підходить до будь-якого типу.\nВисокий показник поживних елементів робить масло максимально корисним для застосування. Стильна упаковка і зручний дозатор сприяють швидкому нанесення маси на поверхню, а ніжна текстура і приємний аромат дарують в процесі використання виключно позитивні емоції. Варто відзначити, що масло аргана з кератином рекомендується використовувати в якості збагачує засоби спільно з шампунями, бальзамами, масками і, навіть фарбами. Це дозволить оздоровити волосся, а також зробити їх м'якими, слухняними і дуже приємними на дотик.\nДетальніше про олію для волосся Kapous і способи преминения можна дізнатися з відео.\nПрактично усі відгуки про оліях виробництва Kapous позитивні. Багато жінок відзначають їх чудову здатність підсилювати процес росту, а також наповнення структури життєвою силою і енергією. Деякі дівчата акцентують увагу на тому, що після застосування даного засобу шевелюра набуває здоровий блиск і пружність. Волосся не элекризируются, а процес укладання стає більш легким і швидким.\nВ цілому відзначається той факт, що структура повністю відновлюється, стає міцною і абсолютно зникає проблема посічених кінчиків. При цьому з'являється приємний запах і презентабельний вигляд. Тому, щоб зачіска випромінювала натуральне сяйво, необхідно створити для цього повноцінний догляд за допомогою масла Kapous, яке є дійсно ефективним і корисним.


Віце-прем'єр Угорщини заявив про право на автономію для закордонних угорців\nЧиновник дав інтерв’ю телеканалу М1, повідомляє Gazeta.ua.\nВ угорському суспільстві та в угорському парламентському політикумі “існує спільний консенсус” щодо того, що угорці за кордоном мають право на автономію, угорське громадянство та право голосу.\n“Угорське громадянство для закарпатців – це не тільки емоційне питання, а й екзистенційне, оскільки дозволяє вільно пересуватися по світу. Уряд прагне до цього, аби після сотні років репресій від “Тріанону” люди відчули переваги бути громадянином Угорщини”, – сказав Шем’єн.\nВін заявив, що уряд Угорщини несе відповідальність за всіх закордонних угорців і виконує всі свої зобов’язання перед ними, в тому числі, через надання громадянства.\nШем’єн повідомив, що невдовзі присягу прийме мільйонний громадянин Угорщини за кордоном. За його словами, за спрощеною процедурою у країнах Карпатського басейну угорське громадянство отримали 870 тис. людей.\n“Це стосується матеріальної допомоги лікарям, вчителям, забезпечення безкоштовного харчування для дітей молодшого віку, доставки вакцин”, – сказав Шем’єн.\nОднак, за його словами, нині цю структуру жорстоко атакували.\n“Сьогодні, доки мовне законодавство не буде відкликано, угорський уряд перешкоджатиме всім важливим для України ініціативам”, – зазначив Шем’єн.\nНовини 2 505\nСуспільство 1 012\nЇжа 9 915


ᐉ Visa інвестувала в черговий фінтех стартап Currencycloud\nГлавная › Новини › Visa інвестувала в черговий фінтех стартап Currencycloud\nНе минуло й місяця як інвестори Visa Inc. дізналися про її придбання фінського фінтех стартапу Plaid за $5,3 млрд, як минулого тижня стало відомо про внесок в фінтех стартап Currencycloud з Великобританії.\nФірма Currencycloud отримала фінансування на загальну суму в $80 млн, угода була проведена спільно з венчурним відділенням SAP Sapphire Ventures і Visa, а також залучила підтримку з боку Google, інвестиційного підрозділу Світового банку, французького кредитора BNP Paribas і японського банку SBI.\nКолін Островський, старший віце-президент і скарбник Visa, увійде до ради директорів Currencycloud після завершення угоди.\nІснуючі спонсори Notion Capital, GV, Accomplice і Anthemis також взяли участь в раунді. Останній раунд приносить загальне фінансування компанії більше $140 млн.\nЧитайте також: Visa купує фінтех-стартап Plaid за $5,3 млрд


Blue Origin відправила в космос капітана Кірка з Зоряного шляху\nBlue Origin відправила в космос капітана Кірка з "Зоряного шляху"\n13 жовтня 2021 21:58 9\nКосмічна компанія Blue Origin Джеффа Безоса вдруге відправила в космос корабель New Shepard з чотирма космічними туристами на борту, одним з них став актор Вільям Шетнер.\n90-річний Шетнер став популярним завдяки ролі капітана Джеймса Кирка в оригінальному серіалі "Зоряний шлях", повідомляє UAportal.\nКомпанія разом з Шетнер включила до складу екіпажа віце-президента Blue Origin Одрі Пауерс, колишнього інженера NASA Кріса Босхаузена і підприємицю Глен де Вріс.\n11-хвилинний політ був запланований на 12 жовтня, але його відклали на добу.\nПоліт успішно пройшов 13 жовтня, учасники місії благополучно повернулися на Землю через 10 хвилин після старту, вони пробули в невагомості до 4 хвилин.\nВільям Шетнер став найстаршою людиною, що будь-коли бувала в космосі.\nДо зірки "Зоряного шляху" цей рекорд належав 82-річній Уоллі Фанк, американської льотчиці, яка побувала в космосі в рамках першої туристичної місії New Shepard в липні 2021 року.\nКрім Фанк, на борту були Джефф Безос, його брат Марк і 18-річний Олівер Деймі з Нідерландів, який став наймолодшою людиною в космосі.


Голлі Вебб - популярні книги в онлайн магазині книжок\nГоллі Вебб - книги автора\nДата народження 04.02.1976\nОсвіта Newnham College, Cambridge\nГоллі Вебб (Holly Webb) – британська письменниця, авторка дитячої прози та фентезійних романів. Українським читачам найбільше відома завдяки циклу «Добрі історії про звірят» та пригодам юної детективки Мейзі Хітчинз.\nКниги Голлі Вебб\nДівчинка Емі дуже хотіла кошеня, навіть мріяла отримати його у дарунок на день народження. Проте нічого не вийшло — будиночок на дереві став не надто приємним сюрпризом. І все було б аж надто сумно, якби у гості до дівчинки не повадилася одна симпатична маленька кішечка. Емі назвала її Місті,\nСмішне й дуже непосидюче кошеня на ім’я Тигрик потрапляє у різні халепи. Його господині Ейві, а подекуди й усій її сім’ї, постійно доводиться його доганяти, витягати, знімати — одне слово, рятувати у різний спосіб. Чому він так вчиняє? Бо він дуже допитливий і розумний котик, який просто не може\nМаленький білявий Вусанчик був сором’язливим кошеням, яке тривалий час шукало собі домівку. У той самий час одна маленька дівчинка дуже сумувала за своїм любим котиком Абрикосом, і, здавалося, що в її серце вже не повернеться радість від спілкування з пухнастими улюбленцями. Чи зможуть вони\nЕллі — миле веселе цуценя — улюблениця дівчинки Меґан. Вона обожнювала гуляти, гратися з хазяйкою і гризти різні речі й була найщасливішим песиком у світі, аж поки її не віддали бабусі. Це було лише на кілька днів, однак Еллі про це не знала, тому вирушила на пошуки Меґан. Вона подолала не надто\nЕлла дуже любить свою кішечку Пухнасточку і страшенно переймається тим, щоб вона знову десь не загубилася. Але ж Пухнасточці так подобається гуляти надворі, особливо, коли падає сніг і летять такі гарненькі сніжинки, з якими так весело гратися, та ще так багато цікавого можна знайти в зимовому\nВ учениць школи-інтернату, куди переїхала подруга Мейзі Хітчінз Еліс, почали таємничо зникати улюблені речі — щонайдорожчі й наймиліші серцю Хто ж вона — крадійка, яка занадилася до товариства юних леді? Захоплива історія про відновлення справедливості шляхом прикриття. Начувайтеся, злодії! Мейзі\nДівчинка Розі хоче заприятелювати з кошачим сімейством, яке замешкує на сусідській фермі. Проте господиня ферми продала свої володіння, на ділянці розпочали будівництво, а котів відловили й запроторили у притулок для тварин. Одначе маленьке котенятко на ім’я Руданчик утікає від працівників\nПізнього вечора, коли станції метро порожніють і стихає гуркіт потягів, детектив Мейзі Хітчінз у компанії песика Едді розпочинає своє розслідування. Про зникнення цінних картин дівча вирішило розвідувати в темній і холодній підземці. Юному детективу доводиться протистояти банді Горобця — невловимим\nКораблі з екіпажем і цінним вантажем зникають у морі А на суші цю підозрілу ситуацію намагається розгадати наполеглива й рішуча Мейзі Хітчінз. У цій моторошній справі на дівчинку, її песика Едді й подругу Алісу чигає неабияка небезпека. Чи вдасться дітлахам здолати її? І взагалі, як розплутати\nУ загадковому і, здавалося би, безнадійному зникненні коштовної прикраси містера Дакре визрівають нові деталі. Однак помітити їх удається лишень маленькій і допитливій дівчинці Мейзі Хітчінз. Попри страх і небезпеку кмітливе й завзяте дівча-детектив розпочинає боротися із несправедливістю і\nГоллі Вебб народилась 1976 року в Лондоні. Вона завжди любила літературу. В дитинстві вона мріяла стати бібліотекаркою, щоб цілий день читати книжки, проте коли виявилось, що робота полягає не в цьому, довелось обрати собі щось інше. В 15 років, в рамках шкільної програми профорієнтації вона стажувалась у видавництві «Scholastic Children’s Books». Після закінчення програми вона поверталась туди щоліта та благала взяти її на роботу. Над проханнями дівчини зглянулися після того,як вона закінчила університет, та прийняли на посаду редакторки. Голлі вивчала філологію в Кембридзькому університеті.\nСвою першу книгу Вебб написала ще працюючи у видавництві. Це був початок семитомної серії про трійняток Бекі, Кейті, та Анабель, які абсолютно ідентичні зовні та зовсім не подібні одна до одної за своїми характерами.\nЗагальний творчий доробок письменниці включає 130 творів, які складають 16 циклів, розрахованих на читацьку аудиторію від 5 до 10 років. Книжки перекладені багатьма мовами світу, зокрема українською.


