Главная База знаний "Allbest" Финансы, деньги и налоги Аналіз економічних показників та фінансово-господарського стану підприємства ТОВ "Фактор"\nАналіз економічних показників та фінансово-господарського стану підприємства ТОВ «Фактор»\nРОЗДІЛ 1. ТЕОРЕТИЧНІ ОСНОВИ ДІАГНОСТИКИ ФІНАНСОВОЇ КРИЗИ НА ПІДПРИЄМСТВІ ТА МЕТОДИ ПРОГНОЗУВАННЯ БАНКРУТСТВА\n1.1 Економічна категорія - банкрутство та причини, що призводять до її існування\n1.2 Методики та моделі прогнозування банкрутства зарубіжних та вітчизняних економістів\n1.3 Нормативно правове регулювання санації та банкрутства\n1.4 Санаційний аудит фінансового стану підприємства\nРОЗДІЛ 2. АНАЛІЗ ЕКОНОМІЧНИХ ПОКАЗНИКІВ ТА ФІНАНСОВО-ГОСПОДАРСЬКОГО СТАНУ ПІДПРИЄМСТВА ТОВ «Фактор»\n2.1 Загальна характеристика діяльності ТОВ «Фактор», як суб'єкта господарської діяльності\n2.2 Аналіз економічних і виробничих показників підприємства\nРОЗДІЛ 3. ШЛЯХИ ВИХОДУ ПІДПРИЄМСТВА, З КРИЗОВИХ УМОВ ТА УПРАВЛІННЯ ВИРОБНИЧИМИ ПРОЦЕСАМИ\n3.1 Проблеми функціонування підприємства в умовах фінансової нестабільності\n3.2 Контролінг, як інструмент антикризових заходів та підвищення ефективності використання фінансів підприємства\n3.3 Шляхи та напрямки покращення функціонування підприємства в сучасних умовах та недопущення їх банкрутства\nСтрімкий характер зміни макроекономічних умов господарювання обумовлює необхідність здійснення адекватних змін у системі управління підприємствами. Насамперед це стосується фінансового управління, тому що в ситуації ускладнення зовнішнього середовища діяльності підприємств в першу чергу необхідним є здійснення раннього діагностування фінансової кризи, тобто нестабільності та неплатоспроможності підприємства.. Проблема застосування способів та прийомів фінансових антикризових заходів, що відповідають сучасним умовам фінансової кризи економіки в країні , найбільш гостро постає на підприємствах торгівлі та виробництва , оскільки ці галузі безпосередньо відображають весь спектр фінансових взаємодій між споживачем, виробником і державою.\nПитанням здійснення фінансового управління в кризових умовах присвячено велику кількість наукових праць як вітчизняних, так і закордонних авторів. Однак більшість з них досліджували цю проблему на макрорівні, в результаті чого мають місце усталені поняття фінансових важелів і методів, що являють собою інструменти державного управління підприємницькою діяльністю. Питання фінансового управління на рівні підприємств досліджувались такими вченими, як С.Аптекар, І.Бланк, В.Бєлолипецький, Н.Власова, В.Ковальов, А.Ковальова, А.Крутик, Л.Лігоненко, А.Мазаракі, Д.Моляков, Л.Омелянович, А.Поддєрьогін, О.Стоянова, Н.Ушакова, Л.Фролова та інші. Однак у наукових працях сучасних авторів відсутній єдиний підхід до трактування сутності окремих складових елементів фінансової діяльності підприємств торгівельної галузі. У результаті відбувається ототожнення способів, методів, механізмів і функцій фінансового управління, що створює труднощі їхнього практичного застосування в діяльності підприємств торгівлі. Фактором додаткового ускладнення ситуації є недостатній рівень адаптації окремих положень фінансового управління, розроблених західними вченими (Ю. Бригхем, Дж. Ван Хорн, Е. Гринолл), до сучасних умов господарювання вітчизняних підприємств і особливостей об'єктів фінансового управління в торгівлі.\nПредметом дослідження в дипломній роботі є своєчасність аналізу фінансових проблем і організація та методологія управління фінансами та господарськими процесами підприємств в умовах фінансової кризи.\nОб'єктом дослідження є фінансова діяльність ТОВ «Фактор».\nМетою дипломної роботи - показати на прикладі ТОВ Фактор шляхи виведення підприємств зі стану економічної кризи та розробити практичні заходи щодо запобігання банкрутству та забезпечення тривалого процвітання таких підприємств є вивчення теоретичних засад та досвіду управління фінансовими ресурсами на сучасному підприємстві в умовах фінансової кризи для виявлення основних шляхів підвищення його ефективності роботи.\n- уточнення категоріальних понять фінансової кризи, структура менеджменту підприємств, визначення особливостей його організації в сучасних кризових умовах;\n- практичне проведення аналізу фінансової діяльності ТОВ «Фактор»;\n-оцінка фінансового стану та прогнозування можливого банкрутства підприємства;\n- визначення основних напрямки покращення якості управління підприємством з метою нейтралізації факторів, що негативно впливають на фінансовий стан підприємства;\n- визначити шляхи виходу підприємства з кризових умов господарювання та подальшого вдосконалення управління фінансовими станом підприємства ;\nІнформаційною базою для проведення дослідження є теоретичні джерела та практичні матеріали ТОВ «Фактор».\nДипломна робота складається з вступу , трьох розділів висновку,списку використаних джерел та додатків.\nУ першому розділі роботи висвітлено теоретичні основи діагностики фінансової кризи на підприємстві,фактори, які можуть зумовити фінансову кризу. Визначено сутність банкрутства та причини, що призводять до його виникнення,розглянуто методики та моделі прогнозування банкрутства зарубіжних та вітчизняних економістів, нормативно правове регулювання санації та банкрутства.\nУ другому розділі роботи на підставі фінансової звітності за 2007-2009 р.р. ТОВ Фактор проведено детальний аналіз результатів діяльності підприємства, визначено його слабкі сторони в управлінні фінансами та виробничими процесами,виявлено загрозу настання фінансової кризи.\nУ третьому розділі роботи на підставі даних аналізу економічних показників підприємства запропоновано оздоровити економіку підприємства щляхом організації додаткового виробництва товарів ,які мають високий попит на ринку і за рахунок отриманого прибутку покращити фінансовий стан. фінансовий ресурс запобігання банкрутство\nПовний обсяг дипломної роботи складає 92 сторінки формату А4, містить 18 таблиць, 4 рисунки, 25 формул та 2 додатки на 4-х сторінках.\nРОЗДІЛ 1 ТЕОРЕТИЧНІ ОСНОВИ ДІАГНОСТИКИ ФІНАНСОВОЇ КРИЗИ НА ПІДПРИЄМСТВІ ТА МЕТОДИ ПРОГНОЗУВАННЯ БАНКРУТСТВА\n1.1 Економічна категорія банкрутства та причини, що призводять до її існування\nВ умовах переходу до ринкової економіки фінансовий стан підприємств повинен бути стійким, щоб за рахунок власних коштів формувати власні активи, не допускати необґрунтованої дебіторської та кредиторської заборгованості, розраховуватися вчасно за своїми зобов'язаннями. Однак економічна криза в країні призводить до того, що погіршується фінансовий стан багатьох підприємств, зростає кількість збиткових підприємств, затримуються або не здійснюються вчасно платіжні зобов'язання. Тобто створюються умови для банкрутства.\nФінансова криза - це фаза розбалансованої діяльності підприємства та обмежених можливостей впливу його керівництва на фінансові відносини, що виникають на цьому підприємстві. На практиці з кризою ідентифікується загроза неплатоспроможності та банкрутства підприємства, діяльність його в неприбутковій зоні або відсутність у цього підприємства потенціалу для успішного функціонування. З позиції фінансового менеджменту кризовий стан підприємства полягає в його нездатності здійснювати фінансове забезпечення поточної виробничої діяльності. Криза на підприємстві - це процес зміни, руйнування сформованої структури зв'язків, відносин, виходом з якої може стати або заново сформована структура зв'язків, відносин або ліквідація підприємства .\n· погроза цілям і цінностям;\n· скорочення часу на реакцію;\n· необхідність невідкладності, терміновості дій;\n· перешкоди в ефективному здійсненні виробничого процесу, просуванні продукції до споживача.\nНазвані й інші ознаки наближення кризи знаходять узагальнююче вираження в зниженні рентабельності, перетворення діяльності підприємства в збиткову [23,C.178].\n-· зменшення купівельної спроможності населення;\n-· значний рівень інфляції;\n-· нестабільність господарського та податкового законодавства;\n-· нестабільність фінансового та валютного ринків;\n-· посилення конкуренції в галузі;\n-· криза окремої галузі;\n-· сезонні коливання;\n-· посилення монополізму на ринку;\n-· дискримінація підприємства органами влади та управління;\n-· політична нестабільність у країні місцезнаходження підприємства або в країнах підприємств постачальників сировини (споживачів продукції);\n-· конфлікти між засновниками (власниками) тощо [2,C.59-60].\n1. Низьку якість менеджменту.\nНаслідки впливу зазначених причин і факторів на фінансово-господарський стан підприємства:\n-· втрата клієнтів і покупців готової продукції;\n-· зменшення кількості замовлень і контрактів з продажу продукції;\n-· підвищення собівартості та різке зниження продуктивності праці;\n-· збільшення розміру неліквідних оборотних засобів і наявність наднормативних запасів;\n-· виникнення внутрішньовиробничих конфліктів і підвищення плинності кадрів;\n-· підвищення тиску на ціни, істотне зменшення обсягів реалізації і, як наслідок, недоодержання виручки від реалізації продукції [56,C.344].\n1.стратегічна криза - коли на підприємстві зруйновано виробничий потенціал і відсутні довгострокові фактори успіху;\n2.· криза прибутковості - коли перманентні збитки вихолощують власний капітал, що призводить до незадовільної структури балансу;\n3.· криза ліквідності - коли підприємство є неплатоспроможним або існує реальна загроза втрати платоспроможності.\nМіж розглядуваними видами кризи існують тісні причинно-наслідкові зв'язки - стратегічна криза спричинює кризу прибутковості, яка, у свою чергу, призводить до втрати підприємством ліквідності. Зумовлене зовнішніми та внутрішніми факторами зменшення обсягів реалізації продукції призводить, з одного боку, до зниження прибутковості та до збитковості, а з іншого -- до зниження рівня ліквідності та платоспроможності. Закономірним результатом розвитку симптомів фінансової кризи є непомірна кредиторська заборгованість, неплатоспроможність та банкрутство підприємства [34,C.248].\nв) кризовий стан, який не сумісний з подальшим існуванням підприємства і призводить до його ліквідації [4, C.78].\n-· реалізацію частини основних фондів, що не беруть безпосередньої участі в процесі виробництва;\n-· використання зворотного лізингу;\n-· оптимізацію структури розміщення оборотного капіталу;\n-· стягнення дебіторської заборгованості - підприємства, які опинились на межі банкрутства, мають значний рівень дебіторської заборгованості, що є суттєвим резервом відновлення платоспроможності;\n-· рефінансування дебіторської заборгованості.\n-· факторинг ;\n-· облік векселів (операції комерційних банків з викупу векселів у підприємств за цінами, які залежать від суми векселя, строків погашення та ризику непогашення);\n-· продаж векселів на фондовому ринку,\nДля вибору найефективніших форм прийняття правильних рішень щодо усунення негативних процесів передовсім є санація та необхідність ідентифікувати причини фінансової неспроможності суб'єкта господарювання [45,C.190].\nЗгідно з класичною моделлю санації процес фінансового оздоровлення підприємства починається з виявлення (ідентифікації) фінансової кризи.\nНаступним етапом санації є проведення причинно-наслідкового аналізу фінансової кризи. На підставі поданої інформації (первинні бухгалтерські документи, рішення зборів акціонерів, фінансові плани тощо) визначаються зовнішні та внутрішні фактори кризи, вид кризи, її глибина та якість фінансового стану фірми.\nДобровільна ліквідація підприємства-боржника - це процедура ліквідації неспроможного підприємства, яка здійснюється позасудовими органами на підставі рішення власників або угоди, укладеної між власниками даного підприємства та кредиторами і під контролем кредиторів.\nПримусова ліквідація підприємства - це процедура ліквідації неспроможного підприємства, яка здійснюється за рішенням господарського суду (як правило, у процесі провадження справи про банкрутство).\nУ разі, якщо підприємство має реальну можливість відновити платоспроможність, ліквідність та прибутковість, володіє достатньо підготовленим управлінським персоналом, ринками збуту товарів, виробництво продукції відповідає пріоритетним напрямкам економіки країни, то приймається рішення про розробку санаційної концепції з метою проведення фінансового оздоровлення з одночасним визначенням цільових орієнтирів. Чим раніше на санаційно спроможному підприємстві розпочнеться санація, тим більші шанси на її кінцевий успіх [26,C.144-147].\nОкремим аналітичним блоком у класичній моделі є формування стратегічних цілей і тактики проведення санації. При визначенні цілей санації слід враховувати, що кожне підприємство має обмежені ресурси, обмежені можливості збуту продукції та має здійснювати свою діяльність у рамках правового поля держави, в якій воно розташоване. Головною стратегічною метою санації є відновлення ефективної діяльності підприємства в довгостроковому періоді.\nЗгідно з обраною стратегією розробляється програма санації, яка являє собою послідовний перелік основних етапів та заходів, що передбачається здійснювати в ході фінансового оздоровлення підприємства. Конкретизація програмних заходів здійснюється в плані санації. Програма формується на підставі комплексного вивчення причин фінансової кризи, аналізу внутрішніх резервів, висновків про можливості залучення стороннього капіталу та стратегічних завдань санації [60,C.144-145].\nВажливим компонентом санаційного процесу є координація та контроль за якістю реалізації запланованих заходів. Менеджмент підприємств має своєчасно виявляти та використовувати нові санаційні резерви, а також приймати об'єктивні кваліфіковані рішення для подолання можливих перешкод при здійсненні оздоровчих заходів. Відчутну допомогу тут може надати оперативний санаційний контролінг, який синтезує в собі інформаційну, планову, консалтингову, координаційну та контрольну функції. Завданням санаційного контролінгу є ідентифікація оперативних результатів, аналіз відхилень та підготовка проектів рішень щодо використання виявлених резервів та подолання додаткових перешкод. [\nОдне з головних завдань стратегічного контролінгу полягає у своєчасному виявленні стратегічних проблем на підприємстві [26,C.323].\nЗ метою швидкої ідентифікації фінансової кризи, виявлення причин, що її зумовлюють, та розробки антикризових заходів на підприємствах доцільно впроваджувати систему раннього попередження та реагування (СРПР). Система раннього попередження та реагування -- це особлива інформаційна система, яка сигналізує керівництву про потенційні ризики, які можуть насуватися на підприємство як із зовнішнього, так і з внутрішнього середовища. СРПР розглядається як один з важливих інструментів системи контролінгу.\n· формування інформаційних каналів: забезпечення прямого та зворотного зв'язку між джерелами інформації та системою раннього реагування, між системою та її користувачами керівниками всіх рівнів.\nРозрізняють дві підсистеми СРПР: систему, зорієнтовану на внутрішні параметри діяльності підприємства, та систему, зорієнтовану на зовнішнє середовище. Предметом дослідження останньої є завчасне прогнозування загроз, насамперед із боку контрагентів, держави, конкурентів і т.д. Виразним прикладом застосування цієї підсистеми СРПР є проведення установами банків аналізу підприємств з метою оцінити їх кредитоспроможність.\nВнутрішньо зорієнтована підсистема СРПР спрямована на ідентифікацію ризиків та шансів, які криються всередині підприємства. У своєму розвитку ця підсистема дійшла вже до третього покоління. Системи першого покоління були зорієнтовані здебільшого на ідентифікацію наслідків дії тих чи інших факторів; другого на визначення симптомів; третього на виявлення першопричин.\nОдним із головних завдань СРПР є виявлення загрози банкрутства, тобто прогнозування банкрутства. Основне значення прогнозування банкрутства полягає в своєчасній розробці контрзаходів, спрямованих на подолання на підприємстві негативних тенденцій. Коло осіб (інституцій), для котрих надзвичайно важливими є результати прогнозування банкрутства, доволі широке. Сюди можна віднести як менеджмент, наглядову раду, власників підприємства, так і його клієнтів, кредиторів, постачальників засобів виробництва, конкурентів, фінансові органи. Існує думка, що прогнозування банкрутства (кризи) є не чим іншим, як оцінюванням кредитоспроможності підприємства. У такому разі основний зміст прогнозування передбачення й оцінювання можливих негативних сценаріїв діяльності підприємства, які можуть призвести до його неплатоспроможності і втрати ліквідності, а отже, до неповернення кредитів збитків для кредиторів. В економічній літературі можна знайти чимало моделей прогнозування банкрутства. Одним притаманний фундаментальний підхід, іншим технічне вирішення проблеми прогнозування банкрутства [73,C.303-308].\n1.2 Методики та моделі прогнозування банкрутства вітчизняних та зарубіжних фінансистів\nПідходи до моделей прогнозування банкрутства\n1. Фундаментальний підхід - заснований на збиранні та аналізі всієї інформації про підприємство із внутрішніх та зовнішніх стосовно нього джерел. На підставі зовнішньої інформації оцінюється поточна і перспективна ситуація в галузі, до якої належить підприємство, загальний розвиток кон'юнктури тощо. З огляду на здобуті загальноекономічні дані, внутрішні джерела інформації та фінансові плани досліджуваного підприємства прогнозуються результати його господарської діяльності на найближчий період. Фундаментальний підхід до оцінювання кредитоспроможності та прогнозування банкрутства підприємства зорієнтований на внутрішнє фінансове планування й бюджетування та на оцінку перспективного розвитку суб'єкта господарювання.\n2. Технічний підхід прогнозування банкрутства - ґрунтується на аналізі даних звітності попередніх періодів .\nІснує багато підходів до прогнозування фінансової неспроможності суб'єктів господарювання. Будь-яка методика оцінювання кредитоспроможності є, по суті, методикою прогнозування банкрутства.\nРозглядаючи модель Спрінгейта за формулою [53,c.677]:\nZ = 1,03 A + 3,07 B + 0,66 C + 0,4 D (1.1)\nA - робочий капітал / загальна вартість активів;\nB - прибуток до сплати податків та процентів / загальна вартість активів;\nC -- прибуток до сплати податків / короткострокова заборгованість;\nD -- обсяг продажу / загальна вартість активів.\nЗгідно з кількома методиками прогнозування банкрутства побудовано універсальну дискримінантну функцію [53,c.677]:\nZ = 1,5X1 + 0,08X2 + 10X3 + 5X4 + 0,3X5 + 0,1X6 , (1.2.)\nде Х1 -- cash-flow / зобов'язання;\nХ2 -- валюта балансу / зобов'язання;\nХ3 -- прибуток / валюта балансу;\nХ4 -- прибуток / виручка від реалізації;\nХ5 -- виробничі запаси / виручка від реалізації;\nХ6 -- оборотність основного капіталу (виручка від реалізації / валюта балансу).\nZ > 2 -- підприємство вважається фінансово стійким, і йому не загрожує банкрутство;\n1 < Z < 2 -- фінансова рівновага (фінансова стійкість) підприємства порушена, але за умови переходу на антикризове управління банкрутство йому не загрожує;\n0 < Z < 1 -- підприємству загрожує банкрутство, якщо воно не здійснить санаційних заходів;\nZ < 0 -- підприємство є напівбанкрутом.\nЗауважимо, що у вітчизняній практиці зазначена модель застосовуються мало, оскільки не враховують галузевих особливостей розвитку підприємств та притаманних їм форм організації бізнесу. Ідеться про суто теоретичний характер підходів до прогнозування банкрутства. У вітчизняних умовах дані такого прогнозування є вельми суб'єктивними і не дають підстав для практичних висновків. Мають бути розроблені вітчизняні моделі прогнозування з урахуванням галузевих особливостей.\nЗауважимо, що робота з прогнозування банкрутства може бути організована як на самому підприємстві, так і за його межами, наприклад на базі консалтингової компанії.\nОдним із найважливіших інструментів системи раннього попередження банкрутства підприємств та методом його прогнозування є дискримінантний аналіз, зміст якого полягає в тому, що за допомогою математично-статистичних методів будується функція та обчислюється інтегральний показник, на підставі якого з достатньою ймовірністю можна передбачити банкрутство суб'єкта господарювання [3,C. 182].\nПопередником дискримінантного аналізу є тест на банкрутство Тамарі (фінансовий аналітик «Bank of Іsrael»). В основу тесту Тамарі покладено шість показників: коефіцієнт забезпеченості власним капіталом, прибутковість капіталу; абсолютна ліквідність; коефіцієнт співвідношення вартості товарної продукції до запасів готової продукції на складі; коефіцієнт оборотності основного капіталу; коефіцієнт, що відбиває залежність обороту від реалізації та дебіторської заборгованості [31,C.182].\nДискримінантний аналіз базується на емпіричному дослідженні фінансових показників багатьох підприємств, певна частка з яких збанкрутіли, а решта успішно діють далі. При цьому добирається сукупність показників-коефіцієнтів, для кожного з яких визначається питома вага в “дискримінантній функції”. Вагомість, як і граничне значення розглядуваних коефіцієнтів, може коригуватися. Вона залежить від галузі, до якої належить підприємство, загальної економічної та політичної ситуації в країні, рівня інфляції та інших факторів. Значення інтегрального показника дає підстави для висновку про належність об'єкта аналізу до підприємств-банкрутів чи підприємств, які успішно функціонують.\nПід дискримінантним аналізом здебільшого розуміють комплекс методів математичної статистики з допомогою якого здійснюється класифікація досліджуваних одиниць (підприємств) в залежності від значень обраної сукупності показників у відповідності до побудованої метричної шкали.\nІ. Однофакторний дискримінантний аналіз. В основі однофакторного (одновимірного) аналізу покладене сепаратне дослідження окремих показників (які є складовою певної системи показників) та класифікація підприємств за принципом дихотомії. Віднесення підприємства до категорії "хворих" чи "здорових" здійснюється у розрізі окремих показників у відповідності до емпірично побудованої шкали граничних значень досліджуваного показника.\nНаприклад, згідно зі шкалою значень показника рентабельності активів, граничне значення цого показника складає 2%. Це означає, що підприємства, в яких рентабельність активів >2% за цим критерієм вважаються "здоровими", якщо ж значення цього показника <2%, то підприємство відноситься до групи суб'єктів господарювання, яким загрожує фінансова криза [3,C. 183-184].\nЗ використанням матеріалів аналізу 79 фінансово неспроможних і такого ж числа фінансово-спроможних підприємств Бівер розробив шкалу граничних значень для кожного із приведених показників для американських підприємств [53,C.674].\nІІ. Багатофакторний дискримінантний аналіз. В процесі аналізу підбирається ряд показників, для кожного з яких визначається вага в так званій "дискримінантній функції". В загальному вигляді, алгоритм лінійної багатофакторної дикримінантної функції можна представити в такій формі [42,C.325]:\nZ = a0 + a1x1 + a2x2 + a3x3 + .......+ anxn, (1.3)\nМодель прогнозування банкрутства, розроблена американським економістом Е. Альтманом має також назву "розрахунок Z-показника" і є класичною в своїй сфері, оскільки включена до більшості західних підручників присвячених фінансовому прогнозуванню, та оцінці кредитоспроможності підприємств. Побудована Альтманом дискримінантна функція має такий вигляд [53,C.676]:\nZ = 0,012 X1 + 0,014 X2 + 0,033 X3 + 0,006 X4 + 0,999 X5 (1.4)\nПровівши аналіз 33-х пар промислових підприємств з обсягом валюти балансу від 1 до 25 млн. дол. США, Альтман зробив наступний висновок щодо інтерпретації значень Z-показника, який відображено у таблиці 1.1:\nТаблиця 1.1 Прогнозування ймовірності настання банкрутства\nТаблиця 1.2 Параметри дискримінантної функції Беермана\nМодель Спрінгейта розраховується відповідно до формули [42,C.327]:\nZ = 1,03 A + 3,07 B + 0,66 C + 0,4 D (1.5)\nA -- робочий капітал / загальна вартість активів;\nB -- прибуток до сплати податків та процентів / загальна вартість активів;\nЗгідно з кількома методиками прогнозування банкрутства побудовано універсальну дискримінантну функцію [42,C.328]:\nZ = 1,5X1 + 0,08X2 + 10X3 + 5X4 + 0,3X5 + 0,1X6 , (1.6)\nЗауважимо, що у вітчизняній практиці зазначені моделі застосовуються мало, оскільки не враховують галузевих особливостей розвитку підприємств та притаманних їм форм організації бізнесу. Ідеться про суто теоретичний характер підходів до прогнозування банкрутства. У вітчизняних умовах дані такого прогнозування є вельми суб'єктивними і не дають підстав для практичних висновків. Мають бути розроблені вітчизняні моделі прогнозування з урахуванням галузевих особливостей.\n- по-перше, неможливістю розробки власних, галузевих дискримінантних функцій через відсутність фахівців достатньої кваліфікації;\n- по-друге, відсутністю достатніх коштів для закупки та адаптації західних методик до вітчизняних умов господарювання;\n- по-третє, недостатнім рівнем об'єктивності показників, які відображаються підприємствами у фінансовій звітності (проблематика подвійної бухгалтерії).\nВ той же час, в Україні використовуються численні методики однофакторного дискримінантного аналізу, однак ці методики є безсистемними, не враховують галузевих особливостей, не містять відповідних "ключів" інтерпретації [43,C.152].\nМодель оцінки ймовірності банкрутства українських підприємств.\nДля оцінки ймовірності банкрутства вітчизняних підприємств рекомендується до використання дискримінантна функція із шістьома змінними :\nZ = 1,04*X1+0,75*X2+0,15*X3+0,42*X4+1,8*X5 -0,06*X6 - 2,16 (1.7)\nМодель розроблена на основі аналізу фінансових показників 850 українських підприємств усіх видів економічної діяльності\nРозшифровка незалежних змінних пропонованої дискримінантної функції наведена в таблиці 1.3:\nКоефіцієнт рентабельності операційних продажів по Cash-flow 1\nКоефіцієнт рентабельності активів по Cash-flow 2\nКоефіцієнт оборотності позичковго капіталу\nВикористання цієї моделі дозволяє з високим рівнем ймовірності спрогнозувати майбутній фінансовий стан підприємства, а отже, оцінити ймовірність його банкрутства. Точність оцінювання за використання пропонованої моделі є дещо нижчою, ніж у разі застосування відповідних галузевих алгоритмів. Для наведеної дискримінантної моделі рекомендується наступний "ключ інтерпретації" значень інтегрального показника:\nZі <= -0,55 - фінансовий стан підприємства є незадовільним (знаходиться у фінансовій кризі або вона йому загрожує);\n-0,55 <= Zі <= 0,55 - однозначних висновків щодо якості фінансового стану підприємства зробити неможливо, необхідний додатковий експертний аналіз;\nZі > 0,55 - фінансовий стан підприємства є задовільним.\nУ разі, якщо значення показника Zі знаходиться в межах, для яких однозначні висновки щодо якості фінансового стану зробити неможливо, рекомендується додатково застосувати експертні методи аналізу. В рамках чого аналізується динаміка основних абсолютних показників фінансового стану підприємства за два-три роки: валюта балансу; робочий капітал; обсяг виручки від реалізації; величина чистого прибутку (збитку); чистий грошовий потік від операційної діяльності. За результатами додаткового аналізу базовий показник Zі коригується на коефіцієнт (DZ) зміни основних абсолютних показників. Для визначення вагомості впливу окремих абсолютних показників на коефіцієнт коригування можна застосувати загальну методологію дискримінантного аналізу. Скоригований за результатами додаткового експертного аналізу інтегральний показник слід інтерпретувати таким же чином, як це рекомендується вище [51,C.222-223].\nб) втілити в життя план санації (реорганізації) боржника, що передбачає його збереження [73, c. 328].\nСутність банкрутства випливає з визначень, наведених у законодавстві про банкрутство. Згідно Закону України “Про банкрутство” від 1992 року під банкрутством розуміють пов'язану з недостатністю активів у ліквідній формі неспроможність юридичної особи задовольнити в установлений для цього строк виставлені до нього кредиторами вимоги і виконати зобов 'язання перед бюджетом [18,C.5]\nБанкрутство -- це визнана арбітражним судом неспроможність боржника відновити свою платоспроможність та задовольнити визнані судом вимоги кредиторів не інакше як через застосування ліквідаційної процедури [19,C.7].\nСуб'єктом банкрутства вважається боржник, неспроможність якого виконати свої грошові зобов'язання встановлена господарським судом. Суб'єктами банкрутства можуть бути лише зареєстровані у встановленому порядку як суб'єкти підприємницької діяльності юридичні особи, зокрема державні підприємства, підприємства з часткою державної власності у статутному фонді. Не можуть бути суб'єктами банкрутства відособлені підрозділи юридичних осіб (філії, представництва, відділення).\nЗа своєю суттю інституція банкрутства є одним зі способів селекції суб'єктів господарювання. Саме цим зумовлена необхідність такої інституції. У ринковій економіці банкрутство підприємств -- нормальне явище. Із кожних 100 новостворених підприємств на ринку залишається 20--30. Як свідчить статистика, лише 35--45% підприємств, на які подано позови, оголошуються банкрутами [35,C.11].\nГоловною метою санаційного аудиту являється оцінка рівня фінансової кризи та виявлення фінансової спроможності її подолання на підприємстві на підставі проведення аналізу фінансово-господарської діяльності підприємства на підставі фінансових звітів та балансу.\n· показники ефективності виробничої діяльності [1,C.210-211].\nУ світовій практиці фінансові коефіцієнти як показники діяльності підприємства публікуються в річних звітах компаній. При цьому кожна компанія, звичайно, мас свій набір таких коефіцієнтів і їх власну систематизацію. Американські фірми найчастіше наводять в річному звіті набір з 10-15 показників.\nЯк вже зазначалося вище, головним критерієм для визначення фінансового стану є платоспроможність підприємства. Це здатність підприємства впевнено сплачувати всі свої боргові зобов'язання Найпростіше можна визначити платоспроможність на якусь дату на підставі даних балансу підприємства. Для цього спочатку треба з'ясувати наявність залишку грошових коштів на поточному рахунку та інших рахунках грошових коштів. Якщо ці суми незначні, слід також перевірити стан розрахунків з різними кредиторами. Відсутність сум заборгованості, щодо яких прострочено терміни сплати, є доброю ознакою сталого фінансового стану. Вивчення заборгованості слід починати з визначення сум заборгованості по банківським кредитам, розрахунках з кредиторами за товари, роботи, послуги, розрахунках з бюджетом та з працівниками з оплати праці.\nАналіз фінансового стану підприємства за певний період, в принципі, потребує з'ясування платоспроможності на підставі сукупності проміжних показників по окремих датах або відносно коротких відрізках часу. Неоціненну послугу тут можуть дати щоденні банківські виписки з поточного рахунку (особливо одна сума - залишок коштів на кінець операційного дня). Хронічна відсутність коштів на кінець дня на цьому рахунку - надійна ознака незадовільного фінансового стану підприємства. Якщо при цьому врахувати можливі застарілі борги банкам, кредиторам, бюджету та ін., то негативна оцінка фінансової діяльності, а отже, і фінансового стану підприємства буде однозначною [6,C.198-200].\nЛіквідність - це спроможність підприємства перетворювати свої активи в гроші для покриття всіх необхідних платежів по мірі настання їхнього терміну. Підприємство, оборотний капітал якого складається переважно з коштів і короткострокової дебіторської заборгованості, як правило, вважається більш ліквідним, порівняно з підприємством, оборотний капітал якого складається переважно з запасів .\nШвидко реалізовані активи (А2) - активи, для обертання яких у наявні кошти потрібен певний час. У цю групу можна включити дебіторську заборгованість (платежі по якій очікуються протягом 12 місяців після звітної дати), інші оборотні активи.\nПовільно реалізовані активи (А3) - найменш ліквідні активи. Це запаси, дебіторська заборгованість (платежі по якій очікуються більш як через 12 місяців після звітної дати), податок на додану вартість по придбаним цінностям тощо.\nВажко реалізовані активи (А4) - активи, що призначені для використання в господарській діяльності протягом тривалого періоду часу. В цю групу можна включити статті І розділу активу балансу "Необоротні активи" [41,С.398].\nДовгострокові пасиви (П3) - довгострокові кредити та інші довгострокові пасиви - статті ІІІ розділу пасиву балансу "Довгострокові зобов'язання".\nПостійні пасиви (П4) - статті І розділу балансу "Власний капітал" [40, С.399].\nБаланс вважається абсолютно ліквідним, якщо виконуються умови [10,C.360]:\nдипломная работа "Аналіз економічних показників та фінансово-господарського стану підприємства ТОВ "Фактор"" скачать\nАналіз фінансового стану ВАТ "Запоріжсталь"\nОгляд фінансової роботи на підприємстві ВАТ "Запоріжсталь". Аналіз фінансово-господарської діяльності, відтворення основних фондів, стану фінансового планування. Узагальнення результатів аналізу, розробка пропозицій щодо підвищення фінансової стійкості.\nкурсовая работа [71,3 K], добавлен 16.09.2012\nДругие документы, подобные "Аналіз економічних показників та фінансово-господарського стану підприємства ТОВ "Фактор""


Підхопити вірус грипу можна в будь-яку пору року, але найчастіше це трапляється взимку, оскільки імунітет людини в цей період найбільш ослаблений. Багатьом здається, що грип - це невинне захворювання, яким хворіє майже кожна людина. Насправді грип дуже небезпечний і може спричинити серйозні ускладнення.\nЧим же небезпечний грип насправді? А небезпечний він своїми ускладненнями: переходом у бронхіт або пневмонію (запалення легенів), в гайморит або синусит (запалення придаткових пазух носа), ураженням серця, нирок та головного мозку. Ускладнення після грипу, як правило, лікуються не швидко - 2-4 тижні в середньому. А за певних умов вони можуть і взагалі перейти в хронічну форму.\nОсновні ускладнення після грипу\nНайпоширеніше ускладнення після грипу - пневмонія (запалення легень). Впізнати її нескладно: вам здається, що ви вже пішли на поправку після грипу, і тут раптово підвищується температура тіла до 39-40 °С, з’являється озноб, біль у грудній клітці, сильний кашель (спочатку сухий, а потім з мокротою, іноді з кровохарканням). Як тільки ви помітили такі симптоми (навіть якщо не всі) - терміново викликайте лікаря! Успіх лікування залежить від його своєчасності. Найчастіше пневмонію лікують у стаціонарі. Не варто займатися самолікуванням, тому що при всіх формах гострої пневмонії необхідний прийом антибіотиків, які краще вводити шляхом ін’єкцій, причому обов’язково по кілька разів на день. Крім цього, використовуються відхаркувальні засоби, ліки, що розширюють бронхи, що сприяє відділенню мокротиння, а також фізіотерапевтичні процедури.\nДосить поширеним ускладненням після грипу є гайморит. При гаймориті слизова оболонка носових ходів і гайморових пазух просто перестає очищувати ніс, і бактерії починають стрімко розмножуватися, викликаючи запалення. На цьому етапі виділення з носа перестають бути прозорими і набувають коричневого або зеленого відтінку. Потім до нежитю приєднується головний біль, що віддає в область зубів, відчуття тяжкості або здавлювання в обличчі, хворобливість при натисканні на область придаткових пазух (щоки, чоло) і підвищення температури тіла до 38 °С.\nПерше, що необхідно зробити - звернутися до лікаря, який за допомогою рентгенографії або пункції правильно поставить діагноз. Жартувати з таким «нежитем» не можна - гній заповнить всю пазуху і, якщо не проводити адекватне лікування, він може прорватися в навколишні структури, а це загрожує абсцесом мозку. Тільки лікар може прописати адекватне лікування (неускладнені форми гаймориту лікують амбулаторно або вдома). Спочатку необхідно усунути набряк слизової за допомогою судинозвужувальних препаратів, що застосовуються місцево. Потім у хід йдуть антибактеріальні та протизапальні засоби. Якщо медикаментозні засоби виявляються неефективними, і відтік з придаткових пазух носа не відновлюється, проводять промивання порожнини носа, пункцію (прокол) придаточной пазухи.\nНервова система також дуже сприйнятлива до вірусів грипу. Найпоширеніші ускладнення, які вражають цю систему, - поліневрит, радикуліт і невралгія. Але лідерами по праву можна назвати запалення м’якої і твердої оболонок головного або спинного мозку - арахноїдит і менінгіт. Ці захворювання можуть розвинутися вже на 7-й день захворювання на грип. До цього часу ви починаєте відчувати поліпшення і, як правило, виходите на роботу. Перші симптоми арахноїдиту - головний біль, мерехтіння «мушок» перед очима, біль в ділянці лоба і перенісся, нудота, запаморочення найчастіше приймають за слабкість після перенесеного грипу або інтоксикацію. А в цей час порушується циркуляція спинномозкової рідини, в результаті чого починається запалення павутинної оболонки мозку. Якщо його не помітити вчасно, можливий сепсис - гнійна інфекція.\nМенінгіт починається з наростаючого головного болю (як правило, на 5-7 день захворювання). Він викликаний роздратуванням больових рецепторів мозкових оболонок та їх судин. Головний біль має розпираючий, розриваючий характер. Далі з’являються нудота і блювота, не пов’язані з прийомом їжі, що виникають на тлі посилення головного болю, і світлобоязнь. У дітей часто розвиваються судоми. Тому при раптовому головному болі (за відсутності температури) важливо якомога раніше звернутися до лікаря. Арахноїдит і менінгіт лікують тільки в стаціонарі, комплексно і часто кількома курсами (при менінгіті показана мозкова пункція, щоб виключити наявність гною).\nВірусні токсини грипу підвищують рівень міоглобіну в сечі і порушують роботу нирок. Це викликає ускладнення у вигляді синдрому Гієна-Барре. Після нетривалого періоду нездужання з симптомами ГРЗ чи грипу з’являється оніміння в руках і ногах, почуття повзання мурашок (парестезії). Через 1-2 дні приєднуються слабкість в руках і ногах, і людина поступово стає повністю знерухомленою. При цьому вона знаходиться в повній свідомості, усе чує і бачить. Тому, відчувши болі або слабкість в м’язах, необхідно відразу ж звернутися до лікаря, тому що при цьому захворюванні може розвинутися параліч периферичних м’язів кінцівок. А це вже дуже серйозно! Лікується синдром тільки у відділенні реанімації спеціалізованого стаціонару за допомогою поетапного плазмаферезу (метод видалення плазми з крові).\nУ людей похилого віку можуть спостерігатися ускладнення з боку серцево-судинної системи, наприклад, перикардит або міокардит. Міокардит починається на тлі інфекції з сильних болів у серці, серцебиття і задишки, зрідка з болю в суглобах. Температура тіла при цьому нормальна або трохи підвищена. Перикардит проявляється болем у грудях, що підсилюється при кашлі, диханні, при зміні положення тіла, задишкою і лихоманкою. Обидва захворювання дуже небезпечні і вимагають лікування в стаціонарі. Вони можуть ускладнитися розвитком серцевої недостатності, появою тромбів у порожнинах серця, які, у свою чергу, розносячись струмом крові, викликають омертвіння інших органів (тромбоемболії).\nЯк знизити ймовірніть виникнення ускладнень?\nДля того, щоб уникнути виникнення ускладнень, спробуйте проводити профілактику грипу. Профілактика дозволить уникнути виникнення грипу, пом’якшити наслідки, а також підвищити захисні сили організму.\nІснує також ряд традиційних профілактичних заходів, які можуть значно знизити ймовірність захворювання на грип:\nБільшість вірусів грипу передаються прямим контактом. Інфікована людина чхає на руку, а потім торкається до трубки телефону, клавіатури комп’ютера і т.д. Мікроорганізми можуть жити на поверхні предметів кілька годин (а іноді й тижнів), тому легко потрапляють в організм іншої людини, яка торкається до цих же предметів. Тому мийте руки якомога частіше. Якщо такої можливості немає, то протирайте їх вологими серветками.\nВідвідуйте сауну. Люди, які відвідують сауну 2 рази на тиждень, хворіють на застуду в 2 рази менше. Коли ви відвідуєте сауну і вдихаєте гаряче повітря (приблизно 80 С), то гинуть віруси застуди і грипу.\nДихайте свіжим повітрям. Регулярне провітрювання приміщення є дуже важливим, адже при центральному опаленні слизові оболонки стають сухішими, а внаслідок цього організм стає вразливішим для вірусів застуди і грипу. Також при холодній погоді більше людей знаходиться в приміщенні, що зумовлює більшу кількість циркулюючих мікробів в сухому приміщенні.\nРегулярно робіть зарядку. Фізичні вправи сприяють прискоренню обміну киснем між легенями і кровоносною системою. Крім того, з виділеним при виконанні фізичних вправ потом з організму виводяться токсичні речовини.\nВживайте багату на вітаміни їжу - їжте якомога більше овочів і фруктів.\nНе куріть і обмежте вживання алкоголю.\nЗгідно зі статистикою, курці частіше хворіють на застуду та грип, також у них частіше зустрічаються ускладнення. Навіть пасивне куріння помітно знижує імунну систему. Тютюновий дим висушує носові проходи і паралізує війчастий епітелій (його функція - виведення з носових протоків, бронхів і легенів вірусів застуди та грипу). Зловживання алкоголем також пригнічує імунну систему. Люди, що часто вживають спиртні напої, особливо схильні до ускладнень грипу.


Мотивація персоналу - помилки і помилки » Реферати українською\nРеферати українською » Экономика » Мотивація персоналу - помилки і помилки\nРеферат Мотивація персоналу - помилки і помилки\nНавколо побудови системи мотивації персоналу зламано багато копій. Є багато методик і показників, досить добре описані у різних виданнях. Проте, доводиться постійно мати справу з нерозумінням головної мети і відсутність сенсу системи мотивації персоналу. До того ж, це нерозуміння починається, зазвичай, з «голови компанії»…\nОтже, Керівництво області і менеджери компанії вирішили вийти зокладно-повременной системи оплати праці в якусь систему мотивації, що складається з постійної і перемінної частини оплати праці. Ось типові приклади помилок цьому шляху…\n1. «Система мотивації повинна бути такою, щоб (керівник) міг будь-якої миті позбавити працівника премії! Тоді вона сама звільниться через низької зарплати!»\nУ голові даного керівника сталося спотворення сам сенс системи мотивації, основне призначення якої – мотивувати працівників до руху вперед, а чи не загрожувати вищої мірою покарання! Не можна змішувати щодо одного склянці два несмешиваемих поняття – систему мотивації за якісний працю й систему вимог, і відповідальності за невиконання посадових обов'язків. Зазвичай, основу даної помилки – не вміння планувати діяльність свого підприємства, не розуміння, як такої, технології управління персоналом.\n2. «Мені (менеджеру) сказали сформулювати мотиваційні показники зі свого підрозділу. Я підлеглим сформулював, а які дати собі – не знаю…»\nЩо б означало? Найімовірніше, менеджер поставив завдання своїм підлеглим окремо від завдань, поставлені він повинен. Можливо, що у фірмі немає такого управління з цілям. Звісно ж, напевно є певні заплановані показники пообъемам продажів, маржинальної і операційній прибутку по фірмі загалом. Але, певне, не були трансформовані в зрозумілі кожному менеджеру наведені цифри щодо праці, якості, оборотності товарного запасу, вартості логістичних витрат у його зоні відповідальності, тощо. Через війну, «вгорі ліс шумить, а внизу тихо». І це вже питання власників…\nЯк наслідок, даний менеджер не знає, як оцінюється його. І, як наслідок, сформульовані їм показники для підлеглих, швидше за все формальні, відірвані від цілей компанії.\nНерідко, керівництво фірми перекладає справа впровадження даної системи на плечі служби персоналу. Однак фахівці даної служби що неспроможні розумітися на всі тонкощі технологій на фірмі, і не зможуть коректно сформулювати «дерево показників» в усіх підрозділах. З іншого боку, менеджерів необхідно навчати мистецтва керування з допомогою системи мотивації. Більшість наших російських менеджерів як і належить зневажливо до даних технологіям.\nПорушеним є основний постулат побудови управління персоналом - система мотивації повинна нерозривно пов'язувати стоять особисті інтереси працівників з стратегічними завданнями компанії.\n3. «Всі ці мотивації – фікція! Начальство просто шукає шляху зменшення зарплати своїм співробітникам!»\nНайімовірніше, причина у разі порушення двох принципів мотивації персоналу: показники мали бути зацікавленими, по-перше, досяжними, по-друге, справдімотивирующими. Мені доводилося чи з ситуаціями, коли керівники ставили явно завищену планку планових показників. Оскільки «морквина» підвішувалася занадто високо, після пари стрибків, «випробовуваний» втрачав до неї будь-який інтерес і системи перетворюватися на фікцію. Звісно, я - не закликаю ставити прості завдання. Але планування на фірмі у разі має зможе бути адекватною.\nДруга ситуація – від перевиконання планових показників сума преміювання становила 100 рублів… Крім сміху, втрати авторитету керівництва та роздратування, таку систему мотивації більше, ані чого не дає. Не закликаю преміювати менеджерів щомісяця іпо-многу – це завжди буде перебором. І ось система квартального і річного преміювання досить ефективна й перевірена у багатьох країнах. Тут використовується особливість людської психології – ми всі готові чекати позитивних змін саме у протягом 3-х місяців! Саме тому, ми встановлюємо 3-х місячний випробувальний термін, обговорюємо підсумки правління «за перші 100 днів» тощо. Після цього терміну, а то й наступають очікувані позитивні події, включається роздратування й негативні емоції. Тому, падаюче саме у цю точку заохочення, сприймається дуже позитивно і додає конструктивний імпульс до нашого поведінка.\n>4.«Ми прийняли систему мотивації. А потім відмовилися – мороки багато, але з цього ніякого! Та й бухгалтерія - проти…»\nСправді, існуючий податковий кодекс і законодавство про працю вимагаютьскрупулезних обгрунтувань всіх виплат, не які підпадають підокладную (тарифну) систему оплати праці. Це підготовки безлічі тих нормативних документів та обґрунтувань. Інакше, витрати ставляться з прибутку, а чи не на витрати. Саме тому, так і не охоче застосовуються відрядна ісдельно-премиальная системи оплати праці фірмах з «білої» оплатою. Об'єктивна причина – продовження махрова фіскальна політику держави щодо суб'єктів підприємництва.\nАле є держава йсубъективнее причини.\nПо-перше, визначтеся, яких результатів ви ж хотіли сягнути застосовуючи цю систему. Найчастіше доводиться чи з ефектом завищених очікувань. «Ось впровадимо індивідуальну мотивацію і ми різко поліпшиться!» З досвіду можу сказати, застосування системи мотивації (без інших паралельних змін) може збільшити ефективність роботи підрозділи лише на 15-20%. За необхідності більшого зростання, вживіть зміни технологій,IT-обеспечения, інвестиції в техніку й т.д.\nПо-друге, категорично неприпустиме переводити всіх співробітників фірми скопом налаштувалася на нові форми мотивації у межах оголошеної компанії, у встановлених термінів. Через війну такого підходу ви отримаєте масове протидія персоналу, невдоволення, і втрату, насамперед, ключових фахівців і менеджерів.\nПерехід на індивідуальну мотиваційну схему здійснюється суто індивідуально. У цьому, необхідно створити обстановку, коли сама факт цієї пропозиції від керівництва фірми тому чи іншому фахівцю, сприймався їм, як надані честь, довіру і можливість збільшення його власних доходів. Інакше кажучи, керівництво каже: «Ми цінуємо Вас як ключового фахівця, знаємо про Ваших досягненнях і пропонуємо Вам прийняти систему особистої мотивації за результати Вашого праці. Нам хотілося б, щоб Ваша зарплата безпосередньо від Ваших майбутніх результатів!». З власного досвіду можу сказати, що це підхід застосуємо стосовно більш 20% менеджерів і спеціалістів компанії. До іншим необхідно застосовувати інші технології мотивації.\nПо-третє, передусім, саме функціонування сучасної системи мотивації вимагає сучасного інформаційного забезпечення. Вам знадобляться також статистичні дані про роботі вашого підрозділи у період щонайменше 1 року. Далі, вам знадобиться відпрацьована внутрішня нормативна база, що дозволяє використовувати типові форми для підбиття підсумків. Інакше, цю роботу обрушить на менеджерів необхідність написання масислужебок, протоколів тощо. У середньому, впровадження системи мотивації персоналу у великих колективах надається протягом щонайменше 5-6 місяців.\nПо-четверте, починати розробку та впровадження системи мотивації потрібно з «верхівки» фірми. Мені часто доводилося чи з ситуаціями, коли топ-менеджери, ревно що агітували за перехід цю систему, а саме відразу загасали, коли йшлося про мотиваційних показниках особисто їм. І ми за колгосп, але у сусідньому селі… Майте на увазі, що назвати цю справу системою можна тільки тоді, коли він перетворюється на інструмент «вертикалі управління» у вашому фірмі. А «вертикаль управління» починається згори… У процесі впровадження, ви самих собі зможете відчути все недоробки прийнятої системи мотивації. Це дозволить зробити подальше впровадження не таким болісним і більше конструктивним.\nПо-п'яте, формалізм в підбитті результатів і заохочення. Якщо Ваша фірма нагородження здійснюються лише по «знаменних дат», і це не можете ми собі дозволити оперативно, зборах колективу, «день була в день» нагородити героїв працівників за значиме досягнення, отже вашим персоналом початку правити бухгалтерія чиОТиЗП… Вірний ознака «розвиненого соціалізму»! Система мотивації – це найважливіша частина сучасної технології управління персоналом. Формалізм може вихолостити з нього всі управлінські функції і перетворити ефективного механізму просто планові витрати!\n5. «В Україні всього 45 показників мотивації, в кожного співробітника по 5-8 показників мотивації, плюс купа штрафів та стягнень. Ось тільки зрозуміти поспіль не можемо – а туди ми йдемо?»\nУ разі, менеджери швидше за все механістично перенесли все технологічні реперні (опорні, контрольні) точки до системи мотивації персоналу. Зрозуміло, чому це було зроблено – ми всі мріємо про якийсь «автопілоті» під управлінням підрозділом. Як було було б гаразд – сформулювати якісь вимоги на папері, прив'язати технологію до мотивації персоналу з всіх позиціях – й вашу корабель саме по собі поплив морями! Однак у реальному житті все з іншого. Управляти людьми тими самими законів і показниками, як і управляти технологіями – годі!\nПо-перше, система мотивації мусить бути зрозуміла виконавцям і проста у тому, щоб могли підбити підсумки своєчасно, не витрачаючи зайвий ресурс і породжуючи численні дебати з кожного з 45 показників. Показники потрібно формулювати те щоб вони інтегрували той чи іншийбизнес-процесс укрупнене, а чи не розбивали його за безліч приватних «мотивів». Скільки важелів керування у вашій автомобілі? Ось така кількість показників і бути у ваших руках стосовно вашим безпосереднім підлеглим.\nПо-друге, якщо у вашому підрозділі кількість штрафів (>демотивация) перевищує кількість премій (мотивація) – отже, Вам час відрощувати вуса і час розпочинати курити трубку! Неможливо примусити ефективно працювати з допомогою загрози. Ми то це вже проходили!Взискания слід застосовувати, як ви хочете недопущення якесь дії своїх підлеглих. І це ефективно рухати вперед можна тільки вигодою. Це зовсім на отже, що проти стягнень і вимогливості. Але з сумою заохочень маєш бути у рази більшої кількості і сум стягнень. Моя переконання – якщо ваші працівники щомісяця отримують штрафи – це управлінське безсилля ваших менеджерів. Найімовірніше, слабко працюють (чи відсутні взагалі) системи професійного навчання, управління, атестація, роботу з персоналом на випробувальному терміні тощо.\n6. «Яка то, можливо мотивація під час кризи! На часі – економія, зокрема на зарплаті!»\nЗвісно, у період розвитку і дефіциту кадрів, перевагу регулярно працюють з кадрами слід приділяти системі мотивації. Але це технологія вимагає певних витрат. А в період кризи і загрози для безробіття, з'являється великий спокуса управляти персоналом з допомогою страху звільнення. Цей чинник, нині, коли говорити цинічним мовою бізнесу, досить ефективний. До того ж, дозволяє скорочувати витрати. Персонал, за нинішньої ситуації, був готовий працювати більше менші гроші. Ми знаємо думку і на історичних прикладах, що з допомогою страху можна одержувати від своїх працівників (громадян) досить вражаючих результатів.\nАле з цим технологією управління важливо не перестаратися. Мені доводилося чути від топ-менеджерів приблизно такі висловлювання «Зараз змінна частину зарплати наших співробітників застосовується не як мотивація, бо як можливість її скорочення у разі погіршення ситуації на фірмі». Не забувайте, «перший страх» діятиме приблизно 3 місяці. Потім, ефективність притупляється, персонал звикає до страху звільнення та скорочення зарплати як до певної постійної величині. Отже, Вам знадобиться придумувати «новий страх». Адже рабство, тілесні покарання й розстріли не модно… Тому, використовуючи даний чинник першому етапі, годі було повністю відмовитися від мотиваційних технологій. Як ви думаєте, було бменеджер-продажник без мотивації шукати нові ринки чи клієнтів? Чи в маркетолога творчий порив до розробки нових моделей (видів товару) після чергового зниження його доходу? Чи стане менеджер виробничого підрозділи шукати шляху економії витрат і підвищення доходів, якщо за підсумками місяці воно отримає менше, ніж очікував?\nУ цій ситуації, Ви стаєте переддилемой – звільнити всіх не можна, оскільки оренду нових працівників не лише дозволяє збільшити ефективність компанії. Змінювати коней на переправі - не найкращий варіант. У цьому, Ви отримуєте нових прийняття рішень та руху,т.к. працюючі співробітники просто потихеньку оголосили Вам «французьку страйк». Як наслідок, зниження ефективності, падіння доходів населення і т.п…\nНеобхідно віддавати собі звіт – нинішню кризу явище довгострокове. Ми будемо вибиратися потім із нього щонайменше 3-х років! Три року управління страхом – однозначна стагнація і руйнування вашого бізнесу! Саме на цей час необхідні прості і ясні схеми мотивації з оцінкою досягнень ключових фахівців і менеджерів найбільший винуватець успіху фірми.\nРекомендації власникам бізнесу\nОтже, що означає для Вас подолання кризи? Коли Ви зможете змахнути піт із чола і ясно сказати «Ну-у-у, здається пронесло…»?Сформулировали ви кількісно показники виходу з кризи кожному за підрозділи і ключового менеджера Вашої компанії? Ні? А куди ж Виидете?\nПозначте групу менеджерів, кровно (особисто)заинтерисованних в успішне подолання кризи і подальшому зростанні Вашого бізнесу. Це має бути невеличка команда однодумців, «група прориву», чітко розуміють поставлені мети, отримали гарантії, і конкретну особисту мотивацію у виконанні поставлених завдань. Відмовтеся від закликів типу «Давайте усе разом! Ми всі - одна команда! Все залежить від нас! І т.п.» Зрозумійте, заклики на кшталт «Вперед до перемоги комунізму! Перемога буде нас» віддавна нікого не надихають! Відсутність такої команди, і відповідних установок призводить до того, що власники залишаються віч-на-віч відносини із своїми проблемами, одержуючи від імені своїх менеджерів тиху опозицію, провіднуподковернуюмеждуусобную війну за своє місце під сонцем і щодня вивчаючих сайти з вакансій… Вже сьогодні, коли пройшов перший шок від кризових явищ, знову з'явився попит на ключових фахівців, мають необхідні компетенції і їх досвід. Власники починає розуміти, що ці люди і виведуть компанію на нормальний режим. Почалося рух і ринку пропонування. Чимало фахівців починають шукати собі нову роботу як що їх не влаштовує оплата праці. Причина найчастіше - у тому, що аж набридають постійні розмови керівництва про кризу, стагнації тощо.\nХіба далі? Куди виведете свою команду? Де ваш «антикризовий план»?\nВ багатьох власників\nРеферат на тему: Закономірності і фактори розміщення економіки\n>Глeб >Гeннaдьeвич >Фeтиcoв, доктор економічних наук, член-кореспондент РАН (відділення громадських\nРеферат на тему: Порядок розрахунку допомоги по тимчасовій непрацездатності в 2011 році\nОлена Воробйова, член >Научно-експертного ради Палати податкових консультантів, >к.е.н.


Cепаратистка Штепа на свободі: погані закони, реванш чи політичний розрахунок - Авторские колонки - Главред\nCепаратистка Штепа на свободі: погані закони, реванш чи політичний розрахунок\nВсякий, кому прищемили хвіст, потім ослабивши тиск і відпустивши, напевне відчули на собі силу закону.\n"Слава Україні! Я на волі!" — сказала ув'язнена, покинувши тюремні стіни. Це не звільнення з горезвісних "підвалів" ЛДНР і не свобода для Олега Сенцова й інших українців, яких незаконно тримають у російських тюрмах. З-за грат вийшла одіозна Неля Штепа, екс-мер Слов'янська.\nНавесні 2014 року Штепа особисто вітала терористичну групу Ігоря Гіркіна (Стрелкова). Щоправда, свої дії вона вже тоді пояснювала бажанням зберегти людські життя, подаючи себе як переговорника з окупантом. І все її добровільне співробітництво з терористами — лише мудрий тактичний хід. Але потім "героїня" раптово зникла, аби зринути вже після звільнення Слов'янська й поновлення там української влади разом із українськими законами.\nСаме законодавство країни, яку Штепа в один момент здала ворогу, дозволило арештувати її та звинуватити в зазіханні на територіальну цілісність України й створенні терористичної організації. Відповідні статті ККУ передбачають серйозні строки ув'язнення. Проте Штепа виходить з тюрми під домашній арешт. Це означає значно м'якші умови. А там і до виправдання недалеко.\nНеля Штепа УНИАН\nДля бойовиків ДНР Неля Штепа довго лишалася своєю. Вони не приховували свого ставлення до духовної посестри весь час, поки та сиділа за гратами. Ще в січні цього року представники бойовиків включили Штепу до списку тих, на кого хотіли б обміняти українських заручників. Але вона сама відмовилася йти на волю таким шляхом — принаймні, так заявила перша заступниця спікера парламенту Ірина Геращенко, коментуючи скандальне звільнення сепаратистки. Ще б знати, наскільки реальним був дев'ять місяців тому подібний обмін. Коли так, Штепа або щось знала, або справді тюрма пішла їй на користь. Тому новоспечена патріотка й не захотіла йти з тими, хто став причиною її ув'язнення.\nВихід на волю однієї з найбільш одіозних й водночас нікчемних персон найновішого інформаційного простору України тим більше став скандалом, бо за два дні до того міський суд у Чорноморську своїм рішенням звільнив з-під варти п'ятьох обвинувачених у справі про трагічні події 2 травня 2014 року в Одесі. Нагадаю: на лаві підсудних сиділи ті, хто влаштував сепаратистські провокації в місті, що здавна славилося своєю толерантністю. На совісті звільнених — десятки людських жертв, причому більшість загиблих саме ці п'ятеро, кожен зі свого боку, підбурили вписатися в проросійський шабаш. Дії ж Нелі Штепи стали причиною насильницької смерті більш, як сотні жителів керованого нею Слов'янська. Тим не менше, суд декомунізованого Іллічівська не побачив складу злочину в діях звільнених осіб, вважаючи звинувачення не доведеними. Вочевидь, Ленінський райсуд Харкова (назва району й суду сама по собі багато, про що говорить. — А.К.) має намір у перспективі зняти обвинувачення й зі Штепи.\nОбурення соцмереж не має меж. Без того високий градус напруження в активній частині суспільства перейшов усі можливі верхні позначки. Вкотре заговорили про самосуд як єдину альтернативу бездіяльності слуг закону. Прокуратура рішення судів не коментує, хоча генпрокурор Юрій Луценко на своїй сторінці в Facebook обурювався неприйнятним станом справ. Будучи десять років тому головою МВС, пан Луценко нарікав на прокуратуру, яка випускає затриманих міліцією й розвалює тим самим справи. Нині прокуратура під його керівництвом звітує про регулярні затримання хабарників та анонсує гучні процеси, як от підписання підозри в корупції Олесю Довгому. Але, вочевидь, чинному генпрокурору доведеться очолити ще й Верховний Суд, аби реальних злочинців, зрадників і хабарників, судили й ізолювали від суспільства на реальні строки.\nОбурення Луценка в цьому контексті є чи не єдиним сигналом, котрий свідчить про позитивні зміни. У не такому вже й далекому минулому одного слова генпрокурора вистачало, аби надовго зачинити в камері та колонії будь-кого, незгодного з владою. У тих самих кабінетах приймали й рішення про звільнення від будь-якої відповідальності наближених до Партії регіонів осіб. Тепер генпрокурор не може силою свого слова повернути Нелю Штепу в камеру — і це дуже добре. Натомість дуже погано, що для таких, як вона, в Україні не придумали дієвих законів. А найгірше — розмови про реванш проросійських сил.\nІлюстрацією цього є не лише розвалені справи Штепи й одеських провокаторів. З усіх причетних до загибелі людей на Майдані та вторгнення російських військ у Крим і на Донбас фактично сидить лише Олександр Єфремов. Проти відомої проросійськими настроями Олени Бондаренко справу навіть не думали порушувати. Вільно почуваються Ганна Герман, близька соратниця Януковича. Недоторканим лишається Віктор Медведчук. Схоже, лише Михайло Чечетов повною мірою усвідомив провину, через що наклав на себе руки. Навряд чи інші "колишні" братимуть із нього приклад.\nПроте в повітрі і соцмережах гуляє ще одна версія теперішніх подій. Штепине славлення України навряд чи щире. Але її вигук — підтвердження лояльності на майбутнє. Всякий, кому прищемили хвіст, потім послабивши тиск і відпустивши, напевне відчув на собі силу закону. Отже, при першій же нагоді піде на співпрацю з тими, хто передасть умовний "привіт від влади". Насамперед мова про політичне партнерство й мобілізацію потрібного електорату. Або, навпаки, про невтручання в жодні процеси й самоусунення від роботи в державних структурах. Третього не дано.\nАвторская колонка, Штепа, Андрей Кокотюха, тюрьма, сепаратисты, освобождение, 2мая, Черноморск


Діскаверер-1 — Вікіпедія\nДіскаверер-1 — американський прототип розвідувального супутника серії KH-1, що запускались за програмою Корона. Перша спроба запуску на полярну орбіту. Перший запуск космічного апарата з бази Ванденберг. Перший запуск ракети-носія Тор-Аджена-А.\n28 лютого 1959, 21:49 UTC\nдовжина 5,73 м, діаметр 1,52 м\nАпарат було змонтовано у верхній частині ступеня Аджена-А, тому бувають розбіжності в масі і розмірах — іноді супутником вважають увесь ступінь. Загальна маса ступеня із супутником була 3265 кг, а маса самого супутника — 618 кг. Апарат мав 97 приладів для відстеження параметрів польоту, живлення забезпечували три срібно-цинкові акумулятори. 15 каналів телеметрії використовувались для передачі майже 100 параметрів, отриманих під час польоту. Апарат був прототипом, тому не мав камери і капсули для повернення відзнятої плівки.\n28 лютого 1959 року о 21:49 UTC ракети-носія Тор-Аджена-А з бази Ванденберг здійснено спробу запуску першого розвідувального супутника. Після виведення апарата з ним було втрачено зв'язок. Розрахунок показав, що апарат вийшов на орбіту 159 x 974 кілометрів. Американські військово-повітряні сили заявили, що супутник виявила одна станція спостереження, однак його не зафіксувала жодна інша станція, тому апарат, вірогідно, впав в Антарктиді.\nДіскаверер-1 [Архівовано 3 листопада 2012 у Wayback Machine.] Енциклопедія космічних апаратів(англ.)\nДіскаверер-1 [Архівовано 5 березня 2016 у Wayback Machine.] Космічна енциклопедія(англ.)\nОтримано з https://uk.wikipedia.org/w/index.php?title=Діскаверер-1&oldid=36205946


Найуспішніші кіберспортивні дисципліни за перший квартал 2021 року: хто очолив рейтинг, на думку The Esports Observer?\nПортал The Esports Observer опублікував власний рейтинг найуспішніших кіберспортивних дисциплін початку 2021 року. Складався він з урахуванням певних показників, з-поміж яких перегляди стримів на Twitch, кількість проведених турнірів та активна база гравців.\nНезмінним лідером рейтингу в останні чотири роки залишається League of Legends з індексом успішності 64,94. Значною мірою домінування цієї гри пов’язано з величезною базою гравців. Ба більше, за перші три місяці 2021-го вона знову стала найпопулярнішою на стримінговій платформі Twitch.\nДруге місце в рейтингу зайняв Counter-Strike: Global Offensive з індексом 60,23. Ранній початок кіберспортивних змагань у 2021 році допоміг грі увійти до трійки найкращих. Протягом кварталу було проведено понад 80 турнірів із CS:GO, а призові фонди склали $3,6 млн.\nЗакриває трійку Fortnite з індексом 40,01. Попри те, що минулого року гра залишалася позаду більшості інших кіберспортивних дисциплін, Fortnite Epic Games забезпечили третій за величиною призовий фонд протягом першого кварталу 2021 року.\nДалі десятку найуспішніших кіберспортивних дисциплін початку 2021 року продовжили такі ігри: Call of Duty: Modern Warfare, PlayerUnknown's Battlegrounds, Valorant, Rocket League, Dota 2, Apex Legends і World of Warcraft. Показово, що культова гра FIFA 21 зайняла 13-те місце, так і не зумівши потрапити в десятку найкращих.\nЗа якими показниками визначали успішність ігор?\nThe Esports Observer розробив метрику, що дає змогу кількісно оцінити успішність ігор для ПК на основі аналітики Newzoo. Було складено шість ключових показників ефективності (KPI) і визначено ступінь їхньої важливості:\nЩомісяця активні гравці на ПК: 30%.\nРозподілені виграші в кіберспорті: 25%.\nГодини перегляду кіберспорту (на Twitch): 20%.\nЗагальна кількість годин перегляду на Twitch: 15%.\nКількість турнірів: 5%.\nОдночасні трансляції Twitch: 5%.\nБільше про світ кіберспорту можна дізнатися на eSPORTconf Ukraine 2021, де виступлять представники HellRaisers, UESF, Української асоціації електронного футболу, WePlay Esports, Maincast і багато інших. Експерти розкажуть про можливості та перспективи ринку, а також ефективні способи розвитку бізнесу в цій сфері. Івент відбудеться 26 травня в Києві.\n(113 голосів, середнє 4.32 з 5)


Чи зможе Китай стати супердержавою — Асоціація Українсько-Китайського співробітництва[:ru]Ассоциация Украино-Китайского сотрудничества\n› Інтерв'ю › Чи зможе Китай стати супердержавою\nСесія китайського парламенту — Всекитайських зборів народних представників (ВЗНП), яка відбулася в цьому році, стала однією з найважливіших за останній час. Китай опинився в найворожішому зовнішньому оточенні за кілька десятиліть: все більше країн виступають проти його політичних репресій і дипломатії примусу. І зараз як ніколи актуальний імператив зміни моделі економічного розвитку країни. Китайські лідери сьогодні всіляко уникають згадки так званої пастки середніх доходів, але їхня рішучість уникнути цієї назріваючої загрози очевидна. Саме так вважає Джордж Магнус, науковий співробітник Китайського центру Оксфордського університету.\nАби впоратися з прийдешніми проблемами, Китай зробив ставку на XIV п’ятирічний план, який був офіційно схвалений на недавній сесії ВЗНП. Цей план покликаний гарантувати рух Китаю до його грандіозної довгострокової мети (ще раз підтвердженої на минулій сесії): до 2035 року стати «модернізованою соціалістичною країною» з подушним доходом на рівні країн ОЕСР.\nСлово «п’ятирічка» викликає думки про цільові показники виробництва і квоти на вугілля, сталь і зерно. Однак Китай не публікує такі документи вже більше ніж 20 років. XIV п’ятирічний план, який займає понад 140 сторінок, складається з широкого набору економічних, соціальних, технологічних і екологічних цілей і завдань, які покликані формувати поведінку місцевої влади, підприємств, установ і громадян.\nТак, у нього включені цільові показники виробництва зерна. Але це лише частина набагато більш всебічної стратегії, яка відображає зрослий акцент на зв’язки між економікою і національною безпекою.\nНа думку голови КНР Сі Цзіньпіна, національна безпека вимагає не тільки модернізованої армії (яку Китай планує створити протягом наступного десятиліття) і внутрішньої «соціальної стабільності» (що стала важливим аспектом політики Сі). Вона вимагає дій ще й у таких сферах, як продовольчі та природні ресурси, комерція, виробничі ланцюжки, технології.\nСаме тому нова п’ятирічка включає жорсткі цілі не тільки військових витрат, але і виробництва зерна, розмірів інвестицій у дослідження і розробки, темпів зростання цифрового сектора. Крім того, вона ставить перед китайським керівництвом амбітні цілі в передових галузях, як-от штучний інтелект, квантові комп’ютери, напівпровідники, нейробіологія і генетика, а також космічні, морські і полярні дослідження.\nУ сфері екології п’ятирічний план включає жорсткі цілі щодо скорочення викидів СО2 і енергоємності на одиницю виробництва. Втім, цим цілям бракує амбітності, що ставить під сумнів здатність Китаю виконати раніше зроблену обіцянку досягти піку викидів парникових газів до 2030 року і нульових нетто-викидів до 2060 року.\nВперше в історії цей план не містить цільових темпів зростання ВВП на майбутній п’ятирічний період. Натомість уряд пообіцяв підтримувати річні темпи зростання «в розумних, належних межах», що, на думку прем’єр-міністра Лі Кецяна, для 2021 року означає темпи «вище 6%». Одночасно уряд поставив перед собою нежорсткі цільові показники для низки інших економічних змінних.\nКитай зосередився на реалізації «стратегії подвійної циркуляції», згідно з якою країна скорочуватиме свою залежність від зовнішнього попиту заради підвищення самостійності. Хоча уряд продовжить приділяти велику увагу експорту, він одночасно збільшуватиме імпортозаміщення та вживатиме заходів щодо захисту виробничих ланцюжків, особливо коли в них беруть активну участь американські фірми. І що найголовніше, Китай планує підвищувати внутрішнє споживання товарів вітчизняного виробництва. Заклопотаність проблемами національної безпеки безсумнівно перебуває в центрі цієї стратегії.\nУ китайського уряду є плани реформ і на інших ключових напрямах, хоча часто вони не викликають особливої довіри. Наприклад, влада хоче підштовхнути процес пожвавлення села і боротьбу з нерівністю. Однак вони відмовилися брати на себе зобов’язання щодо реалізації деяких найважливіших заходів, таких як перерозподіл доходів і багатства, податкова реформа, перебудова фрагментованої і абсолютно неадекватної системи соціального захисту, яка перешкоджає трудовій мобільності. Крім того, в плані немає положень про відкриття сектора послуг.\nОдним із факторів, що лежать в основі нерівності, яким китайський уряд дійсно планує зайнятися, є система прописки («хукоу»). Прив’язуючи людей до «рідного міста», ця система часто блокує доступ працівників-мігрантів до освіти, охорони здоров’я та інших соціальних послуг. Новий п’ятирічний план передбачає скасування або пом’якшення обмежень у маленьких і середніх містах, а також введення системи балів у великих містах.\nВтім, у минулому високі витрати і сильний опір часто заважали реформам системи «хукоу»: замість скасованих обмежень вводилися нові. Ще належить побачити, чи не станеться подібного і цього разу.\nКрім того, китайський уряд хоче стимулювати «відповідний рівень народжуваності», щоб запобігти назріванню економічного спаду, спричиненого старінням населення. Є також пропозиції підвищити низький пенсійний вік «поетапним чином». Обидві реформи вже давно назріли. Але плани їх реалізації не містять необхідних деталей.\nНарешті, китайський уряд збирається зробити пріоритетною стратегію науково-технологічного розвитку вартістю $1,4 млрд, яка має допомогти досягнути самостійності країни в сфері передових технологій. Ключем до досягнення цієї мети є напівпровідники, які лежать в основі всіх цих технологій.\nАле у Китая є слабке місце. Сьогодні країна здатна задовольнити лише 16% власних потреб у чіпах (в основному низького рівня) за допомогою місцевого виробництва, а вартість китайського імпорту напівпровідників перевершує вартість імпорту нафти. Оскільки США почали кампанію економічного тиску проти Китаю, що включає санкції, контроль за експортом та інвестиціями, такий стан викликає зростання занепокоєння.\nПроблема Китаю в тому, що, хоча він є провідним світовим виробником товарів, він слабкий у фундаментальних сферах, як-от базові компоненти, матеріали і передові технології. На початку березня колишній міністр промисловості та інформаційних технологій Мяо Вей відзначав, що через цю слабкість країні знадобляться ще як мінімум 30 років, щоб досягти статусу промислової «великої держави».\nПрогрес на шляху до самостійності у виробництві напівпровідників стане важливим тестом на здатність Китаю виконати інші, ширші завдання. Його успіхи значною мірою залежатимуть від того, чи зможуть керівники країни усвідомити межі авторитаризму, директив зверху і контролю над суспільством.


Конспект уроку: Сонце – найпотужніше джерело енергії | Методична скарбничка\nГоловна » Гуманітарні науки » Природознавство » 3 клас » Конспект уроку: Сонце – найпотужніше джерело енергії\n13 061 перегляд(ів)\nКонспект уроку: Сонце – найпотужніше джерело енергії\nМета:навчати учнів характеризувати Сонце як невичерпне джерело енергії; формуватиуявлення про перетворення енергії Сонця в інші види енергії; розвивати творчу активність,уважність; виховувати пізнавальний інтерес.\n— Назвіть джерела енергії. На які групи їх розподіляють?\n— Розкажіть про значення енергії в побуті та у виробництві.\n— Енергія в продуктах береться від Сонця. А ось як Сонце допомагає дітямотримувати енергію для гри?\n— Сьогодні на уроці ви дізнаєтеся про Сонце як невичерпне джерелоенергії.\nРобота за підручником (с. 63-65)\nЗаторами, за лісами золота діжка встає…\n— Позмагайтеся, яка команда складе найкращу розповідь про вплив Сонця\nна природу Землі. Скористайтеся планом.\n1) Сонце т~ джерело світла й тепла на Землі.\n2) Від Сонця залежить настання дня і ночі, зміна пір року.\n3) Погода й життя рослин, тварин і людей на Землі залежать від Сонця.\n— Пригадайте, як утворилися торф, кам’яне вугілля.\n— Розгляньте малюнки 48 і 49 на е. 64 та розкажіть, що на них зображено.\n— Про що ви дізналися в рубриці « Для допитливих» ?\n— Люди з давніх-давен звикли шанувати Сонце і ставитися до нього з повагою і любов’ю. І не дарма бо без його енергії завмерло б життя на Землі.\nЩо ж таке Сонце? Ценайближча до нас зоря — величезне розпечене космічне тіло кулястої форми. Із Землі воно нам видається невеликим. Але насправді Сонце таке гігантське, що наша планета порівняно з ним виглядає крихітною. Відстань між Землею й Сонцем також дуже велика, завдяки чому ми не помічаємо його справжнього розміру. Температура на Сонці дуже висока, тому воно світить, як усі розпечені тіла.\n— Поміркуйте і розкажіть! Чому люди здавна лагідно звертаються доСонця «сонечко ясне» та складають про нього вірші, пісні й казки? Наведіть приклади.\nСонце — постійне й невичерпне джерело енергії.\nЧитання казки Корнія Чуковського «Украдене сонце»\nВажливо звернути увагу дітей на те, що Сонце — не лише джерело світла,але й джерело теплової енергії і життя на Землі.\n— Прочитайте висновки на с. 65, .\n— Чи впливає Сонце на наше самопочуття й настрій? Поясніть,\n— Наведіть докази, що світло й тепло необхідні рослинам тваринамі людям.\n← Сонце – джерело енергії на землі. Що таке енергія\nВикористання енергії вітру →


Книга Коротка історія майже всього на світі. Від динозаврів і до космосу, Билл Брайсон, купити онлайн на Bizlit.com.ua\nКод товару: 99627\nОпис книги Коротка історія майже всього на світі. Від динозаврів і до космосу\nВідгуки про Коротка історія майже всього на світі. Від динозаврів і до космосу\nКоротка історія майже всього на світі. Від динозаврів і до космосу відгуки


Розглянемо стильне рішення для створення додаткового простору за допомогою обєднання спальні з балконом. Дизайн та зонування кімнати з максимальною вигодою.\nЯкщо ви є власником маленької спальної кімнати, не поспішайте сумувати, вам на допомогу прийде сучасне дизайнерське рішення — спальня, об’єднана з балконом. Таке рішення стає особливо актуально, якщо в будинку є маленька дитина і потрібно додатковий простір. Суміщений балкон з кімнатою дозволить вам придбати додаткові квадратні метри, де можна встановити дитячі меблі, створити особистий кабінет, куточок релаксу, міні-бібліотеку або інші оригінальні варіанти.\nСпальня в бежевих тонах, поєднана з балконом\nСпальня з балконом — поділ на зону відпочинку і робоче місце\nСпальня, поєднана з балконом з панорамними вікнами\nСвітла спальня, поєднана з маленьким балконом\nРозглянемо переваги, які ви отримаєте, об’єднавши кімнату для сну з лоджією:\nПри правильній обробці, в квартирі стане значно тепліше;\nМожливість створити додаткову міні-кімнату.\nЄдиним недоліком є паперова тяганина. Так як видалення балконних перегородки є переплануванням, доведеться зайнятися документальної стороною: зібрати всі необхідні дозволи у відповідних органах.\nВ першу чергу дизайн спальні з балконом необхідно почати з дій, спрямованих на утеплення майбутньої просторої спальні, а також провести якісну обробку кімнати:\nБалкон необхідно засклити сучасними склопакетами. Варто віддати перевагу трикамерним рам, які допоможуть зберегти тепло в будинку, а також позбавлять вас від непотрібного шуму з вулиці.\nЗверніть увагу на стіни і стелі балкона, з-за надмірної вологи можливо пліснявіння стін, тому для обробки стель і стін використовуйте тільки якісні матеріали.\nДля підтримки максимального затишку в такій спальні, необхідно професійно підійти до питання про утеплення балкона\nСпальня з виходом на балконом\nДля того щоб поєднана кімната стала не тільки затишною, але і функціональної, існують різні види зонування приміщення:\nДля здійснення такого планування необхідно знести стіну з вікном, яка розділяє кімнату з балконом. Таким чином, можна отримати дві зони для відпочинку, ідентичному або різному стилі. Розділити зони можна за допомогою арки або перегородки. На зоні балкона можна встановити столик з кріслами, стіни прикрасити різними кучерявими рослинами, в підсумку вийде прекрасне місце для релаксу.\nСпальня з робочим місцем у зоні балкона\nСпальня, розширена за допомогою балкона\nПоділ території підвіконної тумбою\nДля дизайну спальні 18 кв. м. стане відмінним рішенням розділити простір підвіконної тумбою. В такому разі не доведеться повністю зносити стіну, досить прибрати вікно і двері балкона, таким чином вийде приміщення розділене на дві зони. Підвіконну тумбу можна використовувати в ролі елементу декору: оформити у вигляді невеликого столика, барної стійки, прикрасити статуетками і живими квітами або знайти інше рішення, в залежності від того, який стиль ви хочете втілити.\nЯкщо ж стіна балкона повністю знесено разом з вікнами і дверима, можна розділити отримані простір за допомогою декоративних фіранок. Штори в спальню з балконом можна встановити також для поділу території. Якщо ви хочете використовувати додаткові квадратні метри в іншій тематиці, потрібно встановити розсувну ширму, поклеїти шпалери в зоні балкону в інший колір і встановити меблі та декорації в залежності від запланованого стилю.\nСпальня в темних тонах з виходом на балкон\nСпальня, об’єднана з балконом\nСпальня в кремових тонах, поєднана з балконом\nГоловна особливість дизайну маленької спальні, яку потрібно заздалегідь продумати перед початком перепланування: робити чи балкон і спальню одним цілим, або все ж залишити розділяє перегородку, адже від цього і буде залежати дизайн — проект спальної кімнати. Також потрібно відразу вирішити, чи буде спальня суміщена з балконом оформлено в одному стилі, або ж кожна зона буде зроблена в різній тематиці.\nСпальня, розширена за рахунок балкона\nРобоче місце в спальні на місці колишнього балкона\nДекорації і колірна гамма\nРозглянемо декілька корисних порад, які допоможуть зробити вашу лоджію, об’єднану зі спальнею, ще просторіше і затишніше:\nІнтер’єр спальні з балконом необхідно виконати в однаковому чи схожому стилі.\nЗона балкона повинна мати більш виражені фарби, на відміну від зони спальні.\nСпальня з виходом на балкон повинна оформлятися в залежності від розташування, якщо спальня на сонячній стороні, віддайте перевагу холодним відтінкам, а якщо сторона обділена сонячним світлом, створіть штучне тепло в кімнаті, використавши теплі відтінки для ремонту.\nСучасні ідеї обробки підлоги і стелі\nВ зоні балкона краще всього використовувати ламінат або паркет з підігрівом. Глянсовий натяжна стеля з безліччю світильників візуально витягне кімнату вгору. Для дизайну вузької спальні можна зробити стеля вище або навпаки нижче, наприклад дворівневий гіпсокартонний варіант, по периметру якого буде встановлена світлодіодна стрічка, така стеля стане родзинкою вашого інтер’єру.\nЗавершуємо ремонт покупкою меблів\nЯкщо ваша маленька спальня з балконом настільки мала, що в неї ледве-ледве уміщається ліжко і тумбочка, розширивши територію з допомогою об’єднання лоджії і спальні, можна влаштувати на зоні балкона гардеробну. Для цього необов’язково купувати купу різних тумбочок і комодів, достатнього одного місткої шафи-купе з дзеркальними дверима. Таке стильне рішення допоможе візуально розширити територію, а також вмістить всі ваші речі.\nЗонування спальні з балконом за допомогою нитяних штор\nЯкщо ви хочете влаштувати куточок відпочинку у зоні лоджії, достатньо придбати невеликий диван і маленький столик. Для робочого кабінету до цього списку додається ноутбук і зручне крісло. Спальня об’єднана з балконом спочатку вироблялася для збільшення простору, тому необхідно берегти дорогоцінні квадратні метри не захаращуючи територію зайвої меблями.\nРозширення спальні за рахунок лоджії\nСпальня із зоною відпочинку на місці колишньої лоджії\nСпальня, об’єднана з маленьким балконом\nСпальня із зоною відпочинку на місці колишнього балкона


Аліна скромна, очі весь час ховає, слова проти нікому не скаже. Ніколи не фарбується, завжди в довгих спідницях. Думали сектантка, а ні – вона у нас дама заміжня. Тільки заміжжя там донезмоги дивне. Чоловік орендує їй квартиру. Сам живе окремо, у своїй трикімнатній – Особлива\nГоловна Життя Аліна скромна, очі весь час ховає, слова проти нікому не скаже. Ніколи не фарбується, завжди в довгих спідницях. Думали сектантка, а ні – вона у нас дама заміжня. Тільки заміжжя там донезмоги дивне. Чоловік орендує їй квартиру. Сам живе окремо, у своїй трикімнатній\nувімк. 08.04.2020 08.04.2020\nВлаштувалася до нас на роботу місяців десять тому 20-річна Аліна. Скромна, очі весь час ховає. Слова проти нікому не скаже. Ніколи не фарбується, завжди в довгих спідницях. У неї навіть смартфона немає – звичайна дешева звонилка. Ніде правди діти, я подумала, що вона сектантка якась. Помилилася. Аліна у нас дама заміжня. Тільки заміжжя там донезмоги дивне.\nЧоловік Аліни орендує їй квартиру. Сам живе окремо, у своїй трикімнатній квартирі. Оплата оренди – єдине, що зараз спонсорує чоловік, а сам договір укладений на його ім’я. Комунальні платежі, їжа, одяг, плата за дитсадок – це все на плечах дружини. Вона якось на пралку займала на роботі, їй чоловік навіть на заміну такої необхідної речі ні копійки не дав.\nТимофій, чоловік Аліни, не бідує. Принаймні, машина у нього не найдешевша. Сама Аліна з села. Приїхала вступати до інституту, не вийшло, пішла працювати. Потім з цим своїм познайомилася. Одружився він, до речі, тільки після народження дитини і тесту на батьківство.\n– Я губу розкотила: одружилися, дитина є, разом жити будемо, як нормальна сім’я. У чоловіка запитала, коли з’їдемося. Він відповів, що якщо я ще раз це питання поставлю, він на розлучення подасть і поїду я в своє село. Одна, без дочки, – розповіла якось Аліна.\nВзагалі, про те, що відбувається в її шлюбі вона говорить з якимось дивним спокоєм, немов так і повинно бути. Ще вона розповіла, що веде щоденник: куди і о котрій годині пішла, чим займалася, о котрій прийшла. А Тимофій, коли вирішить побалувати дружину дещицею свого дорогоцінного часу і увагою, перевіряє ці записи.\nПоки Аліна сиділа вдома з дитиною, він давав їй гроші, але строго під звіт. Чеки повинні були збігтися в точності. Сам Тимофій з’являвся раз на місяць, до маленької дочки навіть не підходив, це зараз навіть поговорити може. І сам не допомагав, і заборонив Аліні запросити її маму. Так вона і плюхалися одна з немовлям.\nВарто було дівчинці підрости, як її турботливий тато забрав все їм куплене: коляску, стільчик для годування і все інше. Нормальний телефон Аліна купити собі не може – не можна, Тимофій їй каже, що всі жінки зі смартфонами сидять з них на сайтах знайомств. Косметика поза домом має бути відсутня – Аліна жінка заміжня, нема чого їй чепуритися для сторонніх.\nСамій їй чоловікові дзвонити не можна – як порядна дружина, Аліна повинна сидіти і чекати дзвінка. Приїзд Тимофія для Аліни – справжнє свято. У цей день має бути накритий стіл, сама Аліна зобов’язана красиво виглядати, доньці належить сидіти тихо, щоб не заважати батькові насолоджуватися красою сімейного життя.\nНещодавно Аліна лежала в лікарні з дочкою. Її чоловік жодного разу не приїхав. Він не знав! А колега йому не подзвонила – заборонено. А сам він не дзвонив. Якийсь Домострой, версія 21 століття. Інших слів немає. Аліна сама з донькою в садок, по лікарнях, сама себе і дитину забезпечує. Як справжня мати-одиначка. Вона навіть дитини у себе в селі прописала!\nА Тимофій розщедрився і зробив власній дочкі тимчасову реєстрацію на рік, щоб дівчинку в садок в місті взяли. Невже, так буває? У сучасному то світі? Де таких, як цей Тимофій, вирощують? А найгірше – Аліну все влаштовує. Живе удвох з дочкою, радіє рідкісним візитам чоловіка, горбатиться, щоб шматок м’яса на стіл перед ним поставити.\n– Нормально я живу. Звикла. Ну почну комизитися, і що? Додому, до мами? На оренду житла моєї зарплати не вистачить. Доньку він забере. Кому від цього краще буде? – відповідає Аліна на питання колег – як вона так живе? – Все у нас добре. Другого, ось, плануємо. Сподіваюся, хлопчик буде. Тимофій сина хоче. Чоловіки в офісі жартують – їм би таке сімейне життя. Жінки – в подиві: живе в світі мати-одиначка при живому чоловікові, і радіє. Чому тільки радіє – незрозуміло.\nПопередня статтяЗнаки Зодіаку, які створюють найбільш міцні і щасливі пари\nНаступна статтяПриїхала я до Києва. Накрила шикарний стіл. Влаштувала романтичку атмосферу в квартирі і пішла в душ. Тільки виходжу – чую звуки замка. Зраділа. Сховалася на кухні і слухаю. Тут чується жіночий голос, який дякує чоловіку за такий сюрприз. Євген відповідно був в невеликому «здивуванні». Тут виходжу я\nБудь-що повернути, аби залишити. Підступнa помста\nНавчіть моє серце прощати\nЯк впливає на жіночий характер перша буква імені? Цікаво знати


Костянтин Іщейкін є членом Бюджетного комітету, головою підкомітету з питань бюджетної політики та удосконалення положень Бюджетного кодексу України Комітету Верховної Ради України з питань бюджету. Комітет займається формуванням бюджетної політики та питаннями вивчення, перевірки, погоджень та рекомендацій при визначенні пріоритетів при прийнятті бюджету. Працює посередником між Верховною Радою України та Кабінетом Міністрів України щодо всіх питань державного фінансування. Через Комітет з питань бюджету проходять всі законопроекти і поправки до Бюджетного кодексу, повідомили у Полтавській ОДА.\nКлючовими темами зустрічі стало обговорення бюджетних показників області та головних інфраструктурних проектів, які зараз реалізуються.\nУ Пирятинському районі продовжує роботу мобільний сервісний центр МВС


Хто відповідальний за Україну? - новини політики україни - останні свіжі політичні новини світу - уніан\nХто відповідальний за Україну?\n10:19, 16 червня 2006\nЧерез три місяці після парламентських виборів в країні її лідери виглядають безпорадними та безталанними, неспроможними керувати країною навіть тоді, коли вона стикається з найбільш складними випробуваннями у своїй новітній історії...\nПереговори помаранчевих партій (блоку Юлії Тимошенко, Соціалістичної партії) щодо формування нового українського уряду знову було призупинено в суботу, після виходу з них партії президента Віктора Ющенка "Наша Україна".\nЧерез три місяці після парламентських виборів в країні її лідери виглядають безпорадними та безталанними, неспроможними керувати країною навіть тоді, коли вона стикається з найбільш складними випробуваннями у своїй новітній історії. І тепер, після багатьох раундів переговорів, президент Ющенко раптово усунув себе з цього процесу, заявивши, що він не несе відповідальність за допомогу у формуванні уряду.\nВ 2006 Україна стала парламентсько-президентською республікою. Кабінет міністрів тепер відповідальний за більшість аспектів внутрішньої політики, проте за президентом залишається загальний контроль, зі значними повноваженнями прийняття рішень, а також контроль служб безпеки та міністерства закордонних справ. В суботу Ющенко натякнув, що цей правовий устрій звільняє його від обов’язку допомагати у формуванні нового уряду. Президент неочікувано зробив цю заяву після того, як протягом трьох місяців був тісно залучений в цей процес.\nПісля парламентських виборів країною управляв виконуючий обов’язки уряд, який проявляв мало зацікавленості у реформах. Економічне зростання сповільнилось, борги внутрішнього постачальника газу в країну за деякими повідомленнями сягнули 1 мільярда доларів, іноземні інвестори трималися подалі через політичну нестабільність, виникла хвиля протестів через плани підвищення тарифів на електроенергію, доставка матеріалів для військового будівництва в Крим американським вантажним судном призвела до довготривалих акцій протесту проти США та НАТО, американський президент Джордж Буш відмінив запланований візит у країну, а Росія оголосила, що ціни на газ для України можуть збільшитись з 1 липня.\nПроте, ані Ющенко, ані його партія "Наша Україна" не поспішають з формуванням нового уряду. Насправді, Ющенко та "Наша Україна" провели більшу частину останніх двох місяців відмовляючись прийняти те, що оскільки Блок Юлії Тимошенко випередив на виборах "Нашу Україну" більш, ніж на 8 відсотків, а отже є найбільшим коаліційним партнером, Тимошенко стане прем’єром. Переговори не один раз було призупинено "Нашою Україною" в протест проти цієї вимоги. Два тижні тому прес-служба Ющенка розповсюдила заяву, в якій йшлося про те, що президент має подати кандидатуру прем’єра на затвердження парламентом, і що за законом він може відмовитись подавати кандидатуру, запропоновану коаліційною більшістю. Ця заява очевидно була призначена для Тимошенко.\nОднак, зрештою, в п’ятницю, майже через три місяці після виборів, президент Ющенко оголосив, що він підтримує ідею про висування кандидатури прем’єра найбільшою партією в коаліції.\nНаступного дня, раптово і без попередження, "Наша Україна" вийшла з переговорів; президент Ющенко заявив, що формування коаліції є справою Тимошенко, а не його.\n„Я вважаю, що політики, які хочуть стати прем’єр міністром, мають перебрати на себе відповідальність за створення коаліції”, - заявив він у своєму щотижневому радіо зверненні. „Це – європейська практика, це здоровий глузд, це норма Конституції України.”\nОчевидно, що Ющенко намагався сказати, що провал коаліційних переговорів буде на совісті Тимошенко, а не його.\nЯкби ж він сказав їй раніше.\nЗа Конституцією України парламентська коаліційна більшість має бути сформована протягом 30 днів після першого зібрання новообраного парламенту. Таким чином, кінцевим терміном є 25 червня. І, що важливіше, парламент не спромігся успішно зібратися, оскільки не існує більшості.\nНа наступному засіданні 14 червня, коли заплановано обговорення важливих питань, серед яких дозвіл на участь України в міжнародних військових навчаннях, без коаліційної більшості цей захід не пройде, що потенційно призведе до порушення Україною кількох великих міжнародних угод. Через відсутність схвалення парламентом вже було відкладено спільні українсько-британські навчання, незважаючи на той факт, що витрати Британії вже, за деякими повідомленнями, сягнули 200 000 доларів.\nОскільки Ющенко та "Наша Україна" погодились на прем’єрство Тимошенко лише 8 червня, вона фактично має 7 днів для формування працездатної коаліції. І вона має зробити це з партією, чий почесний лідер усунув себе з процесу. Не дивно, що Тимошенко виглядала дещо шокованою на прес-конференції, яка відбулася після цієї заяви президента.\nТо чому ж "Наша Україна" вийшла з переговорів? Нібито тому, що партія не змогла погодитись з вимогою Соціалістів про те, що їхній лідер Олександр Мороз став спікером парламенту. Ця аргументація, однак, здається непереконливою.\nМороз з першого тижня після виборів чітко заявив про те, що його партія претендує лише на одну основну посаду, посаду спікера. Ця вимога не завадила переговорам; в дійсності, після тижнів переговорів, лідери Нашої України оголосили про те, що всі учасники коаліції узгодили програму дій з приблизно 100 сторінок. Протягом всіх цих переговорів вимога Мороза залишалася чіткою.\nТепер "Наша Україна" наполягає на тому, щоб один з її членів отримав посаду спікера. Прес-секретар "Нашої України", Тетяна Мокріді, заявила, що Соціалістична партія твердо наполягає на тому, щоб її голова, Александр Мороз отримав посаду спікера. Однак, Наша Україна наполягає на пропорційному розподілі, основаному на результатах виборів. Іншими словами, Мокріді заявила, що оскільки Наша Україна мала другий результат серед трьох коаліційних партнерів, вона має право на другу найвищу посаду, на яку претендують коаліційні партнери.\nУ повній парламентській республіці це мало б сенс. Однак, Україна є парламентсько-президентською республікою, тому не можна ігнорувати посаду президента. Українська система правління дає однаковий рівень влади в руки президента та прем’єр міністра, хоча історичні повноваження президентської посади роблять її більш значною, якщо використовувати їх в повному обсязі.\nНезважаючи на спроби помічників президента переконати у протилежному, Президент Ющенко безсумнівно представляє "Нашу Україну". Він фігурував у передвиборчих роликах партії, яка розповсюджувала матеріали кампанії під слоганом „Партія Ющенка”. Сам Ющенко виступав на організаційній конференції "Нашої України" в 2005 році, його найближчі друзі є лідерами партії, а його брат та племінник представляють партію як депутати.\nЯкщо країна прагне правлячої коаліції, основаної на рівновазі та чесності, позицію і посаду Ющенка, як представника інтересів "Нашої України", не можна не помічати.\nДо того ж, українська Конституція дозволяє президентові одноосібно призначати секретаря потужної Ради національної безпеки та оборони, голову Служби безпеки, Міністра закордонних справ, Міністра внутрішніх справ, Міністра оборони та 24 регіональних губернаторів. Ющенко наполіг на тому, щоб ці посади було виключено з коаліційних переговорів. Більшість цих посад, якщо не всі, посядуть представники "Нашої України".\nЧому тоді, маючи своїх представників на більшості посад в уряді країни, "Наша Україна" виступає проти Олександра Мороза на посаді спікера?\nТимошенко відкрито заявила в суботу, що причина, наведена Нашою Україною, - це просто привід приховати той факт, що лідери "Нашої України" не хочуть реформувати помаранчеву коаліцію. Замість цього, сказала вона, її лідери радше сформують коаліцію з партією переможеного суперника президента Ющенка по президентським виборам, Віктора Януковича. Цій заяві надає вагу нещодавнє створення міжпартійного парламентського альянсу деяких членів "Нашої України" та Партії Регіонів Януковича. Більшість членів "Нашої України" в цьому альянсі мають бізнесові або фінансові інтереси, які співпадають з інтересами Партії Регіонів.\nЯкщо це так, тоді атаки "Нашої України" проти Мороза викликають ще більше занепокоєння, якщо брати до уваги довгу історію боротьби Мороза проти корупції та за демократію.\nНі Ющенко, ні Тимошенко не були тими, хто вперше публічно звинуватив президента Леоніда Кучму в залученості до загибелі журналіста Георгія Гонгадзе: ними були Олександр Мороз та соціалісти. Саме Мороз очолив протести проти Кучми тоді, коли більшість інших вичікували свого часу. Подобається він чи ні, не має сумнівів в тому, що Олександр Мороз відігравав таку ж важливу роль, як Ющенко та Тимошенко, у русі протесту, який згодом призвів до Помаранчевої Революції та президентства Ющенка.\nПитання полягає у тому, стане Мороз знову життєво важливою частиною опозиції чи йому дозволять використати його здібності на посаді спікера парламенту. Відповідь покаже, чи справді Україна серйозно ставиться до вибору демократичного управління, створення коаліції та прозорості.\nТеммі Лінч, Інститут вивчення конфліктів, ідеології та політики, Бостонський університет (США)


Home Азія Чим обернеться для Киргизії відсутність єдиної етнічної політики\nУ Киргизії, що пережила в червні 2010 року кровопролитні зіткнення киргизів і узбеків в місті Ош, дотепер немає єдиної концепції етнічної політики, якою б керувалися всі структури влади. На думку експертів, це створює передумови для нових конфліктів на національному грунті.\nНові вогнища напруженості\nЛише за останній місяць в республіці відбулися щонайменше три міжнаціональні конфлікти. На початку січня в селі Жани-Жер недалеко від Бішкека відбулася крупна сутичка між киргизами і вихідцями з Кавказу. 26 грудня минулого року під час новорічної дискотеки в селі Маївка побилися групи молодих людей киргизької і російської національностей.\nСерйозніший конфлікт трапився 29 грудня в селі Андарак Баткенської області на півдні республіки між етнічними киргизами і таджиками. Все почалося з бійки між школярами. Коли міліція затримала підозрюваних, родичі затриманих розгромили і спалили декілька будинків і торгових точок, що належали таджицьким сім'ям. Але ніхто з погромників поки не притягнутий до відповідальності. Міліція в результаті всіх учасників конфлікту відпустила під підписку про невиїзд.\nДержструктури перекладають відповідальність\nПік безладів в місті Ош на півдні Киргизії припав на 10-13 червня 2010 року. На думку правозахисника Нурбека Токтакунова, зараз в республіці спостерігається тривожна тенденція загострення конфліктів на національному грунті. "У 2010 році перед ошськими подіями ми теж спочатку тільки тенденцію уловлювали і попереджали про можливі наслідки. Але тоді, зрозуміло, - влада була достатньо слабка, а зараз які виправдання?" - задається питанням Токтакунов. На його думку, якщо в країні не буде відновлене правосуддя і власті не покажуть, що закони почали працювати, поліпшення обстановки чекати не варто.\nЩо стосується властей, то, схоже, ніхто не поспішає братися за з'ясування причин міжетнічних зіткнень, що відбулися. Різні держструктури всіляко намагаються перекласти відповідальність одна на одну. Так, минулого тижня, 19 січня, виступаючи на засіданні парламентського комітету з оборони і безпеки, голова держкомітету національної безпеки Шаміль Атаханов дорікнув в бездіяльності місцевим органам влади.\n"У місцевих властей немає плану заходів по попередженню подібних конфліктів, з населенням не проводяться профілактичні бесіди", - заявив він. Глава киргизьких спецслужб також відзначив, що його відомством на території країни зафіксовано 29 вогнищ напруженості на міжнаціональному грунті. Свою статистику привело і міністерство внутрішніх справ. За даними МВС, таких вогнищ налічується близько 150.\nПравозахисники вимагають від властей вжити заходи\nКиргизькі правозахисники б'ють тривогу і закликають власті вжити термінові заходи для забезпечення міжнаціональної згоди і правопорядку в країні. "Наростаючий характер і географія насильства, що розширюється, прямо і очевидно свідчать про неадекватність заходів, що приймаються властями", - мовиться в заяві Ради правозахисників Киргизії.\nЦивільні активісти відзначають, що власті не повинні йти на поводу у натовпу, а погромники і палії повинні притягуватися до законної відповідальності незалежно від їх етнічної приналежності. Головним провокатором насильства, як вважають лідери ряду НВО, є саме безкарність. "Держава повинна показати, що будь-яка особа, що зробила протиправне діяння, понесе покарання відповідно до закону, якщо після справедливого розгляду його вина буде доведена", - заявив лідер громадського фонду "Відкрита позиція" Дмитро Кабак.