Karamelli tootmise tehnoloogia - Hobi 2020\nKaramell on karamellimassi toode (täidisega või ilma).\nKuna karamelli peamiseks tooraineks on suhkur, melass, toidurasvad, värvained, essentsid. Täidiste ettevalmistamiseks kasutage puuvilja- ja marja pooltooteid, pähkleid, mesi, kakaotooted, rasvu, piimatooteid, kohvi, veine ja alkohoolseid jooke.\nKui traditsioonilist sekundaarse tooraine hõlmab piimatooted (naturaalpiima seerum) ja ovoshnye fruktovo- marja pulbrid, vundamentide kuivatatud puuviljade ja marjade, kontsentreeritud puu- ja morss, viinamarjavirde, pressitud tooted ja puhutud teraviljad, pulbristatud saharopatochnye vaheühendid.\nKaramelliekstraktide tootmisel kasutatakse. Need on erinevate ainete keerulised kompleksid: orgaaniliste hapete eeterlikud õlid, polüfenoolid, polüsahhariidid, mineraalained ja alkaloidid. Kasutage ka salvei, aniisi, piparmündi looduslikke eeterlikke õlisid.\nKaramelli toiduvalmistamise tehnoloogiline protsess koosneb mitmest etapist: toiduvalmistamise karamellisiirupid, karamellimassi valmistamine, täidiste ettevalmistamine, vormimine, jahutamine, karamelli pinna kaitse, pakendamine, pakendamine ja pakendamine.\nKaramellisiirupid on stabiilsete tehnoloogiliste parameetritega suhkruvaba või suhkruasendiga lahused: niiskus ei ületa 16%, redutseerivate ainete sisaldus ei ületa 14%.\nKaramellisiirupite tootmine toimub pidevalt või osaliselt. Lausprotsessides siirupi lahustades suhkur või melass ja invertsuhkrusiirupi siropovarochnoy jaama või läbilõike lahustid ja pakktöötlusprotsessi happelisel hüdrolüüsil lisades 40% piimhappe lahust - in dissutorah. Karamellisiirupid, mille temperatuur on +90 ° C. 95 ° C läbi keetmise teel saadavate filtrite.\nKaramellisiirup keedetakse maha, et saada karamelli mass pideva vaakumseadmega koos kaugvaakumis kambriga. Cooking karamelli mass viiakse läbi aururõhul 5-6 kgf / cm ja vaakum vaakumkambris 650-700 mm Hg. st. Keedetakse siirupi 1-3% karamelli massi jääkniiskuseni. Nende niiskuse parameetritega säilitab karamelli mass amorfse oleku. See välistab vajaduse sisseostetava vaakumseadme järele.\nTootmistehnoloogia, 2011-2014 | Keelatud materjalide kopeerimine saidilt\nKaramelli tootmise tehnoloogiakord koosneb järgmistest peamistest etappidest:\nSuhkrusiirupi siirupi valmistamine\nKaramelli massi töötlemine (jahutamine, hapestamine, aromatiseerimine, prominka ja pressitud karamelli mass)\nKaramelli või kaitsev pinnatöötlus (puistamine, pehmendamine, katmine, šokolaadijäätmed).\nKaramelli pakkimine ja pakendamine.\nSuhkru-siirupi (karamell) siirupi valmistamine\nKaramellisiirupit saab valmistada järgmisel viisil.\nKasutades pidevat varustust:\na) lahustades suhkru rõhul oleva vesilahuse lahuses ilma suhkrulahuse valmistamise vaheetapi, kusjuures samaaegne niiskuse aurustumine;\nb) eelkuumutatud suhkrulahuse segamine melassiga, millele järgneb segu keetmine antud siirupisisalduseni ja segu keemiseni.\nSeda meetodit kasutatakse karamellisiirupi valmistamiseks CJSC ANIT LTD: partii seadmete kasutamine suhkru lahustamisel vees, millele järgneb suhkrulahuse segamine melassiga ja siirupi keetmine etteantud niiskusele.\nKaramellisiirupi perioodilise valmistamise meetodiga suletakse suhkrulahus. Keetmise lõppedes sisestatakse siirup, eelsoojendatakse temperatuurini 40-50 ° C ja filtreeritakse läbi võrk, mille läbimõõt on 3 mm. See laaditakse massi või mahu järgi kontutsujaks. Juhul, kui suhkrulahust saadakse eraldi, teises lahustites, laaditakse see teise lahustitesse massi või mahu järgi. Mõlemal juhul, pärast melassi lisamist suhkrulahusesse, viiakse kogu vedelik keemiseni, et saavutada siirupis melassi ühtlane jaotumine. Soovitatav on kasutada segistitega segurit.\nValmis karamellisiirup, mille niiskus ei ületa 16% soovitusliku sisalduse korral redutseerivates ainetes, on 12,5-14,5%, läbib filtriga võrke, mille rakkude läbimõõt on 1,5 mm ja kantakse karamellipartidele.\nKeedetud karamellisiirup peab vastama järgmistele nõuetele:\nsiirup ei peaks sisaldama suhkru kristalle, mis on kristalliseerumiskeskused karamellimassi keetmisel vaakumseadmes;\nsiirup peab olema stabiilne koostis niiskuse ja redutseerivate ainete sisalduse poolest;\nsiirupi niiskus ei tohiks olla suurem kui 16%, siis, kui töödeldakse melassi madala sisaldusega või ilma selleta, ei tohi redutseerivate ainete sisaldus ületada 14% - 50% melassist ega tohi olla suurem kui 16%;\nsiirupi valmistamisel peaks sahharoos olema minimaalne.\nKaramellisiirup keedetakse karamellimassist pideva vaakumseadmega, mille kaugusagregaatkamber on võimsusega 500 ja 1000 kg / h. Karamellisiirup siseneb mahutist vaakumpumbrisse, mis on kavandatud 10-15 minutiks. Töötab või vaakumpumbrite rühma teenindavate vastuvõtjate üldkogus filtreerimiseks läbi sõela, mille lahtrite diameeter on kuni 1,5 mm. Karamellisiirup pumbatakse rulli kuumtöötluskolonnidesse, mida saab kambritest kaugel eemaldada.\nCooking karamelli mass viiakse läbi aururõhul 5-6 kgf / cm 2 ja tühjendamine vaakumkambris 650-700 mm Hg. st.\nAururõhu vähendamine või karamellisiirupi niiskusesisalduse suurendamine optimaalsete parameetritega, kasutades kummikomplekti mehhanismi, vähendab siirupipommi jõudlust.\nKeedetakse siirup järgmisele niiskusesisaldusega karamelli massile:\nMelassi osade arv 100 kg suhkru kohta 50 35 25 15 Alla 15 osast\nNiiskusesisaldus,% mitte üle 2,8 2,3 1,9 1,5 kuni 1,5\nNende niiskuse parameetritega säilitab karamelli mass amorfse oleku. See välistab vajaduse sisseostetava vaakumseadme järele. Karamelli valmistamisel KFZ-seadmetel, selleks et saada plastist mass vormimistemperatuuril 65-70 ° C, on karamellimassi niiskusesisaldus lubatud kuni 4%.\nPiimakaramelli valmistamisel on karamelli niiskusesisaldus 2,5-3,5%. Piimaasiirup keedetakse 4-4,5 kgf / cm2 aurutamise rõhu all ja tühjendatakse vaakumkambris kuni 650 mm Hg. st. Karamelli mass väljub vaakumisseadmest temperatuuril 110-116 0 C.\nValmis karamelli mass tühjeneb vaakumpakendist iga 1,5-2 minuti järel. mahalaadimismasina kasutamine. Karamelli mass laaditakse otse jahutustabelisse.\nKaramellimassi temperatuur, mis on sõltuvalt koostisest ja nõutavast niiskusest mahakandmisel vaakumpummist, jääb vahemikku 106-125 0 С (505 melassi kohta).\nKaramellimassi keetmisel spiraali vaakumpumbast võib esineda juhtumeid, kus selle osaline sissevõtmine mikrolainepumbrisse lisab auru. Selle võimaluse kõrvaldamiseks paigaldatakse vaakumpumba aparaadi aurustuskambrisse spetsiaalne lõks. Mikrolainepumba vett kontrollitakse regulaarselt suhkrusisaldusega tundliku reagendi abil - a-naftooli 10-protsendilise alkoholilahusega. Sellele tühistatud vee ulatuv mikrovozdushnogo pump (töötamise ajal vaakumseadmesse), valati katseklaasi 2,1 ml lisatakse 1-2 tilka reagenti ja valati aeglaselt seina 1 ml tugevat väävelhapet (sg. 1,84). Kui testitavas vees on suhkur, asetatakse uuritavasse katsutisse vedeliku pinnale lillaline rõngas, mille värvide intensiivsus sõltub suhkrusisaldusest. Selles määramises peaks kõigepealt kontrollima reagendi enda kvaliteeti suhkrulahuse tühja valimis.\nKui pimekatsel ei ole eredat lillat rõngast, tuleb valmistada värske reaktiiv. Kvantitatiivse suhkru jaoks (testitava vee positiivse kvalitatiivse reaktsiooni puhul) võetakse 1 l valitud kogusest vett ja aurutatakse 100 ml-ni. Täiendav määramine toimub vastavalt tavapärase suhkru üldise määramise meetodile.\nEnne tolmuimeja töö alustamist pikaaegsete vaheaegade käigus puhutakse aurust ja vajadusel veega. Töö lõppu ja karamelli massi maitsestamise korral pestakse seadet veega, seejärel aurutatakse välja.\nVaakumseadme pesemine veega viiakse läbi läbi toru (läbimõõt 3 "), mis kinnitatakse äärikutega õlgadele aurustuskambri välisele pumbale. Torujuhtme kaudu voolav loputusvesi saadetakse seadme kõrvale paigaldatud vahekoostist, kust see suunatakse kommunikatsiooni kaudu magusvee üldkogusse. Seadme pesemisel kulub kuni 100 liitrit vett. Seadme pesemise suletud meetodil eemaldatakse magusa vee pritsimine. Seadme pesemiseks võib kasutada ka magusvee kogumiseks mõeldud kaasaskantavaid aurusid. Kõikidel juhtudel tuleks kõrvaldada magusvee kaotamise võimalus.\nLoputusvesi kogude vastuvõtmiseks vajaliku võimsuse vähendamiseks on soovitatav magusat vett aurutada.\nJäätmete lahustamiseks kasutatakse vaakumseadme pesuvesi. Pre-magus vett tuleks filtreerida läbi sõela, mille rakkude läbimõõt on kuni 1,5 mm.\nProtravka vaakumpumbad. Ettevalmistamise ajal kommi mass on osalise hävimise suhkrud, mille sisepind mähiseid moodustatud koksi kiht paikneb kolde kristallisatsioon ja vähendades soojusülekande koefitsient ja efektiivsuse pliiti.\nSüsihappegaaside eemaldamiseks pesta rullid vähemalt kord nädalas naatriumhüdroksiidi lahusega. Korrapärase söövitusmeetodiga kasutatakse 2-3-protsendilist lahust, millega seade täidetakse 12-24 tunni jooksul. Pärast naturaalse sooda täitmist peatavad rullid ja vaakumkamber siirupipumba ja sulgevad siirupilad ventiilid. Pärast sööki pestakse seadet põhjalikult kuuma veega ja rullid aurutatakse.\nSelles etapis pakutakse värvaineid. Värvainete lahustumatute lisandite peenosakestega osakeste juuresolekul tagatakse nende hüübimine lahuste keetmisega, millele järgneb peenfiltreerimine. Värvainete kontsentratsioon jääb vahemikku 5-10%.\nErinevate värvuste karamelli segu saamiseks tuleb värvaineid ja nende vastavaid essenteid regulaarselt muuta. Need jaoturid on paigaldatud rühmadesse. Igas grupis on dosaatorite arv värvide arv karamelli segus. Värvide ja essentside muutus viiakse läbi konkreetse jaoturirühma töös.\nKasutatav värvaine ei põhjusta redutseerivate ainete täiendavat suurenemist, mass värvitakse vaakumpumba aparaadi aurustuskambris. Sellisel juhul kantakse värv otse kuumutatud massi voogu, mis jõuab küpsetusnõustiku keerdist aurustuskambri ülemisele koonusele, imendades selle pidevalt läbi spetsiaalse klaasi vaakumi läbi kraani toru. Kraana avaneb nii, et seadmesse pole jäänud vaakumit ja tagatakse, et vajalik kogus värvainet imetakse. Kui mass värvitakse erinevates värvides, sisestage värvid keeduklaasi vaheldumisi vastavatest doseerimisseadetest. Värvide vahetamisel tekib pärast iga värvi värvimist teatud kogus karamelli massi. See välistab seadme pesemise vajaduse. Värvitud pesuvett kasutatakse tumedate puuvilja- ja marjavormide valmistamiseks.\nJahutatav karamelli mass\nSellel ettevõttel jahutatakse jahutusmasinatega karamellimassi - pöörleva trumliga kahe rulliga. Köögiviljadega kaasnev karamelli mass siseneb perioodiliselt või pidevalt jahutusseadme vastuvõtulehtrisse, millest teatud laiuse ja paksuse pidev pael ulatub läbi pöörleva veega jahutatud rullide vahelise tühiku. Kandev laed liiguvad mööda alumist rulli või mööda pöörleva trumlit ja seejärel piki kaldetu jahutusplaati karakellist libisemist, mis on tingitud kontakti kuumutusest. Sellisel juhul moodustab massi alumine pind koore, mis soodustab selle liikumist ja takistab massi jahutamiseks masinast kinni pidama. Enne töö alustamist lastakse vastuvõtulehtri abil taimeõli või spetsiaalse määrdeainega, rullid, trummel ja plaat hõõrutakse talki sisaldava pulbriga. Jahutussüsteemis oleva massi temperatuuri saavutamiseks vahetatakse eraldi veevarustus jahutusplaadile ja trumlisse, muutes karamellilindi paksust 2-6 mm ja kihi laiuse vahel. Lindi paksus reguleeritakse käsitsi kruviga hoorattaga, muutes tühjendust vastuvõtupunkri rullikute, vastuvõtukopsi ja pöörleva trumli vahel. Karamellilindi laius vahemikus 250-400 mm, sõltuvalt joonte jõudlusest, määratakse jahutamismasina vastuvõtulehtri katiku pikkuse järgi, kuid seda saab reguleerida ka kruviklappi abil. 50% melassi töötamisel ei tohiks massikihi paksus olla suurem kui 6 mm. Selle kihi paksuse säilitamiseks peab karamellilindri laius sõltuvalt jahutusmasinale kantava massi massist olema erinev järgmistes piirides:\nJahutamismasina mass jahutamise kestus on 20-25 sekundit. Jahutatud massi temperatuur, olenemata pliist tuleva massi temperatuurist, peaks olema vahemikus 88-92 ° C. Jahutusmasina töötamise ajal ei tohiks pöörlevaid rulleid ja trumlit kuumutada (reovee temperatuur võib olla 3-4 C kõrgem jahutusvee algsest temperatuurist). Kaldplaadi reovee temperatuur ei tohiks olla suurem kui 35 ° C. Jahutusmasina kaste vältimiseks, mille tulemusena mass jääb kinni, ei tohi vee algtemperatuur olla madalam kui 3-4 ° C.\nKaramellimassi hapestamine ja aromatiseerimine\nEttevõtetes tarnitakse retsepti lisandeid (kristalne hape, alkohoolsed essentsid ja värvainete vesilahused) pidevalt kasutatavatest doseerimisvahenditest jahutusmasina plaadi läbivasse karamellilindisse. Plaadi alumises osas on karamelli mass pakitud kihiliste soontega mitmekihilise köie külge, mis väljub jahutusmasinast pöörlevate prominaalsete hammaste ja tõmbetrumli vahel, toetades karamelli massi ühtlast tõusu kiirusega 5,5 m / min. Karamellilindri pakendamisel on kõik retseptiga seotud lisandid karamelli massil, pärast seda on võimalik seda pesta ja tõmmata see tõmbamismasinasse happe ja selle sisalduse edasiseks jaotamiseks. Kui kasutatakse kristallilise happe jaoks mõeldud dispenserit, reguleeritakse massivoolu kiirust, muutes konsoolipunkri ja vastuvõtuplatvormi väljalaske vahemaad 8-10 g / min. Kui kasutatakse essentside ja värvainete lahusteid ketasaldisaatoreid, siis jaotatava vedeliku kogust muudetakse ketta külgpinnaga külgpinna külge kinnitatud kruviseadme abil. Kristallhape eelnevalt sõelale, mille läbimõõt on kuni 2 mm; värvid lahustatakse kuumas või külmas vees ja lahus filtritakse läbi õhukese sõela (rakkude läbimõõt ei ületa 0,5 mm) või marli kiht.\nHape on ette valmistatud eraldi portsjonites, arvutatuna retsepti järgi teatud karamelli massi jaoks.\nSelleks, et vältida ainete redutseerimise olulist suurenemist ja aromaatsete ainete lendumise taseme vähendamist, peaks karamelli mass enne hapestamist ja aromatiseerimist olema temperatuuril mitte üle 95 ° C.\nKangendatud karamelli valmistamisel segatakse retseptiravim koos sidrunhappega. Karamellimassi temperatuur vitamiinide kasutuselevõtuga ei tohiks olla suurem kui 95C. Samal ajal peatatakse õhupuhumine, et vältida nende hajumist.\nKaramelli massil on lubatud lisada karamelliketti (ilma täidiseta) puruneid ja üksikute osakesi koguses, mis ei ületa 2 kg massi kohta 18-20 kg kohta.\nPärast sõtkumist eemaldatakse mass külmutuslaua metallist kaabitsa abil ja viiakse lähedal metallist lauale või marmorist ja graniidist tahvlitesse, kus seda veel 2 minutit jahutatakse õhuga. temperatuurini 80-85 ° C. Pärast seda tühjendatakse mass masina tõmbamisega.\nPromika karamelli mass\nMassi pestakse, et ühtlaselt jaotada kõik selles sisalduvad täiendavad ained, täielikult kõrvaldada kasutatud jäätmed, eemaldada õhumullid ja anda kogu paksusele ühtlane temperatuur. Prominka protsess koosneb karamellikihi korduvast inversioonist ja selle sõtkumisest, nii et massi alumised kihid pakendatakse sisse.\nKui pool mehaanilist meetodit kasutatakse prominulnoy masina perioodiline tegevus, mis koosneb pöörleva ümmarguse õõnestabel, õõnes hammasrull ja kallutamise seade. Jahutusvedelikku tarnitakse laua, rulli ja kallurautode sisemisesse õõnsusse. Pärast massi mitu läbimist läbi rulli see jahutatakse temperatuurini 75-80 ° C.\nKaramelli massi kaitsmiseks selle pinnal kuivatamisel edasise töötlemise ajal viiakse mass "sooja" tabelisse, kuumutatakse auruga või kuum veega.\nTõmmates masinas karamelli massi tõmmates\nKaramelli valmistamisel läbipaistmatu kestlusega tõmmatakse karamelli mass planeetidega tõmbamismasinasse. Selle tulemusena on see küllastunud õhuga ja segatud retsepti lisanditega. Tõmbatud mass tungib läbi õhuke õhukapillaaride, mille tõttu on see venitatud läbipaistva massiga võrreldes õhu käes rohkem arenenud kontaktpinnaga. Massi tõmbamisel muudab selle värv tihedust. Mass omandab siidise välimuse ja nõrkuse.\nKasutatakse pidevalt töötavat tõmbamismasinat, milles kombineeritakse massi laadimine, selle tõus, korduv venitamine ja kokkupandavus planeedil liikuvate sõrmede juures ja masinast mahalaadimine. Massi töötlemisaeg on 1-1,5 minutit ja kuni 2 min. - karamelli harjade valmistamiseks. Tõmbamismasina töötlemise käigus jahutatakse mass veel 3-5 ° C-ni. Tõmbesõiduki karamelli mass voolab pidevasse voolu konveierilinti, mis suunab selle valtsimispingi masinasse. Võimaliku liigse massi kõrvaldamiseks kraanimismasinas, katkestades voolu ja ületähtsuse ületamise, on vaja reguleerida jahutusmasina massivoolu, muutes kihi paksust ja laiust. Samal ajal tuleks reguleerida siirupi ja kuumutusauru tarnimist karamelliprule.\nPool mehaanilisel tootmisel, nagu ka kõnealuses ettevõttes, kantakse karamelli mass perioodilise käitamise ja manuaalse laadimise ja mahalaadimise protsessiga tõmbamismasinasse. Üksikute osade mass temperatuuril 75-85 ° C pannakse masina sõrmedele, siis lülitatakse mootor sisse. Mobiilsete sõrmede pöörlemisel on massi kandmine, viimane, fikseeritud sõrmega teel kohtumine, on üle pingutatud ja volditud. Pärast mootori välja lülitamist eemaldatakse mass ja viia plaaster "sooja" tabelisse.\nKaramellipuu saamine ja rakmete kalibreerimine\nTootmisliinidel libiseb konveieri masin, kus koonus-võlli pöörlemine rulli keerdub, jookseb pidevalt libiseva konveieriga pärast tõmbamismasinat või pärast spetsiaalsete hammastega vastavat prominka temperatuuril 70-80 ° C karamellimassi. Spindlite pöörlemine toimub kas ühes suunas ainult päripäeva või muutuva pöörleva pöörlemisega ühes või teises suunas. Pöörlemine ühes suunas kinnitatakse spindlitele, tavaliselt täiteavaga töötamisel. Karamelli täidisega valmistamisel tarnitakse kõik täidismasinad (va õli suhkur) täitemasinas. Paksude täidiste (šokolaadisegune ja pralineiin) manustamine on võimalik pärast lahjendamist letsitiiniga koguses 0,3-0,5% täite kaalust.\nEnne karamellimassi laadimist kuumutatakse rull-täitemasina auruga ja täitetoru välispind määritakse taimeõli abil. Täiteaine toru soojendab enne, kui hakkab töötama koos täitematerjaliga ise, mille temperatuur sellel eesmärgil peab olema kõrgem täitetöötemperatuurist 5-7 ° C juures. Siis seatakse täistemperatuur 60-65 ° C suveperioodi ja 65-68 ° C talveperioodil. Täidised on eelkuumutatud temperatuuri masinas.\nPärast seda, kui karamellimassi esimesed osad katavad täielikult täitetoru, reguleerige täitekruvid ja lülitage pumba sisse karamellipuu söötmiseks.\nTäidised sisestatakse pumba temperatuurimõõtmisseadmetes mahutisse - mööda rõngastiili. Täiteava lehtrisse paigaldatakse filter, mille läbimõõt on 5 mm. Karamelli "kuppelmaja" valatakse taldrulõbust ja osa sellest ilma täidiseta lõigatakse ja täidisega täidetud köis laaditakse kalibreerimis- ja joonistusmasinasse, kus seda kalibreeritakse teatud läbimõõduga vertikaalsete või horisontaalsete rullide süsteemi abil. Kalibreerimis-tõmbamismasinist lahkumisel määratakse see puutele, täites seda täidisega. Lõpp ilma täidiseta on ära lõigatud ja punutised saadetakse vormimismasinasse. Stabiilse seisundi korral on valtsmasinas 40 kg karamelli massi, karamellikandja aluse läbimõõt on 220-250 mm. Keraamilisest massist valtsimismasinas on peamine näitaja jahutusmasina massivoolu reguleerimiseks.\nKui rullimismasina langus on määratud kindlaksmääratud koguse allapoole, suurendab karamellilindri laius vastuvõtulehtri külgmist kruviventiili ja koormuse suurenemisega see väheneb.\nOsaliselt mehhaniseeritud tootmisel viiakse karamelli kihid "sooja" tabelisse ja pannakse käsitsi rullikusse. Pärast seda, kui esimesed kihid katavad täielikult täiteava toru, asetatakse teine kiht neile, nii et nende koormus ei ületa 50 kg. Lisaks toimub kogu protsess sarnaselt eelmisega.\nKõik täidiste liigid peavad vastama järgmistele nõuetele: karamelli ladustamisel ei tohiks täitematerjale karvata, kääritada, suhkrut ega lahustada karamelli massi, välja arvatud pehme Moskva tüüpi karamelli sortid. Täitematerjalide konsistents peab olema ühtlane ja piisava viskoossusega, et tagada normaalsed vormimistemperatuurid optimaalsel temperatuuril.\nPiimapõhiste täidiste ettevalmistamine. Piimatoodangu ettevalmistamise skeemi võib otseselt vaadelda joonisel 1.\nPiimarasvade peamised koostisosad on suhkur, siirup ja kondenspiim. Sõltuvalt retseptist viiakse täiteainetena erinevad lisandid - puuvilja- ja marjapreparaadid, riivitud kreeka pähklid, kohv, riivitud kakao, šokolaadimass jms. Piimatäite võib saada keedetud suhkrusiirupiga kondenspiimaga ja kondenseerunud piimaga keetmata. Täitematerjalid võib keevitada sfäärilise täitevaakumisseadmega, mähistega ja avatud keetmiskateldega. Suhkrusiirupi keetmiseks sfäärilise vaakumpakendis koos kondenspiimaga laaditakse see esmalt suhkrusiirupi ja melassi või eelnevalt valmistatud suhkrusiirupisiirupiga, mis on keedetud aururõhu kuumutamisel rõhul 4-5 kgf / cm2 ja 450-600 mm Hg st. kuni 11-12% niiskust. Seejärel lisatakse seadmele kondenseeritud piim ja piimasegu ning keedetakse ette kindlaksmääratud niiskuseni. Toormaterjalid imetakse vaakumseadmesse silma painduva voolikuga, mille läbimõõt on 2,5-3 mm. Küpsetamise lõppedes võetakse retsepti järgi kasutusele erinevad lisandid. Protsessi lõpus peatatakse kütteauru tarnimine ja 10-15 minuti vältel eemaldatakse vaakumis ekstra paar, et vähendada piima massi temperatuuri. Kõrge temperatuuriga piimatäide täidetakse kiiresti melanoidiinide (aminohapete ja suhkrute vastasmõju) tõttu tumedamaks. Valmistatud täidis tühjendatakse vaakumseadmest 2-3-millimeetrise läbimõõduga sõelaga vastuvõtukogusse, kus see põhjalikult segades jahutatakse temperatuurini 70-75 ° C ja seejärel maitsestatakse. Sõltuvalt retseptist lisatakse temperatuurile mitte üle 75 ° C alkoholi. Pärast täitmist on jahtunud, kollektsioon on kaanega suletud. Keedetud täidis tuleks kiiresti ära kasutada. Kui piimapõhised täidised on suhkrusiirupi kondenseeritud piimaga ühises keemispiirkonnas keedetud, keedetakse suhkrusiirupi segu vaakumseadmes, mille niiskusesisaldus on 9-11%. Saadud siirup filtreeritakse läbi sõela, mille rakkude läbimõõt on 2-3 mm ja valatakse kogusse, milles see segatakse kondenseeritud piimaga, maitseainena, värvainetega ja muude retsepti lisanditega. Puuvilja- ja marjavarustuse (toorikud) piimafileetide ettevalmistamisel laaditakse suhkru-siirupisiirup ja riivitud toidud sfäärilisse vaakumseadmesse. Puuviljade segu keedetakse kuni niiskusesisalduseni 12-14% ja valatakse segu alumise liitmiku kaudu kogumisse, kus see segatakse kondenseeritud piimaga, maitseaine ja värvainega.\nPiimaasendite valmistamisel, millele on lisatud kohvi pasta, valmistatakse ettevalmistatud koheseks segu ette. Vesi ja kohvipasta keedetakse keeduklaasis, pannakse keraamikast välja ja segu võetakse voolikest sfäärilise vaakumseadmega, millesse suhkrusiirupi eellaaditakse. Segu keedetakse niiskusesisalduseni 9-11% ja seadme alumise liitmiku abil valatakse kolbi läbi sõela, mille läbimõõt on 2-3 mm, seejärel põhjalikult segatakse, lisatakse kondenseeritud piim. Kui šokolaadimassi retsepti kasutatakse, keedetakse suhkru-siirupisiirup sfäärilise vaakumseadmega, mille niiskusesisaldus on 12-14%. Siirup väljutatakse aparatuurist kogumisse 2-3 mm läbimõõduga sõelale ja segatakse sellele kondenseerunud piim. Saadud segu, mille niiskusesisaldus on 16-17%, pumbatakse sõtkimisseadmesse, millesse šokolaadimassi eellaaditakse ja lisatud lisatakse. Kogu segu segatakse kuni homogeense massi saamiseni, see lastakse kogumisse, kus see tarnitakse tarbimispiirkondadesse.\nHammaste karamelli moodustamiseks kasutatakse mitmesuguseid vormimismasinaid: keti lineaarne karamelli moodustav vorm - kuju "pall", ovaalne, piklik-ovaalne, lamed-ovaalne, "telliskivi" jne kujuline karamell:\nahela lineaarne lõikamine - "padi" kuju karamell, piklik "padi" ja "spaatliga" kuju;\nketi karameeleformeerivad rullid ja rullid - idarannikul oleva karamelli jaoks;\npöörleva karamelli moodustumine - "tableti" mitmesuguse konfiguratsiooni ja kuju karamell;\nvormimis-pakendamisseadmed KFZ - üheaegsed kristalliseerunud karamelli ja karamelli vormimise ja pakkimisega paksud täidised;\ntahvelarvutid - karameljulised tabletid;\nmonopensene rullid - lollipopi tilkade, kujutistest kristalliseerunud toodete, sidruni apelsinikoore karamelli jne.\nJoonis 4 - piima täitmise kava\nKaramelli moodustamiseks kasutati CJS "Anit LTD" keti karamellikasvatusmasinaid.\nKaramelli rakmed lõigatakse üksikuteks toodeteks koos vahetatavate lõikekettidega, mille pikkus on "14 ja 16" mm (ilma padjadeta) ja "16-18" mm (klotsidega kettide jaoks). Lõikeketid võivad olla teine samm. Karamelli rakmed, pidevalt varustatud kaliibriga tõmbamise mehhanism, saadetakse varruka moodustava masina kaudu ülemise ja alumise lõikekeevade noadide labade vahele. Vormitud karamell siseneb läbi kande külgmise konveieri aluse ahela kujul, mille üksikute lingudega on ühendatud õhukesed džemprid. Lõikamise ja lõikamise ahelate liikumise kiirus peaks olema kooskõlas karamelli tõmbamise kiirusega ja kitsa jahutuskonveieri kiirusega. Enne karamelli moodustamist on ketid eelnevalt määritud taimeõli või spetsiaalse määrdeainega.\nTöötamise ajal pestakse ahelat perioodiliselt naturaalse naatriumkloriidi lahuses ja jälgitakse nugade lõikekohti; Tulluse või kahjustuse korral on need tühjad või asetatud.\nVorstuslik karamell kettast või üksikutest karamellidest kujundatud vormimismasinaga siseneb kitsasse konveierilindisse, mille peale 40-50 sekundit. Õhku jahutatakse temperatuurini 65-70 ° C. Kasutatud kitsas konveieri jahutusseade. Konveieri pikkus on umbes 11 m. Konveierilindi materjal on kuni 11 mm laiune kummist rihm. Konveieri kiirus langeb kokku moodustamiskettide kiirusega, sest kui turvavöö kiirus ületab kettide kiirust, siis tõmmatakse karamellikett välja ja karamell deformeerub. Kui lindi kiirus ei ole piisav, siis laseb karamelli kett kokku ja jääb kokku.\nOsaliselt mehhaniseeritud tootmises jahutatakse karamell avatud vibreeritavates konveierites, kus on metallkangas metallide sisselaskeava ja väljalaskeava, et sõeluda karamellikromatograafiaga. Karamelli jahutamiseks ette nähtud õhk suunatakse läbi kanalite ja jaoturite kaudu kogu konveieri pikkuses. Õhukanalitel on õhukanali reguleerimiseks õhukanalid. Kitsas konveieril olev karamellikett satub kaanega pöidetava metallist pikliku süstlanõela, mis lõhub ahelat eraldi karamellidesse ja teisaldab need vibreeriva konveieri külge. Jahutatud karamelli väljund konveierilt blokeeritakse klapiga. Pärast jahutamist transporditakse karamelli tarbimispiirkondadesse või valatakse paletesse, mille mahutavus on umbes 15 kg. Karamellipanike vastuvõtmisel valige defektne karamell. Karamellist valmistatud lauad asetatakse kõrgusele 14 latipagastidesse ja saadetakse kas pakendamiseks või pakendamiseks. Jahutusõhu tarbimine avatud vibreeritavates konveierites on 8000-10000 m 3 / h. Karamell jahutatakse temperatuurini 40-45 ° C. Jahutuse kestus määratakse konveieri täitmise astme järgi.\nProtsessiõhu temperatuur ei ole madalam kui +12 0 C. Suvel saab seda temperatuuri kasutada õhukonditsioneeride või külmutusseadmete abil. Talvel on soovitatav segada välisõhku siseõhuga ventilatsioonikambris ja vajadusel soojendada seda õhuküttekeha. Kui õhutemperatuur on madal, karamelli pinnakiht on üleküllastatud, mille tagajärjel tekib palju lahingutulemusi ja rasvumise tõttu karamell võib märjaks saada. Suhteline õhuniiskus ei tohi ületada 60%.\nKaramelli sissekastmine on tehtud selleks, et kaitsta seda ümbritseva õhu mõjul, mehaanilistest kahjustustest, et tagada pikaajaline ladustamine, ning anda toodetele ilus välimus.\nKaramell on pakendatud eraldi tükkidena, rulliga etiketil või fooliumiga ja rulliga. Etiketile ja alusvärvidele kasutatakse etiketti, vahtpaberit, pärgamenti, alaperti, asfalti, läbipaistvaid kileid - tsellofaani, alumiiniumist toidufooli ja muid materjale, mille kasutamist lubab Vene Föderatsiooni Peavalitsuse sanitaarinspektsioon. Märgiseid saab kasutada monokromaatiliste, värvitutena, pruunistavatega jne.\nKaramell on pakitud automaatmasinatele.\nPakendamiseks kasutatav paber on niiskuskindel, mis tagatakse vahatamisega. Rasvavärvi karamelli pakkimiseks mõeldud paberile lisaks niiskuskindlusele peaks olema ka rasvade resistentsus, st seda ei tohiks soolata. Parim materjal on foolium või tsellofaan.\nPakkepaber on painduv, vastupidav ja rebenenud. Etikettide värv ei lähe karamellile. Märgiseid saab kasutada monokromaatiliste, värvitutena, pruunistavatega jne.\nPakkimismasinate stabiilseks toimimiseks on vajalik tagada järgmised tingimused: kasutada tehnilisi nõudeid silte, vältida kõrvalekaldeid aktsepteeritud karamelli suurusest üle 45 ° C, säilitada õhu suhteline õhuniiskus ruumis, mis ei ületa 60%.\nKaramelli pakendamismasinatele transporditakse pöörleva jaotuskonveieriga, millel on reguleeritavate sulguritega kaldega söödajate rida. Konveieri karamell piki soove siseneb pakendamismasinate isemanusse, kust see suunatakse ülekandekonveieri lintkonveierile vastavate nõlvade külge. Viimane edastab selle järgmisele edastuskonveierile. Kogumiskonveieri otsas valitakse defektne karamell. Ülekande konveier kannab karamelli vastuvõtukarbisse, kust see pärast kaalumist pakitakse välimisse mahutisse.\nKaramelli pinna kaitse\nKaramelli pinnatöötluse eesmärk on luua kaitsekiht, mis kaitseb keskkonnamõjude eest. Glossi või piserdamise karamelli poolt tekitatud kaitsekiht peab olema tihe, läbilaskva ja mitte-hügroskoopne. Lõppenud karamelli pärast töötlemist peaks olema ilus välimus. Karamelli läikimisel tekib selle pinnale õhukeseline kristalliseeritud suhkru kiht ja niiskuskindel vaha-rasva kattekiht, mis samal ajal toimib ka sära lisamise vahendina.\nVaha-rasvade segu ettevalmistamine väheneb vaha ja parafiini sulamiseni ning kookosõli sissetoomine sulatatud segusse või viimase puudumisel taimeõli. Parafiin ja vaha viiakse avatud keedusesse suhtega 1: 1. Lisage kookosõli koguses 2 osaga. Sulanud mass segatakse põhjalikult ja filtreeritakse läbi sõela, mille läbimõõt on 1 mm.\nKaramelli läikiv tootmine ja suhkruga piserdamine pidevalt töötavates seadmetes. Karamell laaditakse masinasse pärast maatükkide eraldamist 450 x 500 mm võrguga ja 12 mm läbimõõduga aukudega. Salve võnkumine on 30 mm. Puuduliku karamelli küljele suunamiseks on salve külg liugur.\nVärvimisseade koosneb kolmest osast, mis kõrvaldavad karamelli osade segamise, mis on töötlemise eri etappidel. Sektsioonide arv vastab põhiliste tehnoloogiliste toimingute arvule: laadimata karamell ja suhkrusiirupi jootmine; karamelli kuivatamine suhkru kooriku moodustamiseks ja sulatatud vaha-rasva seguga jootmiseks; talgi sissetoomine, pinnatöötlus kuni läikiv karamelli püsiv läige ja mahalaadimine.\nSektsioonid on üksteisest eraldatud vertikaalsete vaheseintega tihendusrõngastega ja valmistatud pool kettatena. Seadme sisselaskeava on kooniline. Seadme väljundil on paigaldatud väljalaske koonuse värav. Värvimisprotsessi jaoks mängib suurt rolli seadme vaheseina ja seina vaheline vahe. Karamelli lõikamise vältimiseks ei tohiks see vahe ületada: esimese vaheseina jaoks 2-4 mm, teise sektsiooniga tihendusrõngas - 0,5-2,5 mm. Keskel oleva aparaadi kõik osad on õõnestoru, mis toimib üheaegselt tugiosana sektsiooni kinnitamiseks ja õhu etteandmiseks teisele ja kolmanda sektsiooni algusele. Õhk siseneb sektsioonide kaudu läbimõõduga 15 mm. Karamelli lõikamiseks sektsioonist seadistatakse seade kalde nurga all 3,5 °. Pöörlev liikumine tekib tinaplaadi või roostevaba terase lainepinnaga, mis on kinnitatud seadme teise ja kolmanda sektsiooni sisepinnale. Seadme pöörlemiskiirus on 17-18 pööret minutis, võimsusega kuni 10 tonni karamelli vahetuses.\nSuhkru siirupit ja vaha-rasvade segu serveeritakse pidevalt aktiivsete dosaatoritega, milleks on aurukujulised mahutid või elektriküte. Paagi paak on paigaldatud (ühendatud põhjaga) nukkumpumpiga, ülemine osa on aukudega kaanega. Kaamapumbad on varustatud kiirusvarianduriga, mis reguleerib siirupi ja vaha-rasva segu minuti tarbimist sõltuvalt sissetuleva karamelli kogusest. Dosaatorid kuumutatakse aururõhuga 0,5-1,5 kgf / cm2. Retseptilisi lisandeid reguleeritava temperatuuri režiimi tagavad kaugjuhtimisega manomeetri termomeeter TS-100, mille termotsilindrid on jaoturites ja manomeetrid paigaldatud juhtpaneelile. Samal puldil seadista seadme üksikute komponentide käivitusnupud. Suhkru-siirup ja vaha-rasvade segu pärinevad doseerimisüksustest vastavatesse sektsioonidesse, ühendades kergesti eemaldatavaid torusid, mis siirupi jahutamiseks ja vaha-rasvade segu tahkestamiseks kuumutatakse elektrilise helirõhuga. Torud on ühendatud kambri doseerimispumpade väljalaskega kummist tihenditega ühendusseadmete abil.\nAparaadi õhu tarnimiseks on paigaldatud ventilatsiooniseade, mis koosneb ventilaatorist, kütteseadmest ja droseklklappiga õhukanalist.\nEnne seadme käivitamist 15-20 minutit. enne karamelli pideva voolu alustamist jahutusseadmelt antakse aurud dosaatorite aurukelladesse. Selleks avage ventiilid järgmises järjekorras: kondensaadi väljalaskeava rasvapõletus- ja õli segu pihusti särki aurusisselasketi selle dosaatori ümbrisesse; auru sisenemisjoon suhkrusiirupi jaoturil.\nSamal ajal hõlmavad toitetorusid elektroforeesi, mitte nende ühendamist nukkpumpadega. Pärast kuumutamist täidetakse ummistus siirupiga ja tahke vaha-rasva segu. Niipea kui viimane temperatuur doseerimisseadmes jõuab 65-70 ° C-ni, avatakse kondensaadi ventiil, mis tuleb siirupi dosaatori aurukarbist, ja läige jaoks mõeldud ventiil on suletud. Sissevoolutorud kinnitatakse laadimisvibroloogile karamelli saabumisel dosaatoritesse. Seadme tõrgeteta toimimine ja karamelli ühtlane märgumine siirupiga on tagatud viimaste konstantse niiskusega (17-19%). Kui niiskus on alla 17%, tuleb siirupi kogust suurendada ettenähtud koguse suhtes, mis viib suhkru ülekasutamiseni. Vastupidi, kui siirupi niiskusesisaldus on üle 19%, ei ole karamellil enne vaha-rasva segu pealekandmist kuiva, mistõttu see maskeerub ja võideldakse seadme esimeses osas.\nSuhkru siirupi kristalliseerumise vältimiseks niiskuse juures hoitakse selle temperatuuri 96-98 ° C juures. Suhkrusiirupi tarbimine määratakse sõltuvalt sissetuleva karamelli kogusest ja see on 245-278 g / min. - 12 kg / min või 20-23 kg ühe tonni karamelli kohta.\n2-3 minuti pärast, alates karamelli pideva voolamise hetkest seadme esimesesse sektsiooni, keerates laadimiskooni käepidet paremale, kuni see peatub, seades esimese vaheseina tööasendisse, ja karamell hakkab liikuma teise sektsiooni. Praegu vajutatakse juhtpaneelil vaha- ja rasvasisalduse jaoturi käivitusnupud ja protsessiõhu ventilaator. Enne seadme õhu sissetoomist avatakse kütteseadmele ja ventilaatori ventilaator ventilaatori ees olevasse õhukanalisse auruventiil. Tulevikus reguleeritakse klapi (õhuvoolu) asend sõltuvalt sissetuleva karamelli temperatuurist.\nVaha rasvade segu toidetakse temperatuuril 60-70 ° C koguses 10,5-12 g / min, mis on 0,8-1 kg / t karamelli. Teisele sektsioonile tarnitud õhu temperatuur reguleeritakse sõltuvalt sissetuleva karamelli temperatuurist. Kui karamell siseneb seadmesse temperatuuril kuni 45 ° C, siis tuleb õhku soojendada 35-40 ° C-ni, kui kuuma karamelli särama temperatuuril (üle 45 ° C), peab õhk olema vahemikus 20-25 ° C. seadmesse jahutab jootmise siirupi voolu, mille tulemusena moodustuvad karamelli pinnal valged kandjad (suhkrukristallid). Õhu tarbimine on 150-300 m 3 / h. 3-4 minutit alates karamelli vastuvõtmise hetkest teises sektsioonis läheb see kolmandasse.\nKaramelli kolmandasse ossa üleviimise hetkel suletakse väljalaskeavaga kooniline värav ja karaamell vabaneb aploe teljest. Karamelli pidev mahalaadimine kolmandast sektsioonist algab 25-26 minutiga. alates selle pidevast vastuvõtmisest esimeses jaos. Kolmandas lõigus manustatakse perioodiliselt talki väikeste portsjonitena. Läikiv karamell läheb mahalaadimisega vibrolot-sifterile, mis suunab selle kaabitsa konveierile ja samal ajal eraldab selle trumlitest. Karamelliläheduse protsessis väheneb selle temperatuur 5-6 ° C võrra. Sektsioonseadme disain ja vastuvõetud tehnoloogiline režiim võimaldavad tal täita karamelli suurel hulgal erinevate täidistega (ilma piiranguteta).\nErinevates värvides värvitud karamelli läbipaistmatuks muutudes on värvainete ja nende vastavate essentside periood karamelli värvi värvimisel 8-10 minutit. (nelja värvi juuresolekul) ja 5-6 min. - kuus. Mahalaadimise vibratsioonivoolu juhib individuaalne elektrimootor. Kiiruse amplituud on 15 mm. Pörete arv on 250 minut. Karamelli eemaldamiseks, täitemasina tõrke korral, on salve külgmine väljalaskeava. Väljundsalv kannab karamelli kaabitsa konveieri, mis edastab selle täitemasina punkerile või tasakaalu punkri külge. Kaabitsa konveieri juhib individuaalne elektrimootor. Kaldenurk on määratud sõltuvalt töökoja tingimustest. Kaabitsa arv transpordilint 72.\nKaramelli laadimise katkestuste korral (vormimismasina peatamine) jätkub seade pööramiseks, kuid suhkrusiirupi pihusti peatatakse ja viimase sööt peatatakse kuni karamelli saabumiseni. Kui seade on peatatud (lõunapausi ajal), eemaldatakse doseerimisseadmete toitetorud, suhkrusiirupi toru põhjalikult loputatakse kuuma veega ja vaha ja rasvade segu puhastatakse traadiga. Karamell koguses 270-500 kg (sõltuvalt seadme toimivusest) on läikiv ja täiesti mahalaaditud.\nPärast lõunapausi korratakse käivitusperioodi uuesti, nagu ka seadme käivitamine vahetuse alguses.\nÜlemineku lõpus koos ülalnimetatud töödega doseeritest, drenaaživentiilide, suhkrusiirupi ja vaha-rasvade segu täielikult tühjendatakse. Suhkrusiirupi jaotur loputatakse pumba töö ajal kuuma veega. Kaabitsa konveieril puhastatakse pingutusrulli kaabits. Töönädala lõppedes puhastatakse üldise puhastamise ajal seadme 2 esimest osa, mis on eemaldatud ja tõmmatud. Selleks eemaldage poldid seadme ümbermõõdu ümber, eemaldage sisendkoonus, mis koosneb 3 osast. Koonuse eemaldatud osi pestakse kuuma veega, seejärel paigaldatakse uuesti.\nLäikiv karamell pakendatakse pakendamismasinasse, mis valmistab kartongpakendeid, kaalub karamelli, täidab pakendeid ja pakendab neid.\nKaramelli piserdamine suhkruga. Karamell piserdatakse suhkruga samas pidevalt töötavates seadmetes, kuid järgmiste muudetud parameetrite ja režiimiga:\n- seadme kaldenurk mehaanilise tõstuki abil tõuseb 5,5-6 0-ni;\n- kalde nurga muutumise tõttu lühendatakse protsessi kestust 5 minutiks;\n- Kastmelisandiga suhkrusiirupi jootmiseks kasutatakse niiskusesisaldust 25-26%;\n- suhkrusiirupi eemaldatavat toru ühendatakse, et karamellile kantakse kindlale kogusele siirupit (kuni 20-25% peamistest), kui see läheb seadme teisele osale, mis võimaldab karamellil suhkrule lisada;\n- Piserdamata karamelli suhkrut serveeritakse aparaadi 3. osas 0,8 m kaugusel väljalaskeavast noria abiga.\nValmis karamell pärast trumlite ja ülemäärase suhkru eraldamist viiakse pakendisse.\nPihustatav karamell. Sõltuvalt sortidest piserdatakse karamelli kas granuleeritud suhkru või pulbristatud suhkru seguga kakaopulber ja kakaoki. Karamell pannakse kattekihiks temperatuuril, mis ei ületa 40-45 0 C. Pärast laadimist lülitatakse katla pöörlemissagedusega 20-24 p / min. ja suhkru siirup valatakse suhkru siirupist 30% niiskusesisaldusega suhkru siirupi abil käsitsi karaamelli. Suurema kontsentreeritusega jootmissiirupiga toimub suhkru kiire kristallimine, mille tulemusena moodustub karamelli pinnal kuivkreos, mis ei ole kleepunud ja ei suuda suhkrut hoida.\nSama temperatuuriga, kui suhkruga piserdamine toimub, on laaditud karamelli kõrgem temperatuur. Valmis niisutussiirup on eelnevalt filtreeritud 1,5 mm läbimõõduga rakkude kaudu. Selle kristalliseerumise vältimiseks säilitatakse siirupi temperatuur 50-60 ° C juures. Pärast 4 minutit. Pärast jootmist, kui siirup jaotatakse kogu karamelli pinnale ühtlase kihina, valatakse pöörleva katla sisse peenekristalliline granuleeritud suhkur, mis on eelnevalt vibreeritavate ekraanide abil magnetid ja 2-3 mm läbimõõduga rakud. Pärast suhkrut pritsimisega pöörab boiler 3-4 minutiks. karamelli kuivatamiseks. Karamelli piserdatud katla liigne kellaaeg halvendab selle kvaliteeti, kuna levib suhkru kristallid.\nValmistatud karamell laaditakse käsitsi mahutitesse, pannakse üle punkerisse või vastuvõtulehele ja pakendatakse seejärel mahutitesse. Karamelli viimased portsjonid, mis laaditakse katlast välja, sõelutakse läbi sõela, et eraldada purjusid ja suhkrut.\nLäikiv karamell. Laaditud karamell (mille katla pöörlemiskiirus on 18-22 p / min) valatakse käsitsi metallist koos suhkrusiirupiga, mille niiskus on 18-19%. Kristalliseerimise vältimiseks niisutussiirupi temperatuur antud kontsentratsioonis püsib vahemikus 90-95 ° C. Kastmise siirup tehakse 3-4 annusena iga 2-2,5 minuti järel. Kui katla pöörleb, valatakse karamell, valatakse siirupiga, kuivatatakse enne, kui selle pinnal moodustub õhuke koor. Katla pöörlemise kestus karamelli jootmise ja kuivatamise protsessis on 7-9 minutit.\nKuivatatud karamell valatakse seejärel sulatatud vaha segusse.\nHõõgu karamellipinna saamiseks kulub katla pöörlemine 12-13 minutit. Selle aja jooksul karamelli pind maandatakse karamellide hõõrdumisega üksteise vastu ja katla seinte vastu. Et suurendada hõõrdumist boileris, lisatakse selle pöörlemise käigus talki eraldi portsjonites (kogus 0,5 kg / t karamelli kohta).\nVärvimisprotsessi kogukestus on 25-28 minutit.\nValmistatud läikiv karamell laaditakse kassettelt käsitsi käsitsi, mille järel see pannakse konteineritesse pakendamiseks vastuvõtukarbi või vastuvõtulauda.\nKarameeli särava, stabiilse läike saamiseks on vaja anda järgmisi sälketingimusi:\n- spreide sisenev karamelli temperatuur ei tohiks olla kõrgem kui 40 ° C;\n- vaha-rasvade segu kantakse kuivatatud karamellile;\n- töökoja suhteline niiskus ei ületa 60%.\nPakendi- ja karamellpakendid\nAvatud karamell, millel puudub kaitsev pinnatöötlus, ja karamell pärast välist disaini (pakkimine, läikiv piserdus, piserdus) pakitakse välispakendisse. Käsitlemine on võimalik.\nOpen karamell (monpansjee, karamellikommi, satiin padi jne..) õhukindlas pakend, mis kaitseb toodet õhust. Hermeetikud pakendatakse ja märgistatakse MOUTH-i järgi.\nHermeetilisi konteinereid kasutavad erineva kujuga tina kastid ja purkid, tihedalt suletavad kaaned, mahutavusega kuni 4 kg, samuti vahustatud purgid (valatud mahutid). Karamell on pakendatud ka termoreaktiivsete tsellofaani ja teiste polümeerkilede pakenditesse.\nKaramell mähitud, obsypnuyu klaasiga ja karpidesse pakitud lainepapi, vineeri või batten kastid ja ka pakendites polümeerist valmistatud kilede. Kasutatav anum on puhas, kuiv, vastupidav ja vaba välismaiste lõhnadega. Pakendamata karamelli pakendamisel tuleb konteiner katta pakkepaberiga, nii et paber katab karamelli kogu pinna. Lauaplaat on paberiga vooderdatud ja karamelli pakendamisel. Lainepappide niiskus ei tohiks olla üle 12%. Gofrokoroba serva lint. Mahutite tähistamine toimub vastavalt MOUTH-ile.\nSelleks, et vältida karamellimassi karmistamist karamellipreparaadi erinevates piirkondades, kasutatakse abiainetena talki ja taimeõli. Et määrida monpanseynyh rullid kasutada vaha või rasva segu, rikastatud parafiin.\nMäärdegatiivne taimeõli peamised kasutusalad on: vaakumpumbad, mahutite vastuvõtmine karamellimassi, jahutusseadme vastuvõtukops, karamelli maskeerimisseade, jooksurullid, tõmbe masin, jooksva masina täitmise torud, kettide moodustumine ja rullid. Taimeõli lubatav tarbimine - mitte rohkem kui 1 kg / tonn. Tolki pealekandmise peamised kasutusvaldkonnad on jahutusmasinad või jahutuslauad, konveierilindid, soe laud, prominal masin, kalibreerimis-tõmbe masin, jahutusseade karamelli ja pakkimismasinate ajal. Talki lubatav tarbimine ei ületa 1 kg / tonni.\nKaramelli toiduvalmistamise tehnoloogiline protsess koosneb järgmistest etappidest: siirupi valmistamine; toiduvalmistamise karamelli mass; karamellimassi jahutamine ja töötlemine; toiduvalmistamise karamelli täidised; karamelli vormimine; karamell jahutamine; karamelli pinnale pakkimine ja viimistlemine; pakendamine\nKondiitritoodetes toodetakse karamelli voolu mehhaniseeritud liinidel, kus ülaltoodud tootmisetapid viiakse läbi ühes sünkroonses voolus ja viiakse läbi kõik vajalikud toimingud.\nKutsunud kontsentreeritud siirup (üle 40%) lahus erinevate suhkrute (sahharoos, glükoos, maltoos, fruktoos, jne) või nende segud vees. Siirup on selge viskoosne peaaegu värvitu vedelik. Sõltuvalt lahustunud suhkrust nimetatakse siirupi: suhkur (sahharoos), inverts (võrdse hulga glükoosi ja fruktoosi segu), suhkruga suhkur (sahharoos ja siirup) jne. Karamellitootmises kasutatakse tavaliselt kombineeritud siirupeid. Melassi või invertsiirupi kasutamine on tingitud nende kristalliseerumisvastastest omadustest. Siirupi suhe siirupis on 2: 1, 50 kg siirupit ja 15,8 liitrit vett 100 kg suhkrule. Siirupi puudumisel või puudumisel viiakse invertsiirup (siirupi asendaja).\nKeemisprotsess viiakse kuni kuivainete siirupisisalduseni kuni 84-86%. Siirupi niiskusesisaldus ei tohi ületada 16%. Redutseerivate ainete massiprotsent ei ole suurem kui 14-16% [lk. 49, 14].\nCooking karamelli mass.\nKaramell mass - on amorfne mass saadud keeb vaakum aparatuuri kõrge kontsentratsiooniga lahuseid suhkru segus teiste süsivesikute kontsentratsiooniga 96-99% kuivainest. Praegu saadakse karamelli mass, suhkur lahustatakse vees ja keedetakse suhkrulahus anti-kristallisaatoriga, kuni see on peaaegu täielikult lahustunud.\nKaramellimassi temperatuur vaakumpumba seadme väljumisel on 124-135 * C. Suhkru lagunemise protsessi lisaks keemistemperatuurile oluliselt mõjutab ka keetmise kestus. Keemistemperatuur rullides toimub 1,5-2 minuti jooksul.\nKõrge viskoossusega aitab säilitada kristalliseerunud mass amorfses olekus, kuna kõrgema viskoossust, seda vähem see on avatud kristallisatsiooni - suhkrustamine. Mida kõrgem on karamellimassi kuivainete massiosa, seda kõrgem on viskoossus. Kondiitri "Montpensier" karamelli massi valmistamiseks keedetakse minimaalse niiskuseni 1-1,5%; Kanaari karamelli puhul keedetakse karamelli mass niiskusesisalduseni 3,5-4,0%. Soovitav on keedetud karamelli tootmiseks ette nähtud karamelli mass täidisega, läbimõõduga karamelli mass, sõltuvalt täitetüübist kuni niiskusesisalduseni 2,0-3,5% [p. 162, 18].\nSuurem osa karamellist on toodetud laia valikuga täidistega. Täidised peaksid olema ladustamiseks vastupidavad ja mitte muutma nende maitset ja tekstuuri; nad ei tohiks suhelda karamelli massiga, ei tohiks seda lahustada.\nPuuvilja- ja marjavärvid. Saadud keedetud riivitud puuviljasegudest koos suhkru ja melassiga. Täitematerjali saamise protsess hõlmab tooraine puuvilja- ja marjaosakonna ettevalmistamist, komponentide doseerimist ja segamist (kartulipüree, suhkur, siirup) ja keetmist. Enamiku avatud (pakendamata) klassid karamelli manustada ainult õunakompott valikut erinevaid maitse ja lõhn on sätestatud kasutusele erinevad essentsid. Pakitud karamelli sortide puhul, mis kannavad erinevate puuviljade ja marjade nime, asendatakse mõni õunakook puuvilja- või marjaveiniga. Vaakumseadme kasutamine võib oluliselt temperatuuri keetmise ajal vähendada ja saada kergem ja viskoossem täidis. Keemise ajal steriliseeritakse täidis, st see tapab mikroorganisme. Enne karamelli vormimise koha puuvilja täitmist serveeritakse see tembeldades temperatuuril 58-70 ° C.\nFondant täidised. Nende täitete peamine koostisosa on suhkruvähk, mille sisse on sisse toodud mitmesuguseid maitseaineid ja aromaatseid lisaaineid. Suhkru huulepulber koosneb suhkrust, melassist ja veest. Fondant mass toodetakse, jahutades suhkru-siirupisiirupit. Kuivainete massiprotsent täites on umbes 90%.\nPiimatäidised. Nad on suhkruroo-tulekindlast siirupist, mis on keedetud piima ja erinevate lisanditega. Mõnedes sortides toodavad nad kakao vedelikku ja kutsuvad neid piimakokolaadiks, teistes tutvustatakse riivitud pähklit ja nimetatakse seda piimakollaseks. Mõni tüüpi täidised keedetakse avatud keedukannudesse, kuni täidis on tumedaks ja ilmub keedetud piima iseloomulik maitse. Kuivate ainete massiprotsent sõltub kasutatavatest lisanditest 84-88%.\nAlkoholi täidised. Need on keedetud suhkrusiirupi siirup, millele lisatakse alkohol või alkohoolsed joogid pärast 70 ° C-ni jahutamist. Täite viskoossuse suurendamiseks lisatakse melassi suurenenud kogus. Täidised keedetakse kuivmassi massiprotsendini 87%.\nMesi täidised. Nad on keedetud suhkrusiirupi, mille kasutuselevõtuks on looduslik mesi ja mitmesugused lisandid (õuna- või aprikoosipüree). Kuivainete massiprotsent 84-88%.\nÕli-suhkru (pehmed) täidised. Need on homogeensed massid, mis saadakse pulbristatud suhkru segamisel kookosõli ja kristalse happega. Mõne sordi retsept annab suhkru asendamise glükoosiga, mis suurendab "jahutamise" maitset. Täitematerjal valmistatakse sõtkumissöötmetes, kus kooritakse esmalt sulatatud kookosõlist, seejärel lastakse suhkrut, hapet ja toitu. Pärast sõtkumist ja jahutamist moodustab täitematerjal plastikust viskoosse massi. Kuivainete massiprotsent 99,5% täidisena.\nPiitsutatud täidised. Need kujutavad endast vahust struktuuri, milles suhkrusiirupi munavalge ja maitse- ja aromaatseid komponente koostises. Valmis massist valmistatud eelnevalt keedetud valge massi valmistamisel, mis on väikeste portsjonite kaupa süstitud suhkru või suhkru-ja puuviljasiirupi ja lisandite abil. Täidetud täitematerjali kuivainete massiprotsent peaks olema 85-87%.\nŠokolaadi- ja pähklipikendused. Need on õline mass, mis saadakse maapähkli pähkli tuumade, kakaotoote, kookos- või kakaovõi ja pulbristatud suhkru segamisel. Massi toodetakse sõtkumissüsteemides või melangeerites. Täiteaine kuivainete massiprotsent ei tohiks olla väiksem kui 97,5% [lk. 46, 14].\nJahutatav karamelli mass.\nValmis karamelli mass lahkub kuumutusseadmest viskoosse vedeliku kujul, mille temperatuur on 115-150 ° C. Edasiseks töötlemiseks peab karamellil olema plastikust omadused. Selleks jahutatakse karamelli mass temperatuurini 90 ° C. Karamelli mass jahutatakse jahutusmasinate pidevas voolus ja perioodiliselt jahutuslauadides eraldi osades. Mõlemal juhul kasutatakse jahutusainena külma vett. Kui lauad on jahutatud, karamelli mass jahutatakse veel õhuga. Jahutuse kestvus 1-2 minutit.\nKaramellimassist viiakse paralleelselt jahutamiseks, värv, põhiosa ja kristalliline hape. Värvained sisestatakse karamellimassi, et anda karamellile atraktiivne välimus. Enne kasutamist värvid lahustatakse vees ja filtreeritakse. Süstitava värvaine kogus sõltub selle värvainest ja karamelli massist. Selleks, et anda toodetele vastav lõhn, lisatakse karamellimassi erinevad maitsed: essentsid, vanilliin, eeterlikud õlid jne. Karamelli lõhna- ja maitseainete annusteemessentsid on sageli 4 kg ühe tonni kohta. Kaasa arvatud enamik karamellhappe sorte. See annab meeldiva hapu maitse; see on kasutusele võetud peaaegu kõigis kommiarikas (va piparmündi) ja puuvilja täidis sortidega. Karamellimassi hapestamiseks kasutatakse kristalseid happeid (sidrunhape, harvem on viinakivi ja õunhape).\nKaramelli massi töötlemine.\nProminki massid. Karamelliproovide eesmärk on jaotatud lisandite ühtlane jaotamine, suurte õhumullide eemaldamine, karamelli massi kogu ruumala ühtlustamine. Prominka protsess koosneb karamellimassi voltimist mitmetesse kihtidesse, samas kui jahutatud kihid satuvad sisse. Promink käivitatakse käsitsi, prominalkonveieritel või paljutõotavul perioodilise tegevuse masinas. Karamelli massi temperatuur on langenud 75-80 ° C-ni.\nTumekolbide karamelli tootmiseks mõeldud masinate massi väljapressimine. Samal ajal tõmmatakse karamelli mass korduvalt välja ja volditakse. Õhk täidab väikseid kapillaare, mis tekivad massi venitamise ja voltimise ajal, mille seinad on karamellmassi õhukesed kihid. Sellisel juhul kaotab mass läbipaistvuse ja selle tihedus märgatavalt väheneb. Selle operatsiooni kestus on 1,5-2 minutit.\nKaramellipuu kalibreerimine. Selleks, et saada kindlast ristlõike kalibreeritud kangas kujundamata plastikust, valmistatakse esmalt kooniline kujuline karamellipalat ja seejärel tõmmatakse koonuse tipust välja karamellivarjund. Karamellipuu moodustamiseks on kolm peamist meetodit: ilma täideta, vedela täitega ja paks täidisega.\nKaramelli koonuse vastuvõtmiseks kasutatakse koonuseid karamellettevõtete kujul. Karamelli rakmete saamiseks kasutavad nad rakmete tõmmitsad või võrdseid trumlit, mille abil need tõmmatakse ja kalibreeritakse rakmed. Täitepump pumbatakse täispuhutavasse torusse, mis on kinnitatud pöörleva karamellipuu sisse. Mõned liiki täidisega ei kaasne täidisega karamellipuu. Sellisel juhul valmistatakse karamellimassist ja täidist "pirukas", kusjuures karamelli mass jaguneb kaheks osaks. Suurem neist on 60% ja seda kasutatakse särgikeste jaoks, samal ajal kui väiksem neist on 40% ja seda kasutatakse allapoole. Mõlemad osad on lamestatud ristküliku abil. Särgi alumisest kihist valmistatakse ümbrik, kuhu sisestatakse karastatud täidis. Ümbrus pannakse seejärel ülemise särgi, kujundatud silindrisse ja volditud karamellpakendisse. "Kooki" valmistamisel peaks ülemise särgi temperatuur olema 2-3 * C kõrgem kui täidise temperatuur ja täite temperatuur 5-7 * C madalam kui alumise särgi temperatuur. Stratifitseeritud karamellist täiteainet saab valmistada spetsiaalse pööramismehhanismiga, mis libiseb karamelli pukseerimisel täidisega mitu kihti, mis on paigutatud teise peale. Täidisega mass, kihistunud karamelli mass ka ümbritsetud ülemise särgi külge, söödetakse karamelli avaja masinasse ja edasi läbi vormimismasina ahelaid [lk. 204, 18].\nKaramelli moodustamise eesmärk on saada kindla kujuga individuaalsed tooted ja enamikul juhtudel toote pinnale rakenduv helendav muster.\nKetiautomaatides on hõõrdkülmast pidevalt tulemas olev karamellivarras kinni haaratud ja järk-järgult kahe küljes oleva ketiga, teineteise kohal, ühes suunas liikudes. Randmerihma kinnitamisel jagatakse see üksikuteks karamellideks. Ahela külgnevate nugade vaheline kaugus vastab karamelli ühele lineaarsele mõõtmele. Sellisel juhul purustatakse ahela noad karamelli puksiiri ja moodustavad toote. Karamelli moodustavad ahelad on jagatud kahte tüüpi: lõikamine, mille karamell on kujundatud nagu "padjad" ja stantsimine, mille karamell on valmistatud erinevatest kujutistest (pall, ovaal, telliskivi jne), mille pindala on reljeefne.\nValatud kristalliseerunud karamell. Kondiitris pakendatud karamell toodetakse tootmisliinidel, mis koosnevad karamellihvmasinast, pakkimismasina rakmedest ja vormimismasinast. Sellisel juhul serveeritakse karamell jahutamiseks juba pakendatud kujul, st pakendage see enne jahutamist. Hallitussegu sisenev karamelli mass peab olema temperatuuril 65-70 ° C.\nLollipopi pakendamata karamelli valmistamine rullidel. Rullmasinatel on "Monpance" ja lollipopi kujuline karamell. Vormimise ajal ei tule rullmasin karamellmassist, vaid kihist, seega on protsess iseenesest karamellikihi rullide vahel, millel on reljeefmustriga graveeritud lahtrid (pilud). Rullikute rakud asetsevad nii, et ülemise ja alumise rullide kombineerimisel moodustavad nad ühe vormimiskambri. Plastkaramelli moodustamisel täidab see kamber.\nValatud karamell jahutatakse kiiresti temperatuurini 35 ° C. Sellel temperatuuril muutub see kõvaks ja rabeks, saab seda pakkida, pakkida ja pakkida ilma kuju purustamata. Suhteline niiskus ei tohiks olla suurem kui 93%, temperatuur 10-12 * C. Need õhu indikaatorid peaksid tagama karamelli pinnal niiskuse puudumise. Karamell jahutatakse spetsiaalsete seadmetega: eri tüüpi konveierid, sageli virnastatud ja suletud seadmetes (kapid).\nPärast vormimist jahutatud karamelli ei saa kohe müüa, kuna karamelli massi hügroskoopsuse tõttu on vajalik täiendav töötlemine: pinna kaitse või pakend.\nLäikiv karamell. Karamelli välisõhu mõjule kaitsmiseks kaitsekihi tekitamiseks kasutage spetsiaalse rasvasisaldusega segu (läige) kattekihti. Väävli valmistamisel sulatatud segus võrdse koguse parafiini ja vaha süstitakse võrdselt segu massiga taimeõli kogus. Saadud segu segatakse põhjalikult ja filtreeritakse. Karamelli viskamine toimub drazhnerovochny katlates, kus karamelli portsjonid on koormatud temperatuuriga mitte üle 40 ° C ja valatakse kuuma suhkrusiirupiga, kus katla sagedane pöörlemine on 18-22 p / min. Siirupi temperatuur peab olema 90 ° C ja kuivaine massiprotsent 88%. Siirup valatakse järk-järgult väikestesse portsjonitesse iga 2-3 minuti järel. kolm korda Pärast seda viiakse sulatatud vaha vaha segu katlasse ja seejärel väike kogus talki (0,5 kg 1 tonni karamelli kohta). Gloss on ühtlaselt karamelli pinnale jaotatud ja see omandab iseloomuliku läige. Kogu hõõrumisprotsessi kestus on 25-30 minutit.\nKaramelli piserdamine granuleeritud suhkru ja kakaopulberiga. Tolmutamine viiakse läbi perioodiliselt drazhderovochny katlad ja voolu mehaanilisel viisil eriüksused. Karamelli temperatuur ei tohiks ületada 40-45 * C. Suhkrut kasutatakse puistamiseks väikeste kristallidega, mis sõelutakse läbi 2-3-mm-aukudega sõela. Kui puuviljakapsas on kakaopulber, valmistatakse spetsiaalne segu, mis sisaldab samaväärset kogust pulbristatud suhkrut ja võrdsetes kogustes kakaopulbrit ja purustatud kakaokolbi. Karamelli piserdamiseks võib kasutada muid kergelt hügroskoopseid materjale (purustatud pähklid, seesamiseemned jne). Eelnevalt ettevalmistatud suhkru (jootmise) siirupi puistamiseks kuivaines massiprotsendiga 70%. Siirup filtritakse 1,5 mm läbimõõduga rakkude kaudu. Surripi temperatuur kristalliseerumise vältimiseks jääb vahemikku 50-60 ° C. Karamelli peale pannes pannakse jootmise siirup. Kui siirup jaotub karamelli pinnal ühtlaselt ja see muutub kleepuvaks (see võtab 4-5 minutit), viiakse valmistatud granuleeritud suhkur katlasse. Suhkur katab karamelli pinna ühtlaselt, kleepides selle kuivale pinnale. Tavaliselt kulutatakse 3-4 min. Selle aja jooksul on karamelli pinnal loodud granuleeritud suhkru kaitsekiht. Katla pöörlemissagedus 20-24 p / min. Katla mahalaadimisel sõelutakse karamell läbi sõela, et eraldada purjusid ja granuleeritud suhkrut. Karamelli piserdamine pulbristatud suhkruga kakaopulber segatakse samal viisil.\nKaramelli pakkimine. See operatsioon on praegu kõige levinum viis karamelli pinna kaitsmiseks niiskuse ja mehaaniliste kahjustuste eest. Pakendamiseks kasutatakse järgmisi materjale: paber (kirjutus, pärgament, vahustatud, pärgament), alumiiniumfoolium, mitmesugused läbipaistvad materjalid (tsellofaan, polüetüleen jne). Karva-rasva sortid, mis sisaldavad palju rasva, tuleks eelistatavalt pakendada kolmekordse kihina - etiketil ja rullmaterjali vahel asetada alumiiniumfoolium. Nagu ka aluskatteta kasutatavad sildid, on alamvalmistamine ise valmistatud vahustatud paberist. Pakkimine toimub pakkimismasinatel. Kõige tavalisem tüüp on sulgeda sildi otsad "twist" twist. Märkimisväärne kogus karamelli on nurkadega keerutatud - nurgas. Vähem sagedamini kasutatakse ümbristamist siltide sisestamisel voldikute põhjal ja vabal otsa keeramisel - "kotikeses". Lollipop-kujuline karamell ümbritseb perimeetrit tsellofaanist või muudest polümeermaterjalidest termosilma või tarmosvarkoi kohta. Mõnede karamelli sortide puhul kasutage gruppi pakkimist. Üks või teine pakendamisviis valitakse vastavalt karamelli vormile ja tüübile, seadmete olemasolule jne. [с. 207, 18]\nKuidas teha raha kodus küpsetamiseks?\nÄri idee: kuidas taustapood avada\nPraegu kasutatakse laialdaselt arvuteid. Kui soovite äri alustada, võite kindlalt eeldada, et enamus teie sihttarbijaid kasutavad arvutit. Kui soovite arvutitööstuses ettevõtte alustada, siis jätkake lugemist, sest jagan teiega parimaid 15+ arvuti äriideid ja -võimalusi.


Keevisvõrgu paigaldamine - Sungate\nBy: Jana Raudvere\nKeevisvõrgu paigaldamiseks läheb vaja: võrku, poste, kaldtugesi ja kinnitusklambreid. Arvestama peab ka postide betoneerimise jaoks vajaliku materjali kuluga.\nMaterjali kulu arvutamisel peab meeles pidama, et keevisvõrku müüakse tavaliselt 25 meetristes rullides. Aiaposte arvestatakse vahega 2,5-3,0 meetrit. Kaldtugesid läheb vaja igasse nurka 2tk, otsapostile 1tk ja 2tk iga sirgelt jooksva 50 meetri peale. Kinnitusklambrite kulu arvestatakse ca 7tk postile kui on 1,0m kõrgune aed ja ca 14tk postile kui on 2,0m kõrgune aed. See arvestus sisaldab ka klambrite kogust võrgu jätkamiseks.\nKeevisvõrgu paigalduse teeb lihtsamaks kui kasutada T profiiliga poste. Sungate aiapostid on kvaliteetsed ja püsivad kaua.\nSungate aiapostid – kvaliteet mis kestab aastaid\n– aiapostil on eriline T profiil, mis muudab posti jäigemaks. T-osa võimaldab kinnitada võrguklambreid kogu posti kõrguse ulatuses sõltumata võrgutraadi asukohast\n– postid on valmistatud 1,0 mm – 1,8 mm tsingitud lehtmetalli ribast, mis on rullvaltsitud\n– aiapostidel on pikk eluiga, kuna nad on tsingitud ka seest\nKui materjali kogused on arvutatud ja olemas, siis esmalt paigalda suundnöör tulevase aia sirgosa pikkuses lõigus, arvesta postisamm ning märgi ära postide asukohad.\nPostide jaoks tuleb kaevata augud, mille sügavus oleneb pinnasest, aga soovituslikult võiksid need olla 700-1300mm sügavad. Augu ava läbimõõt ca 250 – 400mm. Postiava täiteks kasutada 90-95% ulatuses suhteliselt kuiva betooni. Post peaks olema betooni sees ca 500 mm. Posti T profiil paigaldatakse aiast suunaga väljapoole. Kaldtugi paigaldatakse 45° nurga all ja kaldtoe ülemine ots kinnitatakse posti maapealse osa 2/3 kõrgusele.\nKui aiapostid on paigaldatud, siis saab võrgu postide külge kinnitada kinnitusklambritega. Võrgu postide külge kinnitamise ajal tuleb võrku pingutada. Kui võrk on paigaldatud täises ulatuses, siis peab võrgu lõplikult pingutama.\nTäpsema ülevaate keevisvõrgust aia paigalduse igast etapist saab järgnevast videost.\nKampaaniahind -20% aiavõrkudele Luxor Nature ja Plastirol Nature\nMis võiks olla minu aia hind?\nKuidas valida tiibväravale automaatikat\nVõrkaiad meie valikus\nKeskkonnasäästlik Nature kate\nMillele on vaja pöörata tähelepanu liugvärava automaatika valimisel\nPaneelaed – moodne ja lihtne lahendus\nKuidas paigaldada paneelaeda


Sick luu kuunarnuki liigese,\nKui ei, siis tuleb liigest vastavalt vähem koormata. Haiguse akuutsel teel on liiges valus ja põletikuala läbimõõt ulatub mõnikord 10 cm kaugusele. Esimene haiguse tüüp võib areneda kerge füüsilise tööga tegelevatel inimestel, kellel on pika ja ühepoolse käe pöörlemine. Kui põlv hakkab minema paremaks, siis teha kompresse ainult salviga ilma pätsikeseta.\nValu küünarnuki välimises osas külgmine epikondüül Punktide hellus külgmise epikondüüli kohal - luu silmapaistev osa küünarnuki välisküljel Valu haardumisest ja liikumisest randmeeriti randme pikendamine nt kruvikeeraja keeramine ja tõsteliigutused  Tennise küünarnukiga seotud sümptomiteks on, kuid mitte ainult, kiirgav valu küünarnuki välisküljest kuni küünarvarre valu randme pikendamisel, käsivarre nõrkus, valulik haare kätt surudes või piinates Sick luu kuunarnuki liigese ja ei suuda käes hoida suhteliselt raskeid esemeid.\nLisaks on sirutaja carpi radialis brevis lihas mängib võtmerolli. Uuringud näitavad siiski, et sellised traumad nagu epikondüüli otsesed löögid, äkiline jõuline tõmme või jõuline pikendamine põhjustavad enam kui poole Liigendid venivad vigastustest.\nTehnilisest vaatenurgast võib tagantkäe juhtimine küünarnukiga, küünarvarre liigne pronatsioon, kui asetada topppinni otsmikule, ja randme liigne painutamine servil võib kõik tennise küünarnukini viia.\nMuud asjad, mida saab parandada, on: reketitüüp, haarde suurus, nööri pingutus, väljaku pinna tüüp ja palli kaal. Histoloogilised uuringud on näidanud, et see seisund on kõõluste degeneratsiooni tulemus, mis asendab normaalse koe kollageeni organiseerimata paigutusega.\nSeetõttu nimetatakse häiret sobivamalt tendinoos või tendinopaatia pigem kui kõõlusepõletik.\nMittepõletikulised, kroonilised degeneratiivsed muutused päritolu sirutajalihas carpi radialis brevis ECRB lihas tuvastatakse kirurgias patoloogia isendid. Lihas hõlmab pikendust väike sõrm ja randme mõningane pikendamine, mis võimaldab kohaneda randme "klõpsatusega" või nipsutamisega - tavaliselt on see seotud reketikiigega.\nKõige sagedamini muutuvad sirutajalihased valulikuks kõõluse lagunemise tõttu ülepikendusest. Ebaõige vorm või liikumine võimaldab kiigel jõudu läbi randme ja selle ümber pöörata - luues sellel liigendil hetk küünarliigese või pöörleva Kyste kae poletiku asemel.\nSee hetk põhjustab survet ehitada löögijõude, mis toimivad kõõluse põhjustajana ärritus ja põletik. Diagnoos Füüsiline läbivaatus Tennise küünarnuki diagnoosimiseks arstid sooritage testide kogum, mille käigus nad avaldavad survet kahjustatud alale, paludes patsiendil küünarnukki, randmeosa ja sõrmi liigutada. Diagnoos pannakse kliiniliste tunnuste ja sümptomite järgi, mis on diskreetsed ja iseloomulikud.\nNäiteks kui küünarnukk on täielikult välja sirutatud, tunneb patsient õrnuse punkte küünarnuki kahjustatud punkti kohal. Kõige levinum hellus on päritolu sirutajalihas carpi radialis brevis lihas külgmisest epikondüülist extensor carpi radialis brevis päritolu1 cm distaalne ja kergelt eesmine külgmise epikondüülini. Harva võib lupjumist leida kohtades, kus sirutajalihased kinnituvad külgmise epikondüüli külge.\nTenniseküünarnukist varem teatanud mängijate osakaal oli kasvanud mänguaastate arvuga. Mis puudutab võimekust, siis kehv tehnika suurendab vigastuste võimalust nagu iga spordiala. Seetõttu peab inimene õppima oma spordiala kõigi aspektide jaoks korraliku tehnika.\nSportlase võistlustase mõjutab ka tennise küünarnuki esinemissagedust. A- ja B-klassi mängijatel oli tennise küünarnuki esinemissagedus märgatavalt suurem võrreldes C-klassi ja algajate mängijatega.\nVarasemate juhtumite kordumisel täheldatakse aga vastupidist, kuid statistiliselt mitte olulist suundumust, kusjuures võimete taseme langedes on see järjest suurem. Hoia üldises heas füüsilises vormis.\nTugevdage käsivarre lihaseid: pronatorkvadratuspronator teressupinaatori lihas ja Extensor Carpi Radialis Longus ja Brevis  - õlavarre: biitsepstriitseps -ja õlg deltalihas ja selja ülaosa trapets.\nSuurenenud lihasjõud suurendab selliste liigeste nagu küünarnuki stabiilsust.\nSarnaselt teiste spordialadega kasutage oma võimete, keha suuruse ja lihasjõule vastavaid seadmeid. Pigem arvatakse, et korralik kaalujaotus reketis on šoki eitamisel elujõulisem variant. Ravimata tennise küünarnukk võib põhjustada kroonilist valu, mis halvendab igapäevaelu Sick luu kuunarnuki liigese. Ülejäänud osa võimaldab käsivarrel tekkival stressil ja pingel aeglaselt lõdvestuda ning lõpuks on käsi töökorras - olenevalt juhtumist ühe või kahe päeva jooksul.\nEkstsentriline treening kummilati abil on valu ja tugevuse kõrvaldamiseks väga tõhus. Ehkki see pole veel lõplik, võib manipuleerimistehnikate lühiajaline valuvaigistav toime võimaldada jõulisemaid venitus- ja tugevdusharjutusi, mille tulemuseks on külgse epikondüliidi korral kahjustatud kõõluse parem ja kiirem taastumisprotsess. Ortootika võib tennise küünarnukis olla kasulik, kuid pikaajalised mõjud pole teada.\nVastujõu ortoosil on kätt ümbritsev ümbermõõt.\nSellel ortoosil on Ravi KA liigestest rihm, mis rakendab randmepikenduste päritolu suhtes siduvat jõudu. Ortoosi abil rakendatud jõud vähendab lihaspiduliste kiudude pikenemist.\nRandme ekstensori ortoos hoiab randme väikeses pikenduses. See asend vähendab kahjustuse piirkonnas ülekoormavat koormust. Ravimid Ehkki põletikuvastased ravimid on tennise küünarnuki jaoks tavaliselt ette nähtud ravi, on nende toime tõendid tavaliselt anekdootlikud, kuid ainult piiratud uuringud näitavad kasu.


Trigon Agri kavatseb piimatööstuse börsile viia - Äripäev\nTrigon Agri kavatseb piimatööstuse börsile viia\n28. aprill 2011, 13:17\nRaivo Sormunen 28. aprill 2011, 13:17\nTrigon Agri juhatus töötab selle nimel, et kasutada ära Eesti ja Loode-Venemaa piimasektoris valitseva soodsat olukorda. Selle eesmärgiks on luua suur regionaalne piimatootja, mis võiks tuleviks jõuda ka eraldiseisva ettevõttena börsile.\nArvestades praegust piima hinda ja lehmade arvu suurendamise plaani Loode-Venemaa piimafarmis loodab Trigon Agri saavutada 2011. aastal piimatööstuse käibeks 7,7 miljonit eurot ja EBITDA marginaaliks 40%.\nTrigon Agri piimatööstuse üksus on Stockholmi börsil noteeritud põllumajandusfirma Trigon Agri koosseisus. Trigon Agri kontserni eelmise aasta käive oli 74,7 miljonit eurot ja EBITDA kasum 1,4 miljonit eurot. Põllumajandusfirmale kuuluva varade mahuks oli aasta lõpuks hinnatud 148,1 miljoni eurot.\nTrigon Agri aktsia maksab hetkel Stockholmi börsil 9,6 Rootsi krooni, mis hindab ettevõtte turuväärtuseks 1,244 miljardit Rootsi krooni (139 miljonit eurot).\nTrigon Agri suuromanike hulka kuulub läbi Trigon Capitali Joakim Helenius, kellele kuulub põllumajanduskontsernist 7,8%.\n08. detsember 2010, 11:37\nTrigon Agri noteeriti Stockholmi börsi põhinimekirjas 3\n25. november 2010, 09:56\nTrigon Agri pürib Stockholmi börsi põhinimekirja 1


Tšiili poeedi ja nobelisti PABLO NERUDA (1904-1973) luule oli üks põhjustest, mis tõukas mind hispaania filoloogia õpingutele.\n1998. aasta suvel leidsin ühe sõbra raamaturiiulilt Neruda valitud luuletuste kogumiku, – tollal olin ma Nerudast ainult kuulnud, ma polnud teda iial lugenud… Üritasin võrrelda ingliskeelset tõlget ja hispaaniakeelset originaali. Originaal näis kuidagi teravam ja siiram, – kõla mõttes… Ja hm, kuidagi lakoonilisem ehk täpsem kui ingliskeelne variant… Ma armusin hispaania keelde tänu Neruda luulele.\nUmbes tol ajal nägin ka filmi "Il Postino", kus Itaalia külapoiss võrgutab oma südamedaami Neruda värssidega. Kummaline küll ; aga itaalia keele puhul on Neruda tõlked originaaliga vaat et samaväärsed… – Neruda "Sa meeldid mul kui vaikid", hisp: "Me gustas cuando callas", it: "Mi piaci quando taci". Nagu tollele külapoisile, mõjub ka mulle eelkõige Neruda armastus- või loodusteemaline looming, –- tema poliitilisi ja patriootilisi purskeid tuleb pigem võtta kui keerulise aja märki. Samas on Neruda (tänu oma kommunismilembusele, kuid mõistagi mitte ainult seetõttu) üks maailma enim tiražeeritud kirjanikke –- Hiinas ja NSV Liidus kirjastati teda massiliselt, ning kui siia otsa lisada veel tema kodune Lõuna-Ameerika…\nJust Neruda luules avaldub kenasti hispaania keele kompaktsus – mis inglise või eesti keeles on kohmakas pikk lause, on hispaania keeles paar-kolm sõna. Kui ma ise peaks valima paar sõna Neruda luule iseloomustamiseks, valiksin Lihtsuse ja Suuruse (grandeza). Grandeza hõlmab nii suurust kui õilsust.\nNerudat lugedes tunned, et hingata aasade õhku ja vaadata tähistaeva all praksuvat lõket on kõige ÕIGEM viis eksisteerida. Ka kõige melanhoolsemates värssides on Nerudal kuskil peidus elurõõm ja ehe jõud. Teise Igavese Karjase – Fernando Pessoa heteronüümi Alberto Caeiro puhul on see vastupidi – iga rohututi taga hiilib teadmine kõige kaduvusest ja mõttetusest. Looduslähedus (igas tähenduses) on üksnes vahend seda mõttetust ja surelikkust unustada.\nViimaste aastate jooksul kerkinud debatis Õnnepalu versus Kaalepi tõlketehnika, kalduksin Õnnepalu poole. Arvestades seda, KUI erinevad on keelte struktuurid, ei tohiks tõlkimisel tuua riimi pärast ohvriks luuletuse mõtet.\nMuidugi, vahel tuleb "lasta minna", kuid mitte liiga kaugele autorist.\nEesti keeles esindab Nerudat Johannes Semperi tõlgitud valikkogu "Kivid ja linnud", mis omal ajal ilmus koguni kahes trükis (1968 ja 1977), sellele eelnes sama tõlkija koostatud väiksem "Valik luuletusi" (1953). Hiljem avaldati meil ka Neruda autobiograafia "Tunnistan, et olen elanud" (1983, tlk Tatjana Hallap). Need raamatud moodustavad kahtlemata hea sissejuhatuse, ent arvestades Neruda tuntust mujal maailmas, on teda eesti lugejale tutvustatud ehk vähevõitu…\nSuur hispaaniakeelne Neruda-pesa\nNeruda luuletusi ingliskeelses tõlkes


Rahvus, kooselu ja vaikus — Sirp\nRahvus, kooselu ja vaikus\nEesti-vene pered Nõukogude Eestis\nKui „eesti maailma“ kese oli Eesti NSV, siis „vene maailma“ kese oli hajutatult mujal, tema kohalik haritlaskond oli õhuke – see oli paljuski töölisklassi maailm.\nHilissotsialistliku Eesti NSV (1956–1985) eesti ja vene kultuurimaailm olid atraktiivsuselt ja positsioonilt tasakaalus. „Vene maailm“ pakkus mitmekesisemaid, aga ebamäärasemaid enesemääratluse võimalusi, näiteks kohtusid seal lääne suhtes alaväärse hoiaku ja imperiaalse üleolekutunde mustrid, kultuuriviited suundusid tihti vene etnilisest kultuurist teiste Nõukogude Liidu kultuuride poole ning see maailm kandis ka Nõukogude riigi võimu ja tsiviilidentiteedi pearaskust. „Vene maailm“ funktsioneeris vene keeles, kuid sisaldas paljusid rahvusi. See oli seotud jõustruktuuride ja Nõukogude armee kohaloluga, suurte tööstusettevõtete ja Moskva kontrolliga, kuid põhines ka läbirändaval elanikkonnal, kel oli kohaliku eluga vähe kokkupuutepunkte. Kui „eesti maailma“ kese oli Eesti NSV, siis „vene maailma“ kese oli hajutatult mujal, tema kohalik haritlaskond oli õhuke – see oli paljuski töölisklassi maailm. „Eesti maailm” pakkus kitsamaid enesemääratluse mustreid, olles seotud tihedamalt kohaliku maaga, selle infrastruktuuri ja majandusega. „Eesti maailm“ oli enesekeskne, suhteliselt suletud ja tugevalt etniseeritud. Mälestused iseseisvusajast, viited saksa kultuurile ja eesti rahvuslusele erinesid diametraalselt „vene maailma“ omadest. Tihtilugu määratlesid aga tööliskonna esindajad ja juba Nõukogude Eestis sündinud end ka „eesti maailmas“ nõukogude tsiviilidentiteedi pakutava kaudu, luues uusi rahvusliku ja nõukoguliku kombinatsioone.\nEesti NSV kultuuridünaamika näiteks võib tuua laste koolikogemuse.1 Esiteks olid eesti- ja venekeelsesse kooli paneku mustrid segaperedes üllatavalt tasakaalus (ema rahvus määras siiski koolivalikut ja isa perekonnanimi oli tihtilugu oluline eesnime valikul). Kuid veel huvitavam on järgnev: lastest, kes läksid eestikeelsesse kooli, valisid enese põhimääratluseks eesti rahvuse peaaegu kõik,2 neist, kes läksid venekeelsesse kooli, valisid eesti rahvuse vähemalt pooled. Minu doktoritöö intervjuudest tuleb esile, et eesti maailm ja kool pakkusid selgemaid enesemääratluse väljundeid ja joonistub välja seos Eestis elamise ja eestlaseks olemise prestiiži vahel. Vene maailm ja kool pakkusid aga mitmetahulisemat – või segasemat – sõnumit ja jätsid enesemääratluse valiku lahtiseks. Eesti-vene segapered sotsialiseerisid lapsi laias laastus pigem eesti maailma, kuid jätsid palju võimalusi venekeelses keskkonnas tegutsemiseks. Kui jõustruktuuride ja üldise nõukogude kultuuri venekeelsus kallutasid ühele poole, siis eelnev näide tõestab jällegi eesti kultuurimaailma kestvat atraktiivsust hilissotsialismi tingimustes.\nIdentiteedimustreid võib võrrelda ka segapereuuringutega mujal NSV Liidu piirialadel, nt Kesk-Aasia vabariikides, kus valitsesid patriarhaalsed tavad, mille tõttu erines ka sootasakaal.3 Sealsed kohalikud mehed abiellusid vene naistega ja mitte vastupidi. Eesti-vene abieludes oli soo-rahvuse suhe aga pea võrdne, sõltudes elukoha sootasakaalust. Religiooni, s.t luteri usu ja õigeusu dünaamika tuli intervjuudes esile samuti üllatavalt harva (viiteid esineb peamiselt vene vanaemade juures). Kesk-Aasias utsitati segaabielusid riiklikult takka kui moderniseerumise ja progressi garante, Eesti puhul aga viited säärasele poliitikale peaaegu puuduvad. Eesti NSVs segaperesid otseselt ei takistatud ega soodustatud (tugevaimaks väliseks sekkujaks paistab siin olevat kohalik eesti ämm, kes tihtilugu abielu nurjata püüdis). Ka see võrdlus näitab, et Eestis oli vähem sotsiaalset kandepinda venekeelsele nõukogude valgustavale ja emantsipeerivale diskursusele (mis muu hulgas ka venekeelse elanikkonna kohalolu õigustaks), mis omakorda eestikeelse maailma atraktiivsust tugevana hoidis.\nKirjeldatud etniliste suhete makroperspektiiv hilissotsialistlikus Nõukogude Eestis avaldub suulistes eluloointervjuudes inimestega, kes elasid peredes, kus olid segunenud eesti(keelsete) kohalike ja vene(keelsete) uute tulijate elud. Intervjuud olid keskendatud eesti- ja venekeelse elanikkonna vahelisele suhtlusele Nõukogude Eestis Hruštšovi ja Brežnevi ajal.4 Sellise etniliselt ja paljuski ka poliitiliselt vastandava valikuga jäid näiteks nimetamata teised rahvused, varasema venekeelse kogukonna liikmed, Siberi eestlased ja ka väliseestlased, kuid süvaintervjuud aitasid siiski ka puuduvaid kategooriaid kaasata. See, mis esmalt oli paistnud eesti-vene perena, muutus vestluse käigus siiruviiruliseks ja kirevaks elutrajektooride ja enesemääratluse mustriks.\nAlustasin oma doktoriuuringuid pärast pronkssõduri sündmusi ning küsimusepüstitus põhines eestlaslikult tunnetatud soovil leida „alati olemas olnud“ konflikti eellugu. Tahtsin ka uuesti küsida, kellele kuulub Eesti ajalugu, tuues etniliste suhete kõrvale ka eliidi ja masside vahekorra ehk nn tavainimese vaate.5 Segapered on sotsiaalne ala, kus kultuurisuhtlus pidi ideoloogilisest mahavaikimisest olenemata väljundi leidma. Eluloointervjuude kaudu sain uurida tänapäeva mäluprotsesse kahe keeleruumi piiril ja pakkuda täiendust eestikeelse maailma mäluprotsesside uuringutele. Intervjuudes oli perede mikrokeskkond kahe laiema sotsiaalkultuurilise ja poliitilise kogemuse puute- ja ka vaatluspunktiks.\nEesti NSV ühiskondliku situatsiooni moodustasid kaks paralleelset, kuid pesiti põimunud eesti ja vene kultuurimaailma. Osa struktuure olid paralleelsed (nt keelepõhine koolisüsteem, ajakirjandus ja osa töökohti), kuid teised struktuurid ja igapäevaelu sügavalt läbipõimunud (nt töösuhted ja sotsiaalsed kogemused).\nRIA Novosti / Wikipedia\nJärgisin Brubakeri jt üleskutset eelistada pigem kontekstitundlikku määratlemist (ingl identification) kui püsiva identiteedi mõistet (ingl identity)6 ja vaatlesin, kuidas inimesed end olukordades määratlesid, s.t kontekstuaalselt identifitseerisid: millised olid olulised mineviku- ja tulevikuhorisondid, peresuhted ja laiemad (ideoloogilised) väärtused. Seeläbi ilmnes indiviidi sotsiaalse kuuluvuse kui püsivate mustrite ja olukorrast lähtuvate ühenduste sasipundar ning seegi, kuhu end kultuurimaailmas ja avalikus diskursuses asetati.\nNii moodustab Eesti NSV ühiskondliku situatsiooni kaks paralleelset, kuid pesiti põimunud eesti ja vene kultuurimaailma. Osa struktuure olid paralleelsed (nt keelepõhine koolisüsteem, ajakirjandus ja osa töökohti), kuid teised struktuurid ja igapäevaelu sügavalt läbipõimunud (nt töösuhted ja sotsiaalsed kogemused). Mõlemad kultuurimaailmad pakkusid omakorda mitmekesiseid ja vahel isegi vastuolulisi tähendusmustrite, kuuluvustunde ja tegutsemispiiride kimpe, ja kumbagi maailma ei tohiks võtta a priori etnilisena, sest mõlemad sisaldasid viiteid nii omanimelistele kui ka muudele etnostele ning eriti kirju on see pilt loomulikult vene maailma puhul.\nHilissotsialismi nõukogude rahvusküsimuse ajaloo uurimises on tajutav pinge ühelt poolt rahvuskultuuride loomise ja kindlustamise poliitika (vn korenizatsija) ja teiselt poolt vene keele domineerimise ja nõukogude rahvaks sulandumise (vn sbliženije) vahel. Terry Martin jt on veenvalt näidanud, et Nõukogude võim lõi 1920ndatel rahvuskultuuride arenguks föderatiiv-riikliku aluse, mida kunagi ei kummutatud.7 Vähem on aga konsensust pärast II maailmasõda toimunud protsesside osas: igipõliselt mõistetud rahvus jäi NSV Liidus pea ainsaks territoriaalseks organiseerimispõhimõtteks, aga rahvusi võimustava (ja vahel represseeriva) poliitika kõrvale asetus vaikne venekeelse kultuuri pealetung koos forsseeritud ideega etnoste pidevast lähenemisest kuni nõukogude rahvaks sulandumiseni. Tekkinud ideoloogia ja praktika segu rahvuskultuuridest ja kokkusulanduvast nõukogude identiteedist kestis 1980ndate lõpuni. Teiselt poolt seisab rahvusdebatist täiesti eraldi sama perioodi käsitlev juba klassikaks muutunud Alexei Yurchaki väide, et Hruštšovi ja Brežnevi ajal elati „performatiivse nihke“ olukorras, milles ideoloogiadiskursuse reprodutseerimine ja ühiskondlik massiosalus olid justkui produktiivsed konteinerid, mis viisid ühiskonna sisemise nihestumiseni, avades uusi ja „vabastavaid“ elamise viise. Näiteks hüüdlausete tsiteerimine ja koosolekutel-paraadidel osalemine olid Yurchaki väitel paljudele olulisemad kui ideoloogia sisu üle vaidlemine ja ametliku kõne korrutamine aitas sotsiaalselt väärtustada tegevust „teistes kohtades“ (ingl deterritorialization), näiteks matkal, kohvikus või mujal lähikondlastega aega veetes.8\nStalini-järgne NSV Liit oli määratlusmustreilt mitmekesine ja selle pluralismi uurimine on alles lapsekingades, vastused ääremaa ja keskuse ning ääremaade omavaheliste suhete kohta puuduvad. Kuidas rahvusküsimuse debatti ja hilissotsialismi performatiivse nihke käsitlust lähendada ning missugune on Nõukogude ääremaade roll? Minu pakutud binaarne Eesti NSV kaht kultuurimaailma portreteeriv mudel võib mõjuda essentsialiseerivalt jäigana ja vajab kindlasti edasiarendust sotsiaalse poorsuse ja identiteedi situatiivsuse paremaks esiletoomiseks.\nKuidas aga kajastus kultuurikonflikt segaperede igapäevaelus?\nSäärane teemadering sisenes vestlusse peamiselt minu initsiatiivil ja intervjueeritavad väidavad, et kogesid konflikte harva. Viited konfliktile ja rahvusteemalised vaidlused pigem puudusid. Näiteks tõdeti intervjuudes üllatavalt tihti, et peamiseks lapse koolivaliku kriteeriumiks oli koolimaja lähedus. Kas see, et kooli valik probleeme ei tekitanud, on konflikti varjamine või puudumine? Millega uurijana säärast vaikust täita? Minu pealekäimisel muidugi vestlesime ühiskondliku konflikti vastukajadest perekonnas ja siis tihti ka mööndi, et ehk „oleks pidanud omal ajal rohkem arutama“. Tabasin end säärastel hetkedel tänapäeva diskursuse valvekoerana, kes soovib teemasid peale suruda või elukogemusi välja imeda.\nÜhiskondliku konflikti puudumist segaperes tuleb käsitleda ühtaegu nii objekti vähendamise-varjamisena kui ka puudumisena. Vastuolude vähendamine oli tihtilugu praktiliseks lahenduseks segapere eluilma alalhoidmisel, eriti olukorras, kus diskursiivsed vahendid arutamiseks puudusid. Kuid see pole ebaloomulik toiming, pigem vastupidi – see on konstruktiivne ja põhineb tajul, et läbirääkimistesse asumine võib lõppeda krahhiga. Teisalt ja sama olulisena viitab etnokultuuriliste diskussioonide puudumine tihtilugu otseselt konfliktide puudumisele igapäevaelus. Inimesed elasid olukorras, milles nad kultuurimaailmade vahelisi pingeid oma elus ei tajunud.\nOsalt aitas rahvuskuuluvuse teatav deterritorialiseerimine ühiskondlike vastuolude peegeldusi segaperedes vaigistada: konfliktsele rahvusmääratlusele määrati kindel koht pere elukeskkonnas ning see eraldati muust. Näiteks kanaliseeriti korduva skriptiga suhtlusmustrisse, nt märkustesse toiduvalmistamisel või teatud peosituatsioonidesse, kus tõusis ette teada konfliktiteema koos ette teada lahendusega või eraldati oma rahvuskuuluvus süsteemi toetatud etnokultuuri praktikatesse, nagu koorilaul või rahvatantsuringis käimine. Kultuuriline identifitseerimine väljendus mustrite kordamises, aga sisutähendust omistati vähe. Seda juhtus rohkem töölisperedes ning viitamisel nõukogude rahvusdiskursusele. Säärased kordamised said oma konfliktipotentsiaali ja tugeva sisutähenduse tagasi 1980ndate lõpus, mil neis peituv vaikus katkes.9\nSelline võiks olla üks visand Yurchaki teooria ja rahvusküsimuse arutelu lähendamiseks NSV Liidu ääremaade rahvusruumis.\nArtikkel põhineb autori eelmise aasta sügisel Kesk-Euroopa ülikoolis Budapestis kaitstud doktoritööl „Silenced Ethnicity: Russian-Estonian Intermarriages in Soviet Estonia (Oral History)“ ehk „Vaigistatud rahvus: vene-eesti segaabielud Nõukogude Eestis (suuline ajalugu)“.\n1 Vt Jelizaveta Rihteri Mezhnatsional’nye sem’i Tallina: Kakie oni? – Tallin, nr 5 (1985), lk 90–94; Ob etnicheskom sostave i iazyke natsional’no-smeshannyh semei Tallina – Eesti NSV Teaduste Akadeemia Toimetised: Ühiskonnateadused. Izvestija Akademii Nauk Estonskoi SSR: Obshchestvennye nauki 31, nr 3 (1982), lk 263–276.\n2 Põhimääratlusena käsitlen nooremate laste puhul vastust küsimusele „kes ma peamiselt/pigem olen“ ja vanemate laste puhul ka valitud rahvuse kategooriat Nõukogude passis.\n3 Adrienne Lynn Edgar, Marriage, Modernity, and the ‘Friendship of Nations’: Interethnic Intimacy in Post-war Central Asia in Comparative Perspective – Central Asian Survey, nr 26 (2007), lk 583–584.\n4 Viisin aastatel 2009–2011 läbi 95 lumepallimeetodil intervjuud: vestlesin ühe perekonna mitme esindajaga – nii laste, vanemate kui ka vanavanematega peamiselt Tartus, Ida-Virumaal ja Tallinnas, erinevas sotsiaal-majanduslikus olukorras inimestega. Peamiselt vestlesin eesti, osalt vene ja segakeeles. Kirjutamisfaasis jõudsin 90 vestlusest 50 intervjuu kasutamiseni, otsustades keskenduda abikaasadele, s.t vanematele, kes on sündinud aastatel 1930–1950, ja lastele, kes on sündinud 1950–1970.\n5 Vt Vikerkaar nr 8–9, 2009.\n6 Rogers Brubaker ja Frederick Cooper, Beyond „Identity“ – Theory and Society, nr 29 (2000), lk 1–47; Rogers Brubaker et al., Nationalist Politics and Everyday Ethnicity in a Transylvanian Town. Princeton: Princeton University Press, 2006.\n7 Kui 1920ndatel tehti seda ka väikerahvaste seas, siis alates 1930ndatest teatud selektiivsusega, kuid kunagi ei kadunud selge printsiip rahvuste primordiaalsest erinevusest. Terry Martin, The Affirmative Action Empire: Nations and Nationalism in the Soviet Union, 1923–1939, Ithaca: Cornell University Press, 2001. Vt ka. Yuri Slezkine, The USSR as a Communal Apartment, or How a Socialist State Promoted Ethnic Particularism – Slavic Review nr 53/2 (suvi 1994), lk 414–452.\n8 Alexei Yurchak, Everything Was Forever, Until It Was No More: The Last Soviet Generation, Princeton, NJ: Princeton University Press, 2006.\n9 Mäletamise dünaamika ning vabandused valesti mäletamise pärast tulevad hästi esile laulva revolutsiooni temaatika arutelul pereajaloos. Pingestunud poliitiline diskursus nõudis tollal vastuseid ja positsiooni võtmist ka segaperekondadelt. Suutmatus vastata illustreerib ilmekalt, et enne 1980ndate lõppu ühiskondlikku konflikti teravalt ei tunnetatud. Vanemad inimesed mäletavad, et jõudsid tookord arusaamale, et ühiskondlik situatsioon peegeldub kuidagi ka oma perekonnas ning on poliitilise tähtsusega, varasem vaikus muutus vaigistamiseks. Vähestel juhtudel, kui asja (läbi) arutama hakati, jõuti kas nõustumise või abielu lõpuni (olenevalt peresuhetest).