Ви тутМіська влада/МІСЬКА РАДА/Андрій Балога: Мукачево через суд вимагатиме від державних органів влади виконання Конституції (ВІДЕО)\n«Виділені більше 20 мільйонів гривень на фінансування ПТУ – це кошти, які забрані з розвитку інфраструктури міста, з ремонту освітніх, медичних, соціальних об’єктів. І саме вам, депутатам, тепер доведеться пояснювати виборцям своїх округів, чому не вистачає коштів на ремонт доріг, багатоповерхівок в тих об’ємах, який був заплановано. Звісно влада міста законослухняна, але цього будемо вимагати від держави – виконувати статті Конституції. Ми через суд будемо вимагати, щоби громаді міста компенсували витрати. Згідно з Конституцією України всі витрати органів місцевого самоврядування, що виникли внаслідок рішень органів державної влади, компенсуються державою. Цього зроблено не було. Якщо органи місцевого самоврядування виконують закони, то і державні органи влади так само їх мають виконувати», - зазначає Андрій Балога.\nТакож він висловлює впевненість – попри тиск та ультиматуми від обласної влади, Мукачево й надалі розвиватиметься.\n«Так, в місті зробиться менше, ніж планувалося, але місто не зупинить рух з оновлення. Й далі будемо ремонтувати дороги, проїзди, дахи, й далі безкоштовно забезпечуватимуть пацієнтів ліками в лікарні. Всі програми й обіцянки будуть виконані», - резюмує Андрій Балога.\nДетальніше в цій категорії: « Андрій Балога: «Високопосадовці цинічно перевели проблему фінансування ПТУ у площину знищення місцевого самоврядування»\tВ Мукачеві об’єднають два комунальні підприємства »


Алексієвич як совість | Листи до приятелів\nГоловна » Дайджести » По-людськи\nСерпень 30, 2016 Жовтень 27, 2016 Листи до приятелів\nЖурнал «Press». Червень, 2011.\nРозмова зі Світланою Алексієвич, білоруською репортеркою. Розмовляє Маріуш Ковальчик (переклад Йосипа Лося).\n«Кожен таїть у собі якийсь геніальний текст: хто дві сторінки, а хто – дві думки. Потрібно віднайти цей текст у людині, а потім його видобути».\nПитання: Книгу про кохання пані пише вже кільканадцять років. І ще досі не закінчила. Про війни написала пані вже три. Невже про війну писати легше?\nВідповідь: Мені загалом важко дається писання. Над кожною книгою працюю 5-7 років. Кохання чи війна – це великі теми. Людина висловлюється щиро лише перед смертю і будучи закоханою. Але справа полягає не в тому, що про кохання мені важче писати. Річ у тім, що від тридцяти років працюю над історією «червоної цивілізації». Написала я про це чотири книжки, закінчую п’яту. Розумію, що мушу наразі відкласти книжку про кохання, і закінчити історію «червоної людини». Бо за 3-4 роки це вже не можна буде зробити. Покоління, яке пам’ятає комуністичні часи, відійде, а наступному поколінню спогади зблякнуть.\nПитання: Розмовляє пані головним чином з жінками. Спогади чоловіків про війну не показали усієї правди про неї?\nВідповідь: Не без причини Всемогутній створив жінку і чоловіка – це два різні світи, два різні способи бачення. Оповідання чоловіків про війну не були повними. Я народилася у селі, у родині вчителів. Це було післявоєнне село, 50-і роки. Там майже не було чоловіків. Із дитинства пам’ятаю лише свого батька і кілька старих. І пам’ятаю безкінечні оповіді жінок про смерть, яких я не знаходила у книжках. Пам’ятаю, як плакала, коли жінки, що сиділи на лавках перед будинком чи на сільських урочистостях, розповідали про війну, і їхні розповіді впливали на мене, а описи у книжках – ні.\nПитання: Бо розповіді чоловіків не викликали сліз?\nВідповідь: Для чоловіків важливою була похвала, бравурність. «Ми пішли і знищили їх» – розповідали. Вихвалялися. Чоловіки з дитинства готові до того, що, можливо, колись муситимуть захищати вітчизну. Сьогодні це менше хлопцям доводять, однак колись чоловічі мізки формувалися саме через таке виховання. Жінки не були готові піти на війну – вони мали народжувати життя.\nПитання: Але героїні ваших книжок самі зголошувалися йти на війну…\nВідповідь: Моє покоління знає лише цю тріскотливу версію комунізму. Але покоління мого батька жило тоді, коли ця ідея була молодою і сильною. Тема концтаборів приховувалася. Був ентузіазм. Молоді люди справді вірили в ті ідеї. І не ототожнюймо цього з нашим теперішнім ставленням до комунізму із з тим, що сьогодні про нього знаємо. Тоді люди вірили в ті ідеї, і тому всі жінки, із якими я розмовляла, самі зголосилися іти на війну. Сталін не видавав наказу, що жінки мають іти воювати.\nТакож треба пам’ятати, у яких обставинах усе це відбувалося. Це була тотальна катастрофа: за перші місяці війни до полону потрапили 4 мільйони радянських воїнів. Були знищені майже всі аеродроми, німці окупували величезні простори, швидко дійшли аж до Москви і Сталінграда. І тому жінки зголошувалися на фронт. Військо на них зовсім не чекало. Бо що означає взяти людину до війська? Треба її одягнути, взути. Однак тоталітарна держава не мала наміру пристосувати свою армію до потреб жінок. Жінці треба дати взуття іншого розміру, натомість вони мусили ходити у тих великих кирзових чоботах. Жінок слід було і стригти по- іншому, знайти інших перукарів, а їх стригли, як чоловіків, лише гривки залишали. Вони ходили в чоловічих трусах і потім розповідали, що найстрашнішим було ходити п’ять років поспіль у чоловічих кальсонах. Жінкам потрібні тампони або принаймні вата, а цього не вистачало навіть для поранених. Однак таким був вибір цих жінок.\nПитання: Польський електронний словник у комп’ютері підкреслює слово «артилеристи» як помилку. А пані їздила по Радянському Союзу і розмовляла з сотнями жінок, що були снайперами, пілотами, танкістами й артилеристами. Така рівноправність – це російський чи комуністичний феномен?\nВідповідь: Сьогодні ми сказали б, що це феміністичний феномен. Радянська влада запровадила рівноправність жінок. Після війни все це діяло, звичайно, лише на рівні декларації, бо чоловіки швидко спрямували жінок на кухню. Однак перед війною вже існували гасла на кшталт: «Жінки на трактори». У війську теж мала існувати рівноправність. Жінкам не дозволяли служити тільки у морському флоті. Чоловіки вважали, що жінки на кораблі призводять до нещастя.\nПитання: Ті комуністи були прогресивними.\nВідповідь: Соціалізм пропонував альтернативну версію цивілізації. Більшовики проголошували гасло: «Залізною рукою запровадимо людство до щастя». Все це закінчилося морем крові. Однак, якби не всі ті ідеї, Радянському Союзові не вдалося б дати опір гітлерівцям. Насправді між собою боролися два фашизми. Тільки сталінський фашизм про людину дбав ще менше. Мій батько розповідав мені, що, коли добиралися до німецьких окопів, не могли надивувалися, скільки там було добра. Німці мали навіть каву в термосах. А в радянському війську – лише каша і білизна, яку не змінювали місяцями. Виграв значно суворіший фашизм. Інша справа, що надто мало цінувалося людське життя, і це викликає в мене протест. Але самі люди викликають у мене захоплення.\nПитання: Як пані знаходила героїнь своїх книжок і контактувала з ними?\nВідповідь: Через Союз ветеранів, який мав список цих жінок. Коли вже познайомилася з ними, вони інформували мене про інших. Також зустрічалася з ними на щорічних Днях Перемоги 9 травня, коли вони приїжджають до більших міст.\nПитання: В одному з інтерв’ю пані сказала, що на Заході так відкрито, як на Сході, люди розмовляють лише в психоаналітика. Це, напевно, допомагало у праці?\nВідповідь: Якби не це, мені не вдалося б опанувати цей жанр. Моє вухо звикло з дитинства до цих щирих розповідей. Наприклад, якось 9 травня я прибула до Москви. Ветеранів розселили у великих готелях. Входиш до першої-ліпшої кімнати, а там сидять жінки і чоловіки. Одразу сідають за стіл і починають розповідати. А розмови про страждання – це традиція в Росії. Але на маргінесі: уже минає.\nПитання: Однак героїні не відразу розповідали, як вони страждали в чоловічих трусах, або як тішилися, споглядаючи знищення німців?\nВідповідь: Але це вже праця журналіста. Приходить пан до людини, вихованої в тоталітарній системі. Із одного боку, він має своє приватне життя, а з другого – знає канони, яким повинен підпорядковуватися. І починає: «Ми, радянські жінки…» А чоловіки хотіли їм допомагати, підказуючи, що мають говорити, або просто розвідати самі хотіли. Я тоді казала, що прийшла до дружини. А вони: « Що вона може вам розповісти, що вона там бачила…». Самі жінки теж довго розповідали лише те, що прочитали в газетах. Мені знадобилося багато часу, аби позбутися цих банальностей.\nПитання: Як пані це вдалося?\nВідповідь: По-людськи. Завжди намагаюся розмовляти з іншою людиною як із приятелем. От розмовляєш тривалий час із такою жінкою – і раптом вона починає говорити, як живе її донька, як почуваються приятельки. Я прагнула рівно ж про війну поговорити як про життя. Журналіста має цікавити сама людина, не можна її трактувати лише як джерело інформації. Не хотіла я переказувати сухі факти: які окопи були здобуті або коли відбулася якась битва. Цікаво, що людина тоді відчувала, як давала собі раду, як ті жінки після пережитого могли виховувати дітей, хоча бачили переважно страшні речі. Під час однієї битви гинуло 500-700 людей.\nКоли я писала книжку про Чорнобиль, поїхала з англійськими журналістами до села на його околицях, із якого люди не хотіли виїжджати. Місцеві запросили нас до столу, а там, як відомо, заражений хліб, заражена вода. Деякі журналісти дістали зі своїх сумок канапки. Бачу, що це вже кінець розмови з місцевими людьми. Тому сідаю і їм те саме, що й вони. Не кажу, що я добре вчинила, що це було відповідально. Я мала маленьку дитинку, старших родичів, яким була потрібна. Але я не могла вчинити інакше. Чи слід було витягнути свої канапки, а потім просити цих людей: «Будь ласка, розкажіть про те, як ви поховали донечку»?\nПитання: Пані навіть плаче разом зі своїми співрозмовниками. Чи таке емоційне ототожнення з тими, про кого пишемо, не впливає на об’єктивізм репортера?\nВідповідь: Мені не подобаються постійні розмови про об’єктивізм. Розмовляю з американським репортером, який написав книжку про війну в Іраку, і він мені каже, що намагався зберегти об’єктивізм! Уявила на мить, як на битву під Сталінградом приїжджає закордонний журналіст і намагається зберегти об’єктивізм. Важко не бути ані на боці добра, ані на боці зла, важко залишитися лише інформатором. Цей американський журналіст пояснив мені, що через байдужість Сполучені Штати програли війну у В’єтнамі, що цю війну програли через лівих журналістів. І тепер завданням журналіста має бути розповідь про якусь об’єктивну правду. Я так не можу. Я плакала разом із моїми героїнями, які розповідали мені про війну, плакала в Афганістані, коли бачила безсенсовність того, що там відбувалося. Треба писати чесно, справедливо, а не об’єктивно.\nПитання: У Вашій книжці жінки розповідають, що після війни не признавалися до того, що були на фронті. Боялися, що не знайдуть собі чоловіка. Їх засуджували за те, що пішли на війну, аби забавлятися з чужими чоловіками. Про це у Вашій книжці мало фактів.\nВідповідь: Пан питає про секс. Дещо про це говорять. Наприклад, одна жінка розповіла, що під час битви не було так страшно, як після битви.\nПитання: Сьогодні ми знаємо, що деякі офіцери мали цілі гареми коханок, яких називали фронтово-польовими дружинами.\nВідповідь: Одна жінка розповідала, що пішла з одним, хоч і не кохала його. Зробила це лише для того, щоб інші дали їй спокій.\nПитання: Але пані не акцентувала на цій темі?\nВідповідь: Розмовляти з ними про це найважче. Це було інше покоління. Зобов’язувало табу щодо сексу. В інших книжках, у подібних ситуаціях, я переконувала, що зміню ім’я героїні, бо яке має значення, чи є вона Петрівна, чи Іванівна. Тоді люди починали розповідати. А коли не хотіли згадувати, я не змушувала їх.\nПитання: Можливо, у випадку, коли траплялися подібні ситуації, слід було порозмовляти з чоловіками? Може, вони розказали би більше?\nВідповідь: Ні, я намагалася, теж не хотіли говорити.\nПитання: Ваш учитель, білоруський письменник Алєсь Адамовіч, по-різному називав те, що пані робить, наприклад: повістю-свідченням або хорально-епічною прозою. Чи ви й надалі відчуваєте себе журналісткою?\nВідповідь: Збираю матеріали як журналіст, але працюю над ними як літераторка. Те, що роблю, називаю оповіддю голосів. Кожен носить у собі якийсь геніальний текст. Один має в собі дві сторінки такого тексту, інший – дві думки. Цей текст треба у людині пошукати, а потім видобути його. Причому я не використовую чистий документ. Я займаюся історією, почуттям і тим, що люди запам’ятовують.\nПитання: Матеріали до книжки про жінок на війні пані збирала на перетині 70-х і 80-х років, коли Брежнєв прикручував гайки, а Другу світову війну продовжували сприймати як героїзм. Керівники газети «Нєман», у якій пані працювала, напевно розуміли, що ніхто цього не надрукує?\nВідповідь: Я тоді навіть не думала, чи хтось це надрукує, чи ні. Мене просто дуже цікавила ця тематика. Розмови про смерть у селі, де майже не було чоловіків, були моєю травмою з дитинства. Я хотіла це зрозуміти. Щоправда, закінчила я факультет журналістики і працювала в газеті, але вже тоді праця у пресі не була надто цікавою.\nПитання: У часи комунізму треба було згинати шию або навіть дозволити зламати собі хребет. А пані вибрала цю роботу.\nВідповідь: Так. Звичайно, так. Мого батька звільнили з редакції великої газети, бо їм не сподобалося, із ким він одружився. Тому він поїхав у село, де вчителював, і таким чином закінчилася його кар’єра журналіста. Лише я зі своїми нахилами до гуманітарних наук не мала багато інших можливостей для вибору. Проблеми почалися вже під час навчання. Моє наукове дослідження здобуло перше місце у Радянському Союзі. Як нагороду я мала відвідати місця за кордоном, пов’язані з Лєніним. Однак мене не випустили за кордон, бо не сподобалася їм моя характеристика. У ній було написано, що я постійно задаю дисидентські питання. Після навчання не дозволили мені працювати у великій газеті, натомість відправили мене до малої редакції. Тоді замислювалася, чи не обрати фах учительки, але почалися зміни, настали часи Горбачова, і я отримала місце у великій «Сєльськой газете», а потім у місячнику «Нєман».\nПитання: З якого вас після видання у 1985 році «У войны не женское лицо» звільнено? І звинуватили у спотворенні героїчного образу радянської жінки?\nВідповідь: Говорили, що якщо видаватимуть такі книжки, то в разі потреби ніхто не схоче йти на війну. А коли ця книжка вже вийшла друком, на хвилі перебудови Горбачова, у рамках визнання за мільйонний наклад мене відзначили. Натомість у Білорусії звільнили з роботи.\nУсе це непорозуміння звідтіля, що в Москві вже почалися серйозні зміни, але вони ще не дійшли до провінції. Пізніше в Білорусі пострадянське життя закінчилося тоталітарним режимом. За роман «У войны не женское лицо» мене звільнили з роботи, а за «Цинковых мальчиков» – судили.\nПитання: Книжка про жінок на війні розійшлася у колишньому Радянському Союзі двома мільйонами примірників. Люди хотіли знати правду – відмінну від тієї офіційної інформації, що нею впродовж років їх годували.\nВідповідь: У якусь мить людям захотілося правди. Однак виявилося, що наскільки такої книжки вони потребували, настільки її не потребували жінки, які були героїнями цієї книжки, зовсім ні. Їхня перша реакція – обурення. Говорили: «Мене син перестане шанувати. Що він про мене подумає, коли прочитає про якісь майтки». Я не переконала їх, переконали їх читачі – коли про книжку почали писати, коли з’явилися театральні спектаклі. Тоді повірили, що те, про що розповідали, є важливим.\nТому я вважаю, що завданням журналіста є показ того, чого ніхто ще не показав. У цьому полягає праця репортера, інакше немає сенсу сідати за писання. Треба показувати справу так, як ще ніхто її не показав, а не повторювати банальні речі, розповсюджені сотнями людей, зокрема найкращими журналістами. Водночас і репортерові не слід сподіватися, що його герої полегшать йому роботу.\nПитання: Рік тому, на День Перемоги, я був у Росії. Бачив, як діти підбігають до ветеранів і дякують їм за свободу. Вас це вже не хвилює?