Valokuvataiteilija juppeilee vanhoilla viineillä\n(Pekka) Nuikki on kirjoittanut sohvapöydälle (coffee table book) sijoitettavan, kuvallisella annilla briljeeraavan kirjan In Vino veritas Laatuviinit keräilyn ja sijoittamisen kohteena. Vintage 2003. Taiteellista luonnetta kuvaa, että tekijän etunimi ei kirjasta selviä eksplisiittisesti. Kirjaan ovat osia kirjoittaneet myös muutamat nimekkäämmät viinivaikuttavat ja tuottajien edustajat. Tuottajat ovat tuttuja jokaiselle Parkerin ja Wine Spectatorin seuraajalle. Kirjan asiapuoli on hieman kiireessä tehty tai sitten into on lopahtanut, mutta (käsitellyssä) kuvapuolessa ei ole moittimista. Kirjan sanoma ei jää epäselväksi: mitä vanhempi eli harvinaisempi eli kalliimpi viini, sitä parempaa se on. Kirjoittaja käyttää kaveriensa kollektiivisia pisteitä maistettujen viinien laadun osoittimena ilman minkäänlaisia kuvauksia. Parista viinistä, niiden hankinnasta ja nauttimisympäristöstä on jamesbondmaiset kuvaukset huippupositiivisilla adjektiiveilla ilman turhia normaaleja viinejä kuvaavia konkreettisia adjektiiveja. Ainakin tämä reilun 350 lähes A4-kokoisen sivun kirja on sujuvasti luettavissa tai selailtavissa. Asiapitoisia ja mietittyjä neuvoja riittää kuinka viineillä voidaan tehdä bisnestä eli rahaa. Kirja ei ota kantaa kuitenkaan toiminnan lainmukaisuuteen. Suomessa alkoholijuomien vähittäismyynti on Alkon monopoli eli yksityishenkilöt eivät niitä ainakaan katteellisina saisi myydä.\nJulkinen valta ymmärtänee rikkaiden laatuviinibisneksiä\nSuomessa ovat perinteisesti viinijulkkikset pitäneet huolta viinin salaperäisyydestä ja etenkin elitistisyydestä, vaikka heidän viininsä eivät nykymittapuun mitään poikkeuksellisen laadukkaita olisikaan olleet. Toiminnassa on kuitenkin pyritty välttämään liian eksplisiittistä briljeeraamaista vaikka snobistisuus on tehty selväksi. Nuikki ei ole vaatimaton vaan tekee huomiota herättävän selväksi, että vain kalleimmat kelpaavat ja mitä nimekkäämpiä henkilöitä tuntee, sitä enemmän se vakuuttaa, että vain kirkkain huippu kiinnostaa. Ilmiö kertonee, että Suomessakin on riittävästi aidosti rikkaita jotka ovat viineistä kiinnostuneita, eikä keskiluokan laadullisesti vaatimattomampi snobismi ole oikeastaan enää mitään. Nuikki perustelee käsityksiään jo muinaisilla roomalaisilla siten, että tulkitsee Plinius vanhemman viinissä on totuus –ilmaisulla tarkoittaneen lisäksi, että ”keräilijälle viiniin sisältyy totuus myös arvona sinänsä: aisti- ja tunne-elämyksinä, omistamisen ilona ja luonnon antina”.\nHuippuviineillä olisi isot markkinat\nSijoittamiseen kelpaavia vähintään 90 pisteen viinejä olisi Nuikin mukaan peräti kaksi prosenttia kaikista maailman viineistä. Kaikkein parhaimmat sijoituskohteet olisivat 0,2 prosenttia kaikesta tuotannosta edustavilla vähintään 95 pisteen viineillä. Näin korkeisiin prosenttilukuihin tuskin on päästy aidosti koko maailman viinituotantoon suhteuttamalla. Jos maailman viinintuotannoksi lasketaan alakanttiin pyöristettynä 250 milj. hehtolitraa, niin kaksi prosenttia olisi 500 miljoonaa litraa eli 667 milj. pulloa. Näillä oletusarvoilla markkinat olisivat ainakin riittävät suuret. Tosin helpointa markkinoiden koon kasvattamisessa lienee huippupisteiden antaminen yhä useammalle viinille. Suomalainen viinikulttuuri on myös kansainvälistynyt, kun yllättävän monia Nuikin kuvailemia viinejä löytyy myös Suomen vähittäismyynnistