IV: Такого роду аналіз екзистенціалізму, показуючи, як ми вже говорили,\nКоссак Е.. Екзистенціалізм у філософії та літератури: Пер. з пол. - М.: Политиздат ,. - 360 с. - (Критика буржуазної ідеології і ревізіонізму)., 1980 - перейти до змісту підручника\nТакого роду аналіз екзистенціалізму, показуючи, як ми вже говорили, що характеризують його елементи, допускає разом з тим деякі суттєві неточності. Передусім важко укласти в рамки, визначені у першому положенні (заснованому на узагальненні ідей Хайдеггера і Сартра, які заперечують поза-людський світ), вищі види духовного буття, про які йдеться в концепціях теїстичних екзистенціалістів. Тут не знаходять місця ні К'єркегор, ні Бердяєв, ні Шестов, ні Марсель, ні Бубер; насилу можна укласти в ці рамки також ідею трансцендентності Ясперса. Інші положення вірні лише в узагальненому вигляді, без урахування конкретних відмінностей. Візьмемо, наприклад, проблему справжнього буття.\nДійсно, боротьба за справжню людину об'єднує різних представників екзистенціалізму. Але в своєму розумінні цієї справжності вони примикають до протилежних течій суспільної думки. Звичайно, ще К'єркегор боровся за справжність буття. Однак К'єркегора займали насамперед наступні питання: як стати хорошим християнином; як особистість, долаючи кінцівку плоті, заплямованою первородним гріхом, може стикнутися з нескінченністю, з богом; як вона може розвинути в собі внутрішню віру. Про справжній людині говорив і Хайдеггер. Однак його міркування про цей предмет були пов'язані з онтологічної проблематикою іншого характеру і вели до діаметрально протилежних висновків. У своєму основному творі «Буття і час» Хайдеггер виходив з аналізу свідомості і намагався вивчити його структуру. На відміну від К'єркегора суб'єктивність цікавила його лише остільки, оскільки в ній відбивалися метафізичний характер і структура буття. Хайдеггер взяв на озброєння гасло Ніцше: «Бог помер». На противагу к'єркегорівське теорії, що розглядає людину як істоту, охоплене постійної невпевненістю в порятунку душі і постійним відчаєм і при цьому страждає від розлуки з богом, Хайдеггер розвинув власну концепцію людського життя, якій загрожує інертне «буття в собі».\nУ своїй вимозі автентичності людини це протягом виходить із заперечення існуючих форм суспільного життя. Воно показує деперсоналізацію людини в буржуазному суспільстві, його відчуженість, самотність, розгубленість і по-своєму відображає суттєві риси аморфності і атомізації, які накладає на нього буржуазна цивілізація. Воно показує натовп людей, позбавлених реальних зв'язків і почуття спільності, ідеї та погляди яких піддаються штучної уніфікації за допомогою преси, радіо, телебачення , реклами.\nЦя обстановка породжує ідеологічне, моральне і художнє примус, веде до втрати індивідуальності, до шаблонності ідей і поглядів, до вузькості ідеалів і життєвих цілей, до відсутності гуманістичних цінностей, глибокого сенсу життя. Одночасно народжується почуття власної нікчемності в порівнянні з громадностью сучасного міста, його промисловості і бюрократичного апарату, почуття анонімності людини перед їх могутністю, почуття безініціативності, неможливості реального індивідуального впливу на хід подій. Саме таку картину малює Хайдеггер, вводячи термін «man lebt» - «живеться ». Чоло-століття, що зігнувся під вагою оточення і вимушений в межах цього оточення повторювати ті ж самі жести і слова, втрачає свою індивідуальність, розчиняється в масі. Він звикає до такого стану речей, вважає його нормальним. Навколишні його люди здаються йому знайомими і близькими, повсякденність-природною. Хайдеггер противиться такій картині світу, зображуючи суспільне життя як штучний і безглуздий плід хаотичних зусиль поколінь. Світ матерії позбавлений сенсу. І тільки діяльність людини впорядковує, конструює його, надає йому осмисленість і цінність. Але в ході цієї творчої роботи людина стає рабом своїх власних творінь. Створені ним речі знаходять владу над ним. Поглинений тисячами різних турбот, людина втрачає відчуття сенсу буття, перестає керувати життям. Замість того щоб направляти своє життя, він пристосовується до речей і людям, до потреб, вимогам, обов'язків і залежностям. Замість того щоб будувати світ, спираючись на свої критерії цінностей і порядку, замість того щоб діяти вільно, людина змушена виконувати різні функції. Якісь зовнішні постулати змушують його робити вчинки, яких він не вибирав, не хотів, не придумав. Він немов стає ще однією річчю, бездумним знаряддям у числі інших речей і знарядь, бездумно накопичених і діючих автоматично. Таким чином, цілісність буття і сенс життя, розбиті повсякденною суєтою, губляться, а нерухоме, пасивне животіння замінює справжнє життя.\nНеобхідно, заявляє Хайдеггер, перестати займатися світом речей, перестати піклуватися про наше місце в суспільстві і про долі світу цього. І тоді істина про наше буття може нам відкритися знову. Буття в справою відкривається нам іноді в повному пересиченні світом. Не тоді, коли нам набридло щось конкретне, або хтось конкретний, або ж наше власне неробство.\nА тоді, коли «комусь нудно» взагалі. Тоді ця, як каже Хайдеггер , «глибока нудьга повисає мовчазною хмарою в безодні людського буття, наближаючи людини до всіх речей і людям у знаменній байдужості» Але тільки при переживанні тривоги людське буття приходить в стан, коли людина опиняється віч-на-віч з небуттям. Тривога не має нічого спільного з конкретною страхом - страхом за щось і перед чимось. Це страх людини, опинився в полоні у речей і людей, загубленого серед життєвих реалій і дрібних турбот. У стані ж тривоги все стає байдужим. Всі речі і ми самі впадаємо в байдужість. Але саме завдяки цьому ми повертаємося до самих себе. Охоплені тривогою, ми втрачаємо ілюзорні опори. спіткати нами цілісність буття виявляється мнимої. Тривога виявляє небуття. Занурені в тривогу, позбавлені того, що було до цих пір лише уявної опорою, ми відкриваємо людське буття ( Dasein) як небуття. Тепер, коли ми вислизнули від конкретних речей, від думок, ми раптом усвідомлюємо відчуженість нашого істинного буття від повсякденності, фактів, практичної діяльності, ідей. Ми повинні залишатися в тривозі, щоб існувати. Ми можемо дійсно існувати, лише усвідомлюючи своє буття як небуття. Адже справжнє людське буття виникає з виявлення небуття. Саме це виявлення первинності небуття є одкровенням, що дозволяє правильно поставитися до всього конкретного, до світу і до самих себе. Тільки тривога розкриває перед людиною те, що суспільне життя намагається приховати, а саме: що він присутній на світі для того, щоб померти (Sein zum Tode). Народжена в крайніх ситуаціях, в станах на межі життя і смерті, при катаклізмах, трагічних поворотах долі, під час важких хвороб, тривога (Angst) змушує нас усвідомити наше відчуження від світу і трагічна самотність власної усіма покинутою життя. Звільняючи тим самим людину від влади ілюзій і змушуючи його зайняти сміливу, справжню позицію по відношенню до власного існування, тривога разом з тим кидає його в розпач. Людина здається сам собі крихким істотою, життя якого може покласти край будь подув стихії. Тепер людина повертається у світ, озброєний трагічним знанням своєї долі та існування. Він вже усвідомив своє небуття і оцінює життя з точки зору небуття. Він знає, що всі його сподівання, навіть акти вільного вибору і звершення, будуть закреслені інерцією матеріального світу. Він знає свою самотність і приреченість на смерть. Знає, що не може чекати ніякої допомоги ззовні, що його думки і дії виражають лише його од-ного і нічого крім цього. Він повертається до життя, але існуючі форми повсякденності здаються йому комплексом ілюзій і брехні, що допомагає приховувати її справжній характер.\nІ ось тепер ми підходимо до головного. Виявляється, що від критики деяких дійсних проявів занепаду буржуазної цивілізації і від описів їх відображення в психічних відчуттях людини це вчення переходить до визначення нібито істотних рис людського буття. Коли людина зрозуміє, що навколишнє його повсякденність представляє собою комплекс ілюзій і брехні, він, згідно Хайдеггеру, відкриє справжні риси людського справжнього буття, а саме: постійну тривогу, неспокій, безглуздість власної та чужої діяльності і, отже, відсутність зовнішніх і внутрішніх норм. Якщо будь-які дії позбавлені сенсу, то важко говорити про якісь раціональних нормах, що визначають ці дії. І тоді людина відчуває, що його кинули в чужий і ворожий йому світ і єдине, що у нього залишилося, - це свобода смерті, винагороджує його за скорботу життя і разом з тим устраняющей постійний страх, занепокоєння і тривогу. Така горезвісна «свобода до смерті» (Freiheit zum Tode).\nСартр у своїй концепції справжнього буття зовні близький до Хайдеггеровского нігілізму. Адже саме під впливом Хайдеггера він займався онтологічної проблематикою, причому виходив у своєму головному творі «Буття і ніщо» з тези Гуссерля, що «всяке свідомість є свідомістю якогось предмета і виникає тільки тоді , коли уявляють собі якийсь невідомий предмет, воно народжується спрямованим на буття, яке їм (свідомістю) не є ». Сартр теж виступає за справжність людини, але з самого початку своєї творчості шукає насамперед відповіді на комплекс питань, що стосуються можливостей відповідального вибору . Зосередивши увагу на проблемі свободи і включеності в суспільство, він намагається за допомогою психоаналізу, пристосованого їм для потреб екзистенціалізму, перевести залежність людини від соціальних умов на мову індивідуальних ситуацій та вільного вибору. У післявоєнному творі Сартра «Екзистенціалізм-це гуманізм» (1946 г .) з'явився новий мотив відповідальності за інших і постулат утвердження гуманізму. У своїх більш пізніх роботах Сартр ступив вже за рамки, встановлені екзистенціалізмом для боротьби за справжність людського буття, і, здавалося, крок за кроком наближався до того-розумінню життя, діяльності та включеності в суспільство, яке вніс у філософію марксизм.\nЦентральними поняттями концепції справжнього життя, запропонованої Альбером Камю, є поняття абсурду і відчуження. Камю почав з питання, чи обов'язково життя повинна мати сенс, щоб її можна було прожити, і прийшов до висновку, що життя прожити тим легше, чим ясніше розумієш її абсурдність. Адже єдиним результатом усвідомлення абсурду може бути бунт. Позиція абсурду дає людині справжню свободу, нічим не пов'язану ілюзію надії, справді-ную пристрасть до життя, не обмежену страхом перед майбутнім. Люди чужі один одному. Приймаючи точку зору Шопенгауера, Камю стверджує, що встановити зв'язок з іншими людьми ми можемо лише в тому випадку, якщо нас об'єднує страждання, бо це дозволяє відволіктися від власного трагічного свідомості абсурду.\nТаким чином, спільність проблематики «справжнього життя» виявляється, навіть при поверхневому розгляді, множинністю світоглядних концепцій. Проблема справжнього буття виступає то в містичному аспекті (К'єркегор), то в нігілістичному (Хайдеггер), то в феноменологически-анали-тичної (Сартр), то, нарешті, в концепції мирського трагічного героїзму (Камю). Множинність точок зору відповідає множинності функцій. Це «породження і посилення в людині сумнівів в сенсі власного буття, діяльності і життя; розпад його суспільної свідомості; спроба створити ідеологію безглуздості життя, зануритися в ірраціональний атеїзм або настільки ж ірраціональний фідеїзм »\nТаку функцію, схоже, виконують концепції атеїста Хайдеггера і християнського містика Бердяєва. В інших випадках екзистенціалізм стає продовженням сократичного течії в філософії, яке своєрідно концентрує всю сукупність філософської проблематики навколо антропологічних питань.\nЕкзистенціалізм, висуваючи на перший план мотиви, часто ігноровані іншими течіями, особливо мотиви, пов'язані з проблематикою повсякденному включеності людей в процес зміни своїх життєвих умов, а також підкреслюючи необхідність розглядати ці проблеми в категоріях відповідальності людини за світ, у якому він живе, уплинув на всю сучасну філософію і культуру. Я маю на увазі головним чином творчість Камю і ранні філософські, драматичні та прозові твори Сартра. Творчість Сартра 50-х і 60 -х років ьряд чи можна назвати екзистенціалістським-тут, швидше, може йтися про змішування і боротьбі різних ідейних, соціальних і світоглядних мотивів.\nАле й дане протягом неоднозначно у своєму громадському звучанні, у своєму реальному функції. Навпаки.\nФункція цієї філософії явно двояка. Та форма заперечення і бунту, яка зображує ненависні моральні плоди буржуазної цивілізації як позаісторичні, загальнолюдські, вічні конфлікти і почуття, стверджує існуючий стан. Адже, роблячи з історичної драми історичну, метафізичну проблему, вона стверджує соціальну дійсність, яка породжує цю драму. Творці екзистенціальної концепції побічно стають, всупереч своїм переконанням, апологетами ненависного їм ладу.\nТакий характер носить, зокрема, властиве екзистенціалізму перетворення правди про слабкість буржуазної і дрібнобуржуазної інте-лігенціі в метафізичну драму трагічної долі людини - драму безвихідною трагедії індивіда.\nЗ іншого боку, однак, все то в екзистенціалізмі, що викриває моральне й ідеологічне аутсайдерство, порожнечу і самотність, повну атомизацию особистості в сучасному буржуазному суспільстві, є тяжким етичним і соціальним звинуваченням ладу, який осквернив все їм же освячені цінності, а нових знайти не може. Тут міститься непрямий заклик здійснити перехід до таких суспільних відносин, які б ліквідували терзають людей свідомість трагічної прірви між суспільством і особистістю.\nЦі дві громадські функції знаходяться в явному протиріччі одне з одним. Вони відображають конфліктність і двоякість соціальної позиції самих творців цих концепцій, свідчать про багатозначність змісту останніх, яким, в залежності від тлумачення, можна надати як консервативне, так і опозиційно-критичне суспільне значення. Уважно вивчаючи творчість філософів цього атеїстично-екзистенціального течії, ми виявляємо там потоки настроїв і змістів, провідні то до наростання мотивів трагічності буття, метафізичного прокляття людському існуванню, то до концентрації елементів критики ненависних цінностей і звичаїв разлагающейся буржуазної цивілізації, критики на межі радикального громадського протесту з позицій соціального прогресу. Така суть тієї внутрішньої суперечливості і конфліктності, які характерні для філософії і літератури атеїстичного екзистенціалізму.


Тернопільському батальйону територіальної оборони подарували спорядження на 100 тис. грн. | Телеканал ІНТБ\nВи знаходитесь: Головна / Підсумок дня / Тернопільському батальйону територіальної оборони подарували спорядження на 100 тис. грн.\nТернопільському батальйону територіальної оборони подарували спорядження на 100 тис. грн.\nАвтор: Ірина Веселовська Опубліковано: 29.05.2014 o 21:00 категорія: Підсумок дня Прокоментуй!\nВійськово-польове спорядження на 100 тисяч гривень передали Тернопільському батальйону територіальної оборони. Міський голова розповідає, зібрати кошти допомогли мешканці обласного центру, Карітас, Автомайдан та Самооборона.\n«Вважаємо, що це добрий початок. Добрий приклад для всіх тернопільських підприємців, як вони можуть долучитися, як вони можуть допомогти. Ми сподіваємось, що це допоможе нашим хлопцям для того, щоб вони могли краще виконувати свій обов’язок».\nДобровольцям із батальйону привезли спальники та карімати. А територію військової частини забезпечили сигналізацією. Самооборонівці кажуть, виступили посередниками між тими, хто може допомогти і між тими, хто цієї помочі потребує. Адже є чимало багатих людей, які готові фінансово посприяти, сміливцям, які захищають Батьківщину.\nІВАН КОВАЛИК, комендант Самооборони Майдану Тернопільщини:\n«Тут також дуже потрібне взуття бійцям, тому що взуття видане дуже погане, не можливо в ньому взагалі воювати. Потрібні також бронежилети. Дуже багато, можна говорити з командирами в них є цілий список. Засоби особистої гігієни, матраци, ковдри, палатки, багато чого».\nКомандир батальйону за допомогу активістам вдячний. І каже, список того, що ще потрібно військовим – довгий. Адже частина заходиться на стадії створення.\nІГОР ЛАРІН, командир Тернопільського батальйону територіальної оборони:\n«Потрібно ще повірте дуже багато. В першу чергу це засоби індивідуального захисту для особового складу: це бронежилети і розгрузочні жилети. Наша задача в першу чергу захистити людей і підготувати їх. Але для виконання завдання ми маємо бути впевнені, що вони готові, а саме головне, що вони захищені».\nЩоб укомплектувати людьми батальйон повністю є іще кілька днів, каже Ігор Ларін. З першого червня у хлопців розпочнеться бойове навчання. Планується, що батальйон працюватиме лише на території області.\nПопередня: У Тернополі встановили пам’ятний знак Небесній Сотні\nНаступна: Молочну продукцію на землі та під сонцем продають бабусі\nБатальйони Тернопільщини потребують допомоги\nКомандири обіцяють, поки хлопці служитимуть лише в межах області


В Україні смертність вдвічі перевищила народжуваність - ЗНАЙ ЮА\nВ Україні народжуваність вдвічі нижча смертності - як змінилася чисельність населення\nВ Україні народжуваність менше смертності в 2 рази\n22 квітня, 09:31\nУ січні-лютому 2020 р. чисельність населення України скоротилася на 44,3 тис чол. і на 1 березня склала 41 858,1 тис. чол. При цьому число померлих перевищує число народжених: на 100 померлих припадає 51 народжений.\nТакі дані наводить Державна служба статистики. За даними відомства, в це число ввійшли всі громадяни, які не залишали країну на термін більш 12 місяців.\nЗа даними всеукраїнського перепису населення (грудень 2001 року), чисельність населення становила 48 415,5 тис. осіб, з них 32 538 тис. осіб - міське населення, 15 877,5 тис. осіб - сільське. З тих пір вже 17 років перепис населення в Україні не проводилася.\nЗростає міграційний спад населення, тисячі українців покинули країну у пошуках кращої долі за кордоном і виїхали на зарбітки. Дослідження свідчать, що Україну щохвилини покидає двоє заробітчан. Відбуваються невпинні процеси урбанізації, які теж мають вплив на чисельність населення.\nЗгідно з даними ООН, це може призвести до того, що до 2050 року населення України скоротиться до 36 млн осіб.\nНагадаємо, любителям вікендів у Австрії сказали, коли знову можна подорожувати за кордон - піднімуть туризм в Україні.\nРаніше портал "Знай.ua" повідомляв, Європа обнадіяла заробітчан, карантин можуть скасувати - всього три умови.\nТакож портал "Знай.ua" писав, на каву до Австрії - туристів потішили приємними новинами з "карантинної" Європи.\nТеги: перепис населення населення


Озонатор побутовий GL-3188: продаж, ціна у Миколаєві. зволожувачі та очищувачі повітря від "Интернет-магазин медтехники "MedRoom"" - 489258015\nОзонатор повітря і води використовує в роботі природний механізм отримання озону після удару блискавки. Через отвір в нижній частині пристрою втягується повітря, і надходить у блок генератора, там вже обробляється високовольтними і високочастотними розрядами. Утворюється озон високої концентрації, який застосовується для усунення мікробів і дезінфекції.\nДослідження довели, що в кімнаті, яка протягом 15 хвилин оброблялася озоном, гинуть всі мікроби.\nКупання в озонованої води сприяє очищенню тіла від мікробів, неприємного запаху, бактерій і бруду. Озонована вода дозволяє вилікувати хронічні захворювання, поліпшити роботу дихальних\nшляхів і кровообіг, травної, імунної та нервової систем, перешкоджає старінню організму.


Москітна сітка на мансардне вікно - ціна в Києві, замовити сітку на мансардне вікно за вигідною ціною в каталозі сайту oknaeuro.kiev.ua\nВсе про москітні сітки\nМоскітні сітки на мансардні вікна\nМоскітна сітка на мансардне вікно має незначні відмінності порівняно з іншими виробами для інших віконних конструкцій. Обумовлено тим, що вікно має конструктивні особливості і розташоване під нахилом до однієї з сторін споруди. Мансардні сітки поширені в кліматично жарких країнах, де тропічний клімат викликає поширення комах. В наших широтах з настанням літа рекомендується встановлювати зазначені пристрої в будинках, квартирах.\nМоскітні сітки для мансардних вікон\nЦей виріб може відкриватися, а також мати статичний вид, де знадобиться повністю знімати конструкцію, якщо потрібно відкрити отвір. Щоб користування стало зручним і простим, господарі будинків і квартир вибирають ролетні полотна. Дані москітні сітки для мансардних вікон Київ виготовляються виходячи з розмірів отвору, і можуть мати різну ступінь регулювання. Система нагадує ролетні штори, але замість кольорового полотна встановлена натягнута сітка.\nВал, що використвується для обмотки.\nНапрямні для вибору положення.\nВнутрішні механізми запуску і стопа.\nКріплення для установки на профіль.\nЗахисний короб, виконаний з алюмінію.\nПроста конструкція має не складний принцип дії: за необхідності основне полотно накручується на вал і ховається в коробі. Пристрій йде по напрямних, які утримують полотно в натягу і не дають настирливій мошкарі увірватися у ваш будинок.\nОсновний помічник у вас вдома\nСітка на мансардне вікно надійно захистить приміщення від попадання мух, комарів і протистоїть забрудненню приміщенню через повітря. У спекотну погоду можна спостерігати частинки пересохлого пилу, які літають в атмосфері. Бруд, пил утримають нитки сітки і не пропустять до приміщення. Також не варто хвилюватися про закрите вікно, навіть якщо ви пішли, забувши надійно замкнути кімнату. Встановлена мансардна москітна сітка затримає сміття, листя, пух і краплі дощу, які можуть потрапити в приміщення і нашкодити майну в момент відсутності господарів.\nПредставлений пристрій може мати розмір відповідно отвору вікна. Тому першим кроком для встановлення москітні сітки на мансардні вікна Київ буде виклик замірника для зняття точної ширини, висоти отвору. Також можливо замовити сітку одночасно з конструкцією при склінні, що значно заощадить ваш час і дозволить відразу вирішити всі питання, пов'язані з вікнами. Описані вище ролетні типи можуть цілорічно стояти на місці. У зимовий час необхідно лише згорнути виріб в захисний металевий короб і чекати наступного річного потепління. Але статичні вироби рекомендують демонтувати і забрати на зиму з вікна. Дана процедура дозволить збільшити термін служби конструкції і зберегти її натягнутою і цілісною.\nПростота і легкість виробу\nВибираючи на мансардні вікна москітну сітку, варто звернути увагу на легкість догляду і компактність аксесуара. При змотуванні пристрій забезпечили щіткою на коробі, що дає можливість автоматично очищати від засмічень полотно, що згортається. Також рекомендує проводити прибирання сітки вологою серветкою.\nІснує безліч способів боротьби з шкідниками: спеціальні лампи, свічки і крему є хімічними джерелами, які можуть нашкодити користувачеві. Москітні сітки на мансардні вікна – надійний захисник, який протистоїть проникненню комах в будинок і збереже ваше здоров'я. Зв'яжіться з нашими фахівцями для зняття замірів та виготовлення виробу, який буде потрібний з настанням теплої погоди. Укомплектуйте свій будинок якісними виробами і створіть затишну атмосферу вже зараз.


Бабка з корицею - рецепт від домашніх кухарів\nБабка з корицею\nДавайте розберемося, що ж таке "; бабка ";. Це дріжджова випічка на молоці у вигляді перекрученого батона, відноситься до російської кухні. Стародавній рецепт ми не повторимо, але одну з різновидів зробимо.\nЄ різні начинки для цього виробу, я ж вам розповім, як приготувати бабку з корицею. Знавці російської кухні скажуть, що це зовсім не та випічка, а скоріше вже щось в американському стилі. Але назва не так важливо, коли мова йде про таку ароматної, смачною, красивою і повітряної домашньої випічки.\nмолоко— 160 мілілітрів(+ 1 ст. ложка - для обмазування)\nБорошно пшеничне— 460 грам(400 г - в тісто, 30 г — в начинку, 30 г - в посипання)\nЦукор коричневий темний— 225 грам(45 г - в посипання, 180 г — в начинку)\nВершкове масло— 135 грам(30 г — в начинку, 30 г - в посипання, 75 г - в тісто)\nЯєчний жовток— 4 штуки\nЯєчний білок— 2 штуки(1 шт. — в начинку, 1 шт. - для обмазування)\nСухі дріжджі— 2,25 чайних ложки\nРослинна олія— 1,5 Ст. ложки\nванільний екстракт— 1,5 чайних ложки\nсіль— 1,75 чайних ложки(1 немає. ложка - в тісто, 0,5 немає. ложки - в начинку, 0,25 немає. ложки - в посипання)\nкориця мелена— 3 чайних ложки\n1. Молоко підігрійте до теплого стану. Додайте в нього дріжджі. перемішайте. Залиште до утворення бульбашок.\n2. В цей час займіться тестом. Збийте м'яке масло з білим цукром.\n3. Потім додайте рослинне масло і ванільний екстракт, продовжуйте збивати. Далі додавайте по одному жовтки, кожен раз збиваючи масу.\n4. Потім додайте борошно, сіль і влийте молоко. Все збийте до єдиної консистенції.\n5. Після цього замішайте тісто вже руками на присипаної борошном поверхні. Тепер тісто залиште на 1,5 години при кімнатній температурі під рушником.\n6. Поки зробіть начинку. змішайте корицю, цукор, м'яке масло, білок, сіль і борошно.\n7. Потім готове тісто розкачати в пласт прямокутної форми.\n8. Далі змастіть тісто коричної начинкою.\n9. Поверніть пласт в рол.\n10. Потім поверніть рол в завиток. Перекладіть його в форму для випічки і залиште на 1 час.\n11. Поки зробіть посипання. Перетріть м'яке масло з цукром, сіллю і борошном.\n12. Тепер тісто по периметру проколіть виделкою. А потім змастіть сумішшю з молока і білка.\n13. Зверху розподіліть посипання.\n14. Випікайте бабку протягом 1 години в духовці при 180 градусах. Приємного чаювання!\n«бабка» з картоплі в мультиварці\nХочу поділитися з вами дуже простим варіантом, як приготувати "; бабку" з картоплі в мультиварці — ситну, апетитну і досить ощадливу. Їсти її можна в будь-який час дня, вистачить на всю сім'ю. опис приготування: Це досить простий рецепт "; бабки" з картоплі в мультиварці без надмірностей. При ...\nчасник маринований пиріг з фаршем рецепти ікра на зиму рецепти з кетчупом паска пюре в мультиварці рецепти з моцарелою медовий торт штрудель з цибулею салат бешамель соус салат із сочевиці печиво вівсяне рецепти лаваша грудка в мультиварці


Дерибанізація регіонів - Макрорівень - dt.ua\n12 квітня, 22:31 Роздрукувати Випуск №14, 13 квітня-19 квітня\nСвітлана Рекрут: "Живі не повинні платити за мертвих" Очищення банківської системи, яке вивело з ринку половину всіх українських банків, так і не отримало...\nЯк витратити кошти на регіональний розвиток так, щоб цього ніхто не помітив.\n© depositphotos / joseph73\nОрганами прокуратури та НАБУ розпочато 22 кримінальні провадження, зокрема, 13 — за розтрату коштів, 5 — за службове підроблення, 4 — за зловживання службовим становищем.\nНі, це не результати облави правоохоронців на організоване злочинне угруповання, це підсумок перевірки використання коштів Державного фонду регіонального розвитку (ДФРР), проведеної Рахунковою палатою. Але кримінальна відповідальність окремих управлінців — не кінцева мета аудиту, важливо зрозуміти підстави, які зробили можливими численні зловживання, та дійти висновків, що допоможуть державі у майбутньому уникнути подобних ситуацій.\nАудит Рахункової палати охоплював період з 2017-го по 2018 р. У 2017 р. за рахунок коштів ДФРР профінансовано 803 проекти регіонального розвитку, з яких завершено 401 проект, ще 131 проект не було завершено у передбачений термін. Але порівняно з 2018 р. досягнення 2017-го — зразкові. Торік із 450 запланованих проектів не встигли закінчити 238, тобто не виконали більш як половину запланованого.\nЗа сухими цифрами приховано реальні потреби громад, які не реалізовуються роками, і відсутність коштів майже ніколи не є головною причиною цього. У місті Ізмаїлі ще у 2012 р. вирішили реконструювати недобудовану загальноосвітню школу під спортивну. Однак спортивної школи ізмаїльські діти не побачили й досі. Хоча на час проведення аудиту минуло сім років від початку робіт, рівень готовності об'єкта становив 31,6%. За цей час кошторисна вартість будівництва збільшилася майже утричі і ростиме надалі, бо інфляція не чекатиме, поки місцеві "міцні господарники" навчаться працювати. На реконструкцію вже витрачено понад 45 млн грн, із них майже 13 млн — кошти ДФРР, але через надто повільне виконання проект з року в рік потребуватиме більших грошей, а шанси на його успішне завершення пропорційно знижуватимуться.\nНайбільше нереалізованих проектів у Донецькій області — 47, Луганській — 30, Запорізькій і Черкаській — по 17, Сумській — 16. Але й іншим є чим "похвалитися".\nУ Черкасах мали б реконструювати ДЮСШ олімпійського резерву, і за документами упродовж 2017–2018 рр. роботи активно велися, але контрольна перевірка результатів робіт майже на 3 млн грн не помітила. На фото 1 немає ані панелей перекриття, ані монолітної залізобетонної балконної плити, ані армованих перегородок, ані сходів. Але в актах приймання будівельних робіт усе це було виконано і, звісно ж, належним чином оплачено.\nУ Херсонському аеропорту нібито проведено реконструкцію рульових доріжок і перону, яка коштувала майже 14 млн грн. Сплатили ці кошти за тріщини у покритті, які тягнуться на 5–10 м і в окремих місцях завширшки 5 см (фото 2).\nУ Сумах понад 4 млн грн сплачено за реконструкцію стадіону "Авангард", але на фо-то 3 видно, що ніякої реконструкції там не було, і найближчі змагання на "Авангарді" відбудуться не скоро, бо стадіон нагадує аварійний об'єкт, покриття кришиться, а трибуни відсутні взагалі.\nДля онкологічного диспансеру у Кропивницькій області закупили обладнання та меблів на мільйон гривень, але аудитори не знайшли у диспансері ані нових меблів, ані зазначеного в актах обладнання.\nРахункова проводила вибірковий аудит у 11 регіонах (включно із Києвом) і знайшла порушення в кожному (див. табл. 1). За два роки області та столиця неефективно використали понад 158 млн грн. І жахає, що у більшості випадків йдеться про "нерезультативне використання грошей", тобто їх сплату за неіснуючі роботи і послуги підрядникам. Простими словами, гроші скоріш за все вкрали, але доводити це має "неупереджене" слідство і "непідкупні" суди. Не випадково, що коли аудитори Рахункової завітали до департаменту капітального будівництва Січеславської ОДА, директор департаменту їх туди просто не пустив. Звісно, він розумів, що аудитори поскаржаться на нього правоохоронцям, і без наслідків ці дії не залишаться, але недопуск контрольної групи директору був очевидно важливішим за подальші неприємності із правоохоронцями.\nПонад 196,5 млн перевірені регіони витратили із прямим порушенням законодавства, що призвело до збитків в обсязі 69,6 млн грн (див. табл. 2). Кошти невеликі, якщо порівнювати із видатками держбюджету, але якщо глянути на бюджети регіонів, то масштаб проблеми зростає на очах. Тим паче, що за кожною вкраденою або неефективно витраченою гривнею стоять недобудовані садки та школи, аварійні колектори, невідремонтовані тепломережі, незаасфальтовані дороги.\n"Найбільшою проблемою є фактична безкарність за скоєння економічних злочинів проти інтересів держави. Якщо говорити про збитки, що завдаються державі, то причиною є як недбалість, так і свідомі неправомірні дії посадових осіб. 22 кримінальні провадження, зареєстровані НАБУ, органами прокуратури та СБУ за результатами цього аудиту в областях, це ілюструють наочно, бо йдеться про службове підроблення документів, зловживання службовим становищем і розтрати бюджетних коштів у особливо великих розмірах.\nНезаконне використання коштів — це елемент неефективного використання державних ресурсів, коштів платників податків. Уявіть, що за неефективне витрачання, без вчинення кримінальних злочинів, бюджетних коштів у особливо великих розмірах сьогодні відповідальності посадовців чітко не передбачено.\nКошти платників податків посадовці на різних щаблях дозволяють собі витрачати в чималих обсягах без досягнення мети, результату або належної продуктивності, — і за це не настає відповідальності, — прокоментував для DT.UA звіт заступник голови Рахункової палати Андрій Майснер. — Неякісні та несвоєчасні управлінські рішення та дії, свідомі чи через неналежну кваліфікацію та недбалість, не отримують релевантної відповіді від держави. І це факт, що зумовлює неефективність подальшої реалізації завдань і подальше неефективне витрачання державних ресурсів".\nЗа задумом, ДФРР мав би допомогти регіонам, які лише вчаться жити своїм розумом, втілювати у життя проекти, на які у місцевих громад поки що не вистачає коштів. Регіони пропонують на розгляд ДФРР інвестиційні проекти, він обирає найкращі та допомагає громадам грошима. Суми для держави незначні, але для регіонів вони мали б стати справжньою підтримкою. Процес конкурсного відбору проектів мав би створити конкуренцію з-поміж місцевих розпорядників, аби проекти були дійсно якісними та нагальними для громад. Співфінансування мало би посилити контроль над втіленням задуманого та прискорити процеси. Прикро, але Рахункова палата фіксує порушення на всіх етапах втілення цієї ідеї — від планування, відбору та затвердження проектів до управління і використання коштів. І, на жаль, гниє риба традиційно з голови.\nНа центральному рівні за процеси відповідає Міністерство регіонального розвитку, яке створює комісію для оцінки та відбору інвестиційних програм і проектів, що можуть реалізовуватися за рахунок коштів ДФРР. Головує на комісії безпосередньо профільний міністр. І оскільки процес контролюється на найвищому рівні, то і результативність має бути високою. Тим не менш регіональні комісії вперто подають Мінрегіону проекти без затвердженої документації, які до того ж не відповідають стратегіям розвитку регіонів. Комісія їх приймає. Ба більше, відповідно до законодавства проекти треба подавати комісії не пізніше 1 травня року, що передує плановому, аби встигнути обрати найкращі та забюджетувати їх, щоб оплата проходила вчасно і без затримок. Та регіони цю норму порушують систематично, хто на місяць-два, хто на 9–10 місяців, а хто й на рік. Комісія не заперечує. Але що пізніше подається проект, то менше у нього шансів отримати фінансування своєчасно та в повному обсязі, менше часу для організації закупівель і ще менше — для самої реалізації проекту. Так і з'являються численні довгобуди.\nЩо цікаво, наступного року вони можуть узагалі не потрапити до переліку проектів ДФРР і на роки лишитися довгобудами, до яких руки не доходять. Так, Львівська ОДА не включила до переліку 2018 р. п'ять незавершених об'єктів, які почали будувати 2017-го. Серед них, до речі, були дві школи та фельдшерський пункт. Натомість до переліку 2018 р. увійшли нові об'єкти із нульовою готовністю і без проектно-кошторисної документації. Головне — зайняти місце в переліку та вибити більше фінансування, а на "нульовий" об'єкт коштів однозначно треба більше, ніж на добудову. Однак комісія і тут претензій до регіонів не має, невдоволення не виказує і затверджує проекти всупереч порушенням.\nКрім того, у профільному міністерстві наче не помітили, що з 2017 р. зміни до Бюджетного кодексу дозволили затверджувати фінансування за проектами не лише із загального, а й із спеціального фонду, який має нестабільні джерела фінансування. Саме тому торік частина проектів фінансування не отримала, бо спецфонд не мав на це грошей.\nІз 3,5 млрд грн запланованих коштів ДФРР на 2017 р. із загального фонду держбюджету йшов 1 млрд, а зі спеціального — 2,5 млрд. І 2017-го це спрацювало, бо у спецфонді були надходження від конфіскації та продажу конфіскованого майні. У 2018-му ситуація повторилася: 4 млрд грн ДФРР отримав із загального фонду, а 2 млрд грн — із спеціального. Але якщо в спецфонді негусто, то й ДФРР лишається без грошей (див. рис.). При цьому і 2017-го, і 2018-го Мінрегіонбуд просив для фінансування ДФРР не 3,5, і не 6, а 8 млрд грн. Та не отримав. Бо коли результатів катма, то й бажання фінансувати такі проекти у держави не виникає. А результати, між іншим, це не лише показники готовності об'єктів, а й власне доцільність їх спорудження та економічні чи соціальні зиски від введення в експлуатацію.\nЗгідно з постановою уряду (від 18 липня 2018 р. №574) бюджетні кошти спрямовуються ДФРР на проекти, що передбачають розвиток регіонів, створення інфраструктури індустріальних та інноваційних парків, спортивної інфраструктури і відповідають пріоритетам, визначеним у Державній стратегії регіонального розвитку та відповідних регіональних стратегіях розвитку. Але чи дійсно мова йде про розвиток?\nУ Євросоюзі, наприклад, діє аналогічний фонд. Його мета — зменшення диспропорцій між рівнями розвитку різних регіонів і відсталості регіонів, що перебувають у найменш сприятливих умовах. Особлива увага приділяється сільській місцевості, територіям під впливом промислової трансформації, регіонам, що страждають від суворих і постійних природних або демографічних вад, таким як регіони Крайньої Півночі з дуже низькою щільністю населення, а також острівним, прикордонним і гірським районам. На розвиток регіонів з менш сприятливими умовами використовується близько 2/3 усіх виділених коштів. Натомість вітчизняне законодавство не передбачає розподілу коштів ДФРР за рівнем життя або безробіття в регіонах, не забезпечує спрямування належних обсягів коштів ДФРР на підвищення бізнес-спроможності регіонів, які дійсно цього потребують. Ба більше, при відборі проектів мова про економічний ефект від їх втілення взагалі не йде.\nЗвісно, області мають різні розміри, щільність населення, потреби в оновленні інфраструктури, але якщо подивитися на такий показник, як концентрація коштів на одному проекті будівництва, то картина стане більш-менш об'єктивною. Так от, 2018-го найбільша кількість грошей на одному об'єкті фіксується у м. Києві (26,8 млн грн), Дніпропетровській (24,4 млн) і Одеській\n(32,4 млн) областях, а найменша — у Закарпатській (4 млн), Львівській (4,1 млн) і Сумській (3,1 млн грн). Тобто хай там як, але більше коштів отримують заможніші.\n"ДФРР — це по суті інвестиції держави за рахунок коштів держбюджету в розвиток регіону. Інвестиційна та інноваційна складова проекту є ключовою умовою. Ми ж, за результатами аудиту, бачимо значну кількість проектів, які спрямовані на вирішення важливих питань у галузі охорони здоров'я, освіти, спорту, але ж ніяк не є інвестиційними програмами та інноваційними проектами, що формують нові економічні та фінансові можливості регіонів, системно створюють робочі місця та формують сталий економічний розвиток регіонів в інтересах територіальних громад. От у цьому ключове питання, — вважає Андрій Майснер. — ДФРР має чітке спрямування, яке встановлене на законодавчому рівні та має бути дотримане. Це важливий фінансовий інструмент державної підтримки територіальних громад, і використовуватися він має за призначенням. Щодо потреби в такій підтримці з точки зору реформи децентралізації, то дійсно ініціатива має йти з регіонів, від територіальних громад. Так воно, за великим рахунком, зараз і відбувається. Але кошти спрямовуються з держбюджету, і оцінка проектів має бути на кількох етапах. Тут немає викривлення суті децентралізації чи порушення принципу самоврядування".\nДійсно, у 2017–2018 рр. переважна кількість проектів була спрямована на вирішення нагальних соціальних питань регіонів, зокрема, таких як реконструкція та капітальний ремонт шкіл, дитячих садків, лікарень, побудова та реконструкція водогонів і, звісно ж, на дороги (див. табл. 3). У 2017 р. було реалізовано 72 "дорожні" проекти на суму 470,6 млн грн, у 2018-му — 62 на суму 768,6 млн. Це при тому, що ремонти та реконструкції доріг фінансуються і власним коштом місцевих бюджетів, і держбюджетом, і субвенцією на розвиток територій, і Дорожнім фондом.\nЗрозуміло, що інфраструктура, у тому числі дорожня, в країні у жахливому стані, але ж уряд з року в рік рапортує про досягнення фінансової децентралізації, і регіони вперше за всі часи незалежної України мають у власному розпорядженні достатній для оновлення фінансовий ресурс і можуть його використовувати для поточних потреб, а не тримати на депозитах або у ОВДП, приймаючи допомогу ДФРР лише для втілення тих проектів, які зрештою допоможуть регіону не лише підлатати дірки, а й розвинути місцеву економіку, сприяти розвитку підприємництва, залученню інвестицій. Ми змогли відшукати аж два такі проекти з-поміж сотень реконструкцій, ремонтів, будівництв — реконструкція нежитлової будівлі під міні-цех з переробки молока у Вінницькій області (3,8 млн грн) і розвиток сімейних молочних ферм у Бродівському районі (1,2 млн грн). Звісно, таких проектів було б більше, якби діяльність ДФРР відповідала його суті. По-перше, якби комісії у регіонах та у Мінрегіонбуді ретельніше ставилися до відбору проектів, а не схвалювали кожен третій, незалежно від того, чи є там супровідна документація. По-друге, якби місцеві управлінці несли відповідальність за зловживання, а не розглядали ДФРР як чергову можливість роздерибанити кілька мільйонів між собою та своїми ж підрядниками.\n"Невідворотні покарання за вчинення економічних злочинів, в основі яких лежить корупція, — запорука нормальної робота ДФРР, — вважає пан Майснер, і з ним важко не погодитися. — Такі особи не повинні працювати в органах державної влади та місцевого самоврядування. Для цього має реально запрацювати судова та правоохоронна системи. Хоч би що ми направляли у вигляді рекомендацій об'єктам контролю, хоч би які матеріали надавали правоохоронцям, досі є значна кількість осіб, які знають, що можна нічого не виконувати та врегулювати питання в корупційний спосіб. Працює ціла система, паралельний світ... І поки в нашій державі вкрасти комфортніше, ніж чесно заробити, — діла не буде".


Холодильник давно і міцно увійшов у наше життя, ставши невід'ємним атрибутом будь-якої кухні. Ще б! Адже в умовах низьких температур бактерії, незмінно перебувають в будь-яких продуктах, уповільнюють свою активність, дозволяючи зберігати їжу набагато довше. Але, на жаль, навіть сама якісна побутова техніка не вічна, так і технічний прогрес не стоїть на місці. Тому рано чи пізно кожен з нас стикається з необхідністю купівлі нового холодильника. І тут у недосвідченого покупця буквально розбігаються очі: на що звернути увагу в першу чергу? На функціональність? На марку фірми-виробника? А може всі вони, холодильники однакові, різниця тільки в ціні? Давайте поговоримо про основні критерії вибору агрегату, завідувача холодом, а вже в дрібницях нехай кожен дотримується власних смаків та уподобань.\nОБСЯГ І ГАБАРИТИ.\nНасамперед необхідно визначитися з місцем розташування майбутнього холодильника, а також про спосіб доставки агрегату на це саме місце. Настійно рекомендуємо заздалегідь зробити замір дверних прорізів, щоб згодом уникнути неприємних ситуацій. Наступний важливий крок - вирішити, який обсяг Вам потрібен. Багатодверный у вигляді шафи, окремостоячий двокамерний, вбудований або маленький і компактний - сучасний асортимент холодильників задовольнить будь-який Ваш каприз.\nРозглянемо докладніше три основних типи холодильників.\n1) Однокамерні - ті, що мають одну дверцята. Від 50 до 160 см у висоту, ширина і глибина зазвичай стандартні 60 на 60. Морозильна камера розташована всередині, але може і зовсім бути відсутнім. Однокамерний холодильник - найбільш скромний варіант, він володіє низькою ціною, але натомість втрачає ряд корисних функцій. Такий холодильник краще всього підійде для тих, хто живе один.\nЦіновий діапазон: від 1200 гривень.\n2) Двокамерні - найбільш популярний варіант. Такі холодильники мають роздільні морозильну камеру і холодильне відділення. Це незаперечна перевага дозволяє економити на електроенергії, тому як при відкритті однієї камери не порушується температурний режим другий. Двокамерні холодильники мають самі різні розміри, і навіть можуть бути дводверними. Розкид цін на асортимент двокамерних холодильників досить значний, тому вибір варто робити виходячи з потрібних функцій (їх ми розглянемо нижче).\nЦіновий діапазон: від 3 тис. гривень.\n3) Вбудовувані - приховані за декоративними меблевими панелями. Подібний варіант не тільки залишить велике поле для дизайнерської фантазії, але і допоможе заощадити кухонний простір. При установці вбудованого холодильника не забудьте налагодити вільне надходження повітря до гріються деталей.\nЦіновий діапазон: від 10 тис. гривень.\nЗ новими поколіннями холодильників приходять і нові функції. Розглянемо найбільш важливі з них.\n1) Розмороження. Згадайте, скільки мороки було з нею? Сьогодні ручне розморожування у минулому. На зміну їй прийшла функція "No Frost". Відтепер вентилятор холодильника примусово охолоджується, продукти всередині обдуваються холодним сухим повітрям і не покриваються інеєм. Також поширена функція "Frost Free", що використовує крапельний тип розморожування. Як і "No Frost", "Frost Free" працює повністю в автоматичному режимі.\n2) Енергоспоживання. За класом енергоспоживання холодильники поділяються на "А", "B" і "C". Холодильники класу "А" мають більш високу вартість, але витрачають на 30% електроенергії менше, ніж клас "B". Заощадити і придбати більш дешевий холодильник, або переплатити і компенсувати витрати за рахунок оплати за електрику - вирішувати Вам.\n3) Експрес-заморожування. Функція носить назву "Fast Freeze", і дозволяє за пару годин охолодити продукти до -20 градусів. Настільки низькі температури вкрай важливі, коли мова заходить про заморожування ягід, овочів і фруктів. Так звана "шокова заморозка" дозволить зберегти природні якості продуктів без втрати важливих вітамінів і амінокислот.\n4) Свіжість овочів і фруктів. Всі чудово знають, що при тривалому зберіганні овочі і фрукти втрачають вологу і в'януть. На допомогу нам приходить функція "BioFresh". Вона дозволяє регулювати рівень вологості і температуру всередині спеціального відділення всередині холодильника. Також "BioFresh" ідеально підходить для зберігання м'яса, море і молочних продуктів.\nОДНОКОМПРЕСОРНИЙ АБО ДВОХКОМПРЕСОРНІ?\nЯкщо говорити простими словами, то компресор - це саме той пристрій, що і охолоджує Ваш холодильник. У стандартній комплектації входять один або два компресора. Буває і три, але такі холодильники не часто зустрінеш навіть в магазині, не кажучи про домашній кухні. Розглянемо докладніше плюси і мінуси.\n1) Однокомпресорні. Головна перевага таких холодильників в дешевизні, вони стоять десь на 20-30% дешевше. На цьому плюси однокомпресорних холодильників довгий час закінчувалися, але зовсім недавно на ринку з'явилися нові моделі з електромагнітним клапаном. Вони додали недоступну раніше можливість відключити (у разі непотрібності) холодильну камеру, в той час як морозильна камера продовжить роботу.\n2) Двокомпресорні. Такі холодильники дорожче однокомпресорних, але в теж час значно економнішим у споживанні електроенергії. Кожен компресор відповідальний за свою камеру холодильну або морозильну. Наприклад, якщо ви часто використовуєте морозильну камеру, температура в ній завжди стабільна, і другого компресора не потрібно постійно витрачати електроенергію на її охолодження (у однокомпрессорного така можливість відсутня). Ще одна перевага двох компресорів - функція суперзаморожування, про яку ми вже розповіли вище. Ну і останній момент, який може стати вирішальним у Вашому виборі - двохкомпресорні холодильники працюють тихіше своїх однокомпресорних братів. Погодьтеся, трохи тиші ніколи не буває зайвим.\nЕЛЕМЕНТИ КОНСТРУКЦІЇ ХОЛОДИЛЬНИКІВ\nПоговоримо про елементи конструкції холодильників, адже саме вони дозволяють створити певний комфорт у Вашій кухні.\nПочнемо з конструкції полиць. Прозорі виглядають більш добротно, легко миються і захищають нижчестоящі продукти від випадково пролитої рідини. Але є і очевидний мінус - прозорі полиці затрудняють циркуляцію повітря. Гратчасті ж навпаки, полегшують охолодження продуктів. Окремо варто відзначити полицю для горизонтального зберігання пляшок - вона не тільки допоможе заощадити корисну площу в холодильнику, але і краще збереже якість вина. Висувні ящики і корзини спростять доступ до продуктів, а прозорі судини додадуть більш естетичний вигляд.\nОдне з цікавих нововведень - знімні теплоізолюючі перегородки. Припустимо, Ви не використовуєте одну з секцій морозильної камери. Закривши цю секцію перегородкою, ви зможете заощадити до 50 % на споживанні електроенергії.\nІ на закінчення хочеться сказати, що тема вибору зберігача домашніх продуктів настільки ємка і обширна, що вкластися в обсяг однієї статті - справа безнадійна. Про функції, новинки і милих маленьких «фенечки», якими виробники присмачують свої холодильні новинки, можна говорити нескінченно. Тому радимо спершу визначитися з основними параметрами майбутньої покупки, а вже потім вдаватися у дрібниці. Пам'ятайте, не варто купуватися на яскраву обгортку, не дізнавшись, що всередині. Вдалої покупки!


Де відпочити на українську зарплату - Дзеркало Коломиї\nДе відпочити на українську зарплату\n31 Січ 2017, 11:14\nКожного разу, коли наша національна валюта знову починає дешевшати, десь гірко плаче український мандрівник. За кордоном уже давно складно калькулювати ціни у гривні, краще прив’язуватися до долара чи євро, щоправда, навіть у Львові цінники вже не дуже відповідають рівню зарплат.\nВідчуття – це така дивна річ, яка рідко корелюється із вмістом гаманця, а більше залежать від стереотипів і інших “тарганів” у мозку. Але коли об’єктивно твого місячного заробітку заледве вистачає на оплату кількох ночей у “бюджетному” швейцарському готелі, то краще пошукати країни з гуманнішими цінами. Про них ми зараз і розкажемо.\nЦя країна у нас давно асоціюється лише з недорогим відпочинком на Чорному морі.\nАле узбережжя займає лише невелику частину Болгарії, а сама вона значно різноманітніша: тут і красиві та колоритні міста, і високі гори з гірськолижними курортами, і мальовничі озера.\nЩо подивитися: болгарську столицю Софію мандрівники зазвичай оминають, а даремно – місто цілком приємне й цікаве. В одному місті сусідують православні собори та мусульманські мечеті, які залишились у спадок від Османської імперії, античні руїни Римської імперії тощо.\nПам’ятник на горі Бузлуджа. В англомовному інтернеті його називають не інакше, як пам’ятником НЛО. Насправді це – монумент болгарської комуністичної партії. Як це часто буває в комуністичних партійних діячів, мало вийти щось вражаюче і монументальне, а вийшло занадто пафосно й дивакувато. Величезна будівля, що справді нагадує літаючу тарілку, розташувалася на однойменній горі висотою 1441 метр і зараз повністю покинута.\nВелико Тирново. У центральній Болгарії збереглося багато міст з цікавою архітектурою, одне з них Велико Тирново. Місто відоме як стара столиця і зараз приваблює мандрівників своїм незвичним розташуванням – будинки буквально стоять на стінах каньйону. Також варто звернути увагу на Пловдив – одне з найстаріших міст у світі.\nЯк добратися зі Львова: прямих наземних варіантів транспорту зі столиці Галичини нема. Укрзалізниця мала намір відновити залізничне сполучення між Україною та Болгарією, але наразі поїзд Київ – Софія не курсує. З України пряме автобусне сполучення є з Одеси, квиток коштує приблизно 1500 грн, у дорозі – більше доби. Тому найпростіший варіант – це власним автомобілем. Інша опція – їхати через Румунію, у такий спосіб можна влаштувати цікаву балканську мандрівку. У Софію з Будапешта літає угорський лоукост WizzAir, квитки в один бік можна «зловити» по 15 євро.\nСередні ціни. Болгарська столиця Софія часто займає перші місця у рейтингах найдешевших європейських столиць. Двомісний номер у готелі в центрі коштує близько 20 євро, поза межами центру – ще дешевше.\nПоїсти в ресторані можна за 4 євро, а випити каву (чи пиво) – менше ніж за євро, пляшка води в супермаркеті – менше, ніж пів’євро.\nНаш південний сусід не є популярною туристичною дестинацією для львів’ян, а даремно, бо у цій країні є все, що потрібно навіть вибагливому мандрівникові: тут і море, і гори, й історія, і архітектура.\nРумунські замки асоціюються насамперед з міфілогізованим графом Дракулою, але й без нього є що подивитися. Що зручно українцям – все найцікавіше в Румунії зосереджено ближче до півночі, тобто – близько до України. Столиця Бухарест не займає чільного місця у туристичних путівниках, але на поїздку вихідного дня місто цілком заслуговує – хоча би для того, щоб прогулятися шумними вулицями центру й оцінити ще один монумент соцарту – будівлю парламенту. Кажуть, щоб її обійти, потрібно щонайменше 40 хвилин. В один короткий шматок тексту неможливо вмістити все, навіть найцікавіше, що є в Румунії, особисто мені дуже імпонує трансильванське місто Сібіу.\nЯк добратися. Найдешевше зі Львова їхати через закарпатське Солотвино, куди можна доїхати поїздом, який в народі носить горду назву «ковбойський», а далі – через піший перехід. Останній навіть віддалено не нагадує той атракціон з виживання, який твориться у Шегинях: якихось 20 хвилин – і ви вже в румунському Сігеті Мармаріцей.\nЦіни. Румунія видається трохи дорожчою, ніж Болгарія, але ціни все одно не захмарні. Двомісний номер у бюджетному готелі/гостелі коштує близько 20 євро за добу. Поїсти в ресторані коштуватиме від 5 євро, кава та пиво коштують близько двох, пляшка води в супермаркеті – пів’євро.\nГрузія просто майорить туристичними атракціями: це і природа, і багаті історія та культура, вишукане вино, смачна їжа і відома на весь світ гостинність.\nМісця, які варто відвідати в Грузії, можна перераховувати безконечно: це і давні печерні міста, і сучасна архітектура, і старі фортеці, й високогірні селища, каньйони, високі гори, Аджарія, Сванетія, Кахетія, Імеретія… Кожен регіон має, що запропонувати для повноцінної кількатижневої мандрівки. А що особливо приємно – ціни в Грузії не набагато вищі, ніж в Україні.\nЯк добратися. Раніше «воротами» в Грузію для українців був Кутаїсі, але WizzAir закрив туди рейси з Києва. Втім ті, хто має шенген, можуть літати тими ж угорцями з польських міст, наприклад, квитки з Катовіце можна «зловити» від 20 євро в один бік.\nА з відкриттям нового поїзда зі Львова до Перемишля добирання до Польщі стало ще простішим. Зі Львова також бувають непогані ціни на авіаперельоти, наприклад, квитки до столиці Грузії можна знайти за 100 євро в обидва боки.\nЦіни. Кімнату в бюджетному гестгаусі можна зняти і за 10 євро на добу за двох. Поїсти в недорогому ресторані можна за 2-3 євро, пива чи кави випити менше, ніж за євро, а пляшка води в магазині – близько 0,3 євро.\nЩе одна балканська країна, яка радує око мальовничими пейзажами, а гаманець – невисокими цінами, але чомусь мало популярна серед українських мандрівників. Тут є своя «Ривьєра», свої «Альпи» – Динарські гори і навіть власні «Мальдіви» – Ксаміль. Ще один приємний плюс для українців – безвізовий режим, але, з огляду на невеликий вибір бюджетних авіаперельотів, може знадобитися віза для транзиту по землі.\nЯк добратися. Зі Львова до столиці Албанції Тірани літає турецький лоукост «Пегасус», але ціни на ці рейси не дуже низькі – близько 100 доларів в один бік. Також регулярне авіасполучення між Львовом та Тіраною мають «Австрійські авіалінії», але ціни у них ще вищі – близько 300 дол. в обидва боки.\nЗа наявності шенгену витрати на дорогу можна суттєво зменшити: так квитки на літак з Будапешта до Тірани можна купити за 30 євро в один бік. А заодно і відвідати перлину на Дунаї – на щастя, Угорщина теж відносно не дорога країна.\nЦіни. Двомісний номер у столиці Албанії можна знайти за 15 євро на добу. Страва в недорогому ресторані обійдеться приблизно 4 євро, а пиво чи кава – близько одного євро. Пляшка води в магазині коштує 0,4 євро.\nПісля серії терактів Єгипет переживає не найкращі часи і відчайдушно намагається заманити мандрівників на територію Синайського півострова, зокрема знижуючи ціни.\nТак путівку на тижневий тур зі Львова останнім часом можна було купити за 150 доларів. Окрім турів, подешевшали і послуги на місці, наприклад, дайвінг чи екскурсії. Але питання безпеки залишається відкритим. Ніхто, звичайно, не зможе спрогнозувати, де станеться наступний теракт, але така вже особливість людської психології, що потенційно небезпечні місця хочеться оминати.\nКраїни Південної та Південно-Східної Азії, особливо такі, як Індія, Непал чи Шрі-Ланка і справді недорогі. Разом з тим, Азія, як і будь-яка інша частина світу, неоднорідна. І тут є дуже дорогі країни, такі як Сингапур. Та й навіть дешеві, за європейськими мірками, В’єтнам чи Таїланд все одно дорожчі від України. Тим не менше, кілька тижнів тут можна провести доволі бюджетно. Але є одне але – дорогі авіаперельоти, які можуть становити більше ніж половину бюджету всієї подорожі. Втім з України в той бік уже літає кілька лоукостів і купити квитки до 300 доларів, хоч і не дуже легко, але не така вже й дивина.\nмітки: відпочинок, вартість, країни, подорож, українці\nДе зустрічатимете рік Свині?\n71 голосів (79.78%)\n5 голосів (5.62%)\n1 голос (1.12%)\nБіля міської ялинки\n2 голосів (2.25%)\n10 голосів (11.24%)\nАфіша (515) Історія (108) Відео (1080) Здоров'я (174) Статті (1214) основне (163) Культура (2939) Суспільство (13654) Медицина (124) Економіка (1896) Туризм (647) Політика (1720) Інтерв'ю (93) Новини (24078) Технології (424) Пишемо новини разом (164) Фото (862) Кримінал (1547) Спорт (1028) Авторські колонки (192)


Форми зовнішнього впливу у процесі управління\nФорма управління – це зовнішній вияв конкретних дій, які здійснюються органами виконавчої влади для реалізації поставлених перед ними завдань.\nТермін “форма” означає вид, будь – який зовнішній вияв певного змісту. Якщо функції управління розкривають основні напрями цілеспрямованого впливу суб‘єктів управління на об‘єкти управління, то форма управління – це шляхи здійснення такого цілеспрямованого впливу, тобто форми управління показують, як практично здійснюється управлінська діяльність.\nПроцес реалізації завдань і функцій знаходить свій юридичний вияв у відповідних формах. Форми управлінської діяльності визначаються характером відносин у сфері управління. Вони складаються в процесі здійснення виконавчої та розпорядчої діяльності. Управлінська діяльність викликає різні наслідки: одні дії призводять до юридичних наслідків, інші – ні.\nФорми управлдінської діяльності прямо чи опосердковано обумовлені тими юридичними приписами, за допомогою яких держава регулює діяльність виконавчої влади. Вони (форми) закріплюються в Конституйії України(ст.117), законах, положеннях, стандартах. Органи виконавчої влади обирають ті форми, які видаються за даних конкретних умов найбільш виправданими та ефективними. Це озночає, що в процесі управлінської діяльності відповідні ооргани виконавчої влади (посадові особи) на основі чинного законодавства самостійно встановлюють обов‘язкові правила поведінки (норми права), що віднесені до їх компітенції. Під час практичного виконання завдань, покладений на аппарат управління, вони реалізують розпорядчі повноваження, змістом яких є виконання вимог закону і організація застосування правових норм, а у передбачених законом випадках здійснюють адміністратиану юрисдикцію. Ця діяльність органів управління пов‘зана з виданням правових актів, які тягнуть за собою певні юридичні наслідки, тобто ведуть до виконання, зміни або припинення адміністративних правовідносин між суб‘єктом та об‘єктом управління, і є правовими формами.\nЗдійснення виконавчої влади у правовій формі є виразом того, що повноваження, якими наділені управлінські органи, носять державно – владний характер з точноо визначеним способом їх втілення в життя шляхом видання юридичних актів.\nАле значна частина діяльності виконавчої влади не втілюється в правову форму, не пов‘язана з виданням прравових актів та здійсненням юридично значущих дій, тобто не породжує, не змінює та не припиняє адміністративних правовідносин. Ця частина діяльності виконавчої влади є не правовою, а організаційною формою, яка безпосередньо не викликає юридичних наслідків (проведення нарад, інструктування, контроль, добір кадрів тощо). Неправові форми, як правило, є підствавою для наступного здійснення виконавчою владою дій юридичного характеру.\nНеправові форми здійснення виконавчої влади також можуть виникати після правових форм. Неправові форми управлінської діяльності пов‘язані з правом, але в загальному виді є опопсередкованими. Їх здійснення базується на правовій основі шляхом встановлення загальної процедури, в них також визначаються повноваження суб‘єктів управління на їх здійснення. Неправові форми як і правові, повзані з компетенцією органу виконавчої влади та цого державно – владними повноваженнями. Відповідний орган виконавчої влади реалізує свою компетенцію шляхом не тільки видання юридичних актів, а й проведення різного роду організаційних заходів та здійснення матеріалльно – технічних дій.\nДії органів виконавчьої влади (їх посаддових осіб) здійснюються в межах їх компетенції і є формами управління. Ці форми управлінської діяльності також подіяляються на правові та неправові.\n2. Правові акти державного управління\nАкт державного управління – це офіційний припис, який заснований на законі,прийнятий суб”єктом управдіння на будь- якому рівні державної ієрархії в порядку одностороннього волевиявлення і в межах його компетенції з додержанням встановленої процедури та форми і тягне за собою певні юридичні наслідки.\nАкти управління є різновидом управлінських рішень , за допомогою яких здійснюється управління народногосподарським комплексом, соціально-культурним будівництвом та адміністративно-політичною діяльністю держави.\nАкт державного управління - це підзаконнийй акт. Підзаконний характер актів державної виконавчої влади полягає в їх точній відповідності закону. Видання актів управління є частиною управлінської діяльності і олним із видів правових актів держави.\nАкти управління спрямовані на досягнення конкретоного, оперативного керівництва. За їх допомогою здійснюється реалізація норм права в процесі управлінської діяльності, забізпечується необхідна поведінка учасників адмінистратичних правовідносин. Акти управління є основою винекнення відповідних правових відносин.\nАкти управління встановлюють певні правила поведінки – приписи, дозволяння, заборони. Вони захищають права і законні інтереси громадян, державних і недержавних організацій, охороняють державну безпеку і громадський порядок і т.ін. В актах державного управління містяться обов‘язкові до виконання приписи, якими на громадян, державні та недержавні організації, посадових осіб покладаються певні правила поведінки: їх права, обов‘язки, відповідальність.\nАкти управління є односторонньо вольовими актами. Владністьь цих актів полягає в тому, що згода на їх виконання з боку тих чи інших осіб або організацій, яким вони адресовані, не потрібні. Але це не означає, що всі акти управління носять імперативний характер. Багато в чьому адміністративні правовідносини характеризуються тим, що праву однієї сторони відповідає оббов‘язок іншої, і навпаки. В сучасних умовахіснує значна ккількість актів виконавчої влади, що містять приписи науково обгрунтованих рекомендацій.\nАкти державного управління приймаються суб‘єктами управління тільки в межах їх компетенції і у певній формі.\nАкти управління залежно від їх зовнішнього прояву є усними, письмовими та конклюдентними. Акти, розраховані на багаторазове використання, мають письмову форму.\nАкти управління мають юридичну природу і є обов‘язкові для тих, кому вони адресовані. Виконання актів управління гарантується авторитетом виконавчої влади, а в разі необхідності забезпечується примусовою силою держави.\nАкти управління незалежно від змісту повинні носити творчий характер, спрямований на розбудову України як суверенної, незалежної, демократичної, соціальної та правової держави.\nАкти органів виконавчьої влади діють у системі юридичних актів україни. Тому виникає необхідність з‘ясувати відмінність актів державного управління від інших юридичних актів – законів, актів правосуддя, прокурорських актів, актів, що діють у сфері цивільно – правових відносин, актів громадських об‘єднань та ін.\nВідмінність актів державного управління від інших зазначених актів визначається специфікою призначення органів виконавчої влади в загальній системі управлінської діяльності. Згідно ст. 6 Конституції України державна влада в Україні здійснюється на засадах її поділу на законодавчу, виконавчу та судову. Органи законодавчої, виконавчої та судової влади здійснюють свої повноваження у встановлених Конституцією межах і відповідно до законів України. Отже, акт державного управління відрізняється від закону тим, що :\nа) в системі правових актів закон має вищу юридичну силу;\nб) будь – який акт державного управління повинен бути виданий на основі закону (безпосередньо чи опосередковано);\nв) ніякий акт державного управління не може скасувати або змінити закон;\nг) закон може скасувати або призупинити дію акта управління;\nд) в разі, якщо акт державного управління суперечить закону, діє закон.\nАкти управління за змістом, юридичними властивостями, порядком прийняття, скасування, оскардження, виконання відрізняються від судових актів (рішень, вироків, ухвал). Судові акти – це правова форма вияву правосуддя . Суд застосовує норми права щодо окремих фактів порушення права або спорів. Судові акти завжди є індивідуальними. Це акти застосування норм права відносно окремих осіб, що є учасниками процесу. Такі акти не містять у собі норм права. Акти ж управління вміщують не тільки конкретні приписи, а й нові правові норми, наприклад, Кабінетом Міністрів України 14 серпня 1996 р. затверджено Положення про порядок провелення атестації державних службовців органів виконавчої влади, що містить норми, які регулюють атестацію всіх державних службовців за деякими вийнятками. Судові акти приймаються тільки на підставі закону, а судді при здійсненні правосуддя незалежні і підкоряються лише закону. Акти управління приймаються на підставі як закону, так і вказівок вищих органів управління.\nАкти управління відрізняються від цивільно – правових актів за юридичною природою та підставами прийняття. Цивільно – правові акти (двосторонні чи односторонні) завжди є результатом взаємного волевиявлення учасників правовідносин, тоді як акти управління – це односторонні владні волевиявлення, котрі не вимагають згоди іншої сторони. В разі незаконної угоди відповідальність перед державою несуть обидві сторони, а за незаконне прийняття акта державного управління відповідальність несе той, хто його прийняв.\nАкти державного управління відрізняються від актів прокурорського нагляду (протесту, подання, припису, постанови). Акти прокурорського нагляду – це форма реагування прокурора на порушення законності. Вони не мають ні вказівок управлінського характеру, ні норм права.\nВід актів громадянських організацій, об‘єднань громадян (оух, конгрес, асоціація, фонд, спілка тощо) акти державного управління відрізняються за своєю юридичною природою.\nОб‘єднаная громадян – недержавні організації, дія їхактів поширюється тільки на членів цієї організації, а їх виконання забезпечується можливостями самої організації. Акти громадських організацій не мають державно владного характеру. Якщо ж порушуються акти управління, то застосовуються заходи державного примусу. Але коли виконання державних функцій покладається на громадську організацію (наприклад, на товариство захисту прав споживачів), то акти громадських організацій за своєю юридичною природою є аналогічними актами органів державної виконавчої влади.\nАкти управління істотно відрізняються від документів, що мають юридичне значення, та від службових документів. Документи, що мають юридичне значення (паспорт, посвідчення, атестат, диплом прозакінчення вищого навчального закладу та інш.), не встановлюють, не змінюють, не припиняють правовідносин. Складені за встановленою формою, вони свідчать про певні факти або стани. Акт державного управління завжди спрямований на виконання, зміну або припинення адміністративно – правових відносин.\nСлужбові документи (довідки, акти обстежень, рапорти, доповідні записки, характеристики та ін.) не мають юридичного значення, але вони є джерелами інформації. На підставі службових документів, як і документів, що ають юридичне значення, можуть бути прийняті акти державного управління. Наприклад, на підставі характеристики, складеної на держаного службовця, всебічногорозгляду виконання основних обов‘язків, проіесійного рівня працівника та його ділових якостей атестаційна комісія приймає одне з тких рішень: відповідає займаній посаді; відповідає займаній посаді в разі виконання певних умов (здобуття освіти, проходження перепідготовки, стажування на відповідній посаді, вивчення іноземної мови тощо); не відповідає займаній посаді.\nЮридичне значення актів державного управління є багатозначним, носить різноманітний характер, залежно від мети та змісту актів. Вони істотно впливають на здійснення завдань і функцій Української держави, що є однією з найбільших за обсягом частини державної діяльності. Акти державного управління видаються органами виконавчої влади для здійснення безпосереднього керівництва господарським, соціально – культурним та адміністративноо – політичним будівництвом. Вони відіграють важливу роль у практичному здійсненні організаційних заходів, які розробляються органами управління, оскільки встановлюють обов‘язки виконувати їх приписи. Прикладом таких заходів на загальнодержавному рівні є “Основні положення концепції створення Єдиної державної автоматизованої паспортної системи”, які визначають шляхи, методи та засоби створення Єдиної державної автоматизованої паспортної системи як найважливішої складової частини Державного реєстру населення, побудованого не за раніше існуючим дозвільним принципом – пропискою, а за принципом реєстрації громадян за обраним бажаним місцем постійного проживання та їх документування із запровадженням єдиних документів, що посвідчують особу громадянина України – паспортів, а також організацією різноманітної аналітико – довідкової роботи.\nАкти державного управління можуть виступати як певні юридичні факти, на підставі яких виконують, змінюються та припиняються адміністративні правовідносини, наприклад, Указ президента про призначення першим заступником міністра інформації України, розпорфядження Президента про призначення першим заступником голови обласної державної адміністрації або про звільнення з прсади директооора Національного інституту стратегічних досліджень.\nАкти управління можуть бути основою для прийняття інших актів. Наприклад, рішення комісії поо розподілу молодих фахівців та направлення їх на роботу безпосередньо пов‘язане з виданням наказу про призначення на посаду, що в свою чергу веде до виникнення як слуджбових, адміністративних, так і трудових правових відносин. Факт реєсьрації шлюбу як адміністративно – правовий акт тягне за собо. Появу сімейних та цивільно – правових відносин. Тому акти державного управління призводять до виникнення не тільки адміністративно – правових, а й трудових, сімейних цивільно –правових відносинта ін. Акти державного управління можуть виступати як умова дійсності цивільно –правових, земельних, трудових та інших актів. Так, рішення районної державної адміністрації про відвід земельної ділянки породжує цивільно – правові відносини, пов‘язані з орендою ділянки. Інший приклад: дозвіл органів внутрішніх справ на придбання мисливської зброї є умовою дійсності договору між громадянином і організацією торгівлі зброєю та боєприпасами на придбання цієї зброї. Акти державного управління можуть слугувати законними доказами для судів загальної юрисдикції, бути підставою для порушення справ про адміністративні правопорушення, наприклад, протокол про порушення правил дозвільної системи або громадського порядку . Акти управління можуть бути юридичною підставою для придбання громадянином суб‘єктивного права або звільнення його від конкретного обов‘язку. Так, від сплати за користування землею звільняються пенсіонери та інваліди першої групи.\nВ основі класифікації актів державного управліня покладені найбільш істотні їх ознаки, що дає можливість з”ясувати їх правову природу і значення у здійсненні завданнь державного управління.\nКласифікація актів управління проводиться за різними критеріями. В науці адміністративного права акти управління класифікуються:\nа)за юридичними властивостями;\nб)за дією в просторі;\nв)за характером компетенції органів, які видають їх;\nг)за органами, які видають акти.\nАле найбільш практично значущою є класифікація актів залежно від їх юридичних властивостей та суб‘єктів права видання актів.\nЗа юридичними властивостями акти державного управління поділяються на нормативні, індівідуальні та змішані.\nНормативні акти встановлюють загальні правила поведінки, норми права.Вони регламентують однотипні суспільні відносини у певних галузях. Ці акти , як правило , призначені на довгострокове та багаторазове їх застосування. Прикладом може бути Положення про Національне агенство України з питань розвитку та\nєвропейської інтеграції, затверджене Указом Президента від 23 квітня 1998р.\nІндівідуальні акти вирішують конкретні питання управління і не містять у собі норм права. Тому їх прийнято називати актами застосування норм права. Видання індивідуальних актів спрямоване на їх одноразове застосування відносно конкретних випадків, ситуацій, обставин. Прикладом цього виду актів є розпорядження Кабінету Міністрів України від 20 вересня 1996р. такого змісту: “Відкрити пункт пропуску через державний кордон України у Скадовському морському торгівельному порту для міжнародного морського сполучення з правом заходження в цей порт іноземних невійськових суден”. За допомогою індівідуальних актів управління здійснюється безперервне оперативне вирішення органами виконавчої влади численних справ.\nРізновидом актів управління є змішані акти, що містять як норми права, так і рішення щодо конкретних управлінських справ та ненормативні приписи. Наприклад постанова Кабінету Міністрів України “Про посилення контролю за режимами споживання електричної і теплової енергії” , якою затверджено Положення про державний нагляд за режимом споживання електричної та теплової енергії від 7 серпня 1996р., містить у собі як певні приписи конкретним органам виконавчої влади (Міністерству енергетики та електрифікації і державному комітету по використанню ядерної енергії), так і загальні правила.\nЗа суб‘єктами права видання актів вони класифікуються на акти, які видаються Президентом України, Кабінетом Міністрів України, центральними та місцевими органами виконавчої влади. Істотною особливістю управлінських рішень є їх юридичне оформлення. Це означає, що всі рішення виконавчої влади втілюються у відповідну форму, набувають певної юридичної сили і доводяться до виконавців по встановлених каналах інформації. Форма актів виконавчої влади передбачена в нормах Конституції України та інших прийнятих на їх основі актах.\nУкази – це акти Президента України, видані в межах його компетенції на основі та на виконання Конституції та законів України. Укази можуть бути як нормативні, так і індивідуальні.\nПостанови – акти управління, як правило, нормативного характеру, які приймаються на вищому та центральному рівнях виконавчої влади в колегіальному порядку з важливих питань державного будівництва.\nРозпорядження – це, як правило, індивідуальні акти управління, які приймаються одноособово на всіх рівнях управлінської ієрархії держави. Юридична сила розпоряджень залежить від характеру питання, що вирішується, та правового становища конкретного носія розпорядження.\nРішеннями називаються акти управління, які приймаються Радаю міністрів АРК (ст. 135 Конституції України), місцевими державними адміністраціями (ст. 118) та органами місцевого самоврядування (ст. 144) в межах їх повноважень. Вони приймаються колегіально, можуть бути як нормативними, так і індивідуальними. Рішення приймаються з важливих питань діяльності місцевих органів виконавчої влади. Різновидом актів управління є рішення, за порушення яких передбачаеться адміністративна відповідальність відповідно до ст. 5 КпПА. Рішення приймаються також на рівні центральних органіввиконавчої влади (наприклад, колегіями мінистерств, відомств)\nНакази – це акти управління, видані в процесі здійснення єдиноначальності відповідними посадовими особами органів виконавчої влади. Наказ є найбільш категоричною регламентуючою формою передачі рішення. Він зобов‘язує підлеглих точноо виконати передане рішення у встановлені строки і може передбачити можливі санкції в разі його невиконання. Наказ може вказувати, як слід діяти, а як не слід. Перший тип наказу можна назвати примусом, другий – забороною. Припис, виданий усно, у встановленій формі і з негайним строкомвиконання (наприклад, у ситуації надзвичайного стану, в армії, органах Служби безпеки), має характер команди. Накази видаються керівниками єдиноначальних органів управління; міністрами, головами державних комітетів, головами державних департаментів, державних служб, начальниками головних управлінь, завідувачами відділів і управлінь державних адміністрацій, керівникамидержавних (недержавних) підприємств і установ та ін. Накази залежно від хараактеру питань, що ними регулюються, можутьь бути, як нормативними, так і індивідуальними.