Tietokone voi voittaa sinut shakissa mutta ei nyrkkeilyssä.\nOlen aina ollut sellainen ihminen, joka ei viitsi suunnitella elämäänsä kovinkaan pitkälle. Siinä on hyvät ja huonot puolensa. Elämässä saisi varmasti enemmän aikaan, jos olisi enemmän tavoitteita, joita kohti menisi päämäärätietoisesti. Kun antaa elämän mennä omalla painollaan ja elää niin sanotusti päivä kerrallaan (kuka muuten osaa elää kaksi päivää kerrallaan?!), elämä ikään kuin soljuu ohi. Yhtäkkiä sitä havahtuu ja huomaa olevansa 47-vuotias keski-ikäinen muikkeli, jolla on elämää enemmän takana kuin edessä. Tässä vaiheessa on enää kyse siitä, kuinka paljon elämää on vielä edessä – vuosi vai 40 vuotta?\nOlen onnistunut elämään koko elämäni sellaisen illuusion vallassa, että elämä on päättymätön ja että täällä eletään ikuisesti. Toki olen järjen tasolla aina tiennyt, että me kaikki lähdemme täältä jonakin päivänä, mutta en ole koskaan pysähtynyt ajattelemaan, mitä se todella merkitsee. Iskän kuolema pakotti kuitenkin katsomaan kuolemaa silmiin, ja iskän poismeno oli vähän liiankin konkreettinen osoitus siitä, miten rajallista elämämme on, ja että kuoleman jälkeen tulee vain tyhjyys. Tämä sai minut tarkastelemaan omaa elämäänikin: Jos kuolisin huomenna, voisinko olla kutakuinkin tyytyväinen tekemiini valintoihin? Voisinko katsoa elämääni taaksepäin ja todeta, että hyvin eletty; kyllä tässä joutaa jo kuollakin?\nOli aika lohdutonta tajuta, että vastaus kumpaankin kysymykseen oli suurelta osin kielteinen. Jos saisin ottaa elämäni uusiksi, tietäisin heti todella monta asiaa, jotka tekisin toisin. Tunsin eläneeni elämäni ihan väärin ja kaduin sekä tehtyjä että tekemättä jätettyjä asioita. Ahdistus iski, kun tajusin, että elämäni oli mennyt niin kuin se oli mennyt pitkälti juuri sen takia, että olin elänyt hetkessä ja katsonut, mitä huominen toisi tullessaan. No nyt on se huominen, ja huomenna tämäkin päivä on taas eilinen. Tarpeeksi monta eilistä kun laitetaan peräkkäin, saadaan 47 vuotta merkityksetöntä elämää.\nEniten kauhistutti se tosiasia, että en pysty muuttamaan menneisyyttä mitenkään. Tämänkin olen toki aina tiennyt, mutta nyt se jysähti jotenkin kerralla tietoisuuteen. Buum. Myöhäistä se on persettä rypistää, kun paskat on jo housuissa. Se, joka väittää, että koskaan ei ole liian myöhäistä tehdä sitä tai tätä, ei ole ajatellut asiaa tarpeeksi pitkälle. Elämässä on monta asiaa, jota ei voi deadlinen mentyä ottaa enää uusiksi. Sitä paitsi mitä tässä iässä kannattaa enää yrittääkään: olen jo niin vanha, että kuolen kohta itsekin, joten on vain parempi alistua kohtaloonsa ja myöntää, että tämä oli tässä.\nOn ihmisiä, joita kuoleman ajatteleminen kannustaa elämään täydemmin ja nauttimaan elämästä enemmän. Elämä on lyhyt, joten joka hetkestä on otettava kaikki irti! Minä en kuulu näihin ihmisiin. Minulla kuoleman ajatteleminen vaikuttaa päinvastoin: se ahdistaa ja lamaannuttaa. Tekee mieli heittää pyyhe kehään ja luovuttaa. Elämä tuntuu niin kovin turhalta: miksi tänne edes synnytään, kun kumminkin pitää kuolla? Kenen idea tämä tämmöinen oikein oli? Ahdistaa niin, että tekisi mieli kävellä mereen. Niin ei tarvitsisi ainakaan elää jatkuvassa pelossa, milloin itse tai joku läheinen kuolee, vaan voisi olla oman elämänsä herra ja sanoa, että nyt riittää. (Ei tarvitse huolestua: en tietenkään kävelisi mereen oikeasti, koska rakastan elämää – kaikesta huolimatta – niin paljon, että roikun mukana viimeiseen asti.)\nPutosin keväällä tämmöisten ajatusten seurauksena kuiluun, josta ei tuntunut olevan ylöspääsyä. Ahdisti niin, että en osaa edes pukea sitä sanoiksi, enkä osannut nähdä minkäänlaista tulevaisuutta. Tunne oli sama kuin lapsena kesämökillä (joka oli oikeasti vanha maalaistalo, jonka vanhempani olivat vuokranneet kesäksi): uni ei tule ja pimeä pelottaa ihan hirveästi, mutta kaikki muut nukkuvat, ja minä olen ihan yksin koko pelottavassa maailmassa ja odotan aamua ja valoa.\nMinusta tuli keväällä aika ikävä ihminen: kiukuttelin koko ajan, valitin joka asiasta ja kohtelin ihmisiä paskamaisesti. Jos jotain inhoan, niin sitä, että omaa pahaa oloa puretaan muihin ihmisiin, ja nyt syyllistyin itse ihan samaan. Näin jälkeenpäin ajatellen oma käytös hävettää, ja on vaikea ymmärtää, miten olen edes voinut käyttäytyä sillä lailla.\nMutta kuolema teettää näköjään kaikenlaista. Olen yrittänyt olla itselleni armollinen ja ajatella, että ihmiset kokevat läheisen kuoleman varmasti monin eri tavoin, ja ehkä tämä oli minun tapani. Olen ollut aina todella huono suremaan mitään tai ketään, sillä yhdistän jotenkin alitajuisesti suremisen ja itsesäälissä rypemisen, vaikka järjellä ajateltuna ymmärrän tietenkin, että nämä ovat ihan eri asioita. Minun on hirveän vaikea antaa itselleni lupaa surra, sillä suru on pysähtynyt tila, joka ei vie eteenpäin. Parempi vain nousta heti ylös, pudistella pölyt (tai tässä tapauksessa tuhkat) päältään ja ryhtyä miettimään, miten tästä eteenpäin. Tämän asenteen takia selvisin iskän kuolemastakin niin nopeasti, mutta nyt kysymys kuuluukin: selvisinkö oikeasti vai luulinko vain selvinneeni? Ehkä en osannut sittenkään kohdata surua, vaikka kuvittelin osaavani, ja kaikki lähti menemään ihan väärään suuntaan, kun en osannut kohdata tunteitani.\nJossakin vaiheessa kuitenkin tajusin, että jos muutun katkeraksi ja kiukkuiseksi ämmäksi, pilaan loppuelämänikin. Mennyt oli mennyttä, sille en voinut enää mitään, mutta tähän hetkeen ja tulevaisuuteen minun on yhä mahdollista vaikuttaa. Paras, mitä voin tehdä, on kai yrittää nauttia joka hetkestä parhaan kykyni mukaan. Sadhgurun sanoin: "The real wealth of life is how joyful you are and how much joy you give to people around you."\nAhdistuksen ja synkkyyden keskellä unohtaa helposti kaiken hyvän. Minunkin elämässäni on myös valtavan paljon hyvää. Jos en olekaan kehitellyt loisteliasta uraa; pystynyt hyödyntämään kykyjäni sillä tavalla kuin olisin toivonut; pitänyt kiinni tärkeistä ihmisistä, ja vaikka olen poltellut siltoja takanani ja tehnyt ison liudan tyhmyyksiä, elämässäni on kaikki kuitenkin perimmiltään hyvin, ja olen monella tapaa onnekas, onnellinenkin. Sitä paitsi: mitä on hyvin eletty elämä? Eikö elämään kuulu sekin, että kaikki ei mene ihan sillä tavalla kuin itse toivoisi?\nElämä näyttää siis tällä hetkellä paljon valoisammalta kuin keväällä, mutta kuolema häilyy silti yhä mustana pilvenä kaiken yllä. Elämä tuntuu ajoittain vähän sellaiselta itsensä huijaamiselta – kerätään elämyksiä ja kokemuksia, vaikka loppujen lopuksi millään ei ole mitään väliä. Tilin saldo on lopussa aina nolla.\nTulipas synkkiä mietelmiä keskelle kauneinta heinäkuuta, mutta sellaista tämä elämä välillä on.\nLähettänyt Satu klo 15.38\nMenninkäinen 27.7.2021 21.38\nMulle tulee noita aina tammi-helmikuussa. Olen varma että minä / mies / äiti / ystävä / joku kuolee ja alkaa ahdistaa vietävästi. En niinkään ajattele, että en ole saanut mitään aikaan, vaan mitä sille käy, joka jää eloon, kun toinen kuolee ja suren hänen kohtaloaan.\nVinski oli "vain" koira, mutta surin / suren Oliverin ja miehen puolesta, kun toiselta lähti äiti ja toiselta "isintyttö". Lisäksi tuntuu kauhealta yrittää jatkaa elämää eteenpäin; ihan kuin loukkaisimme Vinskiä, kun emme itke sitä aamusta iltaan.\nEhkä ei kannatakaan katua mennyttä ja tekemättömiä, kun niille ei tosiaan enää mitään voi. Ei rakennella suuria tavoitteita, vaan pari pientä, joita tavoitella. Tarttua niihin hetkiin ja elää yhdistellen hetkessä elämistä ja pieniä tavoitteita.\nSatu 28.7.2021 9.44\nMä olin tätä ennen jotenkin onnistunut olemaan ajattelematta kuolemaa. Kuolema oli vain jotain, mikä tapahtuisi joskus kaukana tulevaisuudessa, eikä sitä tarttisi murehtia nyt. Tosiasia on kuitenkin se, että mitä tahansa voi sattua milloin tahansa, ja kenelle tahansa. Siksi olisi niin tärkeää muistaa kertoa läheisille, miten tärkeitä he ovat, ja elää kuin "viimeistä päivää".\nOlen itse niin eläinrakas, että melkein rinnastaisin rakkaan lemmikin kuoleman ihmisen kuolemaan. Tietenkään ihminen ja eläin eivät ole sama asia, mutta uskon, että eläintä voi rakastaa aivan yhtä paljon kuin ihmistä. Minusta on itse asiassa rohkeaa ottaa lemmikki, sillä itse en varmaan koskaan voisi sitä tehdä, ihan sen takia, että lemmikin kanssa aika on huomattavasti rajallisempi kuin ihmisen, ja surisin jo etukäteen lemmikin poismenoa.\nViisaita sanoja, Menninkäinen. <3 Kiitos.\nRva Kepponen 28.7.2021 13.07\ntehdä jotain hyvää kun voi\noi, sehän menee kiertoon\nSiinäpä meikäläisen elämänfilosofia otettuna Jonna Tervomaan biisistä. Kokea mahdollisimman paljon ja yrittää auttaa muita. Ei jää meikäläisen nimi historian kirjoihin, mutta olen todella tyytyväinen elämääni. Eniten tässä harmittaa se, että elämä on kuitenkin aika lyhyt. Jos olisi terveyttä, niin mielelläni eläisin pidempään.\nSatu 28.7.2021 17.31\nOnpa hieno elämänfilosofia! Piti lukea tuo oikein useampaan kertaan, kun se kiteytti elämän tarkoituksen niin hienosti muutamaan lauseeseen. On kyllä upea taito osata kirjoittaa tuommoisia lauluja.\nMinäkin olen ajatellut vähän tuohon tyyliin, että elämä tulisi elää sata lasissa muita ihmisiä unohtamatta. Itsekäs rymistely ei johda mihinkään, ja ainakin itselleni suurimman ilon tuottaa se, jos voi olla avuksi (tavalla tai toisella) jollekulle toiselle.\nJa elämä on todellakin lyhyt. On pelottavaa, miten nopeasti aika kuluu. Minuuteista tulee tunteja, tunneista vuorokausia ja vuorokausista viikkoja, viikoista vuosia. Ja yhtäkkiä huomaa, että puolet elämästä onkin jo takana. Mihin se kaikki aika oikein meni?\nAllu 28.7.2021 14.15\nTeemana täälläkin ja oli vaikeaa lohdutella aamulla kummipoikaa, jonka isä oli kuollut yöllä ja iltapäivällä lapsuudenystävää, joka oli juuri saanut haimasyöpädiagnoosin. Tuo tulvakatastrofi ja korona olisvat riittäneet joksikin aikaa.\nSatu 28.7.2021 17.32\nVoi Allu. <3 Mikä siinä onkin, että kaikki murheet tuntuvat aina kasautuvan samaan nippuun. Voimia sinulle!\nUlrika50v 28.7.2021 14.21\nLäheinen ihminen kun kuolee niin jää ikuinen ikävä ja suru, ja sen ikävän ja surun kanssa on opittava elämään.Tämän olen oppinut ja kokenut.....\nMun mielestä sulla on fantastinen elämä! Mun kohdalla on yksi asia mitä kyseenalaistan välillä : oliko mun pakko muuttaa Ruotsiin? Miksen jääny vaan Suomeen :-)\nSatu 28.7.2021 17.40\nNiinhän se on, että jokainen ihminen jättää lähtiessään aukon, jota kukaan muu ei pysty täyttämään. Meidän iskäkään ei ollut aina täydellinen iskä, mutta silti hän oli mun ainoa iskä.\nVarmasti kaikkien elämä on jollakin tavalla fantastista, niin minunkin. Mutta sitten on näitä pimeitä hetkiä ja menneisyyden taakkoja, joita kantaa mukanaan ja jotka pimentävät joskus koko elämän. Se, mikä näkyy ulospäin, ei välttämättä vastaa lainkaan sisäisiä tuntemuksia.\nMäkin ajattelen monista menneisyyden jutuista, että miksi tein niin tai näin. Mutta sitten ajattelen, että tein päätöksen varmasti niillä perusteilla, jotka sillä hetkellä tuntuivat oikeilta, ja että ehkä elämä oli kuitenkin tarkoitettu meneväksi niin. Ehkä sinullakin Ruotsiin muutto tuntui siinä vaiheessa elämää parhaalta ratkaisulta. <3\nAnonyymi 28.7.2021 14.37\nOlet kokenut suuren kriisin ja ihmehän olisi, jos ei se mitenkään tuntuisi. Mulla tämä taustalla väijyvä k-vitsaus on tuonut alavireisyyttä kuluneeseen vuoteen. Työelämässä mulla on ollut taipumusta ajelehtimiseen ja nyt kriiseilen, olisinko päämäärätietoisempana löytänyt paikkani paremmin. Toisaalta tämän ikäisenä on jo selvää, että ihan tavallinen ihminen olen. Nuoruuden kaikkivoipaisuus on ihanaa, mutta kaikista ei ole aivokirurgeiksi tai astronauteiksi :)-Outi\nSatu 28.7.2021 17.49\nKukapa olisi tiennyt, että painiskelemme saman k-vitsauksen kanssa yhä edelleen. Kyllähän se vie elämästä paljon iloa pois, kun ei voi tehdä normaaleja juttuja eikä tavata edes ihmisiä samalla lailla kuin normaalisti. Toivottavasti päästäisiin tästä vitsauksesta pian eroon (mitä kyllä suuresti epäilen) ja sinäkin löytäisit taas elämänilon. <3\nMinä olen ollut työelämässä ihan samanlainen ajelehtija. Monta asiaa olen kokeillut, mutta mihinkään en ole kiinnittynyt. Mulla ehkä suurimmista syistä on pahanlaatuinen huijarisyndrooma: vaikka olen pärjännyt joka paikassa aina tosi hyvin, silti takaraivossa kolkuttaa pelko, että kyllä ne kohta saavat selville, miten osaamaton olet. Mistä lienee tämäkin saanut alkunsa. Pahinta on se, että tiedän, että olisin kyennyt vaikka mihin, jos olisin vain pystynyt uskomaan itseeni.\nMä muuten haaveilin jossain vaiheessa astronautin urasta. ;-D\nUniomena 28.7.2021 18.23\nItse olen pähkäillyt, että todellisuudessa vain hyvin hyvin harvan ihmisen elämällä ja teoilla on yhtään mitään merkitystä, niin pienen osajoukon että käytännössä voisi sanoa lähes kaikkien elämän olevan täysin merkityksetöntä. Elämme yhdenlaista jumalharhaa omassa yksilöllisessä universumikuplassamme. Raadollista mutta omassa mielessäni totta.\nYleensä kai kuolema alkaa ahdistaa juurikin keski-iän kynnyksellä tai suuremman kriisin kohdatessa. Itselleni se läjähti päin tajuntaa jo ennen esiteini-ikää. Nyt kun asiaa on jo yli puolet elämästään työstänyt, sen kansa alkaa olla sujut. Voi elää loppuelämänsä muehtimatta, olkoon se kuinka lyhyt tai pitkä tahansa.\nOlen myös mietiskellyt, enkö osannut surra isäni kuolemaa tarpeeksi tai "oikealla tavalla". Tässä hetkessä olen päätynyt ajattelemaan, että olen suuren osan siitä surusta käsitellyt jo nuorena, silloin kun isäni ei oikein mitenkään ollut osa elämääni. Ei sellaista ole enää osannut kaivata, mitä ei ole käytännössä ollut.\nSatu 28.7.2021 21.40\nTuo on ihan sataprosenttisen totta, että vain harvan ihmisen elämällä ja teoilla on merkitystä laajemmin ihmiskunnan kannalta. Mieluustihan sitä tavallinen pulliainenkin uskoisi olevansa jollakin lailla merkityksellinen, mutta näin ei ikävä kyllä tosiaankaan ole.\nItse ajattelin omaa elämääni ja sen merkityksettömyyttä lähinnä siltä kannalta, että en koe tehneeni elämässäni oikein mitään järkevää tai saavuttanut mitään sellaista, mistä kokisin olevani ylpeä. Historian kirjoihin minun ei tarvitsisi jäädäkään; kunhan voisin itse olla tyytyväinen siihen, miten olen elämäni elänyt. Mutta tämäkin on varmasti loputon suo, sillä voiko ihminen olla koskaan täysin tyytyväinen?\nIkävää, että olet joutunut pohtimaan kuolemaa jo noin nuorena, mutta toisaalta, kuten sanoit, ehkä sinulla on nyt ainakin sen osalta kevyempi sydän. Tässä kun keski-ikäisenä alkaa käsitellä kuolemaa, niin ehkä käsittely on saatu vihdoin päätökseen siinä vaiheessa kun potkaisen tyhjää. (Olettaen että elän satavuotiaaksi. :-D)\nMinunkin olisi vaikea kuvitella, että surisin hirveästi sellaista ihmistä, joka ei ole ollut osa elämääni, vaikka se olisi oma isäkin. Ja tapoja surra on varmasti yhtä monta kuin on ihmisiäkin; sitä olen yrittänyt itsellenikin tolkuttaa.\nSartsa 28.7.2021 21.57\nVälillä pitää synkistellä, että voi sitten taas nousta pinnalle toteamaan, että elossa ollaan.\nMiä olen lähes päivittäin tekemisissä iäkkäiden ja sairauden ihmisten kanssa. Lopputulos elämässä on vääjäämätön, meillä jokaisella. Välillä ajatukset on aika synkkiä ja empatia liian suurta. Se kuluttaa henkisesti tosi paljon. Itsekin olen ollut viime viikot valtavan väsynyt. Kuoleman lopullisuus on hämmentävää.\nSatu 29.7.2021 18.25\nNiinhän se on, että elämä on aaltoliikettä. Jos jotain myönteistä pitäisi synkistelystä löytää, niin se olisi se, että tämmöiset aallonpohjat opettavat aina vähän lisää itsetuntemusta.\nSen verran on hoitotyöstä itsellänikin kokemusta, että tiedän, miten kuluttavaa se on. Sinulla on vielä omiakin murheita työn aiheuttaman painolastin lisäksi. Lämpimiä ajatuksia sinulle! <3\nHelena Ruotsala 28.7.2021 23.23\nCarpe diem eli tartu hetkeen, olisi sopinut minullekin, vaikka en ole sitä valitettavasti aina toteuttanut. Vielä toki ehtii sitä toteuttaa, jos niitä tilaisuuksia tulee. Minun vanhemmat kuolivat kun olin 30 ja vähän sen yli ja nyt sitten tulee kuolinviestejä tuttujen tai ystävien kuolemista tai sairastelusta.\nNyt on taas kuullut tosi ikäviä k-viestejä, ei näytä että siitä pääsisi eroon tänä syksynä ja se tietysti kauhistuttaa töissä. Viime vuosi oli tosi raskas ja niin taitaa tulla tästäkin. Just ehti kesäloman aikana palautua ja kohta se alkaa.\nJotenkin tämä synkistely liittyy minulla syksyn tuloon, sillä olen aina pitänyt keväästä ja siitä kun auringon valo lisääntyy. Nyt täällä tuntee miten päivät lyhenevät ja nyt on niin hämärää, että pitää sytyttää lamppu (kello on 23.20). Mutta vielä kai on kesää jäljellä, kuten se joku laulelee.\nMutta kuoleman tultua täytyy muistaa niit yhteisiä hetkiä ja muistoja, ne kantavat. Joten parempia ajatuksia sinnekin!\nSatu 29.7.2021 18.35\nCarpe diem on hyvä elämänohje! Keväinen synkistely sentään selkeytti sitä, että jos jotain haluaa tehdä, se on tehtävä nyt. Ei pidä odottaa huomista tai otollisempia aikoja ja olettaa, että aikaa on loputtomiin.\nMinä povasin jo keväällä, että Intian variantti tulee vielä valtaamaan Suomenkin, ja niinhän siinä sitten kävi. Mieluusti olisin ollut väärässä! Kaikkein eniten ihmetyttää, kuinka moni kaksi rokotusta saanuttakin on sairastunut koronaan. Juuri tänään luin Hesarista, että helsinkiläisessä palvelutalossa on todettu 14 koronatapausta, ja puolet tartunnan saaneista oli saanut kaksi rokotetta. Ja samaan aikaan toitotetaan, kuinka hyvän suojan kaksi rokotusta muka antaa. Enpä enää tiedä, mitä uskoa.\nValo (tai sen puute) aiheuttaa varmaan aika monelle jonkinlaista mielialan laskua. Itse olen vähän hämmästyneenä huomannut, että mulle iskee keväällä aika usein jonkinlainen apeus ja ahdistus, vaikka pidän keväästä muuten tosi paljon. Mutta monella se on varmasti juuri noin päin, että syksyn pimeys aiheuttaa alakuloisuutta.\nKiitos, Helena! Iloa päiviisi. <3\nElegia 29.7.2021 11.07\nEt ole yksin pohdintojesi kanssa. Vastaavia on tullut ja tulee toisinaan mietittyä itsekin. <3 Yleisesti ottaen olen elänyt niin kuin niillä tiedoin ja voimavaroin olen voinut. Jälkikäteen on niin helppo tuomita ja kritisoida itseään.\nMinulle vapauttavaa on ollut kaiken turhuuden hyväksyminen: olen aivan turha ihminen, mutta niin ovat periaatteessa kaikki muutkin. Koko ihmiskunta on kollektiivisesti turha. :D Pyrin elämään siten, etten hirveästi kärsi saati tuota muille kärsimystä. Se riittääköön.\nSatu 29.7.2021 18.41\nNoinhan se juuri on, että jälkeenpäin tulee mietittyä ja soimattua itseään, että miksi tuli tehtyä niin tai noin, vaikka siinä hetkessä on tehnyt niin kuin on parhaalta tuntunut. Kyllä sitä elämänviisautta (tai ainakin -kokemusta) näköjään kertyy matkalla väkisinkin mukaan, ja asioita pystyy tarkastelemaan jälkikäteen toisenlaisesta näkökulmasta.\nMä liityn kanssa turhien kerhoon. :-D Mutta se vähän ärsyttää, että mitä varten tänne synnytään, kun ollaan kaikki kumminkin ihan turhia. On tosin ihan kiva olla olemassa, joten en olisi halunnut jäädä syntymättäkään. :-D Nyt menee pohdinnat jo niin sekavaksi, että on vissiin paras lopettaa.\nElegia 30.7.2021 17.46\nMinusta se onkin se pointti: ei ole mitään syytä! Jotkut eivät sitä kestä ja etsivät elämäntarkoitusta tai luovat sellaisen itse itselleen. Se on ihan ok. Itse en koe tarvetta keksiä sellaista. :D\nSatu 30.7.2021 22.04\nKai se on se ihmisen oma kupla, jonka sisällä oma ego kasvaa niin suureksi, että pakkohan olemassaololla on jokin syy olla. :-D\nJael 29.7.2021 13.43\nUseimmille tulee varmaan tuin tapaisia ajatuksia, kun läheinen kuolee. Olin aika nuori, kolmikymppinen, kun menetin molemmat vanhempani, ja muutaman vuoden mulla oli uhan kamala kuolenanpelko, joka inneksu meni ohi, mutta kuolema on sellaista mitä en yleensä halua ajatella. Samanlaisia ajatuksia myös tekemättömien asioiden tai mahdollisuuksien jättämisestä on myös ollut, mutta yritän olla armollisempi itseäni kohtaan. Parasta on ehkä yrittää elää joka päivä kuin se olisi se paras päivä(vaikka se ei oliskaan) Virtuaalihalit Satu💗\nSatu 29.7.2021 18.45\nKyllä läheisen kuolema laittaa varmasti jokaisen pohtimaan elämää ihan uudella tavalla. Minulta ei ollut (onneksi!) kuollut ennen iskää ketään ihan läheistä. Isovanhemmat toki kuolivat, kun olin lapsi, mutta he eivät olleet niin läheisiä, että olisin osannut surra heitä hirveästi.\nSamansuuntaisia ajatuksia meillä tuntuu olevan. Hieno ajatus tuo, että yrittää elää jokaisen päivän niin kuin se olisi paras! Kiitos ajatuksesta. <3 Jään miettimään sitä. Ja kiitos myös virtuaalihalista. Se lämmitti. :-)\nAnonyymi 29.7.2021 22.40\nOletko ajatellut että kuolemanpelko olisi Jumalan kutsu parannukseen? Ihminen ei voi pelastua ilman että tuntisi syntinsä. Katumus ja usko siihen että kaikki synnit on anteeksi pelastaa ja antaa ikuisen elämän.\nToivoisin että sinäkin tulisit tuntemaan sen ja saisit sitä kautta rauhan sydämeen.\nSatu 30.7.2021 7.56\nHei, ja kiitos näkökulmastasi, Marju! Minulla on omat mielipiteeni jumalista ja uskonnoista yleensä, mutta on ehkä parempi olla kirjoittamatta niitä tähän, koska tiedän, että nämä asiat saattavat aiheuttaa voimakkaita tunteita. Jokainen löytää lohdun omalla tavallaan (tai sitten ei löydä!), ja on aivan ihana asia, jos joku löytää lohdun jumalasta. Minulle se ei kuitenkaan ole se luontevin tie.\nVivi 30.7.2021 18.47\nOmalla kohdalla tuosta on jo kohta 13 vuotta. Äidin kuolema suisti ikäänkuin mustaan aukkoon.\nSiitä selviää, mutta yhtä helvettiä se voi olla. (On tässäkin lohduttaja....)\nItsellä siitä alkoi uusi vaihe: jos kerran elämä voi loppua noin kesken, elää pitää NYT. Mitä siis tekisin, jotta eläisin? Ja lähdin opiskelemaan uutta alaa, työllistyin, ja loppu on historiaa.\nLuonnollisesti sinun kohdalla voi olla jokin toinen ratkaisu. ♥\nTrust me, siitä selviää! Tsemppiä matkan varrelle!\nSatu 30.7.2021 22.11\nKiitos, Vivi. Lohdutit enemmän kuin tiedätkään. <3\nOlipa mahtava suunnanmuutos, vaikka saikin alkunsa surullisesta asiasta. Usein – jos hyvin käy – synkät elämänvaiheet eivät olekaan lopulta pelkästään synkkiä, kun aikaa vain kuluu tarpeeksi. Minä ainakin olen huomannut, että vastoinkäymiset opettavat paljon enemmän elämästä ja itsestä kuin mikään onnistuminen. Ehkä kuolemakin opettaa parhaassa tapauksessa elämään?\nstansta 30.7.2021 21.36\nPostaus ja kaikki kommentit vastauksineen sanasta sanaan luettu, kiitos niistä!♥\nJätän nyt kommentoimatta enempää. Ajatuksia sain kyllä, eipä sillä.\nSinulle, Satu, voimaa ja IIIISO HALAUS!!!♥\nSatu 30.7.2021 22.14\nKiitos sinulle, Stansta, sekä lukemisesta että myötäelämisestä. <3 Kommenttisi lämmitti kovasti – ja halaus vielä enemmän. :-)\nEmma / Harkittuja herkkuja 31.7.2021 17.59\nVitsit miten hieno ja koskettava kirjoitus; piti oikein pari päivää ensin miettiä, että mitäköhän tähän kommentoisin ja silti varoituksen sana: tosi hapuilevaa ja sekavaa ajatuksenkulkua tiedossa!\nMä en ole myöskään koskaan osannut suunnitella elämää pitkälle. Tai olen kyllä suunnitellut, siinä mä olen ihan hiton hyvä (oli sitten kyse seuraavasta kuukaudesta tai seuraavista vuosista), mutta en koskaan ole oikein osannut laittaa tikkua ristiin toteuttaakseni ne suunnitelmat. Tässä on varmaan yksi syy, miksi niin tykkään lukion opettajan työstä: viisi kertaa vuodessa on pakko (eli siis SAA) suunnitella seuraavat kuusi viikkoa eteenpäin ja yleensä niitä tulee myös noudatettua. Mutta sitten jakson loputtua kaikki nollaantuu ja alkaa uudestaan, mikä on ihanaa. Ja opettajan työssä ei myöskään ole mitään varsinaista uraputkea suunniteltavissa (ellei sitten tähtää rehtoriksi, mikä on mun mielestä ihan hullun hommaa). Eli ei ole pakko, eikä EDES VOI suunnitella seuraavia vuosia. Sopii mulle!\nMutta sitten se vaikeampi aihe - kuolema. Itse kävin läpi jonkinlaisen "viidenkympin kriisin" jo monta vuotta ennen, kuin täytin 50 eli suunnilleen sun ikäisenä ja silloin ajattelin kuolemaa aika paljon. En sitä varsinaisesti pelännyt (enkä pelkää vieläkään), mutta alkoi vituttamaan se tosiasia, minkä silloin tajusi: että juna meni jo tosi monen asian suhteen. Vaikka kuinka olin onnellinen silloin, niin se fakta, että kilometrejä on todennäköisesti enemmän takana, kuin edessä, kirkastui. Ei mulla edes ole semmoisia asioita, mitä haluaisin vielä ehtiä tehdä, mutta silti se tosiasia, että JOS niitä olisi, niin niitä ei ehkä ehtisi enää tekemään, alkoi nyppiä aika paljon. Mietin näitä aina välillä edelleenkin, vaikken enää vatvokaan - juna meni jo, kuten totesin ja sen oppii hyväksymään parissa vuodessa.\nKuolemassa pelkään sitä, mitä se tekisi ja aiheuttaisi muille. Olen niin biologi, että ajattelen oman kuoleman vaan semmoiseksi kliiniseksi tapahtumaksi, minkä jälkeen MINÄ ITSE en enää mieti mitään. Mutta voi herranjestas miten ahdistaa, kun alan miettimään joskus yön pimeinä tunteina, mitä mun kuoleminen tarkoittaisi just nyt miehelle ja erityisesti lapselle. Ajatus ahdistaa niin paljon, että en oikein pysty sitä edes sanoittamaan.\nIsän sairastuminen vakavasti muutama vuosi sitten toi kuoleman tosi lähelle, mutta kuin ihmeen kaupalla hän selvisi (kolmesta syövästä!!). Silloin otin kuitenkin "varmuuden vuoksi" jo valmiiksi vähän etäisyyttä häneen (kuten hänkin minuun), valmistauduimme sillä tavalla yhdessä siihen, että kohta meidän tosi hyvä ja läheinen isä-tytär -suhde loppuu. Kun sitten tarina jatkuikin, emme ole päässeet enää takaisin siihen läheiseen suhteeseen, joka meillä oli. Vähän niinkuin olisi tehnyt sen nykyjään niin trendikkään "kuolinsiivouksen" kämpässään ja sitten saanutkin tietää, ettei kuolekaan ja muuttaa vielä ihan uuteen kämppään uusien tavaroiden kanssa, mutta mikään ei ole ennallaan. (En ole varma saatko kiinni tästä vertauksesta...)\nKuten varoitin - sekavaa ja hapuilevaa oli tämä teksti. Mutta aihe jäi kyllä pyörimään mielessä, palataan ehkä jossain vaiheessa. (Mistä tulikin mieleen, että eikö me jossain välissä mietitty, että pitäisi treffata...? Oisko nyt syksyllä? 💗)\nSatu 1.8.2021 8.58\nKiitos, Emma-ihanainen. <3 Tämä oli taas sarjassamme "raadollisen rehellisiä kirjoituksia", ja lämmittää sydäntä, jos tämä kosketti sinua. :-)\nKuulostaa, että sinulla on aivan ihanteellinen tilanne, kun saat suunnitella aina kuusi viikkoa eteenpäin ja aloittaa sitten taas alusta! Tuommoinen sopisi varmasti mullekin. En tykkää yhtään, jos elämä on päivästä toiseen samaa, vaikka toisaalta luohan se jonkinlaista turvallisuuden tunnetta, kun tietää, mitä on tulossa.\nJuna on tosiaan mennyt monessa asiassa, ja vaikka kuinka kuvittelisi olevansa vielä nuori, niin tosiasia on se, että olen jo aika vanha. Tämä korostuu nuorison kanssa ollessa, kun tajuaa, että ei ymmärrä yhtään, mistä nuoret puhuvat tai miten he ajattelevat. Nyt olisi kai otollinen aika miettiä, mitä sitä loppuelämällään haluaisi tehdä, mutta on jotenkin niin lannistunut olo, että en jaksa suunnata energiaani mihinkään suunnitteluun. Mutta ehkä se tästä pikkuhiljaa helpottaa?\nMullekin iskee ihan hirveä ahdistus, jos ajattelen omaa kuolemaani ukkelin kannalta tai jos ajattelen sitä, että ukkeli kuolisi. Ollaan oltu kuitenkin niin pitkään yhdessä ja koettu kaikenlaista, että miten mahtaisimme selvitä, jos toinen lähtisi. En edes halua ajatella sitä. Mutta toki ajan rajallisuuden tajuamisessa on se hyvä puoli, että tajuaa läheistensä arvon ja muistaa myös näyttää heille useammin, miten rakkaita he ovat.\nIsäsi on kyllä melkoinen taistelija. <3 Vaikka eihän näin pitäisi kai sanoa, koska elämä syövän kanssa on aina enemmän tai vähemmän arpapeliä: joku selviää ja joku toinen taas ei, eikä siinä aina taistelut auta. Ja sain hyvin kiinni vertauksestasi. Joskus elämä ei menekään niin kuin oli ajatellut, mutta mieli oli jo niin valmistautunut uuteen, että voi olla vaikea tavoittaa enää sitä samaa tunnelmaa, joka oli ennen.\nEi ollut ollenkaan sekavaa ja hapuilevaa ajatuksenkulkua. Kiitos ajatuksistasi. <3 Ja olisi kyllä mukava treffata joskus! Mulle käy ihan milloin vain, vaikka nyt syksylläkin. :-)\nMukavaa syyslukukauden alkua (toivottavasti lähiopetuksessa!) ja kesän loppua! Tuntuu oudolta ajatella, että tänään on jo elokuun eka päivä. Mihin se kesä oikein taas meni?\nWilumiina 2.8.2021 13.24\nEi elämä ole koko ajan hienoa ja upeaa, välillä pitää käydä vähän syvemmissä vesissä. Silloin yleensä oppii itsestään jotain uutta.\nNiiden tärkeimpien ihmisten tarkoitus on olla tukena kun vähän siipi maassa tätä arkea tallustaa. ( tämä ei toki tarkoita sitä että ovat sylkypuppeina koko eläman)\nItse pyrin elämän niin että kun minusta aika jätää niin lapset osaavat selvitä ja muiden ei ole väliä...\nEmme tiedä koska noutaja tulee joten sitä turha surra.\nKun kävin terapiassa ( tähän mennään silloin kun tuntee että kuormittaa läheisiään liikaa). Tärkein oppi oli, huolehtimalla/ suremalla etukäteen, suren turhaan ja samat asiat moneen kertaa.\nMyös se että omia valintoja ei kannata katua. Ne tehtiin silloisen tiedon ja taidon mukaan. Kun ihminen ikääntyy myös tunnetaidot ja tietämys kasvaa ( useimmiten)\nTehdään arjesta oman näköistä ja valinoista sellaisia että ne itse hyväksymme. Muiden ihmisten puolesta emme voi elään.\nMinulle tärkeintä on että itse voin hyvin, silloin voi myös auttaa muita.\nJääkaapissa aina ruokaa ja pöytään kutsutaan ne jotka ovat paikalla.\nSohvalle mahtuu kaverit ja lasten kaverit yöksii kun maailma murjoo.\nEilinen on eilinen ja tänään eletään tätä hetkeä, huomenna voi tehdä peremmin ja uudestaan jos nyt mokasin..\nEn ole täydellinen enkä odota että muutkaan ovat.\nSatu 2.8.2021 18.23\nMinulla meni oikein kylmät väreet, kun luin tätä. Miten hienoja ajatuksia! Tekisi mieli melkein tulostaa tämä ja laittaa kehyksiin seinälle. En osaa nyt muuta sanoa kuin kiitos tuhannesti tästä! Parempia elämänohjeita ei voisi saada. <3\n20 kysymyksen kesähaaste\n* oma elämä (85)\n* sekalaista lätinää (97)\n9 x asiaa viime ajoilta\nLounas sai 1/5 pistettä


Kesäkuva kampanja – Maailmasta Oy\n← Kiviniemen kalasataman kuvia lisätty kuvapankkiin\nMaailmasta Oy voitti Yläkainuun matkailun kehittämishankkeen tarjouskilpailun →\nPosted on kesäkuu 11, 2014 by jukka\nHinnat alkaen 70€. Pyydä tarjous soittamalla numeroon 044 734 2567.\nKysymme osoitetta ja haluttua kuvausajankohtaa(päivä ja kelloaika). Katso kellosta aikaväli milloin aurinko on haluamassasi suunnassa. Kuvaamme kymmeniä kuvia, joista voit valita sopivan. Voit jopa seurata näytöltä miltä kuvauspaikasta kohteesi näyttää ja esittää toiveita kuvaukseen.\nHinnat alkaen 70 € (matka alle 50 km Haukiputaalta ja Suomussalmen keskustasta), edellyttäen että kohteessa saa ja pystyy kuvaamaan lentämällä. Hinta sisältää kuvauksen ja Digikuvan täydellä tarkkuudella.\nMeidän kautta voit tilata Sopimusvalmistajamme Fotonetin tuotteita. Esim. Pohjustettu valokuva lyhyt sivu 50,8 cm hintaan 39.90 € ( hinnasto 11.6.2014). Suosittelemme Fotonetin sisustustuotteita ja vakiotuotteissa pohjustettuja valokuvasuurennuksia .\nPosted in Featured images, Kohdekuvaus, Uncategorized, Uutiset


Julbo MonteBianco - Retkeily ja urban - Retkeily - Vuoristo- ja aurinkolasit | Camu\nMons Royale samplemyynti\nCamu > Retkeily ja urban > Retkeily > Vuoristo- ja aurinkolasit > Julbo MonteBianco\nJulbo\tMonteBianco -vuoristolasit\n3CF Grey/Green Spectron - VARASTOSSA Spectron4 Matt Black/Red - VARASTOSSA\nKlassiset aurinkolasit kaikille, jotka rakastavat vuoria. MonteBiancot ovat hyvin suojaavat lasit niin jäätikölle kuin vapaa-ajallekin. Suunniteltu normaaleille tai pienemmille kasvoille, irroitettavat sivusuojat suojaavat haastavissa valo-olosuhteissa. Kevyet ja tekniset.\nMahdollisuus kiinnittää niskanauha\nKategorian 3 polykarbonaatti linssi (VLT valonläpäisy 12%). Värillinen peilipinnoite linssissä. Monikäyttöinen linssi monipuolisiin olosuhteisiin.\nKategorian 4 polykarbonaatti linssi (VLT valonläpäisy 5%). Heijastamaton pinnoite linssissä parantaa mukavuutta kirkkaissa olosuhteissa. Suositeltu käytettäväksi kirkkaisiin olosuhteisiin (vuoristo, lumi, jää jne.)\nJulbo Julbo MonteBianco Klassiset aurinkolasit kaikille, jotka rakastavat vuoria. MonteBiancot ovat hyvin suojaavat lasit niin jäätikölle kuin vapaa-ajallekin. Suunniteltu normaaleille tai pienemmille kasvoille, irroitettavat sivusuojat suojaavat haastavissa valo-olosuhteissa. Kevyet ja tekniset. Irrotettavat sivusuojukset Mahdollisuus kiinnittää niskanauha Taivutetut sangat Kategorian 3 polykarbonaatti linssi (VLT valonläpäisy 12%). Värillinen peilipinnoite linssissä. Monikäyttöinen linssi monipuolisiin olosuhteisiin. Kategorian 4 polykarbonaatti linssi (VLT valonläpäisy 5%). Heijastamaton pinnoite linssissä parantaa mukavuutta kirkkaissa olosuhteissa. Suositeltu käytettäväksi kirkkaisiin olosuhteisiin (vuoristo, lumi, jää jne.) JUJ4151 69.00 85.00\nUrheilulliset ja hyvin suojaa antavat vuoristolasit niin maastopyöräilyyn, hiihtoon kuin vapaa-aikaan. Irrotettavat sivusuojukset ...\nMontebianco 2 Reactiv HM 2-4\nUudistunut Montebianco 2 on täydellinen kumppani vuoristossa liikkumiseen. Päivitetty tuoreempi sheippi korostaa lasien ...\nJulbon Vermontit ovat ajattoman klassiset ylävuoristolasit, joissa on täysin pyöreät linssit, ...\nExplorer 2.0 Reactiv HM 2-4\nUudistunut Explorer 2.0, flagship model! Entistä ergonomisempi, paremmin tuulettuva estäen huurtumisen sekä kapeammin ...


Suuri riisikeittokirja (lastenhuoneen riisivanukas) – Sorsanpaistaja\nSuuri riisikeittokirja (lastenhuoneen riisivanukas)\ncele December 16, 2006 1 Comment\nKuvittelin pärjääväni loppuvuoden ilman uusia keittokirjoja. Edellisestä ostoksesta olikin jo yhtä pitkään kuin hulluista päivistä, joten ihmekös tuo, etten voinut vastustaa kiusausta. Ylläoleva keittokirja nimittäin odotteli kaupassa ostajaansa. Minulla on entuudestaan hieman ristiriitainen suhtautuminen kyseiseen keittokirjasarjaan (suomennettuinahan nuo ovat niitä Suuria sitäjatätäjatuota keittokirjoja). Aasialainen keittokirja on suosikkini ja siitä tuleekin tehtyä ruokaa ehkä useammin kuin mistään toisesta keittokirjastani. Muissa omistamissani sarjan osissa (pasta, jälkiruoka ja kala&äyriäiset) ongelma on hieman reseptien tasalaatuisuuden puute. Reseptejä on kyllä valtavasti, mutta kirjat toimisivat paremmin, jos huonompi puolisko (oman makuni mukaan, tietysti) olisi jätetty pois.\nNyt kun vastaan osui riisiaiheinen teos, en lievästi riisiaddiktoituneena sorsankäristäjänä voinut olla teosta ostamatta. Se nimittäin vaikutti erittäin monipuoliselta kirjalta. Etenkin ihastuin erilaisten perusriisiruokien (risotot, sushit, paellat, itämaiset maittain…) esittelyaukeamiin. Harvemmin tätä kaikkea näkee esitettävän samassa teoksessa. Etenkin kun riisin keittäminen ei ole aivan niin suoraviivaista, kuin voisi kuvitella… Myös alun lajike-esittelyt olivat loistavia.\nItse resepteistä en sitten osaa vielä paljon sanoa. Ensimmäisenä testiin joutui makea versio riisipuurosta. Kyseinen ruoka tekikin kauppansa, erityisesti tyttöystäväni piti siitä. Hän on kyllä hulluna tavalliseenkin riisipuuroon. Ja tsuru maihin. Ja riisiin noin ylipäänsäkin.\n2 dl lyhytjyväistä tai arborioriisiä (käytin ihan risellaa)\n1. Huuhtele riisiä, kunnes läpivirtaava vesi on kirkasta. Kuivaa hyvin ja pane kattilaan maidon ja sokereiden kera.\n2. Kuumenna kiehuvaksi usein sekoittaen ja keitä miedolla lämmöllä 45 minuuttia tai kunnes puuro on paksua ja kermaista. Sekoita välillä.\n3. Poista kattila levyltä ja anna jäähtyä 10 minuuttia. Lisää kerma, sekoita ja tarjoa lämpimänä.\nKuvaa en valitettavasti ehtinyt ottaa, ennen kuin kaikki ruoka oli kadonnut erään suihin. Riisipuurolta se näytti…\nPrevious Article Uusintakierroksia\nNext Article Pähkinälammasta\nPingback: Sorsanpaistaja » Andalusialainen paella


Yhteydettömyys aitoon itseen heijastuu pelkona maailmaa kohtaan - Kuudesaisti.net\nYhteydettömyys aitoon itseen heijastuu pelkona maailmaa kohtaan\nSyvän ja tietoisen yhteyden puuttuminen aitoon itseen näkyy pelkona, joka kohdistuu hylkäämiseen, arvostelluksi joutumiseen, hallinnan menettämiseen tai vaikkapa rangaistuksi tulemiseen. Pelon ohjaamana ihminen turvautuu materiaan ja samaistuu aineelliseen olemassaoloon. Yhteydettömyys ilmenee heikkona itsearvostuksena ja uhriutumisena. Tunnemaisemaa ja ajatuksia värittää viha, ei rakkaus.\nMateriaaliseen maailmaan samaistuminen ilmenee usein ulkonäköön, ajatusten virtaan tai sosiaaliseen asemaan liittyvänä. Yksinäinen yksilö kokee alitajuisesti lakkaavansa olemasta, jos hän ei ole tietyn näköinen ja kokoinen tai saavuta tiettyä sosiaalista asemaa. Ryhmäjäsenyyksien menettäminen aiheuttaa kauhua. Se voi johtaa hengellisiin yhteisöihin ripustautumiseen.\nMateriaaliseen maailmaan samaistuminen ja siinä eläminen ilmenee jatkuvana tekemisenä. Olemista ei ole juuri lainkaan. Ihminen suorittaa itseään ja elämäänsä.\nUlkoisen samaistumisen kohteita on paljon, esim. omaisuus, työ, oppiarvo tai ulkonäkö. Samaistuminen tiettyyn ryhmään saa ihmisen tuntemaan itsensä arvokkaammaksi ja hyväksytyksi.\nMateriaaliseen maailmaan samaistuminen ja yhteydettömyys aitoon itseen aiheuttavat surua ja epämääräistä tyytymättömyyttä. Ihminen on tarkoitettu elämään yhteydessä itseensä, toisiin ihmisiin ja elämän alkulähteeseen.\nArvostus itseä ja omaa elämää kohtaan puuttuu\nItsearvostuksen puuttuminen aiheuttaa ahdistusta ja henkistä pahoinvointia. Käyttäytyminen on ulkoa ohjautuvaa; ihminen hakee kaikella toiminnallaan ja valinnoillaan toisten hyväksyntää. Epämääräinen hyväksynnänhaku ulkoapäin ei voi koskaan tuottaa riittävää tyydytystä, jos sisäinen itsearvostus puuttuu.\nItsearvostuksen lisäksi yhteydettömyydestä kärsivä ihminen ei tunne itseään kunnolla. Hän ei hahmota omia tunteitaan, tarpeitaan, mielipiteitään ja omaa erillisyyttään muista ihmisistä. Siitä seuraa, että muiden toisenlaiset mielipiteet koetaan uhkana. Suvaitsemattomuus on tavallista. Kun itsearvostus puuttuu, ihminen on taipuvainen puolustautumaan kaikissa tilanteissa – myös silloin, kun uhkaa ei ole. Virheiden myöntäminen itsessä on vaikeaa, toisissa niitä taas riittää. Yliherkkä haavoittuminen on tyypillistä, samoin muiden kadehtiminen.\nYhteydettömyyteen liittyvä vian hakeminen itsen ulkopuolelta johtaa myös uhriutumiseen. Kaikki vastoinkäymiset ovat jonkun toisen syytä, omaa osuutta asioiden kulkuun ei huomata. Uhri kokee olevansa passiivinen, ulkoisten iskujen kohde.\nKun uhrin tunnemaailmassa herää kielteisiä emootioita, hän syyttää niistä toisia ihmisiä. Viha hänen sisällään ei ole hänen, vaan sen on häneen "asettanut" joku toinen omalla käytöksellään. Ihminen ei ota vastuuta tunteistaan ja ajatuksistaan, ei edes elämästään.\nUhrin elämä on muiden toteuttamaa. Onnen edellytykset tulevat ulkoa, ja tyytymättömyydestä voi syyttää puolisoa, lapsia, työtä tai ystäviä. Itse ja oma asenne eivät ole uhrin silmiin virheellisiä. Jatkuva tyytymättömyys ja haluaminen aiheuttavat henkisyyden kutistumista olemattomiin. Pelon ohjaama käytös johtaa turvan hakemiseen itsen ulkopuolelta. Ja tällä tiellä mikään ei riitä. Rahaa, kalliita merkkitavaroita, kunnioitusta, huomiota ja rakkautta ei ole koskaan tarpeeksi. Kun ne puuttuvat, ei yhteydettömyydessä riutuva ihminen voi olla onnellinen.\nIhmisen tulisi saada yhteys itseensä, kokea olemassaolo ilman ajatusten virtaa ja hyväksyä oma erillisyytensä. Hänen tulisi oivaltaa, että ulkoa ohjautuvuuden sijaan tulisi löytää oma sisäinen ääni. Omien arvojen mukainen käytös johtaisi onnellisempaan elämään - ei viettien ja himojen narrina poukkoileminen.\nMatkalla yhteydettömyydestä yhteyteen löytyy oma totuus. Tätä totuutta taustoittaa oivallus siitä, ettei pysyvää totuutta edes ole olemassa. Ihminen pystyy irtautumaan vanhempien, uskonnon tai kulttuurin tarjoamasta, valmiiksi pureskellusta totuudesta. Irtautuminen johtaa muun henkisen harjoittamisen ohella vapaaseen elämään, elämään yhteydessä aitoon itseen. Elämä eletään yhteydessä vertikaaliseen, henkiseen todellisuuteen, ei vain materian tasolla.\nKirjoitus perustuu Paula Salomaan kirjaan Tie aitoon itseen, avaimia elämäniloon ja tasapainoon. Viisas elämä. Basam Books, Helsinki\nJulkaistu kategoriassa henkinen polku1\nMuita artikkeleita tässä kategoriassa: « Paljasta haavoittuvuusmyyttisi\tMuutoksen kautta parempaan »


Olympus peitteli jättitappioitaan, pörssikurssi romahti | Digi-kuva.fi\nOlympus elää nyt aallonpohjassa. Firma on peitellyt massiivisia tappiotaan 1980-luvun lopusta asti. Skandaalin tultua julki eilen firman osakkeen arvo sukelsi maailman pörsseissä noin 30 prosenttia.\nYhtiön entinen toimitusjohtaja Michael Woodford sai viime kuun puolivälissä potkut ryhdyttyään kyselemään yhtiön kirjanpidon epäselvyyksistä. Hän luovutti yhtiön asiakirjoja julkisuuteen, ja nyt muun muassa Britannian viranomaiset sekä Yhdysvaltain liittovaltion poliisi FBI tutkivat petosvyyhteä.\nOlympuksen pääjohtaja Shuichi Takayama syytti eilen yhtiön aiempaa pääjohtajaa sekä lokakuun lopussa eronnutta hallituksen puheenjohtajaa Tsuyoshi Kikukawaa tappioiden peittelystä. Pääjohtaja pyysi yhtiön eilisessä tiedotteessa anteeksi petoksia sekä kertoi harkitsevansa oikeustoimien aloittamista Kikukawaa, varapääjohtaja Hisashi Moria ja sisäistä tilintarkastajaa Hideo Yamadaa vastaan.


cavia life: heinäkuuta 2015\nEilen blogi täytti virallisesti vuoden! Aika on mennyt älyttömän nopeasti ja muistan täydellisesti ne fiilikset mitkä tuli kun tein tätä blogia. Kaikkea tän vuoden aikana on sattunut ja tapahtunnut, mutta kaikesta ollaan selvitty. Postauksia ei tullut paljoa, vain 47 yhteensä!\nLähettänyt Cavia life klo 13.14\nTiedän, olen todella myöhässä tämänkin kanssa, mutta parempi myöhään kuin ei milloinkaan, eikö?\nPäätin nyt toteuttaa edes tämän, sillä mulla ei ole tällä hetkellä mitään uusia julkaisu kelpoisia kuvia.\nHuoneeni (on jo vähän muuttunut tosta kuvasta)\nTärkein tavara (Kamera siis)\nLähettänyt Cavia life klo 12.08


Yrittäjien Munter: jätehuolto tulee rakentaa ihmisten tarpeita varten – valinnanvapaus säilytettävä - Yrittajat.fi\n26.5.2020 klo 14:52\n– Maakunnan keskuskaupungin elinkeinoelämälle antama viesti keskellä koronakriisin aiheuttamaa tilannetta on hyvin erikoinen ja lyhytnäköinen. Elinkelpoisen yrityksen toiminnan alasajo sosialisoinnilla on erittäin huonoa kehitystä, Varsinais-Suomen Yrittäjien toimitusjohtaja Hanna Munter sanoo.\n– Useiden yritysten toiminta on siis kokonaan loppunut. Myös henkilökohtaisesti tällaisen alasajon vaikutukset ovat yrittäjälle dramaattiset, Munter muistuttaa.\n– Turku tarvitsee koronakriisistä noustessa jokaisen veroeuron ja sen elinvoiman, jota vain toimivat yritykset voivat tarjota.\n– Asiakkaat ovat olleet nykymalliin tyytyväisiä ja jätteidenkuljetus on hoitunut lain vaatimukset täyttävästi. Esimerkiksi ympäristövaatimukset ovat samat vapaan valinnan mallissa ja kunnallistetussa kuljetusjärjestelmässä, Munter huomauttaa.\n– Jos on esimerkiksi tyytymätön kuljetuksen laatuun tai hintaan, ei yritystä voi vaihtaa. Lisäksi voi kysyä, onko hankintaosaaminen Turussa tasolla, jolla voimme luottaa siihen, että kaikki alan yritykset pääsevät osallistumaan niihin, Munter kysyy.\n– Keskittämispäätöksellä markkina suljetaan. Kun näin tehdään, markkinoilta ei voi ostaa kuin sitä mitä on tarjolla – käytännössä valinnanvapaus siis katoaa. Yksikään toimiva yritys ei voi odotella toimettomana vuosikausia seuraavaa kilpailutusta.


THL: Koronarokotteet eivät näytä lisänneen veritulppia Suomessa – "Hyödyt ovat mahdollisia haittoja suuremmat" | Paikalliset | Loviisan Sanomat\nKoronarokotteet eivät näytä Suomessa lisänneen veritulppia. Terveyden ja hyvinvoinnin laitos (THL) on selvittänyt verisuonitukosten ilmaantuvuutta rekisteritietojen avulla eikä ole havainnut veritulppien määrän kasvaneen minkään rokotteen jälkeen.\n– Olemme verranneet verisuonitukosten taustailmaantuvuutta väestössä siihen, kuinka monta tautitapausta on ilmaantunut koronarokotusten jälkeen. Nyt kootun tiedon valossa verisuonitukoksia ei ole ilmennyt Suomessa rokottamisen jälkeen tavallista enempää, sanoo THL:n erikoistutkija Petteri Hovi tiedotteessa.\nAstra Zenecan koronarokotteen jakelu on useassa maassa keskeytetty sen jälkeen kun alettiin epäillä rokotteen aiheuttaneen veritulppia.\n– (Euroopan lääkeviranomainen) EMA ja (Lääkealan turvallisuuskeskus) Fimea katsovat, että rokotteen hyödyt ovat edelleen mahdollisia haittoja suuremmat. Tämän vuoksi rokotteen käyttöä voidaan jatkaa, linjaa tiedotteessa yksikön päällikkö Liisa Näveri Fimeasta.\nEnsimmäisessä rekisterianalyysissa löytyi kaikkiaan viisi keuhkoveritulppa- ja viisi laskimotukostapausta, jotka ovat ilmenneet Astra Zenecan rokotteen antamisen jälkeen. Määrä vastaa kuitenkin vastaavien tukosten esiintyvyyttä väestössä yleensä eikä ole havaittavissa, että rokotteen saajilla olisi ollut enemmän veritulppia.\nTHL huomauttaa, ettei ajallisesta yhteydestä myöskään voida päätellä, että rokotuksen ja sairastumisen välillä olisi syy-seuraussuhde. Suomessa ei ole havaittu verisuonitukoksiin liittyviä kuolemantapauksia, joita on raportoitu ulkomailta.\nAstra Zenecan koronarokotteen on saanut Suomessa tähän mennessä noin 137 000 ihmistä ja maailmanlaajuisesti noin 17 miljoonaa ihmistä.\nTHL on toimittanut suomalaisista rekistereistä kootut tiedot verisuonitukosten taustailmaantuvuudesta Euroopan lääkeviranomaisen EMAn käyttöön.\nToimitetut rekisteritiedot eivät sisällä henkilötietoja, joista yksittäinen ihminen voitaisiin tunnistaa.\n– Suomen tiedot on koostettu yhdistämällä eri rekistereistä saatavaa tietoa. Apuna on käytetty muun muassa sairaaloiden lähettämiä hoitoilmoitustietoja ja väestötietojärjestelmää. Kaikilla mailla ei ole vastaavaa taustatietoa käytössään, ja siksi jaamme suomalaisen tutkimustiedon rokotteiden turvallisuuden arviointia varten, Hovi toteaa tiedotteessa.\nEmmitkö koronarokotteen ottoa? THL kertoo torstaina rokotteiden turvallisuudesta kaikille avoimessa tilaisuudessa\nEMA jatkaa verisuonitukosriskin selvittämistä. EMAn lääketurvallisuuden riskinarviointikomitea kokoontuu arvioimaan asiaa torstaina 18. maaliskuuta ja arvioinnin tilanteesta tiedotetaan torstai-iltana.\nSuomessa rokotusten turvallisuutta seuraavat yhteistyössä Fimea ja THL.\nFimea kokoaa tiedon rokotteiden haittaepäilyistä ja jakaa tiedon THL:lle ja Euroopan lääkeviranomaiselle EMAlle. THL selvittää haittaepäilyjen taustoja ja ilmiöiden yleisyyttä valtakunnallisen rekisteritiedon avulla.\nTHL: Näistä syistä koronarokotteen annosväliä pitää pidentää\nTuleeko Euroopassa käyttöön venäläinen koronarokote? Euroopan lääkevirasto alkoi arvioida Sputnikia


Klubi-36 ry - Uudelle pelaajalle + mitä harrastaminen maksaa\nOikein lämpimästi tervetuloa mukaan pelaamaan! Meillä Klubissa voit käydä kokeilemassa jalkapalloa 2 viikon ajan ilman sitoutumista ja maksuja (oma vakuutusturva on kuitenkin tällöin oltava kunnossa).\nJos olet kiinnostunut kokeilemaan harrastusta, voit ottaa yhteyttä joukkueen toimihenkilöön. Toimihenkilöiden tiedot löytyvät joukkueiden kohdalta tältä sivustolta. Joukkueistamme ja toiminnastamme kerromme täällä. Lisäksi aina voi myös kysyä sähköpostitse: klubi36@klubi36.fi.\nHinnat kaudelle 2021–2022:\nJalkapallokoulu 90 € / kausi eli yhteensä 180 € / vuosi, sisältää vakuutusturvan ja harrastepelilisenssin\nUEFA Playmakersin, Futisstartin ja muiden tapahtumien hintatiedot kerrotaan tapahtumien esittelyssä\n13–14: 30 € / kk\n11–12: 35 € / kk\n09–10: 35 € / kk\n08: 40 € / kk\n07: 45 € / kk\nB-juniorit: 50 € / kk\nHöntsät 20 € / kk\nKuukausimaksu koostuu seuramaksuista ja joukkueen omasta maksusta. Kuukausimaksuun siis sisältyy seuralle maksettava pelaajamaksu, joka on junioreilta 20 e/kk ja höntsiltä 15 e/kk, ja jäsenmaksu 5 e/kk.\nKuukausimaksuihin ei sisälly pelipassi ja vakuutusturva, vaan nämä tulee ottaa vielä erikseen. Lisätiedot ja hinnasto löytyvät Suomen Palloliiton sivuilta. Joukkueen maksu voi olla pienempi, jos joukkueella on paljon sponsoreita tai se tekee aktiivisesti varainhankintaa. Joukkueet voivat myös kerätä erikseen maksuja muun muassa pelimatkoille.\nMuistathan, että seuralta voi hakea harrasteavustusta.\nKlubi-36 on vapauttanut maajoukkuepelaajat seura- ja jäsenmaksuista. Joukkue voi määrittää pelaajalta perittävät muut kuukausimaksut.\nB-ikäiset 30 e/kk, jos pelaaja käy 1–2 kertaa/vko harjoituksissa ja 40 e/kk, jos pelaaja käy useammin kuin 2 kertaa viikossa Klubin harjoituksissa\n07- ja 08-joukkueilta 25 e/kk, jos pelaaja käy 1–2 kertaa/vko harjoituksissa ja 35 e/kk, jos pelaaja käy useammin kuin 2 kertaa viikossa Klubin harjoituksissa\nHöntsät 10 e/kk\nKaikista yj-pelaajista tilitetään seuralle pelaajamaksua 10 euroa kuukaudessa.


K�si-GPS - Sissos.fi\nLis�t��n tuotetta...\tOstoskori on tyhj�OstoskoriinOstoskorin sis�lt� 1 tuoteYht. 0,00 € Ostoskori on tyhj�\tEtusivulle\tOlet t��ll�: Etusivu » Mets�styselektroniikka » K�si-gps\tKiv��rit\nN�yt� kaikki tuotemerkit Garmin\nBrunton Get-Back GPS-paikanninBrunton Get-Back Mini GPS on pieni, mutta pippurinen GPS-paikannin, joka kertoo suorimman reitin lähtöpaikkaasi.79,00 €tai alk. 9 € /kkSaatavuus 0 kpl\nGarminGarmin eTrex 10 k�siGPS-laiteGarmin eTrex 10Vain Garmin voi kehitt�� eTrex-laitetta entist� paremmaksi. Olemme s�ilytt�neet uudessa eTrex 10 -laitteessa samat perustoiminnot, kest...119,00 €tai alk. 9 € /kkSaatavuus 2 kpl\nGarminGarmin GPS MAP 62sUudessa kannettavassa GPSMAP 62s -navigaattorissa on kolmiakselinen kallistuksen kompensointia k�ytt�v� kompassi, barometrinen korkeusmittari ja mukau...329,00 €tai alk. 15 € /kkSaatavuus 1 kpl\nGarminGarmin Oregon 450Kosketa kosketusn�ytt�� ja olet valmis matkaan Oregon 450:n kanssa. T�ss� uuden sukupolven kannettavassa laitteessa on kest�v� kosketusn�ytt�, kolmiul...299,00 €tai alk. 15 € /kkSaatavuus 1 kpl\nGarmin Topo Suomi Pro V2 alue 1Garmin Topo Suomi Pro V2 alue 1 L�nsi-Suomi\nGarmin Topo Suomi Pro V2:N� tiedot n�kyv�t 3 kielell�: suomi, englanti ja ruotsi. Sis�lt�� reitityst�...199,00 €tai alk. 11 € /kkSaatavuus 1 kpl\nGarmin Topo Suomi Pro V2 alue 2Garmin Topo Suomi Pro V2 alue 2 It�-SuomiTiedot n�kyv�t 3 kielell�: suomi, englanti ja ruotsi.��� Sis�lt�� reitityst� tukevat koko katu- ja polkuverko...199,00 €tai alk. 11 € /kkSaatavuus 1 kpl\nGarminGarmin Topo Suomi V3 Light SD/microSDGarmin Topo Suomi V3 Light -kartta\nTiedot n�kyv�t 3 kielell�: suomi, ruotsi ja englanti.\nSis�lt�� Suomen Maanmittausla...69,00 €tai alk. 9 € /kkSaatavuus 2 kpl\nEtusivulle\tOlet t��ll�: Etusivu » Mets�styselektroniikka » K�si-gps\tOstoskoriinOstoskorin sis�lt� 0 tuotettaYht. 0,00 € Ostoskori on tyhj�\tInfo