\nВідповідь: Звичайно, що цим людям треба віддати все, що їм належить. Моя книга теж є сплатою боргу щодо них. Однак доходить до крайнощів. Цього року 9 травня я побачила світлину в Інтернеті, як ветерани стоять у школі, а перед ними увесь клас учнів на колінах. Поруч друга світлина зі Львова, як міліція не допускає ветеранів до місця, у якому хочуть покласти квіти. В одному місці рабське відчуття, у другому – авантюра. Одне і друге лякає…\nЯ пишаюся своїм батьком, який пішов на фронт, коли був на другому курсі факультету журналістики, і воював до кінця війни. Водночас мені дуже близькі слова, які він сказав перед смертю своєму приятелеві: «Ці всі наші нагороди й ордени після нашої смерті треба віддати не до музею, а до церкви, бо опріч усього – «ми вбивали». Ось так десятиліття після війни треба говорити про неї: це було падінням, упослідженням людства.\nПитання: Поговоримо ще про жінок. Коли буваю в Росії і дивлюся, як там жінки дбають, щоб їх чоловіки пообідали вчасно й сито, як вранці виймають з шафи одяг і кладуть їм на столі, щоб не турбувалися, – то замислююся, чи це не відгомін того, що після війни в Росії бракувало чоловіків?\nВідповідь: Завжди так було, що чоловік є найважливішим, за царських часів також. Війна могла це тільки загострити. Якось я поїхала із закордонним журналістом до станиці після Ростова -на-Дону. Ми мешкали в приватному готелі. Власниця принесла нам сніданок. Для мене це звична річ: якісь канапки, кава. А перед ним поставила ще яєчню з 16-и яєць, а відтак величезний кухоль сметани. У кутку сидів молодий чоловік, довкола якого вона від ранку до вечора бігала, мов квочка. Знайомий подивився на мене з недовірою. Я йому тоді сказала: «Будь ласка, так сприймають російських чоловіків». Однак серед молодих людей це вже змінюється.\nПитання: «Я не хочу більше писати про війну. Коли я закінчила книгу «У війни не жіноче обличчя» довго не могла дивитися, як звичайна дитина, вдариться об щось носом, і їй тече кров. На канікулах я тікала від рибалок, які викидали на берег спіймані риби. Мене відштовхували їх застиглі випуклі очі». Це пані написала у черговій книзі про війну – «Цинкові хлопчики». Про ту війну, яку СРСР вів в Афганістані.\nВідповідь: Війна в Афганістані – один із етапів «червоної цивілізації». І я не могла його оминути. Не хотіла вже писати про війну, але в нас це неможливо. Приїхала я у село додому, а там у сусідній місцевості – знедолений хлопець, який повернувся з Афганістану, колишній учень моєї мами. Ми поїхали на цвинтар, а там гріб ще одного маминого учня. Ніби мені це все хтось ложками вкладав до голови – в кінцевому підсумку я дійшла висновку, що треба про це писати.\nДо війни в Афганістані я ще вірила в соціалізм з людським обличчям, який – як переконував Горбачов – слід тільки виправити. Після повернення з Афганістану я вже не мала ілюзій. Я бачила, що ці люди там коїли, як після бою поверталися обвішані килимами. У шпиталі натомість самі афганці – старці, жінки і діти, без рук, без ніг. Я даю маленькому хлопчикові, прикритому ковдрою, плюшеву іграшку, а він хапає її зубами. Питаю афганку – чому? А вона зі злості відкидає ковдру, і я бачу, що хлопчик не має рук. Тоді вона каже мені: «Бачиш, що твої росіяни наробили?» Я хотіла, щоб люди довідалися, що там діялося насправді.\nПитання: Один із тих, які повернулися з Афганістану, узяв на кухні тесак і порубав людину на чотири частини. Другому мати замовляла повій, коли починав шаленіти. Навіть сама йому віддалася. Чи довго шукала пані такі неймовірні історії?\nВідповідь: Не можу сказати, що довго. Маємо дуже багато таких випадків після війни в Афганістані, а також після війни у Чеченії. Їх там навчили вбивати, навіть давали нагороди за вбивство. Чому тепер люди у Росії так бояться міліції, більше, ніж бандитів? Бо майже кожен в цій міліції пройшов через Чечню. Для них нічого не означає зґвалтувати чи вбити людину, яка не дає їм грошей. Замість міліції маємо бандитів. Тих, які мусили вбивати, не треба брати на роботу там, де вони знову матимуть контакт зі зброєю. А жінки мусять жити з тими «героями».\nПитання: До Чечні, однак, пані не поїхала.\nВідповідь: Я вже не могла дивитися на вбитих людей. Ба більше – уже не маю наміру писати ще одну книжку про війну. Все, що хотіла сказати з цього приводу, написала в попередніх книжках. Знаєте, багато залежить від журналістів, від того, із якого боку вони показують війну. В Афганістані разом зі мною був журналіст з російської газети «Завтра». Він мав свою війну: героїчну війну в Афганістані. Я мала свою. Ми розмовляли з тими самими людьми. Він писав про героїзм, а я запитувала: «За що маєш тут вмирати?»\nПитання: Західні медіа – подібно як колись радянські – не складають іспиту, якщо йдеться про відтворення образу нинішньої війни в Афганістані?\nВідповідь: Повідомлення про нинішню війну в Афганістані нагадують мені те, що нам показували у Радянському Союзі. Бракує іншого погляду. Я розмовляла з німецьким журналістом, який повернувся звідтіля. Говорив про ту війну, подібно як я колись: що нічого там після нас.\nСвітлана Алексієвич в Афганістані (Кабул, 1988 р.)\nПитання: На одній зі світлин з Афганістану пані одягнена в мундир, із перекинутим через плече автоматом. Репортер випадає з ролі, коли бере зброю до рук.\nВідповідь: Це було лише для світлини. Я не ходила там зі зброєю. Мені пропонували, щоб я постріляла. Усі, що приїжджали туди, актори і акторки, із приємністю стріляли. Я відмовилася робити це. Мене переконували, що без цього я не осягну військової свідомості. «А, може, це добре, що не матиму цієї свідомості» – відповідала я. Боюся, що коли почну стріляти, це зруйнує в мені якусь адекватність. «Принаймні тоді сфотографуйтеся зі зброєю» – наполягали. Ось усе, що для них могла я зробити.\nПитання: Кілька разів Ви виїжджали з Білорусі. Але завжди поверталися. Тепер мешкає пані в Німеччині, чи надовго?\nВідповідь: Уже хочу додому. Вигідне життя мене не цікавить. Світ, яким я його знаю, який цікавить мене, є десь інакше. Завжди дивуюся людям, які хочуть писати про інші країни. Відтак з’являється багато дилетантських книжок. Якби я, наприклад, мала писати про Польщу, мусила б знати, які пісні матері співали своїм дітям, про що розмовляли ваші батьки зі своїми знайомими, якими колись були жарти. Щоб усе це бачити, треба вже з дитинства виростати в цьому.\nПитання: Це означає, що Ришардові Капусьцінському слід було перестати писати «Імперію» чи інші книжки?\nВідповідь: Ні, це був шлях, яким він ішов. Зрештою, він теж був частиною цієї імперії. Адже колись говорили, що Польща – то найвеселіший барак соціалістичного табору. Не кажу, що ніхто не має писати про інші країни, кажу, що це не для мене.\nПитання: Чому пані не пише білоруською мовою?\nВідповідь: Читаю білоруською, розумію її, але пишу російською. Я займаюся саме пострадянським простором загалом, а мовою «червоної цивілізації» була саме російська.\nПитання: Пані хоче повертатися в Білорусь, але ви самі писали, що там нікому не потрібна.\nВідповідь: Бо там керує Лукашенко. Простим людям у Білорусі відповідає його влада. Дискусії інтелігенції про демократію і свободу слова звучать для них як казка про залізного вовка. Коли приїжджаю до себе в село, чую: «Світлано, про яку свободу тобі йдеться? У нас в магазині є стільки напоїв для вибору». Лукашенко знає, як промовляти до цих людей і чим їх лякати, бо є таким самим, як вони. Ці люди хочуть, щоб було так, як раніше в колгоспі: нічого не робити і щось, навіть небагато, заробляти. Знають, що до них може прийти цей небезпечний російський капіталізм, і тоді їм стане значно важче.\nПитання: Лукашенко теж почав боротися з вашими книжками?\nВідповідь: Одразу, як прийшов до влади.\nПитання: Влада у Білорусі не дозволила їх видавати, твори вилучили зі шкільних підручників. Що Лукашенкові заважає у Ваших книжках?\nВідповідь: По-перше, трактування минулого, по-друге, сама моя особа, бо я в опозиції до нього. Коли почав саджати людей до в’язниці, я написала до нього відкритого листа про те, що він поділяє країну на дві Білорусі. Що він відійде, а цей поділ залишиться.\nПитання: На свідомість людей могли би вплинути незалежні медіа, але, коли я минулого року був у Мінську, мені здалося, що вони самі вже не вірять у свою силу.\nВідповідь: Уся наша опозиція має багато проблем. Однак мені важко говорити про це тепер, коли вироки отримують колишні кандидати на посаду президента від опозиції. До в’язниці потрапляють також молоді люди. Я не хочу, щоб певними моїми критичними висловлюваннями скористалася влада. слова використала влада.\nПитання: Чимало осіб і організацій хотіло б допомогти незалежним газетам у Білорусі, але не знає, чого вони потребують, що можна їм дати.\nВідповідь: Треба їх вчити, запрошувати до себе, показувати. Навіщо вони без перевірки пишуть, що Лукашенко вбивця, що це він організував вибух у мінському метро? Цього не потрібно робити. Нехай надрукують солідний матеріал, чому так багато людей підтримує Лукашенка. Звідки це взялося. Це буде цікавіше. Треба навчити їх ходити до людей. Бо людей не цікавлять їхні дискусії про свободу слова і білоруську мову. Треба навчити їх займатися конкретними проблемами людей, а не тільки абстракціями.\nВІД РЕДАКЦІЇ: Більш як два роки Світлана Алексієвич вже проживає на рідній землі. Білорусь змінюється й у позитивному сенсі, результатом чого є зняття санкцій. Президент Олександр Лукашенко привітав знамениту землячку із присудженням їй Нобелівської премії.\nОсь кілька вагомих її думок після цієї знаменної події:\nЖодна імперія не розпадалася без крові. І не важко здогадатися, що найголовніший противник Росії на пострадянському просторі – Київ. Уся історія Росії побудована на «ії пагорбах». Якщо забрати Київську Русь у росіян, то залишиться одна лише Орда… Табір розбещує і ката, і жертву. Чим сильніший тоталітарний режим, тим сильніше кат і жертва входять у певний взаємозв’язок. Відбувається своєрідне викривлення свідомості (День. – 2016. – 8-9 квітня).\nЯ виросла серед книжок. Мій світ був дуже книжковий. Я шукала себе… В Україні жила бабуся, а дідусь помер. У Білорусі жив дідусь, а бабуся загинула в партизанах. З дитинства я чула розмови про смерть. Жінки говорили або про смерть, або про любов… Дуже важливо знайти людину вражену. Людина навіть у пеклі привчається жити. Люди говорять дуже красиво, або коли вони біля смерті, або коли вони в любові. Тоді людина спинається навшпиньки… Книжка має бути попереду масової свідомості. Треба вбивати ідеї, а не людей (Дзеркало тижня. – 2016. – 9 квітня).\nНа прес-конференції після вручення Нобелівської премії мене запитували, що я думаю про повернення Криму. Тоді я чітко заявила, що вважаю це окупацією, політичним бандитизмом. Через ці слова не одержала вітальної телеграми від російського прем’єра Дмитра Медведєва, хоча вона вже була готова. Що стосується відносин Росії та України, то інакше ніж війна це не назвеш (Факты. – 2016. – 12 апреля).


Із апаратної наради 13 грудня 2011 р. — Трудовая Слава\nІз апаратної наради 13 грудня 2011 р.\nСтан захворюваності на грип і ГРЗ\nЯк повідомила головний лікар Борівської ЦРЛ Любов Віннікова, лікувально-профілактичними закладами району спільно з Борівською районною СЕС розроблено план комплексних заходів по профілактиці та боротьбі з грипом на міжепідемічний період та в період епідемії. Вжиті необхідні заходи по забезпеченню необхідного протиепідемічного режиму в лікувальних закладах. Інфекційне відділення повністю забезпечено протигрипозними та жарознижуючими препаратами.\nВ районі відмічається сезонне підвищення захворюваності на ГРЗ, але показники захворюваності нижчі, ніж в минулому році. В період з 12.10.2011 по 12.12.2011 на ГРВІ захворіло 510 осіб (в минулому році – 599), з них 300 дітей. Госпіталізовано в інфекційне відділення 40 осіб. Випадків захворювання на грип не зареєстровано. Головний лікар районної СЕС Олександр Бабарика зазначив, що основним способом захисту від грипу залишається імунопрофілактика, але в районі не зроблено жодного щеплення від грипу. Бажаючі зробити щеплення повинні звернутися в аптеку й замовити вакцину, щоб уберегти себе й рідних від захворювання. Начальник відділу освіти райдержадміністрації Наталія Радченко проінформувала присутніх на нараді про те, що в усіх закладах освіти здійснюється суворий контроль за відвідуванням дітей, проведено інформаційно-роз’яснювальну роботу серед учнів та батьків щодо профілактики захворювань на грип та ГРЗ, посилено контроль за станом здоров’я дітей.\nПо цьому питанню інформували Борівський селищний і всі сільські голови. Олександр Тертишний, зокрема, зазначив, що пріоритетними напрямками діяльності селищної ради в 2011 році було освітлення вулиць селища, розроблення детального проекту центру Борової, облаштування дитячих майданчиків на 14 кварталі, ремонт Новоплатонівського сільського клубу, ямковий ремонт доріг. Деякі заходи виконано в повному обсязі, деякі – частково, робота ведеться далі. Всі інші сільські голови, звітуючи про діяльність своїх рад, основними напрямками роботи називали виконання бюджету, благоустрій територій, проведення грошової оцінки землі в селах, поточні ремонти в школах, ДНЗ, амбулаторіях сімейної медицини тощо. На жаль, деякі із запланованих заходів виконати не вдалося з-за відсутності коштів, але всіма сільськими радами протягом року зроблено значну роботу по всіх напрямках.\nПо цьому питанню доповіла керівник апарату РДА Ганна Логвіненко. Вона зазначила, що\n1 січня 2011 року набув чинності Закон України «Про захист персональних даних» від 1 червня 2010 року N 2297-VI . З 1 липня 2011 року розпочато реєстрацію баз персональних даних у Державному реєстрі баз персональних даних. Уповноважений орган, що здійснює реєстрацію баз персональних даних —Державна служба України з питань захисту персональних даних.\nВідповідно до статті 9 Закону України «Про захист персональних даних» державній реєстрації підлягають усі бази персональних даних в електронному вигляді або в картотеках, в яких обробляються персональні дані, незалежно від обсягу та форми їх застосування, виду діяльності.\nПорядок реєстрації баз персональних даних регулюється Законом № 2297 та Положенням про Державний реєстр баз персональних даних та порядок його ведення, затверджений Постановою Кабінету Міністрів України від 25 травня 2011 року № 616.\nЗ 01.01.2012 року набувають чинності норми Закону України «Про внесення змін та деяких законодавчих актів України щодо посилення відповідальності за порушення законодавства про захист персональних даних» від 2 червня 2011 року № 3454-VI, згідно з якими адміністративна відповідальність за ухилення від державної реєстрації бази персональних даних тягне за собою накладення штрафу на громадян від 5100 грн. до 8500 грн., на посадових осіб, громадян - суб'єктів підприємницької діяльності – від 8500 грн. до 17000 грн.\nАфіша новорічних свят\nЗа повідомленням головного спеціаліста відділу культури і туризму РДА Наталії Реуки, розроблено план масових заходів по проведенню новорічних та різдвяних свят. 18 – 19 грудня проводитимуться дитячі ранки та розважальні програми, з 23 по 31 грудня – новорічні вітання працівників організацій, театралізовані свята для дітей, концерти, розважальні програми, молодіжні дискотеки. 23 грудня о 8 год. – передноворічний ярмарок. На ньому можна буде придбати не тільки продукти до святкового столу, а й новорічну ялинку. О 9 годині ранку – відкриття Новорічної районної ялинки, 24 грудня – о 13 год. – концерт „Пісня-2011”, 1 січня о 2 годині ночі – святкова дискотека.\nЦього року новорічні ялинки ставляться на електронний облік\nЯк ми обиратимемо новий парламент?