Tõlkija odüsseia — Sirp\nVestlus James Joyce’i suurromaani „Ulysses“ kolme eestindaja Märt Väljataga, Kullo Vende ja Paul-Eerik Rummoga\nJULIA KUZNETSKI, MIRIAM ANNE McILFATRICK-KSENOFONTOV\n16. juunil tähistavad iiri kirjaniku James Joyce’i loomingu austajad Dublinis ja üle kogu maailma Bloomi päeva, sest just sel kuupäeval toimub Joyce’i suurromaani „Ulysses“ (1922) tegevus. Leopold Bloom on üks kolmest peategelasest, uusaja Odysseus1, kelle eksirännakud kulgevad ühe päeva vältel. Vaid ühte päeva mahuvad Iirimaa ajalugu, iiri keele ja rahvusliku identiteedi põhiküsimused, Iirimaa ja Euroopa pärast Esimest maailmasõda, tegelaste sügavalt isiklikud ja kehalised kogemused ning mõtisklused, mis vahendatud allusioonide, mütoloogia, Joyce’i enda leiutatud sõnade ning modernismile iseloomuliku teadvusvoolu kaudu. Tipuks on Molly Bloomi 40-leheküljeline monoloog, kus pole kasutatud ühtegi kirjavahemärki. Tänavu on Bloomi päev eriline, sest 2. veebruaril täitus sajand „Ulyssese“ ilmumisest ja aasta lõpuks on oodata romaani täisteksti tõlget eesti keelde. Siinkohal vahendavad selle mahuka ja ülikeerulise teose lugemise ja tõlkimise kogemusi kolm „Ulyssese“ tõlkijat: Märt Väljataga, kes avaldas esimesed kolm peatükki ajakirjas Vikerkaar (1991, nr 2, 1992, nr 9 ja 1993, nr 5); Kullo Vende, kelle vahendatuna ilmusid „Ulixese“ peatükid 4–9 ajakirjas Akadeemia (2016, nr 7, 2016, nr 8, 2017, nr 12, 2018, nr 11, 2018, nr 12, 2019, nr 11, 2020, nr 8, 2021, nr 7); ja Paul-Eerik Rummo, kes on Eesti Kultuurkapitali toel seiklemas terve teksti tõlkimisega.\n„Ulyssesel“ ei ole mitte ainult meistriteose maine, vaid see on tuntud ka raamatuna, mille lugemisega tehakse küll algust, kuid paljud jätavad lugemise pooleli. Miks see nii on? Kuidas teie käsitlete seda teksti? Kas lugesite kõigepealt terve teose läbi või töötasite ainult ühe osaga?\nMärt Väljataga: Minu lühimaadlus „Ulyssese/Odüsseuse/Ulixesega“ jäi eelmisse sajandisse, aastatesse 1991–1993, kui avaldasin Vikerkaares kolme esimese peatüki tõlke: järjekorras 3. (Proteus), 1. (Telemachos), 2. (Nestor). See oli veel internetieelne aeg ja kommentaare teksti kohta oli käepärast vähe. Tagantjärele tundub hea, et seda üritasin, ning veel parem, et pooleli jätsin. Tõlkisin osalt selleks, et romaanist üldse aru saada ja näha, kuidas see eesti keeles kõlada võiks. Esimesed kolm peatükki ongi suhteliselt kerged, aga romaan läheb edenedes järjest raskemini loetavaks. Seetõttu ongi mul selle lugemine pooleli jäänud – osalt ootuses, et võtan teose uuesti käsile, kui ilmub terviklik eesti tõlge. Ja kui see ilmub, siis loodan, et kommentaarid ja muu aparatuur poleks seal liiga pealetükkivad. Tõlge võiks üritada seista omal jalal või vähemalt joonealusteta hakkama saada. Näiteks Saarikoskil soome tõlkes ühtegi kommentaari pole.\nKullo Vende: Mina olen mõnedest loetud kirjutistest õppinud „Ulyssest“ (ise olen pealkirja tõlkinud „Ulixes“) käsitlema ühena kahest (Prousti kõrval) modernistliku kirjanduse lähteteosest ja harjutanud end sellega leppima. Poolelijätjatel, ka neil, kellel on haridust ja loevad inglise keeles emakeelena, pole ilmselt leppimiseks jätkunud kannatust. Ei ole minulgi olnud kannatust ühe hooga lõpuni lugeda. Kardan, et siis jääks suur(em) osa loetust lihtsalt arusaamatuks. Iga uue peatüki olen küll enne tõlkima asumist läbi lugenud, et selle stiilist esmast aimu saada. Iga peatükk on romaanis ju ise stiilis.\nPaul-Eerik Rummo: Mina käisin mitukümmend aastat ümber „Ulyssese“ nagu kass ümber palava pudru. Või nagu mõistujutus pimedad ümber elevandi. Lugesin siit-sealt, kasutades eri sõnastikke etümoloogilistest seletavateni, tutvusin (süsteemitult) kättepuutunud uuringute, tõlgenduste ja kommentaariumidega, võrdlesin tõlkeid eri keeltesse, kuigivõrd tutvusin tekkelooga, püüdsin saada järje peale selle seostes ja vastavustes nii „Odüsseiaga“ kui Joyce’i enda „Dublinlaste“ ja „Kunstniku noorpõlveportreega“ ja ka „Finnegans Wake’i“ kui autori kõige uljamate taotluste apoteoosiga jne, jne. See kõik siis andis mingi julguse ja jalgealuse lõpuks tõlkima asuda: olemata küll kogu lugu sõna-sõnalt ja kaanest kaaneni läbi järanud, oli ometi tekkinud piisav taju autori taotlustest, stilistika eripärast, üldisest arhitektoonikast jms. Eks lugemine ole lugeva inimese kontaktiotsimine loetavaga. Lugeja kõige kehvemaks abiliseks on eelarvamused, olgu halvad või head.\nMõned kriitikud ja lugejad soovitavad mitte lasta end heidutada, kui mõnd episoodi tundub olevat liiga raske mõista, vaid võtta käsile järgmine osa.2 Iiri luuletaja Paul Muldoon soovitab lugejatel see unustada, et tegemist on meistriteosega, ja sellest lihtsalt üle käia. Kas teie arvates on võimalik „Ulyssesest“ aimu saada, kui lugeda üksnes selle arusaadavamaid osi?\nVende: Mingit aimu ikka saab, kas või sellest, kui raske seda lugeda on. Soovitaksin mis tahes peatükki lugeda kaks korda: esimene kord koos joonealuste kommentaaridega tekstist arusaamiseks, teine kord juba teksti nautimiseks. Aga alustada tuleks ikka esimesest peatükist.\nVäljataga: Üks asi, mis tõlkimisest meelde jäi, oli kolme peatüki ilmutuslik, epifaaniline finaal, milles on tõepoolest tunda geniaalsust. Neis osades on keskne Joyce’i alter ego Stephen Dedalus, ja ma pole kindel, kas Bloomi-peatükkides sääraseid igavikupuudutusi enam leidub.\nRummo: Arvan, et mis tahes raamatut lugemiseks kätte võttes tuleb ära unustada, et kuuldavasti olevat see midagi geniaalset või skandaalset või kole keerulist või mida tahes. „Ulysses“ on mitmekihiline tort üpris erisugustest komponentidest, nii et mingit aimu ja ehk ka lõbu või siis ennatlikku tülpimust võib kindlasti saada siit-sealt näksideski, aga täisefekti kannab ikkagi tervik.\nIiri kirjanik James Joyce Adolf Hoffmeisteri tõlgenduses (1966)\nAdam Hoffmeister (rodinný archiv) / CC BY-SA 4.0 / Wikimedia Commons\nIiri romaanikirjanik Anne Enright on öelnud: „Ma pole kindel, et „Ulyssest“ saab üldse läbi lugeda. Olen kindel, et seda pole võimalik lõpuni mõista.“3 Kuidas tundub see mõte, võrreldes teie arusaamisega „Ulyssesest“? Kuidas on teie arvamus sest teosest mõjutanud teie tõlkeprotsessi ja meetodit?\nVende: Joyce on ju ise öelnud, et uurijad saavad veel sajandeid mõistatada, mida ta ühe või teise kohaga tegelikult öelda on tahtnud. Usun, et olen ka ise mõndagi valesti mõistnud, kuid neid kohti oleks palju rohkem, kui mul poleks olnud kasutada Giffordi annotatsioone. Vahel ei piisa neistki; õnneks on internetis teisigi kommenteerijaid. Kirjutan oma tõlget mitu korda ümber. Ühel ringil võrdlen seda tõlkega saksa keelde, ühel ringil venekeelse tõlkega. Viimasest olen saanud rohkem abi, s.t leidnud rohkem kohti, kus ma arvan, et tõlkija on minust õigemini tõlgitsenud. Enne peatüki toimetusele saatmist loen tõlke uuesti läbi, et parandada loomulikumaks enese eesti keelt.\nVäljataga: Minulgi oli võtta Saarikoski soome tõlke kõrvale Viktor Hinkise ja Sergei Horuži vene tõlge, kuid viimane tundus mulle rohkem vaba ümberjutustusena. Tõlkimise käigus tuli hankida teadmisi jesuiitidest, skolastikast, katoliku liturgiast jms. Ideaalses maailmas võiks tõlkija ehk elada mõned kuud Dublinis ja tutvuda linna geograafiaga, sukelduda vanadesse ajalehtedesse ja sajanditagusesse ajalukku.\nRummo: Mina kahtlen väga, kas üldse midagi siin ilmas saab täielikult ja lõpuni mõista. Aga eks apostel Paulus ole ju targasti öelnud, et elupõline näriv rahuldamatus asjade ähmasest nägemisest tuhmis peeglis on võimalik usu, lootuse ja armastuse toel üle elada, kuni ükskord kõik järsku paugupealt selgeks saab.\n„Ulysses“ sai tänavu saja-aastaseks ja Homerose „Odüsseia“ on peaaegu 3000aastane. Mis hoiab „Odüsseia“ jätkuvalt asjakohasena tänapäeva lugejale ja kuidas teie arvates kõnetab „Ulysses“ eesti lugejat?\nVäljataga: Joyce’i „Odüsseuse“ ja Homerose „Odüsseia“ paralleelsusega on tõlgendajad mu arust üle pingutanud. Minu algne ambitsioon, omaette valgustuslik soov, oligi hajutada „Odysseuse“ ümbert aukartuse aura, elitaarse, esoteerilise ja kaelamurdva teksti maine. Romaan jagab kõrgmodernismi üldist püüdlust haakida kaootiline nüüdisreaalsus mingi arhailisema korra külge, et seda üldse kujutada annaks. Aga nende paralleelide puhul on tegu rohkem kirjutamise abivahendiga, mitte eesmärgiga.\nRummo: Mis see mõni tuhat aastat, rääkimata sajast, siis ikka ära ei ole, kui teoses on õnnestunud tabada midagi sügavamalt olemuslikku. Või siis Joyce’i ja eestlaste puhul: iiri mentaliteedi ammune populaarsus Eestis lubab küll uskuda, et võõraks ta siin ei jää.\nJoyce’i kujutlust toitis kindel aeg ja koht, nimelt XX sajandi alguse Iirimaa ja Dublin. See eeldab niihästi keele kui ka kultuuri tõlkimist. Milliseid nõudmisi see tõlkijale esitab? Kas saate tuua näiteid, kuidas toime tulite?\nRummo: Väga suuri nõudmisi, millega pole veel kindlasti rahuldavalt toime tulnud. Olen mõelnud, et kui kord tõlkega enam-vähem talutavalt ühele poole saan, siis üritan oma kogemusi üldistada mingi kirjutise või loenguna, näiteid juurde pannes.\nVäljataga: Minu teadmised Iiri ajaloost olid tõlkimise ajal õhukesed, alles hiljaaegu Roy Fosteri kaheköitelist W. B. Yeatsi biograafiat lugedes on mulle hakanud selgemaks saama tollased sotsiaalsed, kultuurilised ja poliitilised jõujooned.\nVende: Mulle on olnud enamasti abiks Giffordi jt kommentaarid. Üks juhus, kus ma neist ega sõnaraamatuist ja teatmeteoseist abi ei saanud, kuid lõpuks aitas mind Ms McIlfatrick: oli üks sõnaühend, mida arvasin idioomiks, aga selgus, et tegu on ilmselt lihtsa sõnajärjendiga.\nKui Pariisi kirjastaja Sylvia Beach avalikustas 1921. aastal oma plaani avaldada „Ulysses“, ennustas ta sellele auväärset kohta „inglise kirjandusklassikas“. Kuid raamat, selle tegevuspaik, kontekst ja autor on selgelt iiri päritolu. Kas käsitlesite „Ulyssest“ lugedes ja tõlkides seda kui inglise või iiri romaani ja kas püüdsite eesti lugejale vahendada ühtsust inglise kirjandusega või erisust sellest?\nVende: See on ingliskeelne iiri romaan. Erisus lähtub Joyce’ist endast, kui ta on Iirimaa ja tema rahva teemasid sisse toonud.\nRummo: Võiks küll öelda, et on inglise keeles kirjutatud iiri romaan, kuid arvan, et ükski britt või anglosaks poleks seda küll kunagi kirjutanud. Puhtkeeleliseltki (kitsamas mõttes) on siin inglist omajagu väänatud nii iiri kui ka Joyce’i enda pöörase idiolekti järgi. Kusjuures Joyce ühelt poolt tundis inglise kirjakeele stiile vägagi hästi (selle näiteks on „Ulyssese“ 15. ptk, mille edasiandmine eesti keeles on pehmelt öeldes hull peavalu) ja, teisalt, ei olnud ta kaugeltki mitte keltluse, sh iiri keele, pateetilise taaselustamise entusiast. Meenutada tasub ka „Finnegans Wake’i“ oma mitmekümne keele põhjal loodud erikeelega, mida sellegipoolest kvalifitseeritakse just inglise kirjanduse saavutuseks.\n„Ajalugu on õudusunenägu, millest üritan ärgata,“ ütleb Stephen Dedalus „Ulyssese“ teises peatükis. Romaani avaldas Pariisi väike kõrvaline raamatuäri Shakespeare & Co 1922. aastal pärast mitut tagasilükkamist, kui oli veel tunda kahe suure kriisi, Esimese maailmasõja ja Hispaania gripi järelmõju. Joyce oli rännanud sünnimaal ja võõrsil, sama teeb tegelane Stephen, tegelane Leopold Bloom on juudi soost. Kuidas hinnata selle õudusunenäo aktuaalsust aastal 2022?\nVende: Õudusunenägu kestab ka meie ajal.\nRummo: Vahel märkame seda vähem, vahel (nagu praegu) rohkem.\nVäljataga: Muidugi on ajalugu luupainaja, aga sellest ärkamine ja uue ajalootu kollektiivse elu alustamine ei õnnestu kellelgi.4 Samas sellised murrangulised ajad, nagu XX sajandi alguse revolutsioonide ja avangardide aeg, kui üritatakse ajaloo luupainajast ärgata, jätavad endast maha hiilgavaid kunstiteoseid, mida tulevased tõlgendajad siis pikalt uurida saavad. Üksikisikul võib ajaloost ärkamine ajutiselt vahest õnnestuda mitmesuguste ekstaasitehnikate toel. Kollektiivselt võidakse ette kujutada ajaloost vabanemist maakera teaduslik-tehnilise administreerimise abil, aga see sünnitab tõenäoliselt veel rohkem luupainajaid.\nÜks soovitus, kuidas selle ülikeerulise raamatuga hakkama saada, on „omada aimu muusikast“.5 Kas musikaalsus on tajutav ja on sellest ka abi? Kuidas seda tõlkes säilitada?\nVäljataga: Romaanis saab musikaalsus ilmneda mitmel tasandil, peamiselt rütmi loovate tempovahetuste ja korduste abil. Lausetasandil võib esineda hääliku- ja fraasikordusi, ulatuslikumatel tasanditel juhtmotiivide kordusi. Nende säilitamist saab teadlikult taotleda, aga ilmselt oleks hea ka see, kui tõlkija võtaks kuidagi alateadlikult omaks vastavat peatükki kandva hääle ning sellest tulenev hoog või impulss aitaks ta siis üle ka keerukamatest kohtadest.\nVende: Tekstis on rohkesti laulutsitaate, mille riime ja rütme olen püüdnud tõlkides säilitada. Kuid ma pole seda musikaalsust tajunud nii nagu 11. peatükis, mida parajasti tõlgin (kiirusega paar rida päevas). Siin on läbipõimitult kaks põhiteemat ja hulk variatsioone, mis on musikaalsele inimesele tänu Joyce’ile ehk ka tõlkes paremini tajutavad kui mulle.\nRummo: Ojaa, mulle on see kõik vägagi tajutav! Kohati sõnastuse ja lausestuse kõlalise instrumentaliseerituse kujul (vahel muide ilmselgelt sihilikult ülesoolatuna), millele püüan ligi saada pigem luule- kui proosatõlkimise pinnal. Veel olulisem on aga terve teose tihedalt läbi põimitud kompositsioon kõigi oma teemade, motiivide, detailide mitmekordse varieeritud läbimängimisega, midagi justkui fuugalikku. Kusjuures esimesel pilgul oleks nagu kaos ja eklektika, aga tegelikult kaugel sellest. See struktuursus peaks küll olema tõlkeski edasiantav.\nTolle aja meesmodernistid, näiteks T. S. Eliot, olid äärmiselt vaimustatud „viimase peatüki määratust geniaalsusest“, nagu too seda nimetas, pidades silmas Molly teadvuse voolu kujutamist „Penelope“ peatükis. Seevastu naismodernistid, näiteks Katherine Mansfield ja Virginia Woolf, kirjeldasid oma muljeid märksa mõõdukamate sõnadega, nimelt kui „imetlust“ ja „avastust“, millest sai paraku kiiresti koguni tüdimus ja ärritus.6 Mida teie selle peatüki stiilist arvate?\nRummo: Romaani kirjutamise ajal oli teadvuse kontrollimatu voolu kirjasõnaline imiteerimine murranguline uudsus, nüüdseks pigem juba trivialiseerunud. Aga kirjutamisaegne värskus ning suurepärane sobivus teose tervikusse on siiani elavalt tunda. Et selle juurde või õigupoolest sisse kuulub ka igavus ja tüütus, on meetodi vältimatu osa: kelle teadvus siis ikka ühtejärge huvitavalt ja teraselt toimib. Muide, liiasust ja näivat tühijooksu on „Ulysseses“ mujalgi, aga ilmne on, et kui see välja kärpida, kukub ka kõik muu kokku või vähemalt läheb logisema. Mis spetsiifiliselt soolisusse puutub, siis selle, kas Joyce’i kujutlus feminiinsest teadvusest on adekvaatne, jätan naislugejate hinnata.\nTänapäeva iiri kirjanik Anne Enright leiab, et ajal, kui naiskirjanikele omistati „järelejätmatult kehalikkust“, siis „see, et Leopold Bloom elab oma kehas nii täisvereliselt, mõjub egalitaarsena“.7 Millised on „Penelope“ tõlkimise peamised raskused? Kas mees- ja naistõlkijad lähenevad teie meelest sellele erinevalt?\nRummo: Olen seni kohanud ainult meeste tõlkeid, aga tean, et läti keeles on Dzintars Sodumsi legendaarsete tõlgete kõrvale tulemas uus versioon (selles tähtsuskategoorias teoseid tulebki perioodiliselt uuesti tõlkida) ja seekord just naistõlkijalt. Selle valmimisel küllap näeme võrdlemist ka soolisuse pinnal. Aga ma arvan, et tõlkija asi on vahendada, nii palju kui keelte erinevus vähegi võimaldab, algupärandi autori intentsioone, hoolimata iseenese soost, nahavärvist, orientatsioonist jms. Tehniliselt pakub mulle praegu lõbu ja vaeva see, et lisaks mitmele asesõnaga „he“ tähistatavale isendile, kellega Molly teadvus läbisegi tegeleb, eluneb seal mõistagi ka mitmeid „she“-isendeid, mis maakeeles naisasesõna puudumisel pildi veel enam sassi ajab (et kellest nüüd õigupoolest parajasti jutt on – kuigi alati see oluline polegi). Soome tõlkija Leevi Lehto leiutas seks tarbeks „she“ vasteks uue sõna „hen“, mida aga olevat pahaks pandud selle ingliskeelse tähenduse tõttu.\nVäljataga: Eespool kõnesolev muusika on oma rütmidega suguluses tantsuga, mis on üks kehaline kunst. Kuigi nais- ja meestantsu on ajaloolis-kultuuriliselt mõtet eristada, ei usu ma eriti nais- ja meestõlke eristamisse. Samas ei saa välistada, et suurte tõlkemassiivide uurimisel võib ilmneda huvitavaid soolisi erinevusi. Igatahes viimasel ajal näib Eestis tõlkimine paremini välja kukkuvat naistel.\n1 Ulysses ja Ulixes on Odysseuse nime ladinakeelsed variandid.\n2 Colm Kelpie, Ulysses: Celebrating 100 years of a literary masterpiece. – BBC News 2. II 2022.\n3 Anne Enright, Dangerous, voyeuristic, transgressive, exciting: Anne Enright on James Joyce’s Ulysses at 100. – The Guardian 29. I 2022.\n4 Dedaluse ütluse kontekst on muide väga konkreetne: ta annab algkoolis ajalootundi ja ühtäkki viskab tal see igavlevatele lastele vanadest roomlastest jutustamine üle (Märt Väljataga).\n5 Colm Kelpie, Ulysses …\n6 Virginia Woolf, The Letters of Virginia Woolf. V kd: 1932–1935. Toim Nigel Nicolson ja Joanne Trautmann. Harcourt Brace Jovanovich, 1979, lk 353.\n7 Anne Enright, Dangerous …


Veenilaiendid - Varius\nVeenilaiendid (veenilaiendid) on selline krooniline haigus, mille veeni tuleb laiendada sõlmed, mis toimub ühtlasi rikkumise käigus vere väljavool ja tema stagnatsiooni raames venoosse süsteemi seisundi täpsustamiseks. Veenilaiendid, mille sümptomid arenevad vastavalt mõju mitmete millega kaasneb kalduvus põhjus, avaldub kujul arengu iseloomulikud väljaulatuvad osad suured, kurviline ja paks veenid, lööb alumise osa, sest just selle ala kahjustused ja arutatakse meie tänases artiklis.\nVeenilaiendid – nähtus piisavalt levinud. Nii, vastavalt erinevate andmetega, on võimalik eristada keskmine suhe sagedus tekivad selle haiguse vastavalt soolise kuuluvuse. Nii umbes 89% veenilaiendid jalgadele tekkinud naised ja umbes 66% - mehed, need arvud eriti oluline arenenud riikides. Osana laiaulatusliku uuringu linnas Edinburgh aastal 1999, on selgunud, et veenilaiendid on tõsi, et naised 40% ja 32% - meestele. Alusel läbi uuringud Moskvas aastal 2004, on välja selgitatud, et kroonilised haigused koos kahjustus veenide piirkonnas alajäsemete tõsi, et 50% meestest ja 67% naistest. Umbes sarnane on laekunud teadus-Kamtšatka paar aastat hiljem. Tähelepanuväärne on see, et viimastel aastatel on üha sagedamini peetakse meie haigus on diagnoositud seas on kooliealised lapsed.\nPeale juba märganud, lugeja eelsoodumusega naistel arengu veenilaiendidа alajäsemete veenid, saab ka lisada ja siis, et vanus toimib ka erilist tegurit. Nii, pärast 45 aastat haige veenilaiendid oluliselt rohkem võimalusi, kuigi jällegi, rohkem nooremas eas see haigus välistada, kahjuks, ka ei pea.\nVeenilaiendid jalgadele: kuidas areneb see on haigus\nEriti selles punktis me tutvuda sind omadustega sellest mehhanism, mis määrab on alus arengule veenilaiendid. Kui käivitamise mehhanismi peetakse rikkumise piisava töö osa veenides ja klappide ilmnemisel vastupidine vererõhu voolu, et see on määratletud kui refluks. Sees raku tase tingib sellise rikkumise füsioloogilise tasakaalu, tekkinud vahel kollageeniga, elastne kiud on venoosse seina ja lihaste rakku.\nEsimene etapp tingimusel, et on olemas riskifaktorid on geneetiline tasandil ja kui kokkupuude põhjustada tegurid (nagu üks neist näiteks võib tähistada pikaajaline viibimine seistes jne) iseloomustab asjaolu, et see aeglustub vool venoosse vere. Sellega kaasneb ja muutmine sellise parameetri nagu shear-stress, mis tähendab alla on ühendatud mitmed näitajad, aktuaalne, et liikumist maa plaanis verd, see on parameeter, mis omakorda reageerib endoteel. Tuletame meelde, et üldiselt määramisel endoteel – see on ühekihiline kiht põhineb korter rakkude tüüp mezenhimnogo päritolu, mille kaudu on tagatud vystlannye sisepind lümfi-ja veresoonte ja südame õõnsused. Reaktsioon rakkude endoteel tekib kõik loetletud muutused, mille tulemusena käivitub vastav selle reaktsiooni mehhanismi, ta kutsus "leukotsütaarne rolling".\nHetkel lõplikult ei ole uuritud omadused koostoime leukotsüütide, otsin juurde kui endoteel, kuid on teada, et nad on justkui "ratsutada" piki selle pinda. Pikaajalisel action provotseerimine tegurit toimub on piisavalt vastupidav ja nende fikseerimine rakkudesse endoteel, mis on aluseks aktiveerimiseks põletikuline protsess. See protsess levib venoosne teele alajäsemete provotseerida, seega, erektsioonihäired rakkude endoteel, järk-järgult veenivere proovide sein on avatud alguse juba kogu oma paksusega. Eriti kiiresti see protsess areneb tingimustes veenides ja ventiilid, nad on sama iseloomustab eriline kokkupuude puutuda neid mehaanilisi koormusi.\nAlgselt kaotusega kuulu just need ventiilid, mis puutuvad kokku kõige suurema mehaanilise koormuse all. Patoloogiline minutimaht vere antud juhul toimub läbi suu väike ja suur nahaaluse veenid, mõned variandid patoloogiline protsess ta läbi suur suurus veeni. Sest mis kuvatakse klipil valdkonnas pindmiste veenide liigse vere maht veenivere proovide sein hakkab järk-järgult kokku kui hyperextension. Selle tulemusena veri sisalduv raames keskkond pinna venoosne kanal, kokku hakkab kogunema, pärast mida, kell on juba suurenenud oma ulatuses, jätkub drenaaž verd läbi suurte veenide sügav süsteemi arendamisega tausta mõju kui distensioon. See omakorda provotseerib areng paisutamine suurte veresoonte (st laiendada neid) koos ventiil rike.\nPärast selle töö venoosse lihaste pumba kaasas langeb osa vere nahaaluse võrgustik, mis toimub läbi kadunud vastavat edukaks suured veenid. See viib nn "horisontaalset refluks" kulul hariduse, mis omakorda väheneb fraktsioon paiskunud hetkel systole venoosse lihaste pumba (kombineeritud protsessi pidu mingil hetkel vere aorti sisestamist, kui vastava riigi südamelihas kui südamelöögid). Pealmine peavoolu kuvatakse täiendav kogus verd. Taustal loetletud protsesside tõhusust venoosse lihaste insuliinipumba on kadunud.\nHiljem areneb dünaamiline vorm venoosne hüpertensioon, kus kõndimine on kaasas langus surve kuni selliste numbrit, mis võimaldab piisava taseme perfusiooni (siin see on - passage) vere kaudu kudedesse. See pilt on tolle haiguse patoloogilise, sest tänu sellele areneb kroonilise veenivere proovide korral kujul selle ilminguid. Kaasas ta algselt tursete tekkimist, siis nahaaluse kiudaineid hakkavad langema elemendid verd, nagu wbcs ja punaseid vereliblesid, mis on juba viinud hüperpigmentatsioon. Edasine säilitamine on aktuaalne rikkumisi, mis puudutavad staas vere ja selle mikrotsirkulatsiooni, aga ka nende haiguse süvenemise viib hukatusse naha järgneb teket troofilise haavandid.\nMis tahes haiguste traditsiooniliselt nende läbivaatamisel on kaasas tekitab põhjuseid ja tegureid, kõlarid nagu põhjustada, ja veenilaiendid, kindlasti arvatud sellist punkti ei ole. Pärilikkus, nagu on panus, mida see muudab areng on selle haiguse hetkel üheselt spetsialistid ei hiilga. On teada, et mõned pered on mitmete põlvkondade võivad tulla selle haigusega, kuid hetkel aktsepteeritud on kõik sama pidada, et kui valitsevate tegurid arengu haiguse käsitletakse toitumisharjumused, hormonaalset taset ja elustiili patsientidel.\nKui üks peamisi tegureid, näiteks, peetakse rasvunud.Pealegi, sagenenud arengu selliseid haigusi nagu veenilaiendid, proportsionaalselt suureneb patsiendil raskusaste määratud tegurit, siis on suurendatud määral ülekaalulisus. Üsna sageli on nagu seotud kaasuvate teguritega peetakse väheliikuv eluviis, kombineeritud vale toitumine (või vaadeldava ilma seoses sellega). Lisaks tööstus arenenud riigid on nüüd iseloomustab ülekaal toidus elanikkonna tooted, millel on kõrgel tasemel ringlussevõtt, mis, siiski, ei ole alati kooskõlas piisav tarbimine taimsetest kiududest. Just, taimsed kiud, koostises puu-ja toores köögivili paku piisavalt määral tugevdada veresoonte seinu. Samaaegselt nende abi on tagatud erand tasandil asjaomaste protsesside selliseid probleeme, nagu arengu krooniline kõhukinnisus, samas on just kõhukinnisus on üks peamisi põhjusi, parandada kõhu surve ja arengu veenilaiendite haigus selle taustal.\nOmadused organisatsiooni töövoo ka mängivad olulist rolli veenilaiendid. Arvestades, et suurem osa meie ajast möödub lõigus teatud positsiooni (seistes või istudes, mis tingib osa erialase tegevuse, näiteks), on mõistlik jaotada tekst negatiivset mõju, opositsiooni avaldasid tänu sellele on klapiga aparaat veenides. Mitte vähem kõrvaltoimeid taustaks arengu kõnealune haigus on raske töö-tegevus, mille raames koormus toimub tõmblused (näiteks: tegevus, mis on seotud raskuse tõstmisest), mis on ka kahjulik alajäsemete. Samuti tuleb märkida, et mitte väiksem roll on määratud kokkupuute klapiga aparaat veenides ja sagedaste raudteeületuskohal; liikuva ja lennud, sest nad on ka omavahel seotud arengu seisakut soontes jalad verd, sest mida võrra, suureneb oht tekkimine veenides esindajaid.\nEdasi tuleb rõhutada rolli elemente, garderoob arengus veenilaiendid. Nii, näiteks, vastavalt moetrendid vähe kes peavad mõtlema, millist kahju võib tekitada aluspesu. Ei ole päris tõsi, hea ja tihe, ja tema roll seisneb eelkõige arvesse mõju veeni valdkonnas kubeme voldid. Seljas korsetid provotseerib suurenenud kõhu surve, et vastavalt määrab asjakohasuse soovitusi osa vastuvõetamatuse pidevalt nende seljas. Ja lõpuks kingad. Kontekstis kaaluda veenilaiendid on oluline võtta arvesse, et kingad kõrge kontsaga kahjulik, sest vastavate koormuste, kui kahjulik ja kingad, meeldiv ebamugav kui sisetallad.\nRasedus, kui rasedus ja uuesti, loetakse samuti nagu juba tõestatud riskifaktor edasist arengut veenides esindajaid. Kuna suurenev emakas suurenenud kuulu kõhuõõnes rõhk ja mõju tõttu hormooni progesterooni osutub negatiivne mõju ala seinad veenid, millega seoses toimub hävitamine elastne ja kollageeni kiud ta.\nTaustal, teatud haiguste (reumatoidartriit, osteoporoos jne), on sarnane rasedus võib muuta hormonaalse seisundi patsiendi, mistõttu risk haigestuda tal veenilaiendite haigused on samuti suurenenud. Lisaks sellele jääb lisada, et kättesaadavus krooniliste maksahaiguste peetakse samuti tegur, soodustavaks arengu veenilaiendidа veenides. Haigustele on seotud tsirroos, hepatiit jms\nKaaludes põhjusi, et põhjustada veenilaiendid, ei ole üleliigne taas esile omadused ehitise ven valdkonnas alajäsemete, kuigi veidi teises variandis me juba vaatlesime, kuidas toimib mehhanism, mis tingib arengu tingimus.\nNiisiis, on olemas mitmeid süsteeme veenid, see süsteem on pindmiste veenide väike ja suur nahaalune Viin selles rühmas süsteem on sügavate veenide koos kuulu tema sügavad veenidega reied ja sääred, samuti suurte veenide, mis seos on sügavad ja pindmised veenid. Piisav tingimustes toimimise vere väljavoolu piirkonnas jalad on tagatud süsteemi kaudu sügavamates veenides (90%) ja süsteemi kaudu pindmised veenid (vastavalt 10%). Tarkvara liikumise verd südame suunas, mitte selles suunas, mis on vastupidine sellele kursusele, toimub tänu järgmiselt ventiilid, kontsentreeritud seinad veenid. Suur roll on ametisse ja omadused lihaste kokkutõmbed, mille tõttu on ka tagatud piisav verevarustus. Kõige hullem edendamine vere juhtub, kui püstiasendis nendega seotud puudulik või üldse vaevusi liikumine lihaseid ja nende vähendamisest. Sellisel juhul on seisva vere rõhk soontes tõuseb, mistõttu toimub nende laiendamine. Kõik see toob kaasa ebaõnnestumise ventiil aparaadid, samuti puudulik sulgemine tulenevaid ventiil, mille tõttu veri vale moel liigub, alates kõige südamed.\nEriti kiiresti langemas kuulu klapid süsteemi sees sügavamates veenides, sest just moodustavad põhiosa koormus. Kuna lous protsessi voolu vere sügav veeni ülekoormatud täiendava kogus veres. Et saavutada vähendada liigset survet toimub reset vere pindmised veenid, mis on tagatud läbi viia protsessi suhtlemine veenides. Pindmised veenid antud skeemis ei ole mõeldud selleks, et nende kaudu toimunud olulisi hulga verd. Sel põhjusel on nende seina jõuavad staatuse kui distensioon, mis toimub teket takistada veenilaiendite tippu. Vahepeal, tänu sellele, et suurem vere hulk on kõik ka jätkuvalt liikuda sügavamates veenides, areneb ventiil rike suhtlemine veenid, kus toimub horisontaalne verevarustus nii sügav ja pinnapealne laevad. Lõpuks taustal loetletud protsesside veenivere proovide korral muutub juba krooniline, kaasas ka varem märgitud turse, valu ja troofilise haavandid.


Munchkini seiklusaeg - mänguasjade ülevaated\nMis juhtub, kui klassikaline Munchkini mäng kombineerub Cartoon Networki seiklusaja täiesti vinge antikatega? Tegevusterohke, koletiste tapmine ja aardehaaramise mäng, mille keskmes on laste lemmik Seiklusaja tegelased, sealhulgas Finn, Jake, Marceline, BMO, Princess Bubblegum ja palju muud. Munchkin: Adventure Time, pärit USAopolist ja põhineb Steve Jacksoni Munchkinil, on mõeldud vanematele lastele vanuses vähemalt 10 aastat. Lapsed saavad mängida kolme kuni kuue mängijaga ja eeldada, et mäng kestab umbes üks kuni kaks tundi, sõltuvalt sellest, kuidas nad mängivad.\nSuurepärane uudis on see, et kui olete varem Munchkinit mänginud, töötab see litsentsitud versioon täpselt nagu klassikaline. (See on nagu Pokemoni monopoli mängimine - reeglid on samad, mis tavalisel monopolil, seal on lihtsalt ägedad tegelased.) Kui avasin juhiseid, mis hõlmasid tervet kuut lehte, mõtlesin, et millesse ma ennast siis sattusin? See võib alguses tunduda hirmutav, kuid saate selle siiski rippuma. Kõige olulisem on kõigepealt alla saada see, kuidas mängufaasid töötavad, ja ülejäänud on vaid detailid-lõbusad, põnevad, imelised detailid.\nKarbi sees on 168 kaarti, kaheksa märgikaarti, stants ja need tõeliselt olulised juhised, millest ma teile rääkisin. Iga mängija saab käe, mis koosneb neljast uksekaardist, neljast aardekaardist ja märgikaardist. Mängija käes on kõige olulisem kaart märkkaart, kuna see kaart määrab tema erilise võime. Näiteks kui mängija on soomlane, saab ta 10. boonusega või kõrgemate koletistega võitlemisel kaks boonuspunkti. Või kui keegi neist on Lady Unicorn, siis eriline võime on see, et ta saab joonistada ukse- või aardekaardi alati, kui ta tuba rüüstab. Iga mängija alustab 1. tasemelt ja mängu eesmärk on olla esimene mängija, kes jõuab tasemele 10. Mängijad saavad skoori hoida, kasutades žetoone, paberitükki, münte või midagi muud (lihtsalt veenduge, et mängija kohta on 10).


Sugar sundkoormiste seadusega - Tips for you - Tipsed.Com\nSugar sundkoormiste seadusega\nkeskel üheksateistkümnendal sajandil loodete orjuse muutumas.Maailm hakkas eemalduma sunnitöö ja protektsionistlik poliitika, mis olid traditsiooniliselt peetakse hädavajalikuks riigi majandusliku tervise.Üks selline poliitika on Sugar kohustused seaduses, välja Briti import maksu suhkru ja tekitas arutelu selle üle, kas kolooniad ilma orjatöö võiks konkureerida maailmaturul.\nSuurbritannias keelustati orjus tema kolooniates 1830 osana grand sotsiaalse eksperimendi.Mõistes, et šokiteraapia of orjusevastasusele võiks laastavad majanduse kolooniad, Suurbritannia kehtestatud impordi maksu teatud tooteid, peamiselt neist oli suhkru, laiatarbekaupu Kariibi mere ja maailma majanduses.1845, Briti parlamendi tundnud piisavalt aega möödas ja tõsta see import tax Sugar sundkoormiste seadusega.\nmõju "tasuta" koloonia ja vabakaubanduse lisandub hävitada Kariibi majandusega kes ei kasuta orjatöö.Kolooniad teiste riikide, nagu Kuuba, veel kasutatud orjatöö ja toodetud suhkru palju odava\nmalt kui nende Kariibi kolleegidega.Selle tulemusena Briti imporditud palju suhkrut ori riike kui vabade riikide, luues finantskriisi Kariibi mere piirkonnas.\nBriti abolitsionistide oli arutatud juba aastaid, et tööjõu vaba süsteem oleks lõpuks toodangus ületama ori tööjõu süsteemi.Pärast Sugar kohustused seadus läbis, abolitsionistide pidi tunnistama, et see tegu tõsiselt kahjustanud oma argumendid, kuid see ei takistanud abolitsionistide alates ideaalne vaba tööjõudu.Mõlemal juhul Britid ikkagi osta odavam materjal ükskõik kust see tuli jätkata tankimine tööstusrevolutsiooniga.\norjuse arutelu Ameerikas\nameeriklased märganud fiasko esinevad Kariibi kolooniad ja see tekitas arutelu vahel American abolitsionistide ja slaveholders.Abolitsionistlikud hakkas levima üle kogu Ameerika Ühendriigid kuna üldine langus maailma orjakaubanduse 1830.Slaveholders kasutada Kariibi näiteks tugevdada oma seisukoha usk paremust orjatöö.\nSadu aastaid pärast suhkru sai laiatarbekaupu maailma majanduses on endiselt oluline globaalse kaubanduse ja tootmisviisid on muutunud alates ori ajastu.Masstootmise odav suhkur nõuab veel palju odav tööjõud ja kogemusi suur kõikumine maailmaturul.\nMis on põhipalk jaoks sonographer ?


Turvasüsteem vajab laitmatuks tööks igapäevast tähelepanu\nTehnika arenedes tõuseb ka turvasüsteemide intelligentsi tase, kuid vähemalt seadme sisselülitamiseks ja alarmile reageerimiseks on ikkagi vaja inimest.\nInimtegur oma ettearvamatu käitumisega on alati olnud enamiku õnnetuste ja katastroofide põhjuseks. Praktikas on palju näiteid, kus rikke- või alarmiteadet edastada püüdev süsteem kui «segav ja piiksuv» lihtsalt välja lülitatakse ja paari päeva pärast tulevad vargad või puhkeb tulekahju.\nLoomulikult on turvasüsteemi kasutamine ebamugav, lisaks piirab see tihti isikute liikumisvabadust. Kõik see soodustab lihtkasutajate vähest huvi süsteemi seisukorra vastu. Objekte külastades on masendav näha turvasüsteemi, mille märgutulesid ignoreeritakse.\nIgal turvasüsteemil on olnud ostja, kes on selle peale oma raha kulutanud. Et kulutus ennast õigustaks, on vaja määrata isik, kelle kohustuste hulka kuulub vastutamine süsteemi käitamise eest. See isik ei pea olema tehnikateaduste või turvaspetsialist, ta ei pea ise kunagi turvasüsteemi parandama. Oluline on, et oleks määratud isik, kellel lasub vastutus ja kes märkab ning fikseerib tekkivad ebakõlad ja kellelt kolleegid saavad abi küsida. Ta peab teadma, kuhu abi saamiseks pöörduda.\nTurvasüsteemid on projekteeritud pidevaks tööks, nad on varustatud dubleerivate sõlmede ja rikkeid diagnoosivate lülidega. Tundub, et enam kindlamat asja ei saagi olla. Hea turvasüsteem ei tekita valehäireid ja vajab vähe hooldust. Kui selline rahuperiood kestab kaua, siis muutub turvasüsteemi kasutamisega seonduv tegevus rutiiniks. Kaob ohutunne ning oskus tegutseda tavapärasest erinevas situatsioonis.\nTagamaks inimeste oskuste püsimist kord õpitud tasemel on vaja perioodiliselt korraldada teoreetilisi ja praktilisi treeninguid.\nJulgustamaks kõhklejaid kinnitan, et ühegi tänapäevase turvasüsteemi kasutamine ei ole nii keeruline, et isegi algharidusega inimene sellest aru ei saaks.\nKui tekib rike, siis turvasüsteem annab sellest märku heli- ja valgussignaalidega, oodates inimese sekkumist. Kui teie turvasüsteemi on paigaldanud tunnustatud firma, siis pole midagi lihtsamat kui helistada ja kutsuda kohale hooldusteenistus. Asjatundjad selgitavad vea põhjuse ja annavad nõu, mida edaspidi teha vigade vältimiseks. Lihtsamaid olukordi saab lahendada sageli telefoni teel.\nKa paigaldusfirma ei soovi näha, et tema tarnitud süsteem ei täida oma funktsiooni. Seepärast pakutakse järjest rohkem tehnilist hooldusteenust, mis ei ole järjekordne viis kliendi raha endale küsida. Paljudes Euroopa riikides on turvasüsteemi hoolduslepingu sõlmimine pädeva firmaga kohustuslik.\nAutor: Marti Ranne


Grand Vitara sobib meie nirudele teedele\nMeie halbade teeolude juures on pool aastat tagasi soetatud Suzuki Grand Vitarad hästi vastu pidanud ning näidanud oma valmisolekut mistahes teeoludeks.\nSuzuki Grand Vitara tuli paar aastat tagasi turule hoopis teise kvaliteediga, mis oli tema eelkäijal, Suzuki Vitaral. Ja mitte ainult. Ka välimuse poolest ei anna neid omavahel võrreldagi. Kui tavaline Vitara on väike ja kitsas, siis Grand Vitaral on laiust samapalju kui klass suuremal Nissan Terranol. Tõeliselt meeldiv maastikuauto, millele pole tehnika osas erilist ette heita.\nGrand Vitara rooli istudes on erinevus sõiduautoga koheselt tuntav. Käigud on lühemad, kiirendus suuremal kiirusel pole nii hea kui sõiduautol. Samas teevad väikesed gabariidid auto kergesti juhitavaks ka naisterahvastele. Väljavaade autost on parem tänu kõrgusele.\nMootorimüra kostab salongi kiirendamistel ning maanteel suurema kiiruse juures. Auto on jäiga vedrustusega nagu maasturid ikka. Samas on ta tavalisest Vitarast pehmem, auke ja teepinna ebatasasusi talub hästi. Hoogu tuleb vähendada treppi sõidetud teel, kus auto tagaosa kipub ära libisema.\nMaastikul on Grand Vitara vaatamata oma väiksusele tõsine tegija. Autol on kõik vajalik olemas: lülitatav nelikvedu ja aeglusti. Armatuurlaud koos kõikide nuppude-lülititega on selgelt loetav ja konkreetne. Ei mingit ülepakutud disaini-lihtne ja praktiline.\nAutos on piisavalt panipaiku, tagaistmete seljatugede kalle on muudetav. See lubab oluliselt suurendada pakiruumi mahtu. Kui vaja suuri esemeid vedada, saab tagaistmed siledaks põrandaks kokku lasta.\nKuigi auto tundub väliselt väike, mahuvad langetatud istmetega autosse lisaks kahele inimesele ka nende mägijalgrattad ning muu varustus.\nGrand Vitara standardvarustuses on juhi ja kaassõitja turvapadjad, ABSpidurid on võimalik juurde tellida. Juba tehasest tulles on auto varustatud immobilisaatoriga, elektriliste aknatõstukite ning kesklukustusega. Stereo osas on väärt lahendus see, et tagumised kõlarid on paigaldatud lakke ning isegi auto pakiruumi täisladumisel ei sumbu heli kottide-kohvrite vahele.\nSeati esindaja Tallinnas on AS Japauto. Firma plussiks on tema suhteline väiksus, juhtkond ei ole igapäevatööst eemaldunud ning otsused sünnivad kiiresti. Müügiosakond on asjatundlik, hinnapakkumised saabuvad kiiresti ning autod samuti.\nTehnilise hoolduse ja remondi poole pealt võib esile tuua meistrite püüdlikkust ning tahet kliendi probleeme lahendada. Suzuki varuosadega harilikult probleeme pole tänu vahelaole Soomes, kust detalid saabuvad mõne päevaga.


Uudised - Seeniorid 40+ täna: KK Ribi-Parim enne\nKK Ribi võimas koosseis suvisel Pärnu turniiril (koos tumedanahalise Gert Kullamäega).\nSelle võistlusklassi liider on kaotuseta Setu Sauna Selts (SSS), kes võitnud kõik kolm kohtumist, KK Ribil ja Parim enne’l on võit ja kaotus, neile järgnevail BC Haljalal ja AlpicAir’il võit ja kaks kaotust ning Saaremaal seni vaid üks kaotus.\nMänge on peetud seega üsna vähe, aga selle vanuse kiituseks tuleb öelda, et ükski mäng pole olnud kuigi ühepoolne, enam-vähem kõik võiks heal päeval keda tahes võita, vahest Saaremaa välja arvatud.\nParaku on nii, et seenioritel toimub paralleelselt Eesti mv-ga ka palju muid turniire, mille peale kulub märksa suurem aur. See pole etteheide vaid tõdemus.\nKeda platsil näha saab?\nKK Ribi peab oma kodumängu täna küll Tallinnas, kuid meeskond koosneb suures osas põlistest Tartu palluritest: Priit Saaron, Andrus Renter, Toomas Liivak, Veikko Tanni. Kuid neile lisaks ka mehi mujalt nagu Raoul Suurorg, Priit Lokutshievski jmt.\nParim enne koosneb aga valdavalt parimas meheeas pealinna palluritest, kes keskmiselt heal tasemel ka mitte just väga ammu on korvpalli mänginud – olgu nimetatud Jüri Metsaorg, Andre Liblik, Alar Sõnajalg (sai tegelikult hiljuti juba 50), Kalle Proos, Margus Kastein, Mait Maasik jmt.\nVõib oodata võrdset ja võitluslikku kohtumist.\nAnti Kalle - täpseim tänaseni\nKK Ribi kaotas vahetult enne jõule liidrile SSS-ile 67:68. Kuna SSS-i poolel oli resultatiivseim Janek Ruusmere 26 punktiga, siis Ribi edukamad olid Tanni ja Renter 15, Lokutshievski 14, Suurorg 11 ja Liivak 7 punktiga.\nParim enne ainus kaotus pärineb novembrist, mil nad kaotasid võõrsil BC Haljalale 57:71. Palju kurja tegi neile liiga parim snaiper Anti Kalle, kel tõi Haljala kasuks ses mängus 31 punkti. „Best before’“’ parim oli Mait Maasik 20 punktiga.\nSportlandi ühe juhi Anti Kalle (Haljala) keskmine punktisaak kolme mängu peale kokku on 27 silma. Eks eakaaslased mäletavad 90ndatest, et ka Astos ja BC Tallinnas oli pikk äär valusa käega viskama. Kui vabaks jätsid, tuli pahandus.\nMuuseas, Anti Kalle viskas oma esimesel meistrisarja hooajal - 1988/89 18-aastaselt TSIKi eest keskmiselt 22,6 punkti, lisaks 7,4 lp. Hiljem Asto eest õnnestus tal jõuda numbrini 17,6. Kuid ta lõpetas tipptasemel juba 23-aastaselt.\nKui veel lõpetuseks mainida Saaremaa esindust, siis siitki leiab mõne kohaliku prominendi. Mängib Saaremaa mõistes suurettevõtte AS Tesman juht ja harrastus-ralliäss Lembit Soe, samuti Vjatšeslav Leedo lihatööstusettevõtjast poeg Kristjan Leedo.


13.06.2021 Tallinnast Seišellidile. - Fantaasiareisid\nKestvus: 13.06.21 - 21.04.21\nSeišellid - India ookeani pärl Seišelle nimetatakse sageli tõeliseks paradiisiks. Pisike saareriik India ookeanis Madagaskarist põhja pool, koosneb 115 saarest! Esimene reis Tallinnast väljub 13.06.2021 ning teine reis 27.06.2021 - 8ööd!\nal. 1049€ / in.\nSeišellid - India ookeani pärl\nSeišelle nimetatakse sageli tõeliseks paradiisiks. Pisike saareriik India ookeanis Madagaskarist põhja pool, koosneb 115 saarest! Kuigi enamik neist on asustamata, on need turistide lemmikud.\nSeda väikest saareriiki, mida maailmakaardil on raske näha, külastab aastas umbes 90 000 kohalikku turisti ja ligi 400 000 turisti välismaalt. Seišellid on kaetud troopiliste metsadega, kus on erinevaid haruldasi looma- ja taimeliike, mida ei leia kusagil mujal: punaka peanupuga sinituvid, mustad papagoi ja meduusid ning orhideed, looduslik vanilli ja kookospalmid.\nSeišellid soosivad romantikuid!\nNeed India ookeani saared on parimad kohad romantiliseks puhkuseks! Hubased hotellid, ilusad rannad kaunite palmipuude all, graniitkaljud, aastaringselt hea ilm, suurepärased vaated ookeanile koos hurmava veealuse maailmaga ja haruldaste päikeseloojangutega - see paik soosib romantikuid! Pole üllatav, et Seišellid on noorpaaride ning armunute kindel valik.\nNõuanded Seišellidele reisimiseks\nMida teha Seišellidel?\nSeišellid sobivad nii aktiivseks kui ka passiivseks puhkuseks: võta ette jalutuskäik rannas, mägedes, külasta botaanikaaeda, loodusloomuuseumi või Hindu templit. Lisaks käi läbi Mahe saarel asuvast Takamaka rummitehasest, mis ei hõlma ainult ekskursiooni, vaid pakub ka maitseelamusi.\nMahe on suurim Seišellide saar. Sellel saarel elab umbes 90% kogu saarestiku elanikest. Mahe on kõrgelt arenenud turismi infrastruktuuriga - huvitavad ekskursioonid, eraldatud paigad ja valged liivarannad.\nVallée de Mai looduskaitseala. Üks maailma väiksemaid orge, mis on kantud UNESCO maailmapärandi nimistusse ja säilitanud põlised troopilised metsad oma ainulaadse taimestiku ning loomastikuga. Siin kohtad rändrahne, erinevaid roomajaid, linnuliike ja imetajaid ning metsikult imelisi palmipuid. See org on ainus koht, kus kasvab looduslikult merekookospalm, mida tuntakse ka Coco de Mer nime all. Need on hiiglaslikud kookospähklid, mis kaaluvad üle 20 kilogrammi ning peegeldavad täpselt meeste ja naiste anatoomiat.\nVictoria linn on Seišellide Vabariigi pealinn Mahe saarel. See on koduks riigi ainukesele sadamale, kus toimub kookospähkli ja -õli, vanilli, seebi, guaano ning kilpkonna kilpide kaubavedu. Selles kaunis veeäärses linnas on mõnus jalutada ja avastada saare vaatamisväärtusi ning kultuurimälestisi. Linna kirev ööelu on samuti kogemust väärt!\nSeišellid, laguunid ja rannad. Seišellid on saareriik, seega üks suurimaid vaatamisväärsusi on riigi erinäoliste saarte ja randade avastamine.\nLa Digue saar, mis on ära tuntav rannikul asuvate suurte kiviradade näol. Rajad on päikeseloojangu ajal roosades toonides. Sellel saarel asuv Anse Source d'Argent rand on üks maailma ilusamaid randu. Saart iseloomustavad tihe džungel, veekogud ja rohelised mäed.\nAldabra atoll on Seišellide suurim rõngakujuline korallrahu, mis kuulub UNESCO kultuuripärandi nimekirja. Siin elavad suured kilpkonnad, mida on võimalik leida ainult Seišellidelt ja Mauritiuselt.\nSeišellidel valitseb aastaringselt soe ilm. Nii õhu kui vee keskmine aastane temperatuur on umbes +28 kraadi ja sademete hulk 4000 mm aastas. India ookeani saartel on kaks peamist hooaega - märg ja kuiv. Esimene valitseb oktoobrist aprillini. Teine, kuiv ja jahedam hooaeg kestab maist septembrini, kuid suurte tuulte tõttu tõusevad ookeanilained ja sel ajal on ujumine ohtlik.\nSeišellidelt viige koju kookospiimast tehtud nektarit, mida tuntakse ka Coco D'Amour nime all. See on originaalne ja maitsev kreemjas liköör, mis on valmistatud saartel kasvavast hiiglaslikust kookospähklist. Parim koht, kus otsida kingitusi on Victoria ehk Seišellide pealinn. Pidage meeles, et kookospähkli väljaviimine Seišellidelt on keelatud ja selleks on vaja omada vastavat litsentsi!\nPakkumise hind: 2098€ (1049€ / inimene)\nAu Fond De Mer View hotellis avanevad vaated kristallselge veega India ookeanile ning selles on avarate möbleeritud terrassidega suured apartemendid. Parkimine on tasuta ning Anse Royale´i rannad on vaid 150 m kaugusel.


Korvpallur Marek Ruudu karjäär jätkub kodulinnas Raplas - TRE raadio Rapla\nKorvpallur Marek Ruudu karjäär jätkub kodulinnas Raplas\n14/08/2018 Rapla Tre Raadio\nRuutude perekond on olnud esindusmeeskonnaga seotud selle loomisest alates. Mareki isa Indrek Ruut oli meeskonna peatreener 2010-2014 ja on alates eelmisest hooajast meeskonna ÜKE treener. Mareki vanem vend Hendrik mängis meeskonnas 2011/2012-2014/2015.\nRaplamaa Jalgpallikooli esindusmeeskond lõpetas võidupõua!\nBioajastu – puidust tulevik[KUULA INTERVJUUD]\n02.04.2020 TERVIST! – Kuidas eriolukorras vaimse tervise eest hoolitseda? [KUULA SAADET JA LOE NÄPUNÄITEID]]\n26.03.2020 TERVIST! – Raplamaa Haigla valmisolek ja soovitused eriolukorraks [KUULA SAADET]