Dan Koivulaakson blogi: Kokoomuksella yhteyksiä Vasemmistonuorten johtoon?\n18 helmikuuta 2010\nKokoomuksella yhteyksiä Vasemmistonuorten johtoon?\nKookomuslaisen opetusministerin Henna Virkkusen kokoomuslaiselta valtiosihteeriltä Heljä Misukalta tilaama koulutusvientisuunnitelma toteaa: "Kysymys korkeakoulujen maksullisuudesta esitetään otettavaksi osaksi seuraavan hallitusohjelman valmistelua". Tämän tultua julki eri kokkarit selittelivätkin sitten, että kannattavat jotain outoja tulkintoja maksuttomasta korkeakoulutuksesta. Uuskieli on astunut näyttämölle.\nJukka Peltokoski ja Veikko Eranti ehtivät jo mainiosti raportoida mistä vientisuunnitelmassa on kyse, niin tyydyn itse kommentoimaan kokkareiden verkkouutisten tarinoita. Ainoana lisäyksenä mainittakoot, että ehkä konsultti tekee lukukausimaksuesityksen, jota kokkarit väittävät, etteivät tee...\nVerkkouutiset kertoo, että Hennan viharyhmäksi kokeman, facebook-ryhmän Vastustamme Kokoomuksen suunnitelmia muuttaa opiskelu maksulliseksi perustajiin kuuluu Vasemmistonuorten johtoa. Viharyhmä on tietenkin linjassa sen kanssa, että olemme ääripoppoo, mutta mistä tämä mainio tiedustelutieto, että järjestömme johto olisi perustanut ryhmän on peräisin?\nOman käsitykseni mukaan järjestömme osallisuus ryhmän perustamiseen on sotahuhu, keskellä sitä facebook-sotaa, jota verkkouutiset niinikään väittää asiasta käytävän.\nKaiken sodan ja vihan, tai ehkä Peltokosken lanseeramaan "kokoomuskritiikin", keskellä kiittäisin mielelläni meille ilmaista mainostilaa tarjoavaa tahoa. Meille nimittäin koulutuksen maksuttomuus on asia jota oikeasti kannatamme, eikä meidän tarvitse kierrellä, kaarrella tai saivarrella sen ympärillä ollenkaan.\nTätä mieltä näyttäisi olevan myös 25 000 ihmistä, jotka vuorokaudessa liittyivät facebook-ryhmään maksuttoman koulutuksen puolesta ja Kokoomusta vastaan.\nLähettänyt Dan Koivulaakso klo 11:05\nTunnisteet: demokratia, kapitalismi, kokoomus, maksuttomuus, opiskelu, talous, tasa-arvo, Vasemmisto\nMaksuttoman koulutuksen myytti\nTyömarkkinoiden vahvempi osapuoli\nKidutuksen yhteiskuntavastuu ja Yleisradio\nKokoomuksella yhteyksiä Vasemmistonuorten johtoon?...\nSyyttääkö Kokoomusnuorten pj. siirtolaisia äärioik...\nKäännytysvimma ja kulttuurierot


Selaat arkistoa kohteelle Jumalan valtakunta.\nKiitos teille lukijat, jotka jaksoitte lukea tänne asti. Pahoittelen, että tästä tuli näin pitkä. Jumala valitsee ystävikseen ja työtovereikseen, niitä jotka ovat koeteltuja. He rakastavat Jumalaa ja hänen Sanaansa. He ovat sitoutuneet Herraansa. Siksi he tottelevat häntä. Apostolit olivat juuri tällaisia. Riippumatta siitä, millainen lapsuus, nuoruus ja elämäsi on ollut, sinä olet hänelle erittäin rakas. Siksi hän lähetti oman Poikansa. Jos vain tahdot antaa elämäsi kokonaan hänen käyttöönsä tee se nyt. Se on paras päätös minkä voit tehdä. Sitoudu seurakuntaan, palvele ja ole lämminhenkinen kaikkia ihmisiä kohtaan. Pitäydy Raamatussa ja seurakunnan opetuksessa, joka opettaa koko Raamattua. Älä luovu Jumalan periaatteista, vaan pidä kiinni loppuun asti. Sinä olet tärkeä, sinä olet arvokas ja rakastettu. Ole siunattu Jeesuksen nimessä :)\nAvainsanat: Jumalan auktoriteetti, Jumalan valinta, Jumalan valtakunta, sitoutuminen Kommentit pois päältä artikkelissa Jumalan valinta\nPäätä siis tänään tehdä oma osasi Jumalan valtakunnassa: Tule Jumalan eteen ja pyydä, että saat olla hänen lähellään, oppia tuntemaan hänet syvällisellä tavalla, opetella rakastamaan kaikkia ihmisiä, rohkaista ja siunata heitä ja kasvaa hengelliseksi aikuiseksi, jota mitkään harhaopit eivät saa otteeseen, koska olet rakentanut Kristus kalliolle, joka ei sorru koskaan. Ole siunattu Jeesuksen nimessä :)\nAvainsanat: Jeesus Kristus, johtajuus, Jumalan valtakunta, kristityn kasvu, seurakunta Kommentit pois päältä artikkelissa Hengelliset esikuvat ja johtajat\nTänään oli Seinäjoen helluntaikirkolla suuret juhlat Marjatalle ja Martille. Vieraita oli paljon, kirkko oli väljästi täynnä :) Puheenvuoroja ja musiikkia oli mukavasti, esimerkiksi mikin takana kävivät: Juha Ketola, Sergei Popov, Petri Ritari, Ilkka Puhakka, Hannu Grönroos, Markku Vuorinen, Saara Tikkakoski, Pirkko Säilä, Jarmo Makkonen, Niilo Närhi, seurakunnan vanhimmisto, Seinäjoen illan puolesta Suvianna Tuomisto ja vajaan kuukauden päästä työt aloittava Pekka Perho. Monta laulua ja kaunista sanaa sanottiin. Tilaisuutta oli kunnioittamassa monia ystäviä ja pastoreita perheineen, esimerkiksi Helsingin Saalemin eläkkeelle muutama vuosi sitten siirtynyt pastori Klaus Korhonen vaimonsa kanssa :)\nMyös ministeri Paula Risikko kävi antamassa oman tervehdyksensä ja kiitti ystävyydestä ja tuesta, jonka pariskunta on antanut. Heidät muistettiin uskon henkisinä, yhteiskristillisinä, valtavan rohkaisivina, ja kuinka Saksassakin Marttia kutsutaan vaatimattomasti Martti Lutheriksi :D Puhakan Ilkka kertoi, kuinka pariskunnan rakkaus mursi kaikki ennakkoluulot, kun hän ensikerran tapasi heidät Seinäjoella monta vuotta sitten, tullessaan juhlille puhumaan. Tätä taustaa vasten on helppo kuvitella, miksi Ilkka on myöhemmin vaimonsa kanssa todennut: Eihän Martille sanota ei (kun Martti pyysi keskellä elämää konferenssiin häntä puhumaan, juuri kun Ilkka oli vaimolleen luvannut ”loman” saarnahommista).\nLämmin kiitos nousee taivaan Isälle tästä perheestä, joka on lukuisien Jumalan valtakunnan työntekijöiden esikuvana. He ovat toimineet näin, koska ovat syvästi sitoutuneet Mestarin antamaan esimerkkiin :) Tottakai on haikeeta irrottaa heistä, mutta se mikä on edessäpäin saa meidät ylistämään Jumalaa.\nAvainsanat: Jumalan valtakunta, palvelutyö, siunaus Kommentit pois päältä artikkelissa Marjatta ja Martti Kallionpää


Luksusta arkeen! Tiesitkö, että maanantaina 15.1. vietetään Käytä hääpukuasi -päivää?\n10.01.2018 klo 11:11\nÄlä piilota kaunista asua kaappiin, vaan pue se päällesi.\nOnhan se hieman päätöntä: käytät hääpuvun valintaan huomattavasti aikaa ja vaivaa. Todennäköisesti myös maksat siitä enemmän kuin monista arkivaatteistasi yhteensä. Silti unelmien häämekkoa käytetään usein vain sen yhden ainoan kerran, jonka jälkeen se jää piiloon kaapin perukoille.\nNäin ajatteli myös Emilia Heinonen, nainen Käytä hääpukuasi -päivän takana.\n15. tammikuuta pidettävä teemapäivä kannustaa ihmisiä pukeutumaan hääpukuunsa. Rohkeimmat tälläytyvät kaikkiin häätamineisiinsa, hillitymmät taas voivat vaikkapa hyödyntää juhlissaan käyttämiä asusteita. Heinonen itse kertoo, kuinka on itse yhtenä vuonna esimerkiksi pukenut hääkenkänsä palaveriin.\nEnsimmäistä Käytä hääpukuasi -päivää vietettiin vuonna 2013.\nIdea teemapäivään syntyi täysin sattumalta. Heinonen oli keskustellut siskonsa kanssa niitä näitä. Sivulauseessa tuli mainittua, kuinka pitäisi olla päivä, jolloin kaikki voisivat pukeutua hääpukuihinsa.\nKeskustelu jatkoi uusille urille, mutta idea jäi kytemään Heinosen ajatuksissa.\nHän selaili kalenteria selvittäen, millaisia merkkipäiviä oli olemassa ja milloin. Kesällä vietetään häitä muutenkin, joten silloin päivää ei kannattaisi järjestää. Ajankohdaksi valikoitui siksi tammikuu. Sitä paitsi synkkä ja tipaton kuukausi voisi kaivatakin pientä piristystä, hauskaa juhlapäivää.\nAjan myötä ajatus jalostui nykyiseen muotoonsa. Koska Heinonen oli tuolloin äitiyslomalla, hän paneutui visionsa toteuttamiseen tarmolla.\nHän muistelee ottaneensa yhteyttä tuhansiin eri tahoihin, jotta saisi idean leviämään mahdollisimman laajalle. Ja niinhän kävi.\nEnsi viikon maanantaina Käytä hääpukuasi -päivää vietetään viidettä kertaa.\nHeinonen on huomannut sosiaalisessa mediassa, millainen tavanomaisin tapa osallistua päivään on: naiset vetäytyvät ystäväporukalla kodin suojaan ja pukeutuvat mekkoihinsa. Iltaan kuuluu tietenkin myös muunlainen hemmottelu esimerkiksi herkkujen muodossa.\n- Olen kuullut aivan ihania tarinoita päivästä. Eräskin vanhempi pariskunta sovitti hääpukujaan ja huomasi mahtuvansa niihin edelleen.\nTyöelämään äitiyslomalta palannut Heinonen aikoo itse viettää tulevaa Käytä hääpukuasi -päivää siskonsa kanssa - sen saman, jonka kanssa keskustellessa koko idea sai alkunsa.\nMillainen sinun hääpukusi oli?\nNyt tehdään hääpuvuille kunniaa ja päästetään ne näkymään Ilonan sivuilla! Lähetä kuva omasta hääpuvustasi sähköpostiosoitteeseen ilona.toimitus@ililona.fi.\nVoit samalla myös kertoa itse puvusta tai häistä, joissa pukeuduit siihen. Milloin häitä vietettiin? Kuinka puku löytyi ja miksi valitsit juuri sen? Kuvia voidaan käyttää Ilonan verkkosivuilla ja Iltalehden painetussa lehdessä.


Anne Saari tuli Hirvialholle jäädäkseen - Akaan Seutu\nUusi rehtori toivoo oppilaiden ulkoilevan\nAnne Saari tuli Hirvialholle jäädäkseen\nJaa: Johanna Mäkinen Julkaistu 11.8.2014 11:30 Ajankohtaista\nHirvialhon rehtori Anne Saari on asunut Toijalassa vuodesta 1998 lähtien ja työskennellyt kotipaikkakunnallaan aikaisemmin sekä luokanopettaja että erityisopettajana.\nHirvialhon koulun määräaikaisena rehtorina tämän kuun alussa aloittanut akaalainen kasvatustieteiden maisteri, laaja-alainen erityisopettaja ja työnohjaaja Anne Saari, 49, saa luotsattavakseen monenlaisessa murroksessa olevan yläkoulun.\n– Koulun pitkäaikainen rehtori (eläkkeelle jäänyt Harri Rantala) on ohjannut koulua omannäköisesti, alkamassa on paljon paukkuja vievä yhtenäiskouluhanke ja opetussuunnitelmatkin muuttuvat, vaikkeivät ihan heti, Saari luettelee.\nKeskustan koulun remontin vuoksi talossa ovat toista vuotta opissa yläkoululaisten lisäksi 5.–6.-luokkalaiset, ja ruokailussa käyvät kaikki nykyisen parakkikoulun pienet oppilaat. Silti Anne Saari näkee tämänhetkisessä poikkeustilassa paljon hyvää ja tulevaa yhtenäiskouluakin luotaavaa.\nYläasteelle siirtyvä nuori elää rehtorin mukaan muutenkin niin herkkää vaihetta, että asioiden porrastuminen voi olla nuoren kannalta vain hyvä asia. Yläkouluun siirtyminen voi jo yksistään olla nuorelle iso asia. Alakoulussa oppilas on voinut kuitenkin aina turvata siihen, että luokanopettaja kulkee koko ajan rinnalla.\n– Luokka-asterajojen rikkominen on tässä kohtaa hyvä, sillä samalla koulun tilat, opettajat ja työkulttuuri tulevat siinä sivussa myös oppilaille tutuiksi, Saari linjaa.\nSaari kannattaa myös muiden kuin luokka-asterajojen rikkomista. Hänen mukaansa ylä- ja alakoululla voisi hyvinkin käyttää yhteisiä opettajia.\n– Monella luokanopettajalla on kaksoiskelpoisuus jossakin taito- tai taideaineessa, mutta myös lukuaineessa, Saari muistuttaa.\nHirvialhon koulun on määrä muuttua yhtenäiskouluksi 1.8.2015, eikä johtamisjärjestelmää ole vielä kiveen hakattu, vaikka rehtorin paikkaa onkin pedattu Keskustan koulun rehtorille Kaija-Leena Salovaaralle. Myös Anne Saarella olisi pätevyys yhtenäiskoulun rehtoriksi. Nykyisen rehtorin työn määräaikaisuuden vuoksi Saari on virkavapaalla Kiipulan ammattiopiston asiantuntijatehtävästään.\n– Olen tullut Viialaan jäädäkseni, jos niikseen tulee. Minulla on ilman muuta halukkuutta toimia yhtenäiskoulun johtoryhmässä.\nKun ei tiedä kaikkea\nKun rehtorit yleensä valmistautuvat tulevaan lukuvuoteen noin kuukautta ennen oppilaiden saapumista, kutistui Anne Saaren valmisteluvaihe reiluun viikkoon. Vaikka oma työhuone on vielä keskeneräinen kalustekokoelma, on uusi rehtori tyytyväinen opettajanhuoneen ja luokkatilojen kuntoon. Saari kiitteleekin koulun ohjaajien apua korvaamattomaksi.\nVaikka Anne Saari on käynyt läpi kaksi- ja puolivuotisentyönohjaus- ja prosessikoulutuksen, myöntää hän, että keskeneräisyyden sietäminen vaatii toden teolla opettelemista. Sama koskee myös siirtymistä säätiön rahoittaman ammattiopiston jonkinasteisesta vauraudesta kaupungin tiukan talouskurin alaisuuteen.\n– Näistä huolimatta olen innostunut, ja uskon, että löydän talosta jatkossakin apua, rehtori totesi uuden lukuvuoden kynnyksellä perjantaina.\nHirvialhon koulun henkilökuntaa rehtori kehuu päteväksi ja hyväksi, ja koulun valteiksi Saari nostaa taitoaineiden erityisosaamisen sekä vankan perusopetuksen.\nAkaassa Anne Saari näkisi kaksi vahvaa yhtenäis- ja yhteiskoulukeskusta, joiden välillä olisi avointa yhteistyötä.\n– Näkisin tarpeelliseksi myös sen, että kaikkien akaalaisten koulujen rehtorit tapaisivat. Alakoulut ovat meille tärkeitä kumppaneita, mutta aion ainakin keskustella Toijalan Yhteiskoulun rehtorin Jorma Ojalan kanssa.\nSamaa avoimuuden linjaa uusi rehtori aikoo toteuttaa myös oman koulunsa sisällä.\n– Pyrin tiedottamaan asioista avoimesti ja koko henkilöstölle. Lisäksi yhteiset henkilöstön tapaamiset kasvattavat varmasti meidän osaltamme myös juuri voimaan astuneen uuden oppilashuoltolain vaatimaa yhteisöllisyyttä.\nOppilaiden arkeen Saari toivoo erityisesti yhtä asiaa.\n– Toivon, että nuoret olisivat välituntisin mahdollisimman paljon ulkona ja pysyisivät koulun alueella.\nPäivän pisimmälle välitunnille, ruokatauolle, voisi rehtorin mielestä kehittää jotakin mielekästä ja ohjattua tekemistä, jota voisi suunnitella esimerkiksi yhdessä koulun oppilaskunnan kanssa. Tässäkin asiassa kyse on rajojen häivyttämisestä, sillä ohjatuista välitunneista on hyviä kokemuksia alakoulun puolelta.\nHirvialhon koulun määräaikaisena rehtorina aloittaneella Anne Saarella on vankka kokemus erityisopetuksesta, josta hän toisi yläkoulun arkeen lisää ohjauskeskeisiä ja pedagogisia työtapoja.\nVapaa-aikanaan Anne Saari harrastaa muun muassa melontaa ja laulamista sekakuoro Sommelossa.\nLue lisää aiheesta: Anne Saari Hirvialhon koulu yhtenäiskoulu Yhtenäiskoulun rehtori


My Fair Lady – musikaalimatkalla Suomen Turussa | Turun Kaupunginteatteri\nSuomen kantaesitys Svenska Teaternissa vuonna 1959. Ensi-ilta Turun Kaupunginteatterissa 26.10.1962.\nKäsikirjoitus ja laulujen sanat Alan Jay Lerner (Bernard Shaw’n Pygmalionin pohjalta), musiikki Frederick Loewe, suomennos Ritva Arvelo, laulujen suomennos Reino Helismaa, ohjaaja Ritva Arvelo, musiikin johto Almos Maattola, lavastus Wolle Weiner, puvustus Helvi Salo, koreografia Telma Tuulos\nRooleissa: Markku Blomqvist, Aimo Hiltunen, Kirsti Karhi, Eero Keskitalo, Inke Maattola, Taito Mäkelä, Matti Pihlaja, Eino Raita, Sirkka-Liisa Rannikko, Risto Saanila, Emil Saarinen, Rami Sarmasto, Seela Sella, Anita Sohlberg, Paavo Tuominen, Kaarina Vahtonen, Ritva Valtakoski, Esko Vettenranta\nLisäksi 16 tanssijaa, kymmenen hengen kuoro ja Turun kaupunginorkesteri\nTurun Kaupunginteatteri muutti vuonna 1962 omaan teatteritaloonsa. Talon avajaisvuonna mielenkiintoa herätti Broadwaylla menestyneen ”musicalin” suomenkielinen kantaesitys. Uuden teatteritalon uutta menestysteosta saavuttiin katsomaan joukolla niin Helsingistä kuin Joensuustakin.\nMusiikkiteatteri oli 1950–60-luvuilla turkulaisten suosiossa. Erityisesti pidettiin keskieurooppalaisista opereteista, ja Turun Kaupunginteatteri toikin jonkin klassikko-operetin ohjelmistoonsa lähes vuosittain. Toisinaan operetteja moitittiin turhan viihteellisiksi, mutta yleisö vaati niitä ohjelmistoon. Innokkaat fanit kävivät katsomassa suosituimmat operetit moneen kertaan.\n1960-luvulla amerikkalaislähtöiset musikaalit valtasivat alaa monen suomalaisen teatterin ohjelmistossa. Turun Kaupunginteatteri oli trendissä mukana. Teatterin ensimmäinen amerikkalainen musikaali oli Turun konserttitalossa vuonna 1960 esitetty Annie mestariampuja.\nUudesta teatteritalosta toivottiin entistä parempaa tilaa musiikkiteatterille. Niinpä musikaali My Fair Lady sai ensi-iltansa heti teatteritalon avajaisvuonna 1962, suuren näyttämön kolmantena ensi-iltana.\nRitva Valtakoski Elizan roolissa\nProfessori ja kukkaistyttö\nAlan Jay Lernerin ja Frederick Loewen musikaali My Fair Lady perustuu Bernard Shaw’n Pygmalion-näytelmään.\nTarinassa fonetiikan professori Henry Higgins ottaa vastaan haasteen: hänen tulee koulia torilla kukkia kaupustelevasta Elizasta täydellinen seurapiirileidi. Higgins uskoo kielenkäytön olevan avain yhteiskunnalliseen nousuun, joten hän yrittää opettaa murretta puhuvan ja karkeatapaisen nuoren naisen ääntämään englantia kuningattaren tapaan.\nMy Fair Lady sai Suomen kantaesityksensä Svenska Teaternissa vuonna 1959, vain kolme vuotta teoksen maailmanensi-illan jälkeen. Turun Kaupunginteatteri nappasi musikaalin suomenkielisen kantaesityksen omaan ohjelmistoonsa nopeasti Svenska Teaternin suosittujen esitysten päätyttyä.\nRitva Arvelon ohjaama esitys oli maailman ensimmäinen My Fair Lady, jota ei ohjattu, puvustettu ja lavastettu Broadwayn kantaesityksen mallin mukaan. Vapaat kädet saanut ohjaaja lisäsi musikaaliin uusia tanssikohtauksia. Alkuperäiseen versioon perehtyneet kriitikot totesivat kuitenkin ohjaukselliset muutokset melko huomaamattomiksi.\nKritiikeissä kehuttiin niin ohjausta, puvustusta, lavastusta, koreografiaa kuin tekstin suomennostakin. Monet teoksen piirteet jakoivat mielipiteitä, ja esityksessä nähtiin myös monenlaista parannettavaa. Arvostelijat moittivat muun muassa orkesterin ensi-iltasuoritusta rytmittömäksi ja näyttelijöitä hermostuneen haparoiviksi.\nMusikaalin päärooleissa Elizana ja Higginsinä nähtiin Ritva Valtakoski ja Esko Vettenranta. Molempien roolityöt saivat hyvän vastaanoton, vaikkakin Vettenrannan Higginsiä soimattiin muutamassa arvostelussa ”turhan kovasta huutamisesta”.\nMy Fair Ladysta tuli turkulaisittain ennennäkemätön menestys. Jo ensi-illassa nähtiin runsain joukoin helsinkiläisiä ja muita ”etäisempiä teatterinharrastajia” – Ilta-Sanomien reportterin mukaan jopa pieni ryhmä Nepalista!\nMusikaalin maine kiiri nopeasti. Helsingin teatterikerho teki heti ensi-illan perään kolmen bussin ryhmämatkan Turkuun. Kaupunginteatterin väki juhlisti harvinaislaatuista vierailua tarjoamalla helsinkiläisille kahvit lämpiössä.\nEsityskauden jatkuessa teatteri sai vastaanottaa koko joukon arvovieraita. Musikaalin kävivät katsomassa niin Turussa huippukokousta pitäneet diplomaatit, Neuvostoliiton kulttuuriministeri kuin eduskunnan sivistysvaliokuntakin.\nMusikaali herätti myös koululaisten huomion. Loppukevään 1963 esityksissä vieraili yli 30 luokkaretkeläisten ryhmää opettajineen. Koululaisia saapui muun muassa Kouvolasta, Joutsasta ja Joensuusta.\nMatkatoimisto Aero järjesti eri puolilta Suomea jopa teatterilentoja My Fair Ladya katsomaan. Arvioitiin, että yli puolet My Fair Ladyn katsojista saapui teatteriin Turun ulkopuolelta.\nRitva Valtakosken Eliza tekee seurapiiridebyyttinsä\nMy Fair Lady esitettiin yhteensä 89 kertaa. Viimeinen esitys nähtiin vuoden 1963 uudenvuodenaattona.\nTurun Kaupunginteatterin siihenastisen historian menestyneimmän teoksen näki yhteensä yli 54 000 katsojaa. Edellinen ennätysteos, konserttitalossa esitetty Viktoria ja hänen husaarinsa -operetti, ylti 26 000 katsojaan.\n”Ladyn” jälkeen turkulainen Broadway-musikaalien sarja jatkui elokuvanakin tunnetulla West Side Storylla. Musikaalien kanssa ohjelmistossa vuorottelivat yhä wieniläisoperetit.\n”Missä piilee musicalien nykyisen valtavan yleisönsuosion avain, on vaikea varmasti sanoa. Joka tapauksessa ne ovat terveesti ravistelleet ja tuulettaneet musikaalisen teatterin perinteitä, ne ovat operetin moderneja perillisiä, joissa sykkii nykypäivien kiihkeä elämänrytmi”, Uuden Päivän toimittaja pohdiskeli My Fair Ladyn oltua ohjelmistossa vuoden päivät.\nMy Fair Ladysta on sittemmin tullut Suomen kolmanneksi esitetyin amerikkalainen musikaali. Turun Kaupunginteatterissa teos sai uusintaensi-iltansa vuonna 1979, ja yleisömenestys oli toisellakin kierroksella taattu. Rakastetun musikaalin näki yli 42 000 katsojaa.\nSuomen ja Turun kielellä\nTurun Kaupunginteatterin vuoden 1962 My Fair Lady oli musikaalin suomenkielinen kantaesitys. Turun murteelle teos oli kuitenkin ehditty kääntää jo 1950-luvun puolella, kun Turun klassillisen lyseon teiniyhdistys esitti musikaalista Turun konserttitalossa Mun sulone sussu -nimisen mukaelman.


Näin toimii poliisin giljotiini - syyttäjien tuella sekä median ja Lakimiesliiton suojeluksessa\n”Kansalaisille vallan väärinkäytöksiä vastaan annettava\noikeussuoja muistuttaa perusteiltaan hyvin paljon vastaavaa\noikeussuojaa Euroopan entisissä sosialistisissa maissa".\nKäräjätuomari Jussi Nilsson Lakimiesuutisissa\nKun kahden talon paritaloyhtiössämme hallituksen puheenjohtajarouva kaappasi kahden vähän heikoin eväin varustetun apupojan avulla itselleen kaiken vallan ja ajoi vaimoni ja minut nurkkaan ilmiselvänä tavoitteenaan savustaa meidät pois talosta, oli juristina ensimmäinen ajatukseni luonnollisesti hakea oikeusturvaa Vantaan käräjäoikeudesta. Olihan kyseessä selvä luottamusaseman väärinkäyttö. Kun ei kanne rikosperusteella ollut mahdollinen ilman poliisitutkintaa, oli otettava siviilikanne, vaadittava kokouksen päätösten julistamista mitättömiksi.\nOlin kyllä muutamista irtisanomisoikeudenkäynneistä oppinut, miten eteviä tarinankertojia ja ihmisten manipuloijia tietyn lajin ihmiset ovat, mutta vasta myöhemmin asianajaja Markku Salon kirja Varo narsistia kertoi, miten pahasti sekä oikeus että poliisi ovat tietyn lajin ihmisten kanssa kuutamolla. Niinpä puheenjohtaja Kimmo Vanteen omavaltainen tapa johtaa prosessia ja räyhätä meille sekä ”asian vierestä” kirjoitettu tuomio olivat järkytys. Häiriköitä olimmekin me. Puheenjohtaja kertoi antaneensa vastaajalle tämän pyytämää ohjausta vastauksen laatimiseen.\nMenestyksestään käräjäoikeudessa puheenjohtajamme juntta, johon kuului myös aviomies, saivat uutta intoa ja puhtia, jota yritimme hillitä tekemällä tutkintapyynnön niin selvästi yksilöidyistä asioista, että poliisikin sen ymmärtäisi. Ja oikeuskin.\nAviomies oli oikeudessa kertonut ”käsi kirjalla”, että olin lähettänyt kymmenen senttiä paksun nipun herjausviestejä ja häirinnyt hänen vaimonsa kotirauhaa, kun estin tämän sisälle pääsyn kysyessäni, mihin hän pyrki. Molemmat olivat täyttä puppua, mikä oli helposti todettavissa.\nSaatuaan tiedon tutkintapyynnöstä hän kesäkuisessa illan hämyssä mennessään koiraa ulkoiluttamaan näytti ”kansainvälistä käsimerkkiä” makuuhuoneemme ikkunaa kohti, missä sattumalta olin. Takaisin palatessaan hän pysähtyi samassa paikkaa ja kääntyi ikkunaan päin sekä heristi näyttävästi nyrkkiään päänsä päällä. Näin tutkintapyyntö sai täydennystä.\nToinen apupojista, äitinsä kuoleman jälkeen orvoksi jäänyt peräkammarin poika, esitti yhtiökokouksessa muutaman arvion persoonastani: ”Sä olet vainoharhainen, psykopaatti, pelle”. Kokouksen jälkeen hän ryntäsi naapurikabinetissa kohti, mutta kaveri sai pysäytetyksi hänet.\nVantaalla saa oikeudessa valehdella vapaasti\nJo runsaan viikon kuluttua 05.07.2013 komisario Patrick Karlsson esitti kihlakunnansyyttäjä Virva Ylénille, että tutkintaa ei suoritettaisi, koska ei ollut aihetta epäillä vähäisintäkään rikosta. Kyseessä oli ihan normaali koiran ulkoiluttaminen. Syyttäjä hyväksyi esityksen ilomielin.\nPerätöntä lausumaa Karlsson ei edes maininnut. Vantaalla saa vapaasti kertoa oikeudelle millaisia mielikuvitustarinoita tahansa.\nPeräkammarin pojan käytöksen taas teki oikeutetuksi se, että ”ilmapiiri kokouksessa on ollut tulehtunut”. Vetoaminen valtakunnansyyttäjä Matti Nissiseen toi vesiperän. Sittemmin hänen virkatoimistaan löytyi muutakin leväperäisyyttä. Tilanne oli sietämätön.\nOli vain kaksi vaihtoehtoa: muutto talosta tai yrittäminen vielä täysimittaista tutkintapyyntöä.\nTein asianajajaa varten koko historiasta yhteenvedon, joka seurasi liitteenä ja josta tässä on vain hajapoimintoja. Sen luettuaan vaimoni sanoi, että varmaan ulkopuolinen sen lukiessaan ihmettelee, kuinka olemme voineet säilyttää järkemme. Kysyin, ”oletko varma, että olemme sälyttäneet?” Sanoi olevansa.\nTulos oli jälleen sama: tappotuomio. Edellisellä kertaa ei vielä ollut poliisijohdon ohjeita, mutta toimintatapa oli sama. Tämä viittaa siihen, että uudet ohjeet on annettu vain vanhan käytännön vahvistamiseksi ja tehostamiseksi, että juuri näin tuleekin toimia. Oletinkin, että ennen lomia oli pöytä putsattu tappotalkoilla, joka ammattitermi oli tuolloin vielä tuntematon.\nNyt olikin tutkinnanjohtaja Juha Juurisella selkänojanaan esimiehensä ohjeet ja apunaan nimettömäksi jäänyt juttujen tappamisen tehokas ammattimies. Se oli laaki ja vainaa. Tarvittiin vain hallituksemme puheenjohtajan sähköposti ja puhelinkeskustelu, kun giljotiini putosi niskaan. Ja sinetiksi ja liitteeksi vielä käräjäoikeuden pöytäkirja, vaikka siinä ei rikosasiasta ollutkaan kysymys. Ne osoittivat selvästi, että nämä ihmiset eivät oikeussuojaa ansaitse eikä heitä tarvitse kuulla.\nPääsi helpolla kun siteerasi sähköpostista tarinoita, joita lähettäjältä kyllä syntyy. Hänen kaltaisistaan oikeuspsykiatri Hannu Lauerma sanoo, että ”totuus ei ole heille arvo”. Se käy ilmi myös mm. Salon kirjasta.\nVarmuuden vuoksi tutkija tuhosi sähköpostin, joten emme tiedä, mitä tarinoita puheenjohtaja on meistä esittänyt, sillä vaatimuksesta huolimatta hän ei ole antanut meille kopiota sähköpostistaan, vaikka olikin asiattomasti liittänyt sen hallituksen pöytäkirjaan. Juurisen perusteluna oli myös se, että tutkintapyyntöjämme on tapettu aiemminkin ja mitättömyyskanteemme oli hylätty. Olimme tappokierteessä, josta ei ollut ulospääsyä. Jokaisella uudella kierroksella asemamme vain kävisi entistä vaikeammaksi.\nSyyttäjällä on muitakin hommia\nKihlakunnansyyttäjä Mika Mäkeläkään ei ollut kovin palvelualtis.\nLähetetty: maanantaina 13. kesäkuuta 2016 20.49\nVastaanottaja: 'mika.makela@oikeus.fi' <mika.makela@oikeus.fi> 'juha.juurinen@poliisi.fi' < juha.juurinen@poliisi.fi >\nAihe: VL: Asiakirjapyyntö\nPyydän kopion syyttäjän vastauksessa mainitusta sähköpostista yllä ja alla näkyvällä sähköpostiosoitteella.\nLähetetty: 7. syyskuuta 2016 10:34\nVastaanottaja: Mäkelä Mika (SY) <mika.makela@oikeus.fi> Aihe: VL: Asiakirjapyyntö/kiirehtiminen Aihe: VL: Asiakirjapyyntö/kiirehtiminen\nLähetetty: perjantai 30. syyskuuta 2016 18.44\nVastaanottaja: 'mika.makela@oikeus.fi' <mika.makela@oikeus.fi>\nAihe: Pyydän jälleen kiirehtimään luvattuja tietoja, että saadaan kirjaprojektia eteenpäin.\nLähetetty: maanantai 17. lokakuuta 2016 19.50\nAihe: Mikä kiikastaa?\nLähetetty: keskiviikko 2. marraskuuta 2016 13.10\nAihe: Pitääkö tulla henkilökohtaisesti hakemaan, kun ei posti näytä kulkevan?\nMelkein puolen vuoden hoputtamisen jälkeen asiakirjat tulivat poliisilta, mutta ilman kaivattua sähköpostia.\nKysyessäni puhelimessa paria vähän omituista seikkaa tekstissä, Mäkelä ilmoitti huutaen kahteen kertaan, että hänellä oli muutakin tekemistä.\nKaikki tämä kertoo varsin selvästi, että asiassa oli jotakin mätää.\nItä-Uudenmaan poliisilla pallo hukassa\nPyysin Itä-Uudenmaan poliisia tutkimaan, oliko rikoskomisario Juurinen toiminut virkavelvollisuuksiensa vastaisesti. Itä-Uudenmaan polisin vastaus 14.09.2017 oli muuten odotettu, mutta pari seikka olivat mielenkiintoisia. Vastauksen allekirjoittaneet poliisipäällikön sijainen, apulaispoliisipäällikkö Harry Holmberg ja poliisilakimies Astrid Geisor-Goman, entinen Supon lakimies, tekivät yllättävän tunnustuksen. Olimmekin ratkaisun sisällöstä samaa mieltä, sillä he he kertoivat, että ”ratkaisu, jota esitettyjen ratkaisujenkin valossa voidaan pitää huonona, ei välttämättä osoita asianomaisen päättäjän rikkoneen virkavelvollisuuttaan”.\nEi tietenkään rikkonut, koska hän toimi paljastuneiden ohjeiden mukaisesti!\nMutta jatkokin on ohjeiden valossa yllättävä. ”Esitutkinta voidaan lopettaa näytön puutteeseen nojaavalla rajoittamispäätöksellä (hämäävää sisäpiirikieltä, tarkoittaa jutun ”tappamista”) vain hyvin poikkeuksellisissa tilanteissa". Ja kuitenkin Hesarin siteeraaman ohjeen mukaan ”tutkinnanjohtajien vastuulla on, että jutut jäävät pääsääntöisesti esikäsittelyyn!”\nItä-Uudenmaan poliisissa pallo tuntuu perusteellisesti hukassa. Pohjanmaalla kysyttäisiin jo, onko siellä hommissa ”täysjauhoosta” väkeä.\nUusi valtakunnansyyttäjä antaa hämäävää tietoa\nNissisen seuraajaa valtakunnansyyttäjänä seurannutta Raija Toiviaista asia ei kiinnostanut, eikä hän ilmeisesti ollut tutustunut asiasta kertovaan kirjaan, jonka virasto oli saanut viime kesäkuussa. Ei ainakaan ole vaatinut alaisiltaan sen sisältämän lisänäytön vuoksi tutkimusten aloittamista uudelleen, kuten olin esittänyt.\nUutissuomalaisessa 11.01.2019 Toiviainen kuitenkin pitää vaarallisena, että myymälävarkauksia ja muita ”massarikoksia” jää tutkimatta. Lausunto on hämäävä, koska se antaa kuvan, että poliisin ohjeet koskisivat vain tällaisia pikkurikoksia. Helsingin poliisikomentaja Tomi Vuori kertoi, että he ovat sopineet syyttäjän kanssa ohjeista. Kaiken kaikkiaan syyttäjien esimies on herännyt huomaamaan asian kovin hitaasti.\nIlta-Sanomien vaalikeskustelussa RKP:n puheenjohtaja Anna-Maja Henriksson sanoi lasten seksuaalirikoksista, että kansalaisten on voitava tuntea itsensä turvalliseksi kadulla. Kyllä on voitava tuntea olonsa turvalliseksi myös omassa pihassaan ja makuuhuoneessaan. Tosin Juurinen perusteli tappotuomiotaan myös sillä, että ”tärkeä yleinen tai yksityinen etu ei vaadi esitutkinnan jatkamista”.\nKirjoitin kirjani väliotsikon, Poliisi: ei ruumiita, ei rikosta, karkeana pilana, mutta poliisin paljastuneiden ohjeiden jälkeen se alkaa näyttää korkeintaan lievältä ylilyönniltä. Kun tietää puheenjohtajamme apupoikien tempaukset (yritys käydä kiinni, uhkaukset heittää ulos yhtiökokouksesta, kohti syöksyilyt keskisormi pystyssä pihassa, sabotaasit: ruhonleikkurin öljytulpan avaaminen, niin että käynnistettäessä öljy tulevat silmille, auton renkaiden potkimiset, ”ystävällisen” kielenkäytön: ”milloin sä menet hoitoon?” ja ”milloin sä viet tuon hoitoon?”, ”valkotakkiset miehet tulevat ja vievät sut Kellokoskelle”, näyttävän keskisormikuvan toimittaminen postilaatikkoon) sekä hänen itsensä juonet ja aiheettoman kimppuun käynnin pihassa muka rikotun mattotelineen vuoksi, voi pitää mahdollisena, että poliisi vielä saa haluamansa.\nTämä kaikki on hallituksemme puheenjohtajan provosoimaa oman asemansa turvaamiseksi ja meidän ajamiseksi mahdollisimman ahtaalle, lopulta ulos talosta.\nMiksi poliitikot heräävät vasta nyt?\nMelko omituiselta, joskin varsin tutulta tuntuu, että poliitikot heräävät yhtäkkiä näyttämään toimeliaisuuttaan vasta sitten, kun heidän syliinsä kaatuu asia, jonka he ovat tienneet jo melkoisen kauan, mutta ovat toimineet ”Uimosen säännön” mukaan: tekeytyneet sokeiksi, kuuroiksi ja halvaantuneiksi (Risto Uimonen: Häntä heiluttaa koiraa). Tässä suhteessa lasten ahdistelut ja poliisin omavaltaiset otteet muistuttavat toisiaan.\nPoliitikoilla on täytynyt olla jo vuosien ajan tiedossa, miten paljon meillä tapahtuu lasten ahdistelua ja jopa raiskauksia. Viime toukokuusta lähtien heillä on ollut tiedossa, miten omavaltaisesti ja härskisti poliisi suhtautuu kansalaisen perusoikeuksien loukkaamiseen ja vallan väärinkäyttöön, vaikka HS:n selvitys asiasta ilmestyikin vasta vuodenvaihteessa. Saamastaan tietoiskusta lukija kyllä havaitsi, että systeemissä on jotakin pahasti vialla. Vanhempien kertomukset osoittavat, että samoin poliisi on suhtautunut myös lasten suojan tarpeeseen.\nMolemmissa asioissa poliitikot ovat heränneet melskaamaan vasta vaalipaniikissa. Siihen saakka he ovat selvinneet Uimosen säännöllä.\nMelkoinen osa ”kunniasta” kuuluu medialle. Se on toiminut täsmälleen samoin. Kun viimeinen toivo on kirjan kirjoittaminen, vallan väärinkäyttöä suojeleva media pimittää sen. Sen luottamus poliisiin on vankkumaton.\nMyöskään Lakimiesliiton hallitus ei salli kirjasta kerrottava sen lehdessä Lakimiesuutisissa. Hallituksen puheenjohtaja on Sisä-Suomen poliisin apulaispoliisipäällikkö ja kokoomuspoliitikko Antero Rytkölä. Hän suojelee poliisi- ja lakimieskollegojensa lisäksi myös puoluetovereitaan. Oli ehkä itsekin ollut laatimassa samanlaisia ohjeita.\nPoliitikoille lapsisurkeus on otollisempi, sillä siitä meuhkaamalla huomio kääntyy pois poliisin omavaltaisuudesta, joka iskee suoraan poliitikkojen nilkkaan kertoen välittömästi vallan väärinkäytöstä ja valvonnan laiminlyönnistä. On vain hyvä, että poliisin omavaltaisuudet jäävät suuremman kohun varjoon.\nMiten oikeassa olikaan Nobel-kirjailija Mukkulassa: ”Vaietuinkin asia nousee esiin, mutta silloin, kun se itse tahtoo” (Nimi meni autoradiossa ohi). Ja kuinka usein se tahtookaan nousta esiin juuri silloin, kun sitä vähiten toivotaan.\nMuutama kysymysmerkki jäi vielä, suurimpana niistä kysymys, miten toimii tässä tapauksessa poliittinen ohjaus, josta Jussi Nilsson puhuu kirjoituksessaan. Poliisin, syyttäjien ja käräjäoikeuden sekä Lakimiesliitonkin ajattelu- ja toimintatavat näyttävät kovin hyvin ”yhteensopivilta”. Kaikille tuntui olevan etukäteen selvää, millaiseen tulokseen tuli päätyä.\nPainajainen paritalossa – surullinen tositarina virka- ja mielivallan epäpyhästä liitosta\n(c) 2019 Kauko Parkkinen


Huawei Mate 10 Pro Arvostelut - alaTest.fi\nalaTest on kerännyt ja analysoinut 1008 arvostelut tuotteelle Huawei Mate 10 Pro. Keskimääräinen antama arvosana tälle tuotteelle on 4.7/5, verrattuna keskimääräiseen arvosanaan 4.1/5 kategoriassa Matkapuhelimet.\nkoko, suorituskyky, akunkesto, Käyttömukavuus, kamera\nMe analysoimme käyttäjien ja ammattilaisten antamia arvosteluita, tuotteen ikää ja muita seikkoja. Verraten muihin tuotteisiin kategoriassa Matkapuhelimet, Huawei Mate 10 Pro on saanut alaScore™-arvosanan 92/100 = Paras.\n(Perustuen 1008:n arvosteluun)\nNäyttää 1 - 2, 2:sta Näytä arvostelut: Suomi:ksi | muissa kielissä (1002)\nArvostelussa Huawei Mate 10 Pro: Tekoälyllä kuorrutettu tyylikäs huippupuhelin\n, mutta myyntiin uusi Mate 10 Pro -huippupuhelin saapuu Suomessa maanantaina 27. marraskuuta.\nYksi tämän hetken parhaimpia Android-puhelimia.\nHuawein uusi lippulaivapuhelin, Mate 10 Pro, kuuluu ehdottomasti Android-puhelimien tämänhetkiseen huippukastiin. Puhelin on varustettu erinomaisella kaksoiskameralla.\nHintavertailu tuotteelle Huawei Mate 10 Pro\nHuawei matkapuhelin Mate 30 Pro 256gb Silver...\nHuawei matkapuhelin Mate 30 Pro 256gb Silver (Without Google Services) 797,00 € KAUPPAAN Huawei MATE 30 PRO SPACE SILVER 256GB 935,00 € KAUPPAAN Tietotekniikkatavaratalo.fi Huawei P40 Pro 16,7 cm (6.58') 8 GB 256 5G USB Type...\nHuawei P40 Pro. Näytön halkaisija: 16,7 cm (6.58'), Näytön erottelutarkkuus: 2640 x 1200 pikseliä, Näytön... 1126,00 € KAUPPAAN Tietotekniikkatavaratalo.fi Huawei P40 Pro 16,7 cm (6.58') 8 GB 256 5G USB Type...\nHuawei P40 Pro. Näytön halkaisija: 16,7 cm (6.58'), Näytön erottelutarkkuus: 2640 x 1200 pikseliä, Näytön... 1126,00 € KAUPPAAN Tietotekniikkatavaratalo.fi Huawei P40 Pro 16,7 cm (6.58') 8 GB 256 Hybridi-Dual...\nHuawei P40 Pro. Näytön halkaisija: 16,7 cm (6.58'), Näytön erottelutarkkuus: 2640 x 1200 pikseliä, Näytön... 1014,00 € KAUPPAAN Tietotekniikkatavaratalo.fi Huawei P40 Pro 16,7 cm (6.58') 8 GB 256 5G USB Type...\nHuawei P40 Pro. Näytön halkaisija: 16,7 cm (6.58'), Näytön erottelutarkkuus: 2640 x 1200 pikseliä, Näytön... 1123,00 € KAUPPAAN Tietotekniikkatavaratalo.fi Huawei Mate 20 lite 16 cm (6.3') 4 GB 64 Hybridi...\nHuawei Mate 20 lite. Näytön halkaisija: 16 cm (6.3'), Näytön erottelutarkkuus: 2340 x 1080 pikseliä, Näytön... 240,00 € KAUPPAAN Huawei matkapuhelin Mate 20 Dual Blue\nHuawei matkapuhelin Mate 20 Dual Blue 391,00 € KAUPPAAN Huawei matkapuhelin Mate 20 Dual Twilight\nHuawei matkapuhelin Mate 20 Dual Twilight 392,00 € KAUPPAAN Tietotekniikkatavaratalo.fi Huawei P30 Pro 16,4 cm (6.47') 8 GB 128 Hybridi-Dual...\nHuawei P30 Pro. Näytön halkaisija: 16,4 cm (6.47'), Näytön erottelutarkkuus: 2340 x 1080 pikseliä, Näytön... 654,00 € KAUPPAAN


💽 Uutiset: Gamer Druged Hänen tyttöystävänsä jatkaa videopelin pelaamista\nGamer Druged Hänen tyttöystävänsä jatkaa videopelin pelaamista\nOlemme kuulleet videopelien ystävien ja huumeriippuvaisia. Lapset, jotka on liimattu konsoleihinsa ja tuntikausia jatkuvaa pelaamista, ilman huolehtimista tarpeesta syödä tai juoda on jotain, johon voin liittyä. Mutta tämä tapahtuma vie peliriippuvuuden kokonaan toiselle tasolle.\nSaksalainen pelaaja tunnusti tuomioistuimessa, että hän oli uhmannut tyttöystävänsä pelaamaan rauhassa. Hän myönsi lisäävänsä neljä viisi tippaa jutut teetä, kuten Saksan sanomalehti WAZ kertoi. Mies selitti outoa tekoa tyttöystävänsä (nyt ex), seuraavana päivänä.\nHän ei halunnut, että hänen tyttöystävänsä nykäisi hänet pelitapahtuman aikana ystävänsä kanssa. Niinpä hän päätti laittaa hänet nukkumaan jonkin aikaa. Nainen koputettiin seuraavaan keskipäivään asti. Kun ajoi toimistoon myöhemmin, hän tunsi edelleen vaikutukset.\nTyttö lisäsi, että hänen poikaystävänsä oli ottanut huumeita tuolloin. Tuomari on tuominnut miehen maksamaan 500 euron sakon ja lyönyt hänet siitä, että hän aiheutti harkitun ruumiinvamman tyttöystävänsä.\nTämä on yksi monista parittaisista toimista, joita pelin väärinkäyttäjät ovat ottaneet niin, ettei kukaan häiritse heitä, kun he ovat konsolissa.\nOletko tehnyt mitään hullua?\n17-vuotias lapsi kertoo, miten todellinen BB-8-droidi toimii Arduinon avulla\nVirtualBox 5.0: n asentaminen Ubuntu, Debian, Linux Mint, RHEL, CentOS ja Fedora\nJulian Assange lopettaa Wikileaksin toimittaja: Tässä on miksi\niPhone ei käynnisty? Tässä on 5 nopeaa tapaa käynnistää iPhone uudelleen\nXiaomi Redmi Note 6 Pro käynnistettiin neljällä kameralla & lovella: Lue hinta, täysi spesifikaatio\nTim Cook: Gear Up For All Tehokas neljännen sukupolven Apple TV\nTop 5 verkkosivustot, joissa ladataan ilmaisia ohjelmistoja\nMicrosoft debytoi kodin SSH: n ensimmäisen julkaisun Windowsille\nLUCKY-TV Kodi -lisäosa: Paras lisäosa Streaming-TV-ohjelmille Kodissa\nEtsi tarroja Facebook Messenger -sovelluksessa\n10 vaihetta hyökkäämisen hyökkäysten voittamiseksi (ja mitä tehdä, kun olet hakkeroitu)


Ylläksen Pyhäjärvellä pohtimassa Lapin olemusta - Kiertoreitti\nYlläksen Pyhäjärvellä pohtimassa Lapin olemusta\nPALLAS-YLLÄSTUNTURIN KANSALLISPUISTON PYHÄJÄRVI.\nSuomi on täynnä pyhäjärviä ja Lappi täynnä pyhätuntureita. Nämä tämänkertaisen retkemme pyhät eli Pyhäjärvi, Pyhälompolo ja Pyhäjärvenlaki sijaitsevat Ylläksellä Pallas-Yllästunturin kansallispuiston alueella.\nLähdimme seikkailemaan Pyhäjärven parkkipaikalta vailla tarkkaa reittisuunnitelmaa ja päädyimme kiertämään Pyhälompolon ympäri, jonka jälkeen kipusimme hetken verran kohti paljasta Pyhäjärvenlakea. Tajusimme pian, että silmämääräisesti lähellä häämöttävä huippu olikin oikeasti sen verran kaukana, ettei mukaan tarttuneilla eväsmäärillä kannattaisi lähteä sitä huiputtamaan.\nTunturien huiputtaminen on joka kerta erilaista; joskus paljas laki on saavutettavissa helposti ja nopeasti, mutta useimmiten sitä tulee itse huiputetuksi korkeuskäyrien tai hidaskulkuisen maaston toimesta.\nHillan lehdet ruskan väreissä.\nTälläkin retkellä pohdiskelin taas ääneen ja äänettömästi monenmoisia asioita, muun muassa sitä, mitä Lappi oikeastaan edes tarkoittaa, mistä se alkaa ja mihin se päättyy. Yhtenäistä Lapin määritelmää kun ei vaikuttaisi olevan olemassa.\nGooglettelemalla ja kirjoja lukemalla Lapin käsite ei ainakaan tarkennu yhtään selkeämmäksi. Määritelmä vaihtelee lähteen julkaisuajankohdasta sekä kirjoittajan taustoista ja näkövinkkelistä riippuen. Myös turismiteollisuudella on oma liiketaloudellista hyötyä tavoitteleva näkemyksensä Lapista.\nJa kun kysyn Lapin määritelmää Lapin ihmisiltä itseltään, saan vielä epäselvempiä vastauksia.\nKuva: Jonna Saari\nYksinkertaisin tapa lähteä määrittelemään Suomen Lappia on nykyisen Lapin maakunnan rajat. Maakuntarajojen ulkopuolelle jää kuitenkin esimerkiksi Kuusamo, joka on maisemiltaan ja kulttuuriltaan varmasti monella tapaa lappimainen. Hieman epäloogisesti Lapin maakuntaan kuuluvat silti Kuusamon korkeudella sijaitsevat Posio ja Ranua.\nPinta-alaltaan nykyinen Lapin maakunta käsittää melkein puolet Suomesta, joten Lapin olemusta on siksikin vaikea kiteyttää, vaikka matkailumarkkinointi sitä kovasti, ja usein keinotekoisesti, yrittääkin. Eteläisimmät osat Lapin maakunnasta ovat esimerkiksi kasvillisuudeltaan paljon runsaampia ja vehreämpiä kuin ne karut ja jylhät pohjoisosien maisemat, jotka Lappi-kuvastoon monesti yhdistetään.\nMaakunnan rajaama Lappi ei aina vastaa ihmisten mielikuvaa Lapista. Etelästä katsottuna Lappi usein alkaakin jo Kuusamon Rukalta. Sen sijaan monen pohjoisen ihmisen mielestä oikea Lappi alkaa vasta kuusirajalta, eli sieltä missä luonnonvaraiset kuuset eivät enää kasva. Käytännössä kuusiraja kulkee Itä-Lapissa Ivalon ja Inarin kirkonkylän välissä ja Länsi-Lapissa Enontekiön kunnan rajan tienoilla.\nLappi ei tietenkään pääty Suomen rajalle, vaan ulottuu myös Norjan, Ruotsin ja Venäjän pohjoisosiin.\nLapin laaja, monisyinen ja tietyiltä osin myös vaiettu historia vaikuttaa osaltaan paljon siihen, miten paikalliset ihmiset Lapin ja lappilaisuuden mieltävät. Historiankirjoissa puhutaan muun muassa Lapin ja Lannan rajasta, Meänmaasta, Saamenmaasta, Peräpohjolasta, ja tietysti Lapin sodasta, joka muutti kaiken.\nJonna pääsi äyskäröintihommiin, jotta saatiin venelossi liikkeelle. Minun tehtäväkseni jäi tilanteen ikuistaminen.\nJos jätetään hallinnolliset, maantieteelliset ja historialliset määritelmät hetkeksi sivuun, voi Lapin olemusta etsiä myös kokemusperästä käsin. Tästä näkökulmasta tarkasteltuna Lappi on jokaisen täällä asuvan ja täällä vierailevan oma henkilökohtainen kokemus ja siihen vahvasti liittyvä maisema.\nLapin voi kokea niin monella eri tavalla kuin on lapinkävijöitäkin. Joillekin Lapin olemus on toiminnallisissa aktiviteeteissa, kuten hiihtokilometreissä, harri-kalassa, laavulla tulistelussa, fyysistä ja henkistä kanttia koettelevissa erämaavaelluksissa, kelkkailussa, kullanhuuhdonnassa, koskenlaskussa tai revontulivalokuvauksessa.\nToisille Lappi on luonnontilaisessa metsässä, solisevissa puroissa, jängillä tai lohijoissa.\nMustikan varvuista näkee parhaiten ruskan etenemisen.\nMinulle Lappi on kirkasvetisten tunturijärvien rannalla sekä puuttomien ja karujen tunturinlakien eli kerojen päällä – paikoissa, joissa näkee kauas. Ja ennen kaikkea Lappi on minulle luonnon hiljaisuudessa, kaukana kaupunkien aistiärsykkeistä ja autoteiden kohinasta.\nJonna elementissään tutkailemassa pinnanalaista maisemaa Pyhäjärvessä.\nMinä elementissäni tutkailemassa aavaa maisemaa tunturijärven pinnan yläpuolella. Kuva: Jonna Saari.\nEdessäni olevat kokemukset ja tulevaisuudessa kohtaamani ihmiset tulevat varmasti vielä muovaamaan käsitystäni Lapista ja lappilaisuudesta.\nLuonnonilmiöistä minulla on vielä kokematta ainakin taivaankannen täyttävät revontulet, kaamoksen sininen hetki, vyötärölle yltävät lumihanget ja ripset jäädyttävät pakkaset. Tällä hetkellä näyttää vahvasti siltä, että tulen kokemaan nuo talven ihmeellisyydet paljon pohjoisemmassa, kuusirajankin pohjoispuolella; siellä joidenkin mielestä oikeassa Lapissa.\nIn Lappi Tags Ylläs, Pyhäjärvi\n← Muinaisuskoa ja diginomadismia Taatsin retkelläSorsametsällä Hanhimaalla →


Pikku sydän tekojalokivi Choker kaulus kaulakoru - Lupsona\nEtusivuTuotteetPikku sydän tekojalokivi Choker kaulapanta kaulakoru\nPikku sydän tekojalokivi Choker kaulapanta kaulakoru\nNoin pituus 28 + 7cm (ensimmäinen kerros)\nEhdottomasti ihana! Aivan kuten kuvassa. Olen hyvin tyytyväinen tilaukseeni\nAivan kuten kuvattu! Kaulakoru on kaunis ja tyylikäs. Se loos erittäin mukava kaulassani.\nTämä ketju on niin söpö, että itse poistin lyhyen ketjun, koska rakastan ristin yhdistämistä kultaisen nimeni kaulakoruun sen sijaan näyttää hyvältä yhdessä! Ja jos sinulla on herkkä iho, älä huolehdi siitä, ettei se ärsytä sinua\nErittäin mukava ja rakastan laittaa sen kun menen kirkkoon


Miten valmistaa jääteetä?\nHyvä tee on hyvää niin kuumana kuin kylmänäkin. Onko kesähelteillä mitään virvoittavampaa kuin nauttia lasillinen virkistävää jääteetä? Parasta jääteetä saat tietenkin valmistamalla sen itse laadukkaista teelehdistä. Itse valmistettu jäätee sisältää enemmän antioksidantteja sekä maistuu paremmalta ja tuoreemmalta. Toisin kuin yleensä luullaan, kaikki teelaadut sopivat jääteeksi. Oli kyseessä sitten musta tee, vihreä tee, valkoinen tee, rooibos tai maustettu tee – voit valmistaa juuri omaan makuusi sopivaa jääteetä!\nTässä muutamia vinkkejä aidon jääteen valmistamiseen.\nJääteen valmistusohjeet ja valitut reseptit\nTeetä voi hauduttaa kuumaan tai kylmään veteen. Kummatkin vaihtoehdot ovat hyviä, ja tuottavat hieman eri makuista jääteetä. Kylmässä vedessä teelehdistä irtoaa vähemmän kitkerää katekiinia ja kofeiinia. Tämä tekee kylmähaudutetusta teestä erittäin pehmeää ja helposti juotavaa. On suositeltavaa suhtautua kuuma- ja kylmähaudutettuun jääteehen täysin erilaisina juomina, joita ei voi suoraan verrata toisiinsa, aivan kuten mustaan ja vihreään teehen. Maista kumpaakin ja kokeile kummasta pidät enemmän!\nKun valmistaa jääteetä, kannattaa valmistaa isompia määriä, esimerkiksi kannullinen, jota sitten voi juoda päivän mittaan. Kokeile pulloveden sijasta itsevalmistettua jääteetä.\nKaikki teelaadut sopivat jääteeksi, ja on täysin makukysymys mistä teelaadusta valmistuu paras jäätee. Oikean teen kuten vihreän ja mustan teen lisäksi tämä koskee myös erilaisia yrttihaudukkeita kuten rooibosta ja kamomillaa. Me Chayassa pidämme erityisesti oolong-teestä valmistetusta jääteestä, ja maustetuista teelaaduista suosimme varsinkin hedelmäisen, sitruunaisen ja marjaisen makuisia teelaatuja.\nHauduta suosikkiteelaatusi ohjeiden mukaisesti kuumaan veteen. Anna teen jäähtyä, ja lisää reilusti jääpaloja. Jäiden sulaminen laimentaa makua, joten kannattaa antaa teen jäähtyä hieman ennen jääpalojen lisäämistä. Valmista tee seuraavassa suhteessa:\n• 1 l kannu\n• 4–5 tl teelehtiä\nKun haudutus on valmis, poista teelehdet ja anna haudutuksen jäähtyä ensin huoneenlämmössä noin 5–10 min. Siirrä tee sitten jäähtymään edelleen jääkaappiin, ja tarjoa kylmänä jääpalojen kanssa. Tällainen hitaampi jäähdytys estää teen sakeutumisen. Voit myös jäähdyttää teen jääpaloilla heti hauduttamisen jälkeen. Käytä silloin puolet vähemmän vettä teen valmistamiseen, sillä jääpalat laimentavat teen makua.\n• 1 tl teelehtiä\nHauduta tee pakkaukseen merkityn suositusajan ja -lämpötilan mukaisesti. Poista lehdet ja makeuta halutessasi esimerkiksi sokerilla tai hunajalla. Kaada tee lasiin, joka on täytetty jääpaloilla. Koristele esimerkiksi sitruunanlohkolla tai mintulla.\nKylmähaudutus eli "cold brew" on kenties yksinkertaisin tapa valmistaa jääteetä. Tee hautuu eri tavalla kylmään kuin kuumaan veteen ja tuo lehdistä esiin erilaisia makuja. Lisäksi kofeiinia hautuu kylmään veteen huomattavasti vähemmän. Kylmähaudutus on myös kuumahaudutusta ekologisempaa, kun ottaa huomioon kuinka jääkaapit ovat toiminnassa ympäri vuoden.\nValmista tee seuraavassa suhteessa\n• 1 l kylmää vettä\n• 5–6 tl teelehtiä\nMittaa vesi ja lehdet isoon kannuun ja anna hautua yön yli jääkaapissa. Kannullinen kylmää ja raikasta jääteetä on valmista juotavaksi heti aamulla. Voit jättää lehdet kannuun, jolloin tee jatkaa hautumistaan, tai poistaa lehdet jos et halua vahvempaa teetä.\nVaihtoehtoisesti voit jättää kannun jääkaapin sijasta huoneenlämpöön pariksi tunniksi. Tässä ajassa teessä on jo sopivasti makua, eikä jäiden lisääminen sakeuta teetä tai laimenna makua liikaa. Huoneenlämmössä tee valmistuu nopeammin, mutta maku ei ole aivan yhtä pehmeä kuin kokonaan jääkaapissa valmistetussa jääteessä.\nPerusjäätee on helppo maustaa oman maun mukaan esimerkiksi erilaisilla hedelmillä, marjoilla tai yrteillä. Kokeile esimerkiksi lisätä minttua kannuun haudutuksen yhteydessä antamaan teehen makua ja raikkautta.\nKylmähaudutukseen on suositeltavaa lisätä hieman sitruunamehua. Hapokkuutensa ansiosta sitruunamehu tekee teestä täyteläisempää ja parantaa suutuntumaa. Lisäksi se suojaa teen flavanoideja hajoamasta liian nopeasti sekä parantaa säilyvyyttä.\nKuuman veteen valmistettu jäätee on helppo makeuttaa silloin, kun tee on vielä kuumaa. Kylmähaudutuksen makeuttamista varten kannattaa sen sijaan käyttää yksinkertaista sokerilientä. Alla ohjeet sokeriliemen valmistamiseen:\nMittaa sokerilientä varten sokeria ja vettä 1:1 suhteessa. Kiehauta vesi ja lisää sokeri joukkoon. Sekoita kunnes seos on täysin kirkasta. Anna jäähdytä ja säilytä jääkaapissa suljetussa astiassa.\nJäätee säilyy noin 2–3 päivää valmistuksen jälkeen. Säilytä valmis jäätee jääkaapissa.\nJäätee keksittiin alun perin Yhdysvalloissa, ja se on erittäin suosittua etenkin maan eteläisissä osavaltioissa. Valmista perinteinen amerikkalainen makeutettu jäätee seuraavien ohjeiden mukaisesti:\n• 1 litraa vettä\n• 4–5 tl mustaa teetä\n• 1 dl sokerilientä\nKaada isoon kannuun 1 litra kylmää vettä ja lisää teelehdet. Anna hautua pari tuntia huoneenlämmössä tai hauduta yön yli jääkaapissa. Poista hauduksen jälkeen lehdet ja lisää sokeriliemi sekä sitruunamehu. Sekoita huolellisesti ja koristele mintunlehdillä.\nTämän tyyppinen jäätee kannattaa valmistaa voimakkaasta maustamattomasta mustasta teestä, esimerkiksi intialaisesta Assam-teestä tai Ceylon-teestä. Tilaa reseptiin sopiva musta tee täältä!\n• 4–5 tl Tung Ting -oolongia\n• 1 persikka (ml. siemenkota)\n• 10 minttunvartta\n• 1 limetti\nTähän reseptiin kannattaa valita miedosti hapetettu vehreä ja kukkainen oolong. Suosittelemme esimerkiksi edullista vietnamilaista Tung Ting -oolongia.\nAQUA FRESCA DE CHINOIS\n• 4–5 rkl teehibiskusta (roselle)\nMittaa vesi ja teehibiskus isoon kannuun. Hauduta huoneenlämmössä pari tuntia tai yön yli jääkaapissa. Poista hibiskusnuput ja makeuta juoma sokeriliemellä maun mukaan. Koristele mintunlehdillä ja tarjoa jäillä. Tilaa hibiskus-teetä tästä linkistä!\n• 6–7 tl vihreää jasmiiniteetä\n• 4–5 dl valkoviiniä\n• 1 dl brandyä\n• 2 dl sokerilientä\n• hedelmiä ja marjoja\nPilko hedelmät ja marjat ja liota niitä yön yli brandyssä. Mittaa vesi ja teelehdet isoon kannuun. Hauduta pari tuntia huoneenlämmössä tai yön yli jääkaapissa. Poista lehdet ja kaada joukkoon brandymarinoidut hedelmät ja marjat sekä valkoviini ja sokeriliemi. Sekoita kunnolla ja koristele mintunlehdillä.\nTähän reseptiin sopii erinomaisesti aidoilla jasmiininkukilla hajustettu Jasmine with Flowers. Kuivatut kukat näyttävät kannussa kauniilta ja korostavat jasmiinin makua. Tilaa Jasmine with Flowers -teetä edullisesti täältä!