\nІнструкціями називаються акти управління, що визначають порядок здійснення певних дій, робіт і т.под. Вони видаються і діють у зв‘язку з виданням закону або акта управління, що потребують встановлення порядку їх виконання. Інструкції можуть бути більш або менш докладними. Вони повинні не обмежуватись визначенням засобів і способів дій, а визначати кінцеві цілі таким чином, щоб виконавці могли в разі необхідності творчо їх інтерпретувати відповідно до залуму того, хто видав інструкію. Необхідний ступінь деталізації інструкції залежить головним чином від ступеня кваліфікації тих, кому вона адресована. Інструкції видають міністри та керівники багатьох єдиноначальних органів управління.\nУкази, постанови, розпорядження, рішення, накази можуть бути нормативними та індивідуальними. Інструкції завжди є нормативними.\nАкти управління за суб‘єктами, що їх видали, поділяються на таки види.\nПрезидент України видає укази та розпорядження. Деякі акти Президента, видані в межах повноважень, передбачених ст. 106 Конституції України, скріплюються підписом Прем‘єр – міністра України і міністра, відповідного за акт та його виконання. Укази Президента набирають чинності з дня їх підписання, якщо інше не передбачено ними. Аналогічно набирають чинності також розпорядження Президента. Офіційним виданням, в якому публікуються дкержавною мовою акти Президента норматівного характеру.ю є щотижневий інформаційний бюллетень"Офіційний вісник України”, що видається Мінистерством юстиції України.\nКабінет Міністрів України в межах своїх повноважень видає постанови та розпорядження. Акти Кабінету Міністрів підписує Прем‘єр – міністр. Офіційним виданням, в якому публікуються державною мовою постанови і розпорядження нормативного характеру, є “Офіційний вісник України”. У разі невідкладності і терміновості проведення заходів постанови оголошуються поо радіо і телебаченню та набирають чинності негайно.\nМіністри видають накази, інструкції, розпорядження в межах своєї компетенції. Накази міністрів міністерств та керівників інших центральних органів виконавчої влади можуть вводитися в дію положення, правила, постанови.\nДержавні комітети приймають постанови. Голови державних комітетів видають накази та розпорядження.\nВіддомства видають накази, постанови, інструкції, правила, положення. Інструкції, правила, положення затверджуються наказами.\nМісцеві державні адміністрації приймають рішення та видають розпорядження.\nКерівники відділів, управлінь та інших підрозділів місцевих державних адміністрацій видають накази та розпорядження, а також інструкції.\nКерівники державних підприемств та установ видають накази та розпорядження. Крім цього, вони можуть затверджувати такі нормативні акти, як положення і правила.\nНормативно- правові акти Кабінету Міністрів України, мінистерств та інших центральних органів виконавчої влади підлягають реєстрації, встановленій законом.\nНормативні акти мінистерств, інших центральних органів виконавчої влади, щоо зареєстровані Міністерством юстиції України, публікуються в “Офіційному віснику україни” з метою оперативного і повного забезпеченнч правовою інформацією органів державної влади, підприємств, установ і організацій, доведення актів законодавства України до відома громадян.\nАдміністративне право України. Підручник.\nФорми і методи реалізації виконавчої влади в процесі державного управління\nІнфраструктура ринку праці фактори зовнішнього і внутрішнього впливу\nТеорія впливу зовнішнього вигляду і мовної поведінки працівника сервісу


Главная › ua › Додатки › Секрет ферми\nЗдавалося б, ну яку ще мотивацію можна придумати, щоб змушувати нас поливати і підгортати віртуальні грядки на новій вконтактовской «фермі »?!.. Ан ні! Буквально днями ВКонтакте з’явилися «Зомбі проти чужих» — гра, в якій ви вирощуєте горох та інші корисні овочеві культури не просто так, а щоб протистояти навалі роботів.\nТак-так! Під «Чужими» розробники має на увазі не слизька інопланетних монстрів, як можна було б подумати з назви, а роботів, що за формою нагадують дитячі кубики на колесах. Але, можливо, це такий хитрий маркетинговий хід — адже вся механіка бою взята з казуальні ігри «Зомбі проти рослин», неймовірно успішного проекту студії PopCap, що вийшов минулого року. От і напрошується асоціативний ряд: «Зомбі — Чужі — Інопланетяни — Роботи». З точки зору маркетингу краще звучать «Чужі», а з точки зору графіки — простіше малювати кубики. Ну а раз є «Рослини» — значить, можна сюди ж вкрячіть «ферму»! Змішати, але не збовтувати! (С) Джеймс Бонд — от такий от нехитрий рецепт гри, власне — але давайте розглянемо її детальніше.\nОтже, гра починається з типовою «ферми» — у нас є кілька грядок (на самому початку — три), на які ми можемо садити насіння, поливати їх і чекати врожаю. Однак перші 10 рівнів у нас є тільки дві доступних овочевих культури — соняшник і горох. З кожною урожай отримуємо через 8 годин (якщо, звичайно, не удобрювати реальними грошиками) у вигляді десяти «воїнів». Загалом, на «фермі», прямо скажемо, робити особливо нічого — обвівши свої три грядки нудьгуючим поглядом, тиснемо на кнопку «Битва» …\n… І переносимося в клон «Зомбі проти Рослин». Всі так само — поле, розкреслену на клітини. Доступні насіння (у нашому випадку, соняшник і горох — в тій кількості, в якому ми їх виростили на фермі). І ворог, який повільно і невтомно настає з правого краю поля на ліве. Як і в оригіналі, висаджений горох відразу починає стріляти горошинами на ворога, соняшник виробляє сонечка — ресурс, необхідний для висадки кожної рослини на полі бою. Тактика елементарна — спочатку висаджуємо соняшник (пари вистачить на весь рівень), потім — ставимо горох на кожній лінії, де з’являється безглуздий кубик з антенкой, відчайдушно символізує того самого «чужого». Всі. І так — перші кілька рівнів. Можливо, далі тактика «ускладнюється» до того, що одного гороху буде не вистачати на лінію оборони, і ми будемо вибудовувати їх у подвійну лінію … Знову ж таки, після 10 рівня нам буде доступний цілий баклажан! Але особисто у мене терпіння грати далі не вистачило.\nРезюме гри в цілому — нудна динаміка, посередня графіка. І відчайдушна ностальгія за справжнім «Зомбі проти рослин» з їх неймовірно харизматичної картинкою, легкої, але цікавою тактичної складової, і різноманітністю режимів гри. Ось ці «Рослини» тим, хто пропустив, — настійно рекомендую! А «Рослини проти Чужих» — ще одна сумна спроба зробити щось своє при повній відсутності власних оригінальних ідей. Що і отримали.\nПеревод с http://vkurse.vkontakte.ru/?mid=2873527#/article/4/1/last/3/71361/\nСайт ВКонтакте отримав великий прибуток від гри «Щасливий фермер»\nПекельний бункер (Outpost) — статуси, фрази, цитати з фільму.\nСтатуси і приколи про програми «Счастлівий фермер» і «Фармандія».


І знову про Яготин. – Яготинські новини. | Яготинські нано-"ВІСТI''\n← Яготинські новини: “Зимовими Яготинськими дорогами”.\nФілософія. Врятувати життя? – “Яготинські ненаВісті”. →\nІ знову про Яготин. – Яготинські новини.\nPosted on 28 Січня 2016\tby jagonenastiblog редакція\nІ знову про Яготин. Ну ось і потекло. Після морозів – відлига. Але на серці зовсім не тепло, а сіро і вогко, як і на вулиці. Звичайно тішу себе словами з пісні «У природы нет плохой погоды» і намагаюся дивитися на світ з оптимізмом. Не дуже виходить, треба зізнатися. Адже я ходжу пішки, і мене не так часто возять на машині, як депутатів. Ця пісня, мабуть, придумана саме про них і для них ще за радянські часи.\nІ не я одна сумніваюся, що у природи нема поганої погоди, і що кожна погода – то на краще! Співробітники, заходячи у приміщення, кожен!..- говорять один і той самий вислів: про близьких родичів…\nНу дуже слизько! ДУЖЕ! А сніг тане, у нього провалюєшся, ноги моментом мокрі. Боже-Боже, бідні наші хлопці у окопах!\nЗвісно, боротися з природою – справа невдячна. І не скрізь нею займаються – по теліку бачила! Навіть у Сербії десь: проїжджі частини не посипали, і машини «носить» по всьому периметру дороги. Мабуть, ми теж берем приклад із Сербії.\nУ Києві люди ламають руки-ноги на рівному місці, то що ж я для провінції вимагатиму?! Що я можу вимагати від Яготина? Не стану вимагати – дарма то все! Я не хочу іти працювати двірником, то що ж я буду інших пикою товкти як кошенят у недоліки? Я просто зауважила: пішохідні доріжки (особливо у напрямку до ЗОШ №1) слизькі і небезпечні для дітей і їх батьків; перехрестя і переходи СЛИЗЮЧІ і НЕРІВНІ, що просто смертельно небезпечно для пішоходів; у дворах машинами роздовбаний сніг дозволяє мешканцям хіба що плавати у тій каші!\nА от за мешканців будинків, що навпроти лікарні (82 і 82-а, начебто) я надзвичайно рада – у них є пішохідні доріжки. І навіть інколи по-чорному ім заздрю! Ну за що стільки благ одному двору, у той час, як інші роздовбані і не пристосовані для людей? Так-так, Вам не почулося: для машин у всіх дворах – повний «фарш», а людям пройти нема де: ями, каміння і необхідність в обов’язковому порядку поступитись машині, що надумалась проїхати у цей момент.\nХа! Ще одна смішна деталька, раз вже ми зачепили будинок 82 по Незалежності: там так хотіли догодити мешканцям і прокласти ідеально рівне і доладнє покриття, що спотворили підхід до дитячого садка «Берізка». Я довго сміялася, спостерігаючи цю картину, коли батьки з дітками радо крокують новенько-рівненьким шматком дороги у перевулку, а вже до хвірточки садка перескакують із дитиною під пахвами з однієї навернутої дорожниками купи слизької багнюки на іншу. А у хвірточку зайти не можна, бо і там багнюка.\nОсь я і реготала, аж поки мені не стало дуже сумно: дорослим кладем дороги, а буквально 5 метрів стежинки до садочка ім зробити не можемо! Ну не вистачило матеріалу для маленького п’ятачка доріжки, якою дітки чистенькими прийдуть до своїх груп! Зате залишили нашому майбутньому поколінню Яготина купи сміття, калюжі, розриті і насипані купи багнюки. Щедрий ти наш чорнозем! Тобою пишатися треба! От і пишаються – залишають діткам на загальний огляд, щоб ходили по ньому, пишалися і раділи, що є володарями такого грунту!\nА взагалі все добре, пройдуть сірі хмари, визирне морозяне сонечко, відплачуться бурульки, повисихають калюжі, обсиплються краплі з гілок. І хоч не буде вже у них цого діамантово-чарівного вигляду, та буде новий день, нове перевтілення і нове життя. І знову про Яготин…


Перспективний план розивально-виховної зайнятості дітей молодшого віку. 4-й рік - Література для вихователів ДНЗ - ДНЗ\nПерспективний план розивально-виховної зайнятості дітей молодшого віку. 4-й рік\nПосібник містить: - Перспективний тематичний план на кожний місяць; - програмові завдання до кожної теми за лініями розвитку та сферами життєдіяльності; - шляхи реалізації завдань теми на кожний день тижня.\n30,00 грн Організація освітнього процесу від вересня до травня. 4 рік життя\n45,00 грн Конструктивна творчість дошкільників\n20,00 грн Розгорнуте перспективне планування. Осінь. Старший дошкільний вік + ДИСК\n44,90 грн Діагностика в ДНЗ: Моніторинг фізичного розвитку дітей дошкільного віку\n19,90 грн Планування навчально-виховної роботи з дітьми раннього віку\n25,00 грн Ознайомлення з природним довкіллям Молодший дошкільний вік\n35,00 грн Дошк. освіта: Логоритмічні заняття в ДНЗ 5 - 6 років (Я у світі)\n17,50 грн Відгуків ще немає Залиште відгук на товар: