Розкраяний намет Порошенка та критика від VIP-агітаторів Тимошенко – агітація на Волині | PRпортал Украины | новости Украины | ПР-портал\nРозкраяний намет Порошенка та критика від VIP-агітаторів Тимошенко – агітація на Волині\nУ перші тижні передвиборчих перегонів на Волині побував кандидат у Президенти Валентин Наливайченко.\n"Радикальна партія Олега Ляшка", "Самопоміч", "Свобода" розпочали агітацію через VIP-агітаторів. За Володимира Зеленського, як і в інших регіонах, агітувала "Ліга сміху". У перший день роботи невідомий порізав агітаційний намет Порошенка в Луцьку, повідомляє громадський рух Чесно\nНаливайченко в Луцьку: свій план для Донбасу та представництво у виборчих комісіях\nКандидат у Президенти від громадсько-політичного руху "Справедливість", фігурант антикорупційних розслідувань Валентин Наливайченко завітав до Луцька 8 лютого. Під час зустрічі з виборцями він закликав "чесних українських патріотів ставати представниками руху "Справедливість" на виборчих дільницях".\nЦікаво, що ще влітку минулого року Наливайченко оголосив, що політичним партнером "Справедливості" може стати Юлія Тимошенко.\nУчасники президентських перегонів можуть зняти свою кандидатуру на користь іншого політика, але, якщо й не знімуть, то мають право передати сильнішому кандидату свої квоти на спостерігачів і членів ТВК та ДВК.\n"Свободівці" агітують в обласному та районних центрах через депутатів-однопартійців\nНа підтримку кандидата в Президенти, "свободівця" Руслана Кошулинського агітують місцеві обранці від ВО "Свобода", зокрема депутати Луцької міської ради Микола Федік та Микола Романюк, депутат облради Олександр Пирожик.\nНамети з агітаційними матеріалами розміщено в таких населених пунктах, як Луцьк, Ківерці, Горохів, Володимир-Волинський та інших.\nА сам Кошулинський тим часом агітує в Київській та Житомирській областях.\nДоки "Ляшкобус" мандрує районами, VIP-агітатори – на телеканалах і в лікарнях\nНа Волині за кандидата в Президенти від "Радикальної партії", нардепа-прогульника та кнопкодава Олега Ляшка агітують VIP-агітатори. Наприклад, там побував народний депутат від "РПЛ", кнопкодав, прогульник і фігурант антикорупційних розслідувань Андрій Лозовий.\nНа місцевому "12 каналі", рекламодавцем якого, за даними ЗМІ, є мережа АЗС Wog, що входить до бізнес-групи "Континіум" народного депутата Степана Івахіва, Лозовий розповідав про "пріоритети Олега Ляшка та команди".\nКрім того, Лозовий відвідав лікарню в Ковелі, де зазначив, що, мовляв, "завдяки команді Ляшка ковельська лікарня отримала вже 500 тис. грн субвенцій з держбюджету, які пішли на ремонт відділень травматології та хірургії".\nНагадаємо, що на Волині від 21-го округу (м. Ковель) народним депутатом обрали Степана Івахіва.\nСубвенції влада використовує для розподілу на округи чинних нардепів, лояльних до неї. Примітно, що 2017 року найбільшу суму субвенцій отримав саме округ Івахіва, про що повідомляв Рух ЧЕСНО.\nСаме він і бізнес-група "Континіум" мають стосунок до фінансування "ляшківців".\n"Какао-розмови" із Сироїд на підтримку Садового\nДоки Андрій Садовий запрошує на "Какао-розмови" в інших містах, агітувати за нього за філіжанкою какао до Луцька 13 лютого приїжджала віце-спікерка парламенту Оксана Сироїд, яку лідер "Самопомочі" відрекомендував як майбутнього Генпрокурора в разі своєї перемоги.\nНародна депутатка зустрілася зі студентами Східноєвропейського національного університету, відвідала Маневицьку районну лікарню, Маневицький торфобрикетний завод, побувала в Ковелі, Шацьку та поспілкувалася з представниками "Асоціації фермерів Волині".\nЗа Тимошенко агітував народний депутат Крулько\nДо Волинської області агітувати за народну депутатку-прогульницю Юлію Тимошенко приїжджав нардеп від ВО "Батьківщина" Іван Крулько.\nПід час зустрічі з виборцями в місті Рожище він обговорив питання пенсійної реформи та комунальних тарифів, критикував чинну владу.\n"Ціни на газ і тепло зростають чи не щомісяця, і це тоді, коли пенсії підвищилися на 16 гривень. Ганебна політика нинішнього уряду довела українців до зубожіння".\nУ районах та обласному центрі стоять намети з агітаційними матеріалами. За Тимошенко агітують VIP-агітатори – депутати місцевих рад від ВО "Батьківщина", поєднуючи цю діяльність зі своїми звітами про роботу на місцях.\nУ Волинській обласній організації ВО "Батьківщина" виступили із заявою щодо провокацій з боку опонентів.\nГолова Маневицької районної парторганізації ВО "Батьківщина" Людмила Веренчук звернулася до поліції з метою розслідування спроб підкупу виборців.\n"До наших партійців і прихильників зателефонували невідомі особи нібито з виборчого штабу та запропонували добирати людей, які готові голосувати на виборах за Юлію Тимошенко. За кожен голос обіцяли 500 грн", – повідомила Веренчук.\nДо речі, про провокації з боку опонентів "батьківщинівці" заявили в багатьох областях України.\nВолинську "Громадянську позицію" залишив очільник, а за Зеленського агітує "Ліга сміху"\nВід "Громадянської позиції" на Волині поки що працюють волонтери-агітатори. У межах передвиборчої агітації Анатолія Гриценка в області ще не було.\nГолова Волинської парторганізації Сергій Чуріков пішов з посади через призначення довіреною особою кандидата у Президенти Гриценка на 23-му окрузі Івана Смітюха – брата екс-регіонала Григорія Смітюха. Хто сьогодні очолює осередок, не відомо.\nУ коментарі Руху ЧЕСНО Анатолій Гриценко зазначив, що регіоналів у його команді не буде.\n13 лютого до Луцька завітала "Ліга сміху" з ювілейним концертом. Перед його початком зі сцени транслювали відеоролик за участю Володимира Зеленського, у якому він закликає прийти на вибори 31 березня.\nТакі дії можна розцінювати як агітацію за кандидата в Президенти Володимира Зеленського. За інформацієюГромадянської мережі "ОПОРА", крім основного запланованого концерту, того дня відбувся й доброчинний виступ "лігосміхівців", про який не було жодних анонсів.\nЧитати також: Бомба для Зеленського та провокація для Тимошенко: як кандидати агітують на Франківщині\nНа агітаційний намет Порошенка напали\n15 лютого в Луцьку невідомий порізав намет кандидата в Президенти Петра Порошенка "Ми йдемо своїм шляхом".\nТакі дії можна кваліфікувати за статтею 157 ККУ ("перешкоджання діяльності суб'єкта виборчого процесу під час виконання ним своїх повноважень, поєднане зі знищенням чи пошкодженням майна").\nСам Порошенко побував на Вінниччині, де його підтримувала не лише команда разом з адмінресурсом, а й громадські організації, які отримують фінансування з місцевих бюджетів.\nНагадаємо, що Громадський рух ЧЕСНО зібрав інформацію про кандидатів у Президенти у спецпроекті Polithub, де кожен виборець має змогу не лише знайти біографію кандидата, а й перевірити його на доброчесність.\nТакож рух ЧЕСНО проаналізував, як тривала агітація в інших областях України. На Дніпропетровщині Олександра Вілкулазустріли із зеленкою, а "Ляшкобус" – із камінням. Кошулинський інтенсивно об’їжджає маленькі міста на Київщині. Сергій Каплінпо суті не веде активної передвиборчої кампанії навіть на рідній Полтавщині. Там у місцевих ЗМІ агітує нардеп-прогульник Олександр Шевченко та наприкінці січня побував Ляшко.


Попри страх і ненависть: як українці живуть в окупації та чому вони не виїхали з Криму | НикВести — Новости Николаева\nПопри страх і ненависть: як українці живуть в окупації та чому вони не виїхали з Криму\n19:42, 29 Января, 2018\nЖити в опозиції до "влади" і дивитися на те, як твоя маленька батьківщина перетворюється на "совдепію". Така ситуація знайома не тільки кримським татарам.\nАдже тут, на півострові, живуть й українці, які різко не прийняли окупацію. Вони не бігли на референдум і не раділи Росії. Майже ніхто з них не вірив у те, що окупація може затягнутися на роки.\nЦі кримчани чекають на звільнення, з острахом спостерігаючи за російським врядуванням на півострові. Адже досить часто тут проводяться обшуки, арешти та затримання за будь-яке виявлення проукраїнського настрою.\nДо того ж Крим перетворюють на військову базу із купою техніки та оснащення. Тому окрім родичів та деяких знайомих ніхто навіть і не здогадується про їхні погляди.\nУ багатьох "кримських українців" є близькі на материку. Але не всі мають можливість або хочуть їхати з Криму.\nПопри страх, нам вдалося знайти та поговорити з українками із Сімферополя, Ялти та Феодосії. Вони розповіли про своє життя в окупації та пояснили, чому досі не виїхали с півострова.\nРоки в ненависті\nАльона працювала ландшафтним дизайнером — облаштовувала території освітленням, водою та рослинами. На початку 2014 кримчанка й не уявляла, що Сімферополь перестане бути їй рідним містом, яке вона знала за життя.\nСезон у ландшафтників, як правило, починається десь у березні. Новими клієнтами тепер були російські замовники, які почали заїжджати на півострів. Дизайнерка сходила на пару зустрічей і зрозуміла, що не хоче переступати через себе.\nЗавадою роботі на росіян стала не тільки проукраїнська позиція — двоюрідного брата Альони, що служив у Кропивницькому, одним із перших відправляють на Донбас. Тоді в Криму ще працювали українські оператори, тож Альона була із ним на зв’язку весь час.\n"Сидіти біля телефону і слухати, як росіяни вбивають твого брата і потім з ними по роботі спілкуватися, для мене це неприйнятно. Я зрозуміла, що я не хочу з ними працювати", — каже кримчанка.\nПерший рік окупації пройшов для дівчини в безперервній тривозі за свого брата. На щастя, з війни він повернувся живий і здоровий.\nБагато друзів Альони з Криму перебралися на материк — Київ, Львів, Одеса, Миколаїв та інші міста. Вони переселилися одразу після окупації й говорили дівчині, що більше ніколи не повернуться. А вона постійно питала "чому?". Не вірила, що окупація триватиме довго.\nДівчина знаходить підтримку й серед нових знайомих тут, у Сімферополі. Періодично гостює в Україні в друзів або родичів. Вона відкрила власну крамничку з асортиментом для шиття та в’язання, де часом зустрічає "своїх" серед клієнток.\nЗ деякими із друзів, прихильниками самопроголошеної влади, Альона тепер тільки вітається. Зіпсувалися і стосунки в сім’ї — через різні політичні погляди вони з батьком не розмовляли близько року.\nДівчина розповідає, що її батьки почали ототожнювати Росію із тим "хорошим Советским союзом", який вони пам’ятають змолоду. У Криму вони оселилися після закінчення інституту, десь 42 роки тому. Тато родом з Одеси, а мати — харків’янка. Окрім батьків у неї тут більше нема родичів, усі в Україні або Росії. Зараз Альона поновила спілкування із батьком, проте каже, що це більше формальність.\nНаступного року, коли півострів почали наводнювати росіяни, Альона не збиралася залишати домівку. Корінна кримчанка не хотіла, щоби її місце тут займало це "пришлое ватное нечто". До того ж, вона була впевнена, що новоприбулі повинні від когось чути, що тут не радіють ні їм, ні Росії, ні всім цим "путіним".\nНатомість російські родичі почали закидати Альоні, мовляв, якщо їй тут не подобається, нехай їде до своєї України. "Тобто мені, людині, яка тут народилася, яка тут прожила все життя, яка .. Ну я як би більше прав маю, ніж усі ці росіяни. А ці росіяни приїжджають сюди і кажуть "забирайся звідси, раз тобі не подобається", — обурюється дівчина.\nАле поступово прийшло відчуття, що тут їй і справді не місце. Жити у ненависті й чекати повернення Криму Альона більше не може, тому нещодавно вона вирішила перебиратися до Києва.\nРішення стало під сумнів, коли її батька відправляють на обстеження за станом здоров’я. Кинути батьків самих у такій ситуації вона, як єдина дитина в сім’ї, не має морального права. Але поки що невідомо наскільки ситуація серйозна, щоби зрозуміти чи відкладати намічений план.\nЗнайомі та родичі тепер пов’язують бажання переїзду Альони з тим, що жити гірше стало. Проте вона вважає, що тутешнім невтямки як можна поїхати з якихось інших причин, ніж гроші та бізнес.\nУ всякому разі Альона каже, що цей переїзд буде остаточним і жити сюди вона більше не повернеться.\nЇхати звідси — ні\nКримчанка Ольга навпаки вважає виїзд проукраїнського населення з півострова помилкою.\nРаніше вона теж думала залишити свій дім у Ялті, який побудували її батьки. Родинний маєток вона не мала наміру продавати. Отож довелося б винаймати квартиру на перший час або шукати прихистку в друзів.\nПроте проблема була не суто в житлі — основною перепоною стала робота. Ольга би просто не знайшла її поза Кримом, бо працює у сфері туризму і знає все про півострів.\nТож жінка не змогла б самостійно забезпечувати себе. А отримувати допомогу по безробіттю вона вважає несправедливим до України. Ретельно зваживши всі варіанти, вона дійшла висновку залишитися.\nПотім вона усвідомила, що помилялася щодо переїзду. Адже поступове зменшення проукраїнських кримчан йтиме на користь лише Росії. "Тут можна жити і можна підтримувати свою позцію. Так, важко. Так, можна сісти за свою позицію, я все розумію. Але їхати звідси - ні", — каже кримчанка.\nДідусь та бабуся Ольги переїхали до Криму ще в шістдесятих. Інша частина сім’ї залишилися в Донецькій області, місті Єнакієве. Кожне літо родичі гостювали у Ялті, проте тепер вони не приїжджають уже котрий сезон.\nЗараз жінка живе з матір’ю, яка до останнього не могла повірити, що в наш час одна держава може окупувати частину іншої. Ольга одна виховала сина, який закінчив інститут і виїхав працювати в Україну. Близькі підтримували її проукраїнські настрої, а от із коханим їй довелося через це розлучитися.\nВажко стало й у матеріальному плані: коштів вистачає тільки на їжу. Тепер Ользі доводиться відмовлятися від необхідного: "Думаєш: варто купувати чоботи чи ще рік відносиш. Уже років 10 у мене так питання не стояло".\nКрім того, за сезон жінка мала підробіток: можна було здати помешкання або підвезти туристів. Тепер більшість гостей Ялти — росіяни без особливих достатків, які не подорожують і не відвідують екскурсій.\nТі родичі, що залишилися в Донецькій області, розділилися з політичних мотивів. Деяким вдалося виїхати з області, інші не мають можливості це зробити через квартири або стареньких бабусь та дідусів. Якась частина сім’ї, з якою Ольга вже не спілкується, зраділа "Донецькій республіці".\nУ Ялті Ольга знайшла однодумців і серед колег по роботі, і серед подруг. Вона ділиться, що приємно інколи впізнавати підтримку серед незнайомців за маленькими деталями: маркерами, магнітиками, якимись значками із синьо-жовтими кольорами.\nЖінка каже, що завжди позиціювала себе українкою. Щоправда, до окупації ще вірила в "братні народи" з Росією.\nОльга вважає, що проукраїнськи налаштованих на півострові багато. Однак українці в Криму й досі роз’єднані, ізольовані один від одного. Вони не такі згуртовані, як кримські татари, тому і для "влади" поки що становлять меншу "загрозу".\nПокинути родину або залишитися в окупації\nПодії чотирнадцятого року ледь не стали для Людмили приводом для розлучення. Їй довелося обирати: зберегти сім’ю та жити в Криму або самій переїхати в Україну.\nЛюдмила була б рада виїхати з Феодосії, але її чоловік категорично проти. Перші два роки вона постійно сварилася із ним. Жінка намагалася довести чоловікові, що їх залякують путінською пропагандою, проте він їй не вірив.\nЧоловік Людмили присягнув на військову службу ще за часів Радянського союзу. У роки незалежності, коли ділили Чорноморський флот, судно кримчанина перейшло під контроль Росії.\nЗ початком окупації моряк уже вийшов пенсію, але відмовився їхати, бо в такому віці їм обом буде важко знову ставати на ноги. А таких родичів в Україні, які би прихистили на перший час, у них нема.\nКидати сім’ю та їхати сама Людмила теж не хоче. "Чоловік все-таки батько моїх дітей. Який би він не був, він мене любить і ... ну сім'я є сім'я. А туди я приїду, виходить, я повинна буду покинути чоловіка", — каже кримчанка.\nЖінка переживає, що діти також будуть засмучені через розлучення батьків. Подружжя має двох синів: один зараз у Києві, інший із дружиною в Запоріжжі. Раз на три-чотири місяці Людмила їздить провідати своїх хлопців. Вона захоплено розповідає, що це також дає їй сил жити далі під російськими прапорами.\nУ Криму в Людмили багато близьких. Разом із сім’єю вона ще в дитинстві переїхала сюди з Донбасу.\nЗа останні роки її чоловік дійшов більш поміркованих поглядів. У родині тепер не говорять про політику, бо всі зрозуміли, що позиція Людмили непохитна. Інші ж родичі жінки, які були в "ейфорії" після референдуму, розчарувалися й тепер більше її розуміють.\nКримчанку й досі дивує, як людей "по телевизору завели на референдум". Сама вона вже років 8 не дивиться телебачення, тільки деякі іноземні та українські джерела.\nЧерез низькі зарплату й пенсію Людмилі доводиться працювати бухгалтером одразу на декілька фірм. За її словами, кримське населення витісняється з усіх сфер, а на тепленькі робочі місця приїжджають росіяни.\nЖінці тепер не раз доводилося зіштовхуватися зі зневагою та потураннями на кшталт "это вам не Украина".Тому приховувати свою позицію доводиться й у робочі години.\nА поки що жити в Криму страшно. Людмила стурбована: "Тут же просто зробили військову базу. Тут на квадратний кілометр зброї більше, ніж у будь-якому регіоні тієї ж самої Росії".\nКримчанка мріє про повернення півострова Україні та сподівається, що це відбудеться завдяки міжнародному праву, а не війни.\nЭльвира Насибуллина, Insider


Найстарший гончар України: До глини я пристав у 9 років | Український інтерес\nФото: Український інтерес/ Аліна Коломієць\nУ свої 92 роки Василь Онуфрійович Омеляненко їздить на велосипеді, кожного ранку ходить на базар, проводить майстер-класи молодим гончарам, сам гончарує і з радістю приймає у себе вдома гостей. Він є Заслуженим майстром народної творчості України, лауреатом Шевченківської премії, премії Данила Щербаківського, – і це ще не всі його винагороди. “Український інтерес” не міг залишитися осторонь такої людини, тож ми відправилися до нього в гості – до гончарного селища Опішня Полтавської області.\nВасиль Онуфрійович зустрів мене біля порогу своєї хатини. Зайшовши в дім, не можна було не помітити величезну кількість глиняних макітр, іграшок, великих скульптур – вироби були скрізь. Та що й говорити: мені відразу кинулися в очі руки майстра – вони були в глині.\nВасиль Омеляненко є найстаршим гончарем України, лауреатом багатьох премій, а головне – талановитою людиною. Фото: Український інтерес/ Аліна Коломієць\nРуки майстра були в глині. Фото: Український інтерес/ Аліна Коломієць\n“До глини я пристав у 9 років. Якось зайшов до сусіда – його не було, але двері були відчинені. На столі у нього стояли свистунці. Мені вони так “понравилися”… Коли прийшов додому, то попросив матір, щоб вона глини принесла. Зразу кинулися з братом робити – нічого не виходило. Через день-два знову до глини, жіночка одна допомогла нам. Тоді вже понаробляли ми свистунців – такі кострубаті, некрасиві були… Зліпили ми сотню і віддали гончару за руб, щоб той продав їх у Полтаві на ярмарці. Це був 1934 рік“, – розповідає про свій перший досвід з глиною Омеляненко.\nВін говорить, що у нього був такий потяг до глини, ніби вона його причарувала. Якщо щось не виходило – все одно через декілька днів повертався і продовжував, адже найперше, що повинна мати людина – це любов до своєї справи і наполегливість.\n“І от ми з братом вивчилися робити півників-свистунців. Лише півники робили… А ми й думаєм: та що, в природі ж багато всього є, різні звірі. Та й почали виготовляти вже і зайчиків, і собачок, і білочок, і баранчиків, все-все. Люди самі приходили їх у нас купувати. У 1938-40 роках почали здавати вироби в артіль. Ми наробимо всякого, розфарбуємо, висушимо, а мати все відносила“, – ділиться майстер. Він постійно намагається робити щось нове, навіть зараз. Адже, за його словами, “творчість – вона жива і ніколи не повинна стояти на місці. Ти не повинен штампувати одне й те саме, бо будеш ніби зв’язаним“.\nНа момент початку війни Василю Онуфрійовичу було лише 16 років. Вони з братом виготовляли по 250 свистунців на день. Завод керамічних виробів за такий самий час виготовляв по 500 свистунців, але люди купували їх саме у хлопців, адже Омеляненки робили їх красивими. “Отак ми й пережили важкі роки, важкий 1947-й…“, – розповідає він.\nПро свою діяльність на керамічному заводі гончар говорить так: “Працювати там почав у 1950-му році. Усіх спочатку як учнів брали, а я тоді вже все умів ліпити. Там мене посадили робити баранів. До того я їх не виготовляв, тому за день робив лише один, коли мусив цілих 4 виготовляти. А пізніше освоїв і у мене вже і час залишався…“\nСаме через свою наполегливість та любов до роботи в 1956 році майстер попав на виставку в Бельгію, де взяв грошову премію. “Невеликі були гроші, але я й тому радий був“, – говорить гончар. Тоді він почав вже і куманці робити, і різні настільні композиції, відвозив їх на виставки у Київ та Москву. З 1971 року виготовляв для Союзу художників. А у 1985-му пішов на пенсію.\nТак, його глиняні творіння були майже скрізь: в Англії, Франції, Німеччині, Болгарії, Норвегії, Японії, Америці, Югославії. “Зараз мої вироби поїхали в Ізраїль. Я тільки не був в цих усіх країнах. Був лише на виставці в Литві у 1973-му. У тому ж році їздив і на симпозіум в Білорусь, я там був один від України. Вони навіть запрошували мене щоб я працювати до них переїжджав. А я такий: “як це туди їхати?”. Одного разу приїхав у Білорусь, а мене в главк відразу відвели і сказали: “приймете наші традиції”. Це означало що я нашого не буду робити, а їхнє мені не до душі. Це означало, що я сам себе знищу. І я тоді не поїхав“, – згадує Василь Онуфрійович.\nНа моє запитання про учнів, майстер відповів: “Моїх учнів дуже багато: і в Полтаві вони є, і в Києві, і в Запоріжжі, і в Сумах. От із Сум жінка сюди на симпозіум приїжджала – вона тоді ще не вміла робити із глини, рушнички вишивала. Їй мене й порадили, вона і ночувала у мене. Потім приїхала на другий симпозіум, третій. А у минулому році вже Заслуженим майстром стала, веде гурток для 25 чоловік“.\nГончар з неймовірною щирістю розповідає про своїх учнів, пишається їхніми перемогами: “Цього їжачка зробила моя учениця два тижні тому, із Києва до Опішні приїхала“.\n“Ото у мене вдача така – щоб людині допомогти, передати щось. У нас майстри не дуже цим займалися, казали “щоб не відібрали слави”. Та яка, кажу, слава? Як людина зробить виріб – то щось і з тебе візьме, тому там й твоя частина є. Гордитися треба“, – говорить Василь Онуфрійович.\nЗа його словами, зараз всі полюбили глину. Раніше ж, в 1960-х роках, гончарство вважалося мовби якимсь “грязним ділом“, що часто людям було соромно зізнаватися, що вони пов’язані з глиною.\n“Якби у мене забрали глину, так я б наче і на світі не жив. Вона мене підтримує. Глина – це і мій друг, і здоров’я теж там.. Коли робиш улюблений виріб, ти не напружуєшся – пальці самі роблять. Отак іноді і розмовляю з виробом, питаю: “І де ти будеш завтра? Може тебе поб’ють, а може ти віки стоятимеш“.\nОзираючись на своє минуле, гончар сказав істину: “Для творчості людське життя – надто коротке. Якби жив сот п’ять, то може б і вклався“. Спілкуючись з Василем Онуфрійовичем, розумієш, що хочеться жити не лише 92, а й цілих сто-двісті-п’ятсот років. Хочеться жити, щоб зробити для цього світу хоча б щось корисне. Попри свій вік та здоров’я, майстер не збирається покидати улюблену справу. Він з оптимізмом дивиться на речі, будуючи все нові й нові творчі плани.


Колонія Дігнідад (2015) онлайн hd 720\nКолонія Дігнідад (2015) 5 378\nФільми, Історичні, Фільми які вже вийшли, Німецькі фільми, Французькі фільми, Фільми 2015, Драми, Мелодрами, Трилери\nЕмма Уотсон, Даніель Брюль, Мікаел Нюквист, Риченда Кері, Вікі Крипс, Джин Вернер, Джуліан Овенден, Мартін Вуттке, Серпень Цирнер, Nicol\nКолонія Дігнідад (2015) - Події історичної стрічки, зйомки якої велися одночасно на трьох різних континентах, переносять нас у 1973 рік і розповідають про тяжкі випробування, що випали на долю молодої закоханої пари, які волею долі опинилася в Чилі в той момент, коли в країні відбувався військовий переворот. Герої фільму «Колонія Дігнідад» приїхали сюди з Німеччини. Дівчина працює стюардесою, а її коханий Даніель працює в невеликому німецькому виданні в якості журналіста.\nДіяльність героя історичного фільму «Колонія Дігнідад / Колония Дигнидад» стає приводом для його арешту. Після цього кілька днів чоловік проводить в підземеллях таємної поліції, де його всіляко катували, намагаючись вибити зізнання у співпраці з повстанцями. Даніель ні в чому не винен, проте поліцейські не вважають це підставою для його звільнення. Героя перевозять на невелику німецьку колонію, яку пастир Підлогу Шефер називає своєю благодійною місією, створеною, щоб допомагати простим людям. Але насправді це поселення дасть фору концтаборів часів Другої світової війни. Щоб врятувати свого коханого, Олена відправляється на прийом до пастиря. Вона розповідає Підлозі, що давно хотіла стати черницею, адже допомагати людям – вище благо. Насправді ж героїня хоче тільки одного – врятувати Даніеля. Вона отримує місце в поселенні, але ще не знає, що зворотної дороги звідси немає...\nДивитись фільм Колонія Дігнідад онлайн hd 720\nШановні користувачі нашого онлайн кінотеатру. На сайті vdn1 як і на популярних сайтах кіного, зеркс, бобфільм, бігсінема, кінокрад, фільмікс, зібрані кращі фільми такі як Колонія Дігнідад онлайн перегляду, які Ви можете безкоштовно, дивитися на своїх смартфонах айфон, андроїд або айпад (iPad, iPhone, Android) і найголовніше в хорошій якості hd 720p. Дивіться фільм онлайн українською в хорошій якості hd 720 безкоштовно.


На замітку батькам! Безпека дітей дорогою до школи і додому – Управління освіти ММР\nНа замітку батькам! Безпека дітей дорогою до школи і додому\nРозпочався новий навчальний рік. Діти після канікул повернулися за шкільні парти, а це означає, що серед пішоходів побільшало дітей.Значно посилилася увага на дотриманні швидкісного режиму, особливо неподалік освітніх закладів та на пішохідних переходах неподалік від них.\n← Про вартість проїзду дітей та підлітків у міському громадському транспорті Миколаєва\nВсеукраїнський олімпійський урок та Олімпійський тиждень у закладах загальної середньої освіти →


Померла Марія Червоняк з дому Пилипа | Патріархат\nПомерла Марія Червоняк з дому Пилипа\nПісля довгої і тяжкої недуги, на 91 році життя, 17 травня 1997 р. перенеслась у Божі засвіти Марія Червоняк. Покійна Марія була особливою жінкою у нашому житті. Вона знала свою ціну, знала свої обов’язки, які до неї належали, як матері і члена української спільноти. Слід на цьому місці підкреслити, що покійна Марія була довголітнім членом відділу Українського Патріярхального Товариства у Нью-Йорку і дуже точно й акуратно сповняла свої членські обов’язки. Вона також була постійним і пильним читачем журнала «Патріярхат», який безперебійно його піддержувала щедрими датками на пресовий фонд.\nМарія народилась 11 грудня 1906 р. у селі Кривенькім, що на Тернопільщині. Вона своїм стилем життя, працьовитістю та відданістю українській Церкві й українському народові віддзеркалювала українську селянську інтелігенцію. Батьки Марії дали її дбайливе родинне і глибоко релігійне виховання. З цими цінними надбаннями, які винесла з рідної хати, пішла у життєву мандрівку. Після одруження Марія жила з своїм мужем Павлом Червоняком, який займався і працював у кооперативному русі, у Чорткові. Подружжя Червоняків Господь нагородив дочкою Орисею і сином Ярославом. Перед другим приходом більшовиків на західну Україну Марія з мужем і сином долучились до великого ісходу з рідних земель і подались у невідоме на захід. Це був не легкий шлях, але Марія з своїм мужем Павлом та сином Ярославом мужньо перейшли цей шлях. Сильна віра в Бога, додавала Марії сили і витривалости, перебороти всі труднощі на землі Вашінгтона. Мужньо перенесла смерть свого мужа. Марія безперебійно жила в громаді і цікавилась її проблемами. Все піддержувала своїми щедрими пожертвами кожну добру ціль. Переживала за долю українського народу. Богу дякувати, що належала до тих щасливих осіб, що могла радіти і тішитись незалежною, соборною і суверенною українською державою. Покійна була багатотрудивою, чесною людиною, українською патріоткою. Як член української спільности вона виконувала свої обов’язки супроти неї, як мати виховала дочку і сина. І як член УКЦеркви була активною і глибоко віруючою християнкою.\nПокійна Марія залишила у смутку сина Ярослава з Катрею Червоняк та внуками і дочку в Україні Орисю Мандарську з внуками та правнуками, яким складаємо глибоке співчуття. Хай пам’ять про покійну Марію надовго залишиться між нами.\nПід час похоронних обрядів у пам’ять покійної Марії замість квітів на свіжу могилу склали на пресовий фонд журнала «Патріярхат»:\nдол. — Ярослав і Катря Червоняк;\nдол. Андрій і Лідія Закревський, Василь і Зеновія Никифорук;\nдол. — Христина Терлецька.\nРазом 320.00 дол.\nУсім щедрим жертводавцям складаємо щиру подяку.


"Фарс триває". МЗС обурений подовженням арешту українському політв'язню Грибу - Укрaїнa - TCH.ua\nУкрaїнa 7 листопада 2018 19:30\n"Фарс триває". МЗС обурений подовженням арешту українському політв'язню Грибу\nДипустанова висловлює протест і вимагає звільнення українця.\nМіністерство закордонних справ України вимагає звільнення українського політв'язня Павла Гриба, якого в РФ звинувачують у підготовці теракту.\nПро це речниця МЗС Мар'яна Беца написала у Twitter, коментуючи подовження російським судом українцю запобіжного заходу до 24 квітня.\nУ Росії справу українського політв'язня Гриба повернули до суду на новий розгляд\n"Фарс у справі П.Гриба триває. Сьогодні йому незаконно продовжили арешт в РФ до квітня 2019р. Висловлюємо протест РФ і вимагаємо звільнення", - написала Беца.\nФарс у справі П.Гриба триває. Сьогодні йому незаконно продовжили арешт в РФ до квітня 2019р. Висловлюємо протест РФ і вимагаємо звільнення\n— Mariana Betsa (@Mariana_Betsa) 7 листопада 2018 р.\nНагадаємо, у середу, 7 листопада, російський суд подовжив запобіжний захід українському політв'язню Павлу Грибу до 24 квітня.\nВідео У Ростові-на-Дону відбудуться попередні судові слухання у справі Павла Гриба\nЗасідання щодо викраденого російськими спецслужбами українця заплановані у закритому режимі. Адвокат Марина Дубровіна розповіла - 20-річний юнак виглядає дуже виснаженим і пригніченим, та не може придбати необхідних ліків і продуктів.


Дистанційне навчання – Опорний Великолюбінський ЗЗСО І-ІІІ ступенів\n— Автор Федина Галина 30.09.2021 mode_comment0 коментарів\nВіддалене навчання вивчають\nУ понеділок, 27 вересня, комісія із оцінки дистанційного навчання відвідала й наш опорний заклад. Адміністрація школи поділилася досвідом організації віддаленого навчання.\n— Автор Галина Підляська 14.02.2021 mode_comment0 коментарів\nДо уваги учнів, батьків та працівників школи!\nВідповідно до норм нового Санітарного регламенту, листа Міністерства освіти і науки №1/9-65 від 12 лютого, з метою створення безпечних умов для навчання та праці учасників навчально-виховного процесу опорний Великолюбінський заклад загальної середньої освіти І-ІІІ ступенів та Філії «Бірченська ЗОШ І-ІІ ступенів», «Зашковицька ЗОШ І ступеня»,…\n— Автор Галина Підляська 11.02.2021 mode_comment0 коментарів\nЗ 01.01.2021 р. набув чинності новий Санітарний регламент для закладів загальної середньої освіти, тому згідно його вимог тривалість безперервної роботи під час навчальних занять із застосуванням технічних засобів становить: для учнів 1 класів – 10 хвилин; для учнів 2-4 класів – 15 хвилин; для учнів 5-7 класів – 20 хвилин; для учнів 8-9…\nУ зв’язку з погіршенням погодних умов та з метою створення безпечних умов для навчання та праці учасників навчально-виховного процесу призупинено освітній процес в опорному Великолюбінському закладі загальної середньої освіти І-ІІІ ступенів та Філіях «Бірченська ЗОШ І-ІІ ступенів», «Зашковицька ЗОШ І ступеня», «Малолюбінська ЗОШ І ступеня» опорного…\n— Автор Галина Підляська 01.12.2020 mode_comment0 коментарів\nХмарні сервіси у школі та філіях\nНаш заклад приєднався до хмарних сервісів G Suite for Education. Завдяки цьому навчальний заклад безкоштовно отримав доступ до хмарних сервісів, які можна використовувати в навчальній діяльності як педагогами, так і учнями. Це дає можливість створити інформаційно-навчальне середовище школи. Його переваги: безкоштовне користування хмарними сервісами G Suite…\n— Автор Галина Підляська 10.10.2020 mode_comment0 коментарів\nЧому GSuite for education?\nЗ метою організації дистанційного та змішаного навчання у закладі вирішили розгорнути систему GSuite for education. Ця система дає можливість побудувати повноцінне захищене інформаційно-освітнє середовище на основі інструментів і сервісів Google. Все почалося з ідеї створення платформи для дистанційного навчання під час карантину, роботи з обдарованими…


Evercontact: оновіть свою контактну інформацію за допомогою підписів на вхідну електронну адресу | Martech Zone\nEvercontact: оновіть свою контактну інформацію за допомогою підписів на вхідну електронну пошту\nП'ятниця, березень 21, 2014 Вівторок, Січень 6, 2015 Douglas Karr\nБлизько півгодини тому мені зателефонував піарник, щоб розпочати онлайн-інтерв'ю ... Я відповів на телефон і сказав: "Привіт Ребекка, я готовий піти!" і вона була здивована тим, що я знав, хто телефонує. Причина, по якій я знаю, полягає в тому, що Ребекка кілька разів зв’язувалась зі мною для координації події, і її контактні дані автоматично додавались до моїх контактів Google і синхронізувались з моїм телефоном.\nЦе чудова послуга під назвою Постійний контакт. Evercontact розумно сканує вашу вхідну електронну пошту та автоматично збагачує контактні дані у вашій адресній книзі та CRM. Evercontact підтримує Gmail, програми Google, Outlook та Salesforce.\nНайкраще, вам нічого не потрібно робити - Evercontact сканує вашу вхідну електронну пошту на наявність підписів електронної пошти у фоновому режимі та автоматично оновлює дані контакту. Вони навіть надають щоденний звіт про зміни!\nКлючові слова: вічноконтактнийGmailпрограми GoogleпрогнозSalesforceсинхронізувати контактионовити контакти\nНайкращі маркетингові тактики для генерації свинцю\nЯк генерувати цінність із цифрового маркетингу\nMar 24, 2014 на 7: 24 AM\nПідписи не є надійними як джерело даних. Натомість я пропоную керувати контактами за допомогою GlipMe, який потім може годувати GMail та будь-який смартфон із оновленими контактами.\nMar 24, 2014 на 9: 49 AM\nЯ не можу розглядати підписи як ненадійне джерело даних.\nКвітень 8, 2014 на 10: 46 AM\nось що повідомляв evercontact з моєї поштової скриньки gmail: «Менше хороших новин: облом! Схоже, сьогодні наша система не знайшла для вас жодних контактів для оновлення, але незабаром точно. :) ”\nпідписи - це просто довільний текст у текстовому потоці ...


POSTUP/BRAMA - Депутати прийняли звернення до парламенту і Президента\nДепутати прийняли звернення до парламенту і Президента\nЛьвівська обласна рада, чергове засідання сесії якої відбувалося передучора, таки прийняли звернення до Президента та парламету щодо кризової ситуації в Україні. Нагадаємо, що цього від депутатів вимагали учасники громадських комітетів “За правду!” та “Молодь за правду!”, які влаштували під стінами будинку обласної ради багаточисельний пікет. Щоправда, депутати погодилися проголосувати за варіант документа, менш радикальний, ніж запропонований опозиціонерами.\nНа площі перед вікнами сесійної зали ЛОР з самого ранку було велелюдно. Увагу до скромної праці обласних депутатів того дня виявило аж три організації: Львівський комітет захисту прав громадян, обласна організація комуністів та вже згадані комітети. Усі вони висували різні вимоги й пікетували раду по черзі. Ніяких провокацій, що могли б спричинити бійку між комуністами та іншими пікетуючими, не було. Червоних було надто мало і поводилися вони мирно. А по-друге, для “охорони” пікетуючих місцева влада нагнала стільки міліціонерів, що кількісно вони переважали учасників пікетів. До початку пікету, організованого комітетом “За правду!”, що відбувався дещо пізніше від інших, на місце прибув ще й загін омонівців. Перед дверима ради впродовж усього дійства (а це з 10.00 до 15.00) мерз і сам начальник львівського міського управління міліції Богдан Шкарада.\nПопри обіцянку, дану “Поступові” заступником голови облради Іваном Кельманом, ніхто з депутатів до пікетуючих не вийшов. Більше того, обласний голова Степан Сенчук відповів відмовою на прохання присутнього на сесії народного депутатаТараса Стецьківа дати йому змогу виступити перед радою й озвучити вимоги Комітету “За правду!”. Cловом, обласна рада намагалася проігнорувати присутність і вимоги майже двотисячного натовпу протестуючої молоді. Однак їм усе-таки довелося звернути увагу на коротенький виступ координатора громадського комітету “Молодь за правду!” Віталія Загайного.\nЯк уже повідомляв “Поступ”, громадський комітет “Молодь за правду!” присвоїв Леонідові Кучмі звання студент ського почесного доктора філології. Для нього підготували паперовий орден “За розвиток української мови” ІІІ ступеня та диплом про присвоєння йому премії ім. Леся Подерв’янського. Члени комітету вирішили передати “подарунки” Президентові через Степана Сенчука. Саме для цього Віталій Загайний і зайшов у приміщення ради. Львівський намісник був заскочений. “Хто пустив?!” – здивувася він. Подальший діалог Сенчука зі студентським парламентарем був доволі різким. Молодіжний лідер змушений був вийти. У залі запала гнітюча тиша – обласні депутати у своїй більшості прямо залежні від голови і, схоже, боялися поворухнутися. Їхню репутацію врятувало хіба що прийняття згаданого звернення. На думку опозиціонерів, це вже доволі суттєва перемога.


Гвардіола зламали пошту - скандал, хакери, Манчестер Сіті | Футбол Сьогодні\nЗа листування головного тренера "Манчестер Сіті" злочинець мав намір виручити 100 тисяч євро\nПоліція Манчестера заарештувала хакера за незаконне проникнення в електронну пошту головного тренера "Манчестер Сіті" Хосепа Гвардіоли, стверджує The Sun. Як повідомляє джерело, хакер, який працював в IT-компанії на тренувальній базі англійського клубу з 2016 по 2017 рік, зламав електронну пошту Гвардіоли, отримав доступ до всіх повідомлень і інформацію про всіх гравців "Манчестер Сіті".\nЧитайте також: Гвардіола знову засмучує "Реал": огляд матчу з "Манчестер Сіті" в Лізі чемпіонів\nТакож зловмисник дізнався інформацію про можливі трансфери команди. На той момент клуб цікавився захисниками Маттейсем де Лігтом і Сократісом Папастатопулосом. Хакер хотів продати здобуту інформацію за 100 тисяч євро в біткойнах, проте був затриманий поліцією.\nПредставники закону провели обшук в будинку хакера, а також оглянули його комп'ютери, мобільні телефони і електронну пошту. 30-річний чоловік був заарештований за злом чужих особистих даних.\nЧитайте також: Наречена Зінченка показала чоловіка, з яким дивилася матч "Реал" – "Манчестер Сіті"\nНапередодні Гвардіола вбив в Мадриді двох зайців- тренер "Манчестер Сіті" і "Реал" здолав 2:1, і рекорд на свій рахунок записав. Наставник Олександра Зінченка став коучем, який частіше за інших в цьому столітті обігравав "Королівський клуб".\nхакери Ліга чемпіонів електронна пошта чемпіонат Англії Манчестер Сіті Хосеп Гвардіола біткоін


Брашинг термо d 53 мм Olivia Garden Thermal Pro\nГлавная » Товары » Брашинг термо d 53 мм Olivia Garden Thermal Pro\nАртикул: li-1186 Id: 2537\nНеймовірно простий термобраш d 53 мм від бельгійського виробника Olivia Garden сподобається вам за всіма параметрами. Інструмент легкий, добре нагрівається, забезпечує доступ повітря до пасом. Брашинг Pro Thermal знадобиться професіоналам та аматорам, впевнено займе гідне місце серед найчастіше використовуваних інструментів для укладання волосся.\nНа перший погляд, у ньому немає нічого особливого. Насправді фахівці компанії Olivia Garden постаралися поєднати в одному інструменті все, що потрібно користувачеві. Брашинг порожній усередині, з великими отворами на робочій поверхні. Завдяки цьому, а також теплопровідним властивостям матеріалу виготовлення він швидко й рівномірно нагрівається, сприяючи формуванню пасма. Швидкість укладання та спеціальне покриття не дозволяє волоссю травмуватися під впливом високої температури. Зручна ручка приємно шорстка, прекрасно розміщується в долоні.


Не так вже й давно в просторах Росії полювання зайняла лідируючі місце серед приємно проведеного дозвілля. Однак реальна ловля – це ціла дисципліна зі своїми премудростями, тонкощами, що не дає можливості пізнати її повністю. І для того, щоб починати прагнути стати реальним мисливцем, треба багато чому навчитися і вміти правильно обирати необхідну амуніцію. Вибір прицілу до озброєння в цьому переліку займає одну з перших позицій. При виборі прицілу для деяких бренд грає важливу, часом вирішальну, роль, а деякі більше сенсу вкладають в те, щоб оптика не підвела в серйозний, навіть відповідальний момент.\nБезсумнівно, оптика від відомих глобальних брендів надзвичайно високоякісна, але варто відзначити, що далеко не кожному російському мисливцеві вона прийнятна вартість. На щастя, є зараз і російські продукти, які за майже всіма характеристиками не поступаються закордонним аналогам, але вартість на них на кілька порядків нижче. Саме на таких мисливців, які відшукують раціонального співвідношення ціна-якість, націлена продукція, яку випускає Вологодський оптико-механічного заводу. Ціла серія прицілів оптичного характеру називається pilad.\nСередня кратність зростання, просторий відбір прицільних сіток, ймовірність їх фокусуванні, підсвічування, досконалість лінз, чіткі пропорції є саме тим, що багато любителів полювання хочуть побачити в оптичному прицілі.\nНа сьогоднішній день приціл даного виду включає в себе:\n1.Багатьом відомі і популярні досвідченим мисливцям такі марки, як Р3, 5х20( З), Р4х32( l), Р8х48( l), Р8х56( l)\n2.Новітній ряд прицілів p4x32m( l), Р6х42( l), Р10х42f( l), Р12х50f( l)\n3.Приціли із змінною кратністю pv2-10х48, pv 2-10х52( l), pv 1, 2-6х24\n4.Приціл для полювання вночі pns-Е 2, 5х50.\nДосить щедрим виявився для мисливців 2012 рік, який був багатий на новітні розробки, що мають конструкторський характер. Асортимент прицілів, використовуваних для полювання, істотно розширився. Кожна новинка задоволена цікава. Такий приціл як pns-Е 2. 5х50 з lm – призмою спеціалізований для прицілювання в нічних критерії при натуральної освітленості, а так само в непроглядній темряві при використанні блоку ІК підсвічування. Посадочне простір наданої трансформації pns 2. 5х50 — lm-шина. Приціл володіє конструкцією пылевлагозащитного характеру, діафрагмою змінного типу, розташованої в об’єктивній кришці, функцією, що дозволяє регулювати яскравість прицільної марки і наводкою діоптрійної безпосередньо окуляра, чіткий пристрій вивірки. Крім цього ймовірність установки прицілу на знаряддя з розташуванням направляючої збоку.\nДо іншим вартим і досить цікавим новинок можна віднести p10x42f( l) і p12x50f( l). Приціли облаштовані гаджетом пере фокусування об’єктива за різної дальності, що дозволяє усунути паралакс і забезпечена підсвічування сітки. Обидва прицілу виконані з цілого шматка авіаційного алюмінію і облаштовані особливими ущільнювальними кільцями для досконалої охорони від запотівання і проникнення крапель вологи. Дані приціли є багатоцільовими і здатні забезпечити чітке прицілювання на величезних відстанях.А ось модель з досить широким кругозором і універсальним спектром збільшень вважається Pv 1, 2-6х24, що робить її більш придатною для перестрілки на маленьких і на невеликих дистанціях. Мале підвищення 1, 2 зовсім йде для загородним полювання на малих дистанціях. Рекомендується для більшості малогабаритних нарізних рушниць, в тому числі для гладкоствольної гармати.\nМисливці з великим досвідом знають, що для вдалої установки хоч якогось прицілу на знаряддя потрібно встановлювати близький, тобто навмисне зроблений на тому ж затії під приціл кронштейн. Приціли, що випускаються Вологодським заводом володіють безцінними привілей як раз в тому, що видає синхронно, з прицілами і кронштейни під конкретне знаряддя.


Назва дисципліни: Професійна педагогіка.\nОбсяг модуля: загальна кількість годин – 360; кількість кредитів ЄКТС – 12.\nзнати: структуру системи освіти України, характеристику основних типів закладів освіти, органів управління освіти; історію та сучасний стан підготовки робітників в Україні та за кордоном; види систем виробничого навчання; становлення, сучасний стан, перспективи розвитку інженерно-педагогічної професії; вимоги до педагога на сучасному етапі; підходи до визначення змісту освіти; нормативну базу формування змісту освіти в ПТНЗ; зміст та структуру навчально-плануючої документації; принципи, методи і засоби професійного навчання; форми теоретичної та практичної підготовки; Держстандарт ПТО; типи, види та структуру уроків теоретичного та виробничого навчання; особливості здійснення контролю в ПТНЗ та вимоги до оцінки учнів;\nвміти: використовувати понятійний апарат педагогіки; аналізувати педагогічні системи, види і структуру діяльності педагога; визначати зміст професійної освіти; використовувати нормативні акти в роботі з дидактичними складниками теоретичної й практичної підготовки; обирати найбільш доцільні методи, форми та засоби навчання учнів;\nволодіти навичками визначати та розробляти структуру уроку та зміст навчально-плануючої документації; обирати необхідні форми та методи контролю знань, умінь і навичок учнів;\nздатен продемонструвати: формулювання об’єкту, предмету, мети і завдань педагогічного дослідження; аналіз сучасного стану і тенденцій розвитку професійно-технічної та інженерно-педагогічної освіти; визначення типу системи виробничого навчання; розробку конспектів уроків теоретичного та виробничого навчання, у тому числі, в інноваційній формі, розуміння навчально-плануючої документації, особливості форм та методів контролю знань, умінь і навичок учнів; володіння інноваційними формами і методами проведення уроків.\nПрограмні результати навчання: ПРН 1, ПРН 2, ПРН 10, ПРН 16.\nНеобхідні обов’язкові попередні та супутні модулі (пререквізити і кореквізити): теорія та історія педагогіки, психологія, методика професійного навчання.\nЗміст навчального модуля: професійна педагогіка як галузь педагогічної науки, методологія педагогіки і основи науково-педагогічних досліджень, системний підхід до формування основ професійної освіти, уявлення сучасної науки про кваліфікованого фахівця, вища школа в системі освіти України, досвід підготовки кваліфікованих робітників, система ПТО України на сучасному етапі, підготовка інженерно-педагогічних кадрів; формування основних компонентів змісту освіти у ПТНЗ, нормативна база змісту професійної освіти, процес професійного навчання у ПТНЗ, форми організації процесу теоретичного навчання, системи та форми організації процесу виробничого навчання, інноваційні форми і методи проведення уроків в умовах ПТО, діагностика і контроль якості професійного навчання.\nМетоди контролю: усний (виступи на семінарських заняттях, опитування), письмовий (завдання), тестовий.\nФорми підсумкового контролю: екзамен (семестри 4, 5).\nЗасоби діагностики успішності навчання: індивідуальні завдання, перелік питань та комплекти тестових завдань для підсумкового контролю.


Уряд готовий пом'якшити карантин для церков та релігійних організацій\n» В Україні можуть пом’якшити карантин для церков та релігійних організацій\nВ Україні можуть пом’якшити карантин для церков та релігійних організацій\nВ Україні у храмах дозволять перебувати більшій кількості вірян одночасно.\nТак, 2 червня прем’єр-міністр країни Денис Шмигаль та головний санітарний лікар Віктор Ляшко зустрілися з представниками Всеукраїнської ради церков і релігійних організацій. Про це пише “Урядовий портал“.\nПід час зустрічі прем’єр подякував релігійним діячам за те, що майже всі дослухалися до протиепідеміологічних рекомендацій, зупинили проведення богослужінь наживо та здійснювали їхні трансляції онлайн. Натомість вони попросили послабити карантинні заходи.\nШмигаль нагадав, що з 22 травня у багатьох регіонах України можна проводити обряди, якщо дотримуватися вимог карантину, однак пандемію ще не поборено. Але розглядається питання, щоб зменшити вимоги щодо кількості присутніх під час релігійних заходів.


Дуже часто доводиться чути скарги власників невеликих ділянок на низьку родючість грунту і постійні неврожаї. Часто - це правда. Ділянки під забудову відводяться на неродючих суглинних і піщаних грунтах. Найпростіший спосіб вирішити проблему - завезти на ділянку чорнозем або готову грунтосуміш. Але для створення 30 см родючого шару всього на одній сотці потрібно 30 кубометрів грунта.\nОстанні роки, з теплими зимами, особливо вдалі для розвитку грибних захворювань плодових культур. Більше того, з часом вони стають все «лютіше», приносячи більший шкоди рослинам. Перебіг борошнистої роси, парші, кучерявості персика стає все більш важким. Своєрідним застрільником, піонером в цьому ряду виступає моніліоз.\nСьогодні вирощування рослин без застосування підживлення неможливе. Висока декоративність, здоров'я зелених вихованців, завидні врожаї фруктів і овочів - все це можна отримати, тільки грамотно застосовуючи добрива. Особливо важливо правильно вибрати добриво для підживлення інтенсивно зростаючих рослин, наприклад - газонних трав. У випадках нестачі живлення газон швидко втрачає декоративність, хворіє, погано зимує. Сприяють цьому і аномальні умови жовтня 2019 года.\nЧастина перша. До висадки в грунтПерець - одна з найпопулярніших на території України культур. Без болгарського солодкого перцю, важко уявити собі консервацію, салати, квашену капусту. Та й сам по собі свіжий перець, здатний прикрасити будь-який стіл. Тому, цей овоч - частий гість на наших ділянках. Однак, часто бачиш на грядках нещасні, карликові рослини, які насилу закладають 1-2 невеликих, тонкостінних плода.\nСолодкий перець відноситься до того ж ботанічного сімейства, що і томати, картопля, баклажани. До пасльонових. Ця рослина походить з Нового Світу, але до нас потрапило з Болгарії, тому солодкий перець у нас ще називають болгарським. Вирощують перець заради великих, пустотілих всередині плодів. Їстівними вони стають уже в технічній стиглості, коли мають зелений, або жовтий колір. У біологічної вони зазвичай, червоніють, хоча зараз є маса сортів з жовтими, помаранчевими і фіолетовими плодамі.


Від «Зелених поцілунків» до «Нічного чекання» » Події » Культура » Буквоїд\nВід «Зелених поцілунків» до «Нічного чекання»\nБенедиктові Дирліху виповнюється 68 років\nСерболужицький поет Бенедикт Дирліх (по-верхньолужицьки: Benedikt Dyrlich) народився 21 квітня 1950 року в селі Нова Вєска (серболуж. Nowa Wjeska, нім. Neudörfel; Лужиця, тоді Німецька Демократична Республіка) як друга із шести дитина в сім’ї ремісника. Мати померла, коли Бенедиктові було шістнадцять років, тоді він вступив до серболужицької школи в Раковицях, яку відвідував до 1964 року. Потім студіював католицьку теологію та філософію в Яроброді, працював санітаром у Камениці, в 1973–1975 роках був драматичним працівником у Німецько-лужицькому народному театрі. У 1975–1980 роках студіював театральне мистецтво в Ляйпціґу. Під час політичного перевороту в східній Німеччині був активістом опозиційного Лужицького народного зібрання. У 1995–2011 роках був головним редактором газети «Serbskenowiny» («Лужицька газета»). Бенедикт Дирліх є головою Серболужицької спілки діячів мистецтв, членом Саксонського сенату культури, ПЕН-центру Німеччини.\nБенедикт Дирліх– автор поетичних збірок «Зелені поцілунки» («Zelene hubki», 1975), «Третє очко» («Třeće wóčko», 1978), «Нічне чекання» («Nocakowanje», 1980) та інших. Збірка «Третє очко» вийшла в перекладі польською («Trzecie oko», 1978), а збірка «Зелені поцілунки» німецькою мовою («Grüne Küsse», 1980). Українською мовою книжка віршів Бенедикта Дирліхавийшла під назвою «Парабола» (Вінниця, 2010). Низка книжок Бенедикта Дирліхавийшла у двомовному серболужицько-німецькому або німецько-серболужицькому мовному режимі, наприклад: «Три перстені» («Tři pjeršćenje / Drei Ringe», 1990), «Тигр у піжамі» («Der Tiger im Pyjama / Tiger w nócnej košli», 2012).\nУ віршах Бенедикта Дирліхаприсутні патріотичні, інтимні, екзистенційні мотиви. Характерні риси любовної лірики Бенедикта Дирліхавідображені у вірші «Зранку»:\nТи лиш покликала мене\nа я вже висадив вікно\nзаліз до тебе й цілу ніч\nзалишитись у тебе можу\nТепер несу я у кишені\nмаленьку дольку твого серця\nяку недавно відломив\nти спиш так ніби й не було нічого\nСтавлення до свого «ремесла» Бенедикт Дирліхвиразив у вірші «Поети»: «Не можуть мовчати / коли більшість нічого не каже // Поети мусять ректи / щоб думки й почуття / не забрала мутна вода».\nБенедикт Дирліхотримав Медаль видавців Вільної землі Саксонії (2010) та премію ім. Якуба Барта-Чішинського (2011).\nБенедикт Дирліхперекладає українську поезію, зокрема твори Іван Франка, Володимира Лучука.\nУкраїнською мовою окремі твори Бенедикта Дирліхапереклали Володимир Лучук, Іван Лучук, Григор Мовчанюк.\nПереклади віршів Бенедикта Дирліха українською мовою друкувалися журналах «Всесвіт» (1982, № 2) і «Дніпро» (1990, № 10), антології «Зелений Гарц: Молода поезія НДР: Переклади з німецької та серболужицької» (Київ, 1985).


Ларрі Берд (Larry Bird) коротка біографія баскетболіста | Біографії\nЛаррі Берд (Larry Bird) коротка біографія баскетболіста\nЛаррі Джо Берд (1956) – американський баскетбольний гравець, народився у місті Вест Баден, штат Індіана. Серед всієї баскетбольної історії біографія Ларрі Берд виділяється особливо. Баскетболіста обґрунтовано називають одним із найбільших універсальних гравців.\nБерд грав за Університет Індіани з 1975 по 1979 роки. Приєднавшись до «Бостон Селтікс», він був названий новачком року Національної Баскетбольної Асоціації в 1980 році.\nБерд привів команду до звання чемпіона в 1981, 1984, 1986 роках. Тричі баскетболіст був названий найціннішим гравцем у лізі (1984-86).\nВін пішов зі спорту в 1992 році. Проте в біографії Ларрі Джо Берд кілька років були проведені в якості тренера «Індіана Пасерс» (з 1997 по 2000 рік). Берд виграв звання тренера року NBA у своєму першому сезоні. Він став президентом «Пасерс» в 2003 році.\nЛаррі Джо Берд


В Бабченському начально-виховному комплексі відкрито дошкільну групу з цілоденним перебуванням. �������������� ������� �������� �����������\nВ Бабченському начально-виховному комплексі відкрито дошкільну групу з цілоденним перебуванням.\nСереда, 20 серпня 2014, 17:38\n20 серпня в Бабченському навчально-виховному комплексі відбулося відкриття дошкільної групи на 20 дітей з цілоденним перебуванням.\nВ заході взяли участь директор департаменту освіти та науки облдержадміністрації Максим Дойчик, голова райдержадміністрації Ярослава Гоголь, голова районної ради Михайло Головчук, заступник начальника управління департаменту освіти і науки облдержадміністрації Марія Мрічко, начальник управління освіти, молоді та спорту райдержадміністрації Іван Дрогомирецький, Бабченський сільський голова та місцеві жителі. Гості урочисто перерізали стрічку, після чого усі присутні мали нагоду оглянути нове приміщення, де будуть перебувати дошкільнята, поспілкувалися з працівниками навчально-виховного комплексу та батьками.\nДо привітального слова приєдналася голова райдержадміністрації - депутат обласної ради Ярослава Гоголь: «Я дуже дякую вам за сьогоднішнє свято. Хочу подякувати всім, хто приклав своє зусилля до відкриття цієї дошкільної групи, побажати вам миру та спокою, а вашим дітям здоров’я, щоб вони виростали справжніми Українцями, тому що за ними наше майбутнє, за ними розквіт нашої країни. А ми, як района влада, будемо й надалі допомагати вам». Привітали батьків та дітей також голова районної ради Михайло Головчук та начальник управління освіти, молоді та спорту райдержадміністрації Іван Дрогомирецький.\nПерша черга Бабченської ЗОШ І-ІІІ ступенів була здана в експлуатацію у 2002 році. Завершено будівництво у 2012 році, що дало змогу реорганізувати її в навчально-виховний комплекс. В даний час в Бабченському НВК навчається 327 дітей, в дошкільній групі 20 дітей дошкільного віку .\nЗ 1 вересня 2014 року при Бабченському навчально-виховному комплексі буде функціонувати дошкільна група з цілоденним перебуванням на 20 дітей. За кошти обласної влади придбанні дитячі меблі на 20 тис. грн., зроблено дитячий майданчик за 12 тис грн. Допомогу у відкриті дошкільної групи надала місцева громада та громада. Районна влада вирішила питання фінансування на утримання та харчування дошкільної групи.


Що дасть Україні зростання світових цін на нафту | UkrLentaNews\nСьогодні одразу дві установи підвищили світовий прогноз цін на нафту на поточний рік, інформує НВ Бізнес.\nЦе позитивна новина для країн-експортерів, у тому числі і для України. Олег Устенко, виконавчий директор Міжнародного фонду Блейзера, очікує, що динаміка експортної групи, яка є в України, включно з металом, хімію і зерном, ітиме по висхідній. “Якщо йде збільшення цін на товарних ринках, а тим більше по такому чутливому товару як нафта, то підтягуються інші ціни”, – підкреслює Устенко.\nЗа словами Дениса Сакви, старшого аналітика інвесткомпанії Dragon Capital, нафта є важливим компонентом витрат і в агросекторі та в секторі ЗРС. Тому вищі ціни на нафту будуть “тиснути” на виробничі витрати, забезпечуючи підтримку цінам у цих сегментах.\nУ цьому році очікується зростання ВВП України на рівні 2%, і зміна світової кон’юнктури має розвіяти сумніви навіть у найбільш скептично налаштованих економістів. Устенко нагадує, що аналогічна ситуація з цінами на нафту у світі була в кінці минулого року. Саме завдяки такій зміні цін на світових ринках, українська економіка зросла не на 1,5% за підсумками 2016 року, а на 2,3%.\nОпубліковано в рубриці Економіка, Найголовніше, Події, Світ Мітки: ВВП України, економіка України, зросттання цін на нафту, Устенко, Ціни на нафту\n« Тисячі словаків вийшли на демонстрацію проти корупції\nУкраїна та Молдова зацікавлені у реалізації нових проектів в аграрній галузі »


Якого ще Дубілета вам не вистачає? | Народный блоггер\nЯкого ще Дубілета вам не вистачає?\nСвята сила Фейсбука – чому знову я??\nКожен раз, коли я стикаюсь з державними органами, отримую якусь ганебну ситуацію, через яку не можна просто переступити.\nЦього разу мені всього лише потрібно були виписати померлу людину. Після першого звернення до “оцифрованого” ЦНАПу з’ясувалося: щоб отримати один папірець – треба заповнити купу інших. Але ж ладно, заповнив, сплатив квитанцію на 13,60 через monobank beta, від якого, згодом прийшов мотивуючий лист, що тепер паперові квитанції з мокрою печаткою непотрібні – всі основні державні органи підключені до сервісу check.gov.ua – через який вони зобов’язані перевіряти сплату за адмінпослуги і більше НЕ ВИМАГАТИ НІЯКИХ ОРИГІНАЛІВ.\n“Ні, нам потрібен оригінал” почув я спочатку від консультанта ЦНАПу АНД району Дніпра, а потім і від “державного” реєстратора ЧЕНЧИК О.М.\nВ якій державі ви живете?? Для кого приймаються закони, для кого робляться всі ці сервіси, всі ці реєстри, які покликані поліпшити життя громадян, зменшити кількість папірців, а насправді перетворюються знову на купи довідок, заяв, квитанцій, оригіналів та їх копій??\nА якісь недолугі безграмотні клуши на місцях перетворюють всі ці потуги на лайно…\nДискусія не получилась. Я їй слово – вона мені два. Слухати доводи від “чєрні” такі посадовці не звикли. Мої спроби щось довести закінчилися високомірним “Я напишу вам відмову”.\nВ мене питання, що робиться з людьми, коли вони отримують навіть найменшу посаду, що дає владу над іншими людьми? Чому вони починають дивитися на людей, як на гімно. А головне – ЧОМУ МИ ЇМ ЦЕ ДОЗВОЛЯЄМО? Постанова кабміну від 24 грудня 2019 р. № 1113 діє вже більше півроку, але вони все одно, з віслюковою впертістю вимагають “оригіналів з мокрою печаткою”, користуючись зовсім іншою постановою від 2016 року. І ВСІ НЕСУТЬ!!!!!\nПотрібен Горобець, щоб на ньому ця неправомірна практика припинилась?? А нахабну регістраторшу звільнили, як це було останнього разу, коли мені знову робили нерви та вимагали “довідку на довідку”.\nКоли ви, люди, хоч трохи навчитеся захищати свої права та здобудете трохи гідності?\nВ листі Монобанку є інструкція як діяти, якщо знаходяться клерки, які “не погоджуються” з постановами кабміну. “Якщо хтось зі списку перерахованих вище органів вимагає паперову квитанцію — зателефонуйте на гарячу лінію 1545, і цьому органу проведуть додаткове роз’яснення ”\nОК, виявилось, що це гаряча лінія кабміну. Після очікування близько 12 хвилин мене розпитали про суть звернення та зареєстрували заяву, щоб… що? Перенаправити на відповідний орган який можливо на це відреагує? Ніхто нікуди не дзвонить та нічого не пояснює. Не обманюйте людей…\nЩе пару скарг накатав в міськраду та безпосередньо в ЦНАП, але на те мало сподівань. Схоже, прийдеться звертатися до суду, як і останнього разу.\nХтось інший пішов би і сплатив 13,60 ще раз, але я просто не можу!\nЦіна ПИТАННЯ – 13 грн. 60 копійок. (Тринадцять гривень). Через недолугу самовпевнену клушу, яка уявила себе бозна ким, знаходиться не на своєму місці і повинна бути звільнена НЕГАЙНО, вже закрутилася державна машина з опрацювання звернень, скарг, реєстрацій, консультацій, відповідей, судів, секретарів, клерків, які отримують зарплату, витрачають час, папір, електроенергію, пальне. Все це, щоб довести що людина некомпетентна, порушує права інших громадян, не знає законів, витрачає гроші платників податків марно. Уявіть собі, який екологічний слід тягнеться за тупістю та непрофесіоналізмом однієї людини!!\nВсе ваше “цифрування”, “автоматизація”, “держава в смартфоні” у відремонтованих “пореформованих” кабінетах перетворюється ось такими кадрами на “гарбуз”\nКоли ефективність та досвід стане головним критерієм кадрової політики, а покарання за порушення – не просто словами, тоді можливо щось зміниться в цій країні.\nПродовження цієї історії. Звернення на гарячу лінію кабміну такі спрацювало.\nМені передзвонив начальник ЦНАПу та запропонував звернутися повторно до реєстраторів, з копією квитанції. Якщо буде повторна відмова, зателефонувати йому та все буде вирішено в телефонному режимі.\nПоки сидів там, наочно побачив що таке “діджиталізація” в українському виконанні. Реєстратори не знають англійську клавіатуру. Доступ до реєстрів відбувається через веб-інтерфейс, навіть без використання безбечного https протоколу… Тобто зламати це та зіпсувати (або змінити) реєстри – немає ніякої проблеми. Просто це поки що нікому не було потрібно…\nВрешті решт мою квитанцію прийняли, але відмови іншим громадянам триватимуть, тому що проблема не вирішена системно, а лише індивідуально.\nРегістратори (напевно, з юридичною освітою) і далі ігноруватимуть закони у вигляді постанов кабміну і хтось мусить судитись, але вже не я…\nПредыдущая статьяНова програма Кабміну – антиекологічна\nСледующая статьяПоменяет ли криптовалюта архитектуру мировой экономической системы?


Запахло хрущовською кукурудзою, недобитими лисенками і поетичними вечорницями у "поштових скриньках" з ракетно-ядерним ухилом. А ще -- нафталіном. Відбувся, себто, зв'язок часів. Відбувся, учергове, як нагадування, що фіра й досі у тому ж болоті.\nА мені принагідно згадалося припущення московського аналітика: "Старосвітські моралісти кільканадцять разів поміняють свої ідеологічні симпатії, але ніколи не приймуть естетично-смакового перевороту. Можливо, одна з проблем української культури в тому, що ви досі не заманіфестували офіційного розлучення із шістдесятництвом?".\nНе виключено, що він мав рацію. Шістдесятники, як відомо, завше економили на стилі. Якщо харизматичні постаті московської фронди 60-70-их років (Окуджава, Вознесенський, Висоцький) таки спромоглися врешті-решт виробити власний салонний шарм, то в Україні усі пакувальні претензії невибагливі ідеалісти вважали сферою компетенції лукавого департаменту. Хоча вже у ту світлозубу, комсомольсько-будзагонівську добу було відомо, що саме стиль є наріжним каменем кожної гуманітарної стратегії. Якщо вона, зрозуміло, претендує на щось вартісніше, аніж перепризначення політичних гасел та ярличків на штиб "ворог українського народу". Читаючи літературний доробок когорти бунтівників-романтиків, розумієш: до хлопців і дівчат приходила творча пруха і довго не попускала. Але пертися можна по-різному. Зокрема -- тупо й несмачно. Позаяк стиль -- тонке тіло сущого, астральна примара культурницького терену. Хутірською матнею його не впіймати навіть на злеті молодої наснаги. Натомість, естетичний фасад нації вибудовується виключно стильовими засобами і технологіями особливих "способів висловлювання". Посилання ж на визвольно-історичну місію і босоноге дитинство тут мало допомагають. Точніше: не допомагають зовсім.\nТе, на що не спромоглися шістдесятники, могло бути надолужено тільки через подолання спадку їхньої нестильовости та етнографічности. Але тут уже показав роги вітчизняний консерватизм, базований не стільки на шляхетних традиціях, скільки на небажанні жодних змін, вкоріненому у свідомости гречкосіїв з часів хана Бабая. Великий Світ прийшов до нас метафізикою кокакольних бонусів, парафіновими обличчями реклами, крилатими прокладками і "Тефалями", що безугавно думають про нас. Нажахані наступом "хижих речей століття", нові покоління сільських дітей (інших людських ресурсів україномовности ми, як відомо, практично не маємо) притулилися до потрісканих парсун колишніх фрондерів і визнали небуденним модернізмом провінційні мавпування Еліота і Павнда.\nВідповідно, вони прийняли їхню нестильовість і натужний романтизм за матричну схему і відмовилися від технологічних підходів до культури. Й таким робом відмовилися від інструментарію, що єдино був спроможним зробити українську культуру конкурентноздатною. Не будемо наводити довгий перелік тих, кого щиро потішила така консервація вітчизняної цивілізаційної непритомности. Наслідки ж її можна побачити на всіх каналах ТБ й почути на всіх ефемківських частотах. Адже у змагальних іграх постмодерного світу ніхто нікому не дасть халявної павзи ані для оплакування язичницької стихії, ані для романтичного заціпеніння.\nА містичний шлюб молодої сучукркультури з перестарілим шістдесятництвом усе ще триває. Зрештою, вони можуть жити разом довго й щасливо. От тільки дітей у них не буде.


Моя освіта - реферати, конспекти, доповіді→Бізнес→Як провести інвентаризацію?\nБагато починаючі фахівці задаються питанням, як провести інвентаризацію. Щоб уникнути ускладнень і можливіпомилок при виконанні цієї копіткої роботи, слід детально вивчити нормативну базу, пов’язану з питаннями інвентаризації, усвідомити поняття, сутність та цілі проведення інвентаризації, а також дослідити порядок її проведення.\nПід інвентаризацією розуміють перевірку майна і зобов’язань, яка здійснюється для забезпечення достовірності відомостей бухгалтерського обліку та звітності. У процесі проведення інвентаризації уповноважені особи збирають, аналізують і підтверджують наявність необхідних документів та майнових об’єктів.\nСеред основних цілей, на які спрямована інвентаризація, варто відзначити наступні:\nпідтвердження наявності майна для забезпечення його збереження;\nвиявлення присутності неврахованих об’єктів;\nуточнення кількості та характеру матеріально-виробничих ресурсів, які використовувалися при виробничих заходах;\nпорівняння даних про наявність об’єктів майна в натурі з інформацією, що стосується результатів синтетичного та аналітичного обліку, наприклад відомостей про недостачі або знайдених надлишки;\nперевірка правильності та повноти складання облікових документів;\nперевірка оцінки товарно-матеріальних ресурсів з урахуванням їх ринкової ціни та стану;\nперевірка відповідності процедур експлуатації засобів і використання нематеріальних активів встановленим вітчизняним законодавством правилам.\nДо переліку об’єктів, що підлягають перевірці, включаються:\nмайно юридичної особи;\nнематеріальні та інші активи;\nорендоване і збережене майно;\nмайно, яке за будь-яких причин не було враховано.\nСпівробітникам організації важливо знати не тільки про те, як правильно провести інвентаризацію, але і про те, коли необхідно цей захід. У число законних підстав для проведення інвентаризації законодавець включає такі обставини, як:\nнастання періоду складання річної звітності;\nвиявлення факту розкрадання;\nпошук відомостей про наявність шахрайства або псування майна компанії;\nреорганізація юридичної особи;\nнаступ стихійного лиха, пожежі або іншого НС.\nОрганізації, які потребують обліку об’єктів майнового комплексу та грошових коштів, можуть проводити повну або часткову інвентаризацію.\nОсобливості часткової інвентаризації\nРежим часткової інвентаризації може застосовуватися співробітниками організації, якщо їм необхідно уточнити дані, пов’язані з обліковими відомостями по окремому ділянці магазину або складу. Також вона застосовується, коли потрібно усунути розбіжності між реальними залишками товарів і залишками, зафіксованими в інформаційній базі.\nЧастковий облік може здійснюватися співробітниками в робочий час. У процесі перевірки вони оформляють специфікацію інвентаризаційного опису, куди вносять облікові залишки по кожній позиції товару.\nСпецифіка процедури проведення повної інвентаризації\nПовноформатна інвентаризація потрібно у випадку, якщо організація повністю припиняє свою торговельну діяльність. В описі і відомостях фіксуються дані про залишки товару, що знаходяться на складі.\nТаку перевірку слід проводити в неробочий час. Правильний підбір періоду проведення облікових дій дозволить співробітникам уникнути небажаних перерв у роботі. Магазини, як правило, проводять інвентаризацію вранці до відкриття або вночі. Якщо товарний асортимент досить широкий, то рекомендується здійснювати роздільний облік товарів по кожному торговому відділу.\nФахівці, відповідальні за проведення облікових дій, які бажають з’ясувати, як провести інвентаризацію, повинні вивчити основні правила проведення обліку майна і грошових коштів. До таких правил слід віднести обов’язок фахівця з попередньої перевірки описів, інвентарних карток, інвентарних книг, регістрів, технічних паспортів, документів на основні засоби. Якщо будь-які з названих паперів відсутні, то необхідно зайнятися їх своєчасним оформленням.\nПісля огляду об’єктів інвентаризації комісія заносить їх характеристики в спеціальні описи. Слід фіксувати найменування, призначення, номери, показники і ступінь зносу об’єктів максимально повно і точно. При виявленні помилок в бухгалтерських документах відповідальні особи повинні відзначати їх у інвентаризаційного опису. Важливо стежити за фіксацією об’єктів, які раніше не поставлених на облік.\nПідготовка облікової системи\nПерший етап обліку передбачає вибір періоду проведення інвентаризації, який слід визначати виходячи з часу мінімального завантаження організації. При проведенні обліку важливо виключити перемішування товарних запасів.\nПерерахунок слід проводити швидко і точно. Рекомендується скористатися штрихкодами, які дозволять безпомилково ідентифікувати товари. Співробітники, перераховуються товар, можуть розділитися на дві групи. Перша група буде зайнята перерахунком об’єктів і наклейкою штрихкодів, а друга – скануванням штрихкодів і введенням відомостей про кількості товару в юридичну документацію.\nАналіз результатів обліку\nСпівробітники перевіряють, чи немає розбіжностей у залишках товарів. Звіряють дані про розкрадання в залишках. Також проводиться контрольний перерахунок. Якщо при перевірці були виявлені розбіжності, то слід призначити додаткову неповну інвентаризацію. Така перевірка дозволить виявити причини і точні обсяги розбіжностей.\n« Як можна заробити вдома? Як подати оголошення? »


Поради психолога - Сайт Возсіятського ліцею\n25 СПОСОБІВ ДІЗНАТИСЬ У ДИТИНИ ЯК У НЬОГО СПРАВИ В ШКОЛІ\n(шпаргалка для батьків)\nЩо найкраще з того, що сталося з тобою сьогодні в школі? Що найгіршез того, що сталося з тобою сьогодні в школі?\nСкажи мені, що тебе сьогодні змусило сміятися?\nЯкби ти міг вибрати, з ким би ти хотів сидіти в класі? А з ким би точно нехотів сидіти? Чому?\nРозкажи мені про саме гарне місце в школі.\nЯке саме дивне слово, яке ти почув сьогодні? Або, можливо, хтось щось дивне тобі сказав?\nЯкби ми запросили сьогодні твого вчителя до нас в гості, що б він мені розповів про тебе, як думаєш?\nКому ти сьогодні допоміг? Чи, може, хтось тобі сьогодні допоміг?\nЧи був сьогодні момент, коли ти відчував себе найщасливішим?\nЧи було тобі сьогодні дуже нудно? Чому?\nЯкби інопланетяни прилетіли в ваш клас, що б ти їм розказав?\nЗ ким би ти хотів пограти на перерві з числа тих, з ким ти ще ніколи не грав?\nРозкажи мені про щось хороше, що сталося з тобою сьогодні.\nПро що б ти ще більше хотів дізнатися в школі?\nЧого тобі найменше хотілося б робити в школі?\nЗ ким в своєму класі ти міг би вести себе краще?\nДе ти найчастіше граєшся на перервах?\nХто найсмішніший учень у вашому класі? Чому він такий смішний?\nЯкби завтра ти став вчителем, що б ти зробив?\nЯк ти думаєш, може, хтось із вашого класу повинен піти зі школи? Чому ти так думаєш?\nРозкажи мені про три різні ситуації, в яких ти сьогодні в школі використовував олівець.\nЯкби ти міг помінятися з кимсь в класі місцями, хто б це був? Чому?\nЯкби твій портфель вмів розмовляти, що б він розказав про тебе сьогодні?\nДорогі батьки, пам¢ятайте, що ви самі запросили мене до своєї родини. Колись я залишу батьківську оселю, але до того часу навчіть мене, будь ласка, мистецтва бути людиною.\nУ своїх очах світ виглядає інакше, ніж у ваших. Прошу вас, поясніть мені: що? коли? і чому? – кожен із нас у ньому має робити.\nМої ручки ще маленькі – не очікуйте від мене досконалості, коли я застилаю ліжко, малюю, пишу або кидаю м¢яча.\nПрошу, не робіть усього за мене, бо я виросту переконаним у своїй неспроможності виконувати завдання згідно з вашими очікуваннями.\nЯ вчусь у вас всього: слів, інтонацій голосу, манер. Ваші слова, почуття і вчинки повертатимуться до вас через мене. Тому навчіть мене, будь ласка, найкращого. Пам¢ятайте, що ми разом не випадково: ми маємо допомагати один одному.\nУ дітей настає криза, пов¢язана з бажанням здобути самостійність, звільнитися від батьківської опіки, з¢являєтьься страх перед невідомим дорослим життям.\nЗростає дух незалежності, який впливає на стосунки підлітка в сім¢ї, у школі.\nПідліток дуже враздливий і легко піддається впливам як позитивним, так і негативним.\nЗ¢являються нові авторитети.\n5 способів любові\nДіти по-різному відчувають любов, але кожна дитина потребує її. Існує 5 способів (основних), якими діти виражають любов:\nЯкщо в сім'ї декілька дітей, то навряд мови їхньої любові співпадають. У дітей різні характери, і любов вони сприймають по-різному.\nЗ кожною дитиною необхідно говорити на її рідній мові любові. Але для того, щоб успішно впровадити даний підхід, нам необхідно ще раз\nпідкреслити необхідність безумовної любові до дитини.\nДотик - один із найважливіших проявів любові людини. У перші роки життя дитини необхідно, щоб дорослі брали її на руки, обнімали, гладили по голівці, цілували, садовили її на коліна тощо. Тактильна ласка однаково важлива як для хлопчиків, так і для дівчаток. Тому, коли ви виражаєте свою любов за допомогою ніжних дотиків, поцілунків, цим можна сказати набагато більше, ніж словами «Я тебе люблю».\nСлова заохочення. Коли ми хвалимо дитину, ми дякуємо їй за те, що вона зробила, чого досягла сама. Проте не треба хвалити дитину надто часто тому, що слова втратять усю силу і сенс. Пам'ятайте, що кожна похвала має бути обгрунтованою та щирою. У спілкуванні з дитиною намагайтеся говорити спокійно і м'яко, навіть тоді, коли ви незадоволень Слід менше вимагати від дитини і частіше просити її: «Ти не міг би...», «Може зробиш...», «Мені було б приємно, коли ти...». Якщо у вас вирвалося грубе зауваження, слід вибачитися перед дитиною. Пам'ятайте, що постійна критика шкодить їй; бо вона аж ніяк не є доказом батьківської любові. Кожного дня даруйте дитині приємні слова підтримки, заохочення, схвалення, ласки, які свідчитимуть про любов до неї.\nЧас - це ваш подарунок дитині. Ви ніби говорите: «Ти потрібна мені, мені подобається бути з тобою». Іноді діти роблять погані вчинки саме з метою, щоб батьки звернули на них увагу: бути наказаним все ж краще, ніж бути забутим. Проводити час разом - значить віддати дитині свою увагу сповна. Форми сумісного проведення часу в кожній сім'ї різні: читання казок, бесіда за сімейною вечерею, гра у футбол, ремонт машини, допомога на дачі тощо. І як би ви не були зайняті, хоча б кілька годин на тиждень подаруйте не лише хатнім справам, телевізору, іншим власним уподобанням, а в першу чергу - своїй дитині.\nПодарунок - це символ любові тоді, коли дитина відчуває, що батьки дійсно турбуються про неї. Багато батьків використовують подарунки, щоб відкупитися від дитини. Діти, які одержують такі подарунки, починають думати, ніби любов можна замінити різними речами. Тому пам'ятайте, що справа не в кількості. Не намагайтеся вразити дитину ціною, розмірами і кількістю подарунків. Якщо ви хочете віддячити дитині за послугу - це плата, якщо намагаєтеся підкупити її - хабар. Справжній подарунок дається не в обмін на щось, а просто так. Сюрпризами можуть бути тільки різдвяні подарунки та подарунки до дня народження. Інші подарунки краще вибирати з дітьми, особливо якщо це одяг. Подарунки не обов'язково купувати, їх можна знаходити, робити самим. Подарунком може стати все що завгодно: польові квіти, камінчики, чудернацької форми гілочки, пір'їнка, горішок тощо. Головне -придумати, як його подарувати.\nДопомога. Материнство та батьківство багато в чому подібні до професій, і дуже нелегких. Можна сказати, що кожний з батьків несе відповідальність за виконання довгострокового (принаймні до досягнення дитиною 18 років) контракту, що передбачає ненормований робочий день. Кожного дня діти звертаються до вас із різноманітними запитаннями, проханнями. Завдання батьків - почути їх і відповісти на них. Якщо ми допомагаємо дитині й робимо це з радістю, то душа її наповнюється любов'ю. Якщо батьки буркотять і сварять дитину, така допомога її не радує. Допомагати дітям - не означає повністю обслуговувати їх. Спочатку ми дійсно багато робимо за них. Проте потім, коли вони підростуть, ми мусимо навчити їх всьому, щоб і вони допомагали нам.\nНа кожному етапі розвитку дитини ми використовуємо різні «мови» нашої любові. Тому для батьків важливо обрати саме ту «мову» (дотик, слова заохочення, час, подарунки, допомога), яка веде до серця дитини.


Британський Фінтех-стартап Revolut, заснований українцем Владиславом Яценко і росіянином Миколою Строновським, залучив $500 млн в новому венчурному раунді. Стартап отримав оцінку $6 млрд, пише The Telegraph.\nПровідним інвестором раунду став фонд Technology Crossover Ventures, який міг вкласти близько $150 млн. Японський SoftBank також був зацікавлений в інвестиціях, але, як пише видання, переговори припинилися.\nRevolut залучив фінансування шляхом продажу нових акцій. Передбачалося також залучити додатковий борг у розмірі $1 млрд.\nПоки що стартап не оголосив про закриття угоди, але на цьому тижні повинен виступити з офіційною заявою.\nУ попередній раз Revolut залучав кошти у 2018 р., оцінка тоді склала $1,7 млрд. Сума угоди становила $250 млн, а лід-інвестором виступив DST Global.\nЗа даними видання, на сьогодні у Revolut близько 10 млн клієнтів, однак компанія залишається збитковою. Що, втім, не заважає інвесторам конкурувати за можливість придбати її акції.\nRevolut працює подібно онлайн-банкам: кожен клієнт отримує карту, яку можна використовувати в багатьох країнах.\nФінтех-стартап Revolut — це альтернатива банкам без відділення. Сервіс прибирає всі оплати за обмін валют, так що можна висилати, обмінювати й витрачати гроші по всьому світу без додаткової оплати.\nRevolut не бере комісію при обміні валют, а користувачі отримують мультивалютну дебетову карту. Клієнти можуть користуватися тільки віртуальною картою або замовити фізичну.


На сесії у Шацьку власники корів відстоювали громадське пасовище - Район Шацьк\nНа сесії у Шацьку власники корів відстоювали громадське пасовище\nНа черговій сесії Шацької селищної ради, яка відбулася 22 квітня, депутатам таки не дали сумувати.\nМажорний настрій народним обранцям одразу біля входу задала делегація із майже двох десятків шачан, яка зібралася біля входу в селищну раду. Причину такої активності місцевих жителів депутати дізналися уже на початку сесії, за пропозицією голови селищної ради Сергія Карпука поставивши питання жителів першим у порядку денному, пише газета «Новий погляд+».\nПроте у сесійну залу через карантинні обмеження впустили лише чотирьох представників. Один з них – Віктор Карлюк – і озвучив причину звернення.\n«Біля селищної ради зібралися люди, які утримують у своїх господарствах корів. Всі знають, що після розпаювання в Шацьку лишилося мало вільної землі, і людям нема де пасти корів. Ми просимо, щоб в урочищі Циглині селищна рада зарезервувала землі та зробила громадське пасовище», – розповів чоловік.\nЗа словами Віталія Юрчука, начальника відділу земельних відносин Шацької селищної ради, в цьому урочищі є п’ять земельних ділянок, які належать селищній раді, та одна ділянка в державній власності загальною площею близько 30 гектарів. На цих ділянках і пропонується зробити громадське пасовище (відповідну заяву від Якова Міліщука й розглядали на сесії). Проте шачани стверджують, що це – мало, і територія громадського пасовища має бути більшою.\nСергій Карпук запропонував власникам корів спільно з членами комісії виїхати на місце та подивитися, які є вільні площі та подати свої пропозиції до селищної ради, аби та могла запустити процес оформлення документації під громадське пасовище.\nОкрім того, шачани обурені тим, що тепер одна з земельних ділянок, на яку люди скидали гроші (зібрали 3600 гривень), щоб викопати ставок, огороджена одним з жителів Шацька. Сергій Карпук розповів, що розмовляв із чоловіком, який поставив паркан, і той запевнив, що претендувати на земельну ділянку не буде, якщо йому дадуть рівноцінну.\nЗрештою, депутати підтримали рішення зарезервувати шість земельних ділянок для громадського пасовища.\nТеги: #Шацька селищна рада, #Сесія, #Пасовище, #Депутати\nШкода, що Дударчук Микола із синами не потрапив до залу засідань....\n10:00 ФОТО В Шацьку визначили кращих спортсменів з вуличного тренування – воркауту 432\n14:40 Розповіли, що робити влітку на Шацьких озерах 3071\n13:00 У Піщанському клубі привітали найрідніших з днем матері онлайн 427\n16:55 Вражає молодих: українців попередили про новий вид коронавірусу 853\n11:45 У Шацьку притягнуть до відповідальності продавців за незаконний збут риби 1208


На Закарпатті сталася масова бійка між циганами. Обирали барона / Суспільство - Прозак\nТут відбувалися вибори барона і цигани не зійшлися на кандидатурах.\nЯк повідомили в поліції області, вони отримали повідомлення про бійку і виїхали на місце. Саме поліція не дала поширитися бійці мож двома протилежними таборами. Наразі слідчо-оперативна група встановлює всі причини бійки. Вікторито кримінальне провадження за статтею "Хуліганство".\nПоліція повідомила, що одного постраждалого в бійці доставлено в лікарню з розбитою головою.\nЄ інформація, що всього в бійці постраждало 7 чоловік.\n0 Prozak.info 16:27 | 07 Серпень 2018 | Суспільство


Майдан - Відсутність “боротьбізму” зменшує шанси Ющенка на перемогу\nОлександр Сіромаха: Відсутність “боротьбізму” зменшує шанси Ющенка на перемогу\nВерсія до друку // Редагувати // Стерти // URL: http://maidan.org.ua/static/mai/1076490629.html\nВіктор Ющенко крок за кроком, день за днем втрачає шанси на перемогу. В економіці є поняття “альтернативної вартості”, тобто втрачених доходів у результаті обрання тієї чи іншої стратегії. Суспільні відносини в екномічній і політичній сферах діють за схожими законами. Ось і Ющенко, консервуючи ситуацію і власний рейтинг, щодня втрачає. Втрачає голоси, що могли б бути додані до цього рейтингу.\n“Розчарування Віктором Ющенко” – так можна назвати теперішній етап розвитку української політики. Розчаровуються Віктором Андрійовичем його численні прихильники, які все ніяк не дочекаються хоч якоїсь конкретики в словах і діях головного (поки що) претендента на президентську посаду. Але ці люди, або принаймні більшість з них, розуміючи, що альтернативи нема і бути не може, навряд чи все ж проголосують не за Ющенка. Головне – розочаровуються ті 25-30%, які довіряють Ющенку, але ще не настільки, щоб проголосувати за нього.\nВсе більше скептицизму щодо перемоги Віктора андрійовича відчувається в статтях провідних українських журналістів (навіть симпатиків Ющенка), все частіше можна почути претензії і незадоволення діями лідера народної довіри спілкуючись з його потенційними виборцями.\nЩо стало причиною цьому загрозливому для всієї країни явищу (а вже мало хто заперечує, що поразка Ющенка може стати останньою поразкою демократії і незалежності України)?\nЗвичайно, можна казати про психологічний фактор. Відчуваючи, що зовсім скоро вирішуватиметься доля країни, люди просто все більше “мандражують”. Зростає напруга, зростає страх, що “кучма” не закінчиться. Цей страх і ця напруга підсилюються з кожним черговим випадом провладних сил, так як ці випади стають дедалі жорсткішими, безпринципнішими, антизаконними.\nЗвичайно, можна казати про манипуляцію суспільною свідомістю через підконтрольні владі ЗМІ. І це має місце. Влада багато чому навчилася. Приміром, зрозуміла, що технологія замовчування в наших умовах в сто разів ефективніша за технологію чорного піару. Але. Питання інше. Чи є, що замовчувати?..\nТа все ж головною причиною загрозливої (а не переможньої, як переконують Ющенка його соратники) консервації рейтингу “надії нації” є його власні дії (або, точніше, бездіяльність). Чудовий аналіз того, що мав зробити, але не зробив Ющенко та його команда, щоб перетворити Віктора Андрійовича на справжнього політика національного масштабу, зроблено С. Рахманіним в останньому номері “Дзеркала тижня”, тож не будемо повторюватись. Але головний висновок, до якого підводить автор статті, все ж зробимо – Ющенко так і не навчився елементарним принципам політичної боротьби. Він хоче виграти президентські вибори, але при цьому не хоче з бджіловода і художника перетворюватися на політика і справжнього лідера.\nЩо заважає Віктору Андрійовичу змінити позу “лєжачего нє бьют” на активну, послідовну боротьбу за президентську посаду і долю країни? Відсутність бійцівських якостей могла б бути компенсована гарною командою. Але й тут промах. “Команда” Віктора Андрійовича – це сіра маса політичних невдах, які примкнули до нього через загрозу власної політичної смерті. І дуже рідко на цьому сірому фоні можна побачити острівки індивідуальності, такі як Тарасюк, Єхануров і... Чорновіл.\nІ дії останнього лише підсилюють відчуття занепокоєності щодо перемоги демократичних сил на чолі з Ющенко на наступних виборах. Так, Тарас – гаряча і емоційна людина, так, він часто не згодний з “політикою партії”. Але хіба це погано? Хіба погано, що в той час, як підлабузницьке оточення Ющенка бездієво чекає, коли ж до їх лідера припливе перемога, і вони зможуть отримати довгоочікувані посади і дивіденди, хоч хтось з цієї аморфної істоти під назвою “Наша Україна” побачив зростаючу небезпеку поразки і підняв аварійний дзвін?\nНі, не власні “переоцінені” амбіції, не хвороба “боротьбізму” абощо змусили Тараса Чорновола робити гучні заяви. До цього його винудило відчуття критичності ситуації. Цілком справедливе розуміння того, що тактика чекання, обрана командою Ющенка, вже сьогодні призвела до реальної загрози втрати перемоги. Тарас, не докричавшись до Віктора Андрійовича, перебуваючи в його фракції, намагається привернути увагу до загрозливої ситуації своїм виходом з команди ющенківців.\nНайдемократичнішій фракції парламенту явно бракує демократії, якщо будь-які дії і заяви, що йдуть в розріз з обраною “лінією партії” викликають такий шквал відвертих образ і засуджень, який обрушився на Чорновола після його заяви. Сам же Тарас сказав наступне: «...в цій президентській кампанії я маю намір голосувати за Віктора Ющенка. І в посильний спосіб сприятиму його перемозі, агітуючи за нього...» Тим самим відкинувши усі безпідставні звинувачення у зрадництві і власній амбіційності.\nТарас як справжній патріот чудово розуміє, що єдиним шансом для виживання України як демократичної і суверенної держави є перемога на наступних виборах Віктора Ющенка. І як справжній політик, він розуміє, що перемога на очах випливає з рук Ющенка. Тому його дії – це цілком адекватна реакція на ситуацію, що склалася в країні і всередині “Нашої України”. Демократія в найбільшій фракції парламенту (а вона має стати ембріоном, з якого народиться демократія в усій країні) залишається до тих пір, поки в ній є такі політики, як Тарас.


6 основних причин появи прищів – Любов + Мода, біжутерія, випускні сукні, стосунки, тести та розваги для дівчат\nГоловна > Мистецтво привабливості > Догляд за обличчям > 6 основних причин появи прищів\nЧасто складається враження, що жирна шкіра була створена природою лише з однією метою – ускладнювати нам життя ненависними прищами, що з’являються в непідходящий момент, широкими порами, тьмяністю і постійним блиском. Однак не все так погано: все поправимо, якщо знати ворога в обличчя.\nЩоб боротися з прищами більш ефективно, необхідно для початку встановити основну причину їх появи, а потім підбирати програму догляду.\nПерша причина: Гормональний сплеск\nЯкщо ви недавно були підвищені на посаді або почали вести великий проект, ви можете помітити більше прищиків на своєму обличчі, ніж зазвичай. Дослідники з’ясували, що близько 20% жінок, які активно займаються своєю кар’єрою, стикаються з проблемою підвищення концентрації чоловічих статевих гормонів в крові, під впливом яких сальні залози починають працювати більш активно, виділяючи більше шкірного жиру. Гормональні порушення також можуть свідчити про розлади ендокринної системи.\nДруга причина: Мобільні телефони\nВи помітили, що прищі часто атакують одну сторону обличчя на одному і тому ж місці – на підборідді, біля скроні, на щоках? Всьому провиною мобільний телефон. Здивовані? Справа в тому, що його екран (особливо якщо це сенсорний телефон) є ідеальним накопичувачем бактерій з твоїх рук і різних поверхонь, де він лежав (робочий стіл, сумочка). Навряд чи вашому обличчю подобається контактувати з брудними поверхнями. Тому не забувайте ретельно очищати свій мобільний телефон спеціальними спиртовими серветками.\nТретя причина: Стрес\nСім’я, друзі, робота, курси англійської, танці та інше, інше – цікаве, насичене життя може приносити вам задоволення, але деколи вашому організму важко впорається з таким напруженням. У стані стресу наднирники можуть почати виробляти гормон кортизол, який веде до утворення акне. На додаток до всього прищі є причиною додаткового стресу, і ви можете потрапити в замкнуте коло, яке дуже непросто розірвати.\nЧетверта причина: Харчування\nСкажений ритм життя часто змушує нас обходиться перекусами. Піца, булочки, чіпси, шоколадки – не дивно, що підліткові прищі навіть у зрілому віці не дають вам спокою. Шкіра також може реагувати появою прищів на велику кількість гострих спецій, прянощів, кави і алкоголю. Ці продукти збуджують організм, що веде до подразнення сальних залоз і створює додаткові проблеми по догляду за жирною шкірою.\nП’ята причина: Романтика\nБурхлива ніч любові також може залишити на вашому обличчі відбиток у вигляді прищів. Причина – піт вашого партнера і контакт з його шкірою. Коли ви, переповнені любов’ю і ніжністю, використовуєте свого партнера в якості подушки, пригорнувшись своєю щокою до його міцного плеча або грудей, пам’ятайте, що це може позначитися на стані вашої шкіри.\nЗвичайно, відмовлятися від романтики і ніжностей не потрібно, просто після контакту з партнером використовуйте засіб для вмивання, що містить саліцилову кислоту.\nШоста причина: Хаотичний догляд\nВи можете забувати час від часу знімати макіяж і слідувати простим правилам поетапного догляду за шкірою, або бажаючи позбутися від проблеми, робите це занадто завзято, що пересушує вашу шкіру і порушуєте її гідроліпідний баланс різними спиртовмісними засобами. Через такий «догляд» ваша шкіра стає беззахисною перед бактеріями.\nакнезасіб від прищівлікування прищівпозбутися від прищівприщіприщі на обличчі


19 квітня 2021, Київ 00:54\n29 квітня 2015, 15:41\nНеспокійно піднімаю слухавку, коли мені з АТО телефонує друг, що водив мене в дитсадок за руку\nНещодавно з відкритим ротом дивилася передсвятковий ролик на російському «Рен-ТВ». Ні, звісно, я в курсі, що там пропаганда квітне буйним цвітом у всьому, де можна – від псевдоісторичних серіалів до мелодрам про любов (Ґоскіно не спить), але тут вже все було поза межами добра і зла. Тут би навіть Гантер Томпсон позаздрив асортименту психотропних засобів і кинувся переписувати свої «Страх і ненависть».\nУ ролику геніальний сценарист надумав здолати часово-просторовий розлом: помістив сучасних школярів молодших класів прямісінько на передову. Зробив цих дев’ятирічних маминих дітей піхотинцями. От наче щойно сиділи в класі, а тут раз! – і вже біжать у грязюці, і чують передсмертні крики товаришів, обляпуються кров’ю, переступаючи через міни й чиїсь мізки, тягнучи на собі важкопоранених дорослих важких солдатів. Слоган, зрозуміло, якийсь життєствердний і сентиментальний, типу «помні». І якось навіть в голову нарко-режисеру не приходить припустити, що бодай комусь із тих, хто воював у будь-якій війні, навряд хотілося би це «помніть». Скоріше мріялося би забути всі ці кров, страждання й біль, і вже точно не запихати юних нащадків у подібні м’ясорубки.\nЦього року маємо 70-у річницю закінчення Другої світової війни. В СРСР її власницько майже редукували до радянсько-німецької, яку назвали «Вєлікой Отєчєствєнной» (вкравши ім’я, яким 1914 року в Росії охрестили Першу світову). Північно-східний сусід України називає її так і досі.\nЩо ж, цю війну там перетворили практично на релігію. Якщо весь світ навчився вшановувати цю дату спокійно й з повагою, то в Росії все по-іншому. Там це «спасібо-дєду-за-побєду» стало державним культом – трохи слабшим за православ’я, але місцями не менш екзальтованим. Чого лише варта недавня історія покарання «язичницьких плясок»: дівчаток, що затанцювали біля меморіалу Малої Землі в Новоросійську, посадили на 15-10 діб за ґрати за адміністративне правопорушення. «Що за недозволений гуманізм, – верещали поборники скріп, – як то лише на 15-10 діб?! Невже даремно ми садили в тюрму «Пусі Райт»?! У кримінал їх, у кримінал!»\nЗнову ж таки, логічним було би припущення, що діди – чи то пак прадіди – цих самих дівчат якраз і воювали за те, аби їхні правнуки мали можливість вільно танцювати там, де їм заманеться. Але де праведне обурення, а де логіка. Причому, якщо попросити кого-небудь із особливо активних клікуш, що вимагають довгострокового ув’язнення дівчатам (одній із них років п’ятнадцять), назвати хоча б одного з тих, хто командував Другим Білоруським фронтом, чорта з два він відповість. І куди подінеться все його патріотичне рвання сорочки на пузі? Навряд чи й дату початку Другої світової такий крикун вам вірно назве. Або коли Червона армія стала допомагати Вермахту з окупацією Польщі – ввійшла на територію Західної України й Західної Білорусії. 17 вересня 1939 року? Нє, не чули. Такого в роликах патріотичного телебачення не показують.\nЦікаво, що нетерпимість найбільше проявляють ті, хто за віком не мав жодного стосунку до жахіть війни, до всіх тих смертей, голоду, розлуки й горя – надто пізніше народилися. Та й вихідним День Перемоги став лише за Брежнєва, в середині 60-х років. Помпезний парад провели відразу після закінчення війни, а потім 20 років чомусь не знаходили часу радісно дефілювати – надто свіжою, можливо, була пам’ять про жахіття.\nПро дату Перемоги можна сперечатися: 8 або 9 травня (та ж сама капітуляція Німеччини, тільки за московським часом). Чи все ж таки 2 вересня, коли нарешті здалася Японія і закінчилася саме Друга світова війна.\nОдного з прапрадідів розстріляли, іншого заслали до Сибіру\nВетеранів – реальних – залишилося геть мало. Зрозуміло, що вони заслуговують на повагу. І то не лише один день в році, будь то 8 чи 9 травня, а як мінімум хорошою медициною і турботою.\nДля нашого покоління це вже не діди, а прадіди. Жодного зі своїх прадідів я не пам’ятаю – один втік із німецького полону і довго переховувався від радянської влади, відтак прабаба сама повезла його до райцентру «чесно показатися», де його чесно й розстріляли. Іншого поховано в братській могилі на Київщині. Третього вислано до Сибіру. Четвертий недовго жив після операції «Вісла». Мій покійний дід у свій час був одним із командирів танкових військ, що входили в 56-му в Будапешт. Уже тоді він розумів, що не зовсім все правильно й логічно в безапеляційних діях Радянського Союзу. А після його розпаду, на пенсії, довго й детально вивчав історію України, історію УПА та інші історичні розвідки, намагаючись бодай якось компенсувати відчуття провини встановленням історичної справедливості в межах себе самого…\nВсе моє раннє дитинство я гралася в солдатиків. Вдягала дідового кашкета, медалі, пілотки, мундири. Хотіла бути рядовим і щоб мене звали Сашею. Доживши в дорослому віці до реальної війни – війни з таким «братнім» народом, – я розумію, що ніколи б не хотіла бути солдатиком реальним, як би романтично в іграх це не виглядало. Я спокійно дивлюся, як мої доньки грають у дурнуватих принцес у рожевих сукнях, і не сміюся з них. Я неспокійно піднімаю слухавку, коли мені з АТО телефонує друг, що водив мене в дитсадок за руку і з котрим ми грали в тих самих солдатиків. Чого я можу побажати йому там? Закінчення, просто закінчення цього жахіття, в якому перебувають зараз наші чоловіки, брати, сини й кохані. Свою перемогу вони здобувають щодня, залишаючись живими.\nТорік святковим гаслом було: «Ніколи знову». Але «знову» стало реальністю. Тож гасло цього року: «Пам’ятаємо, перемагаємо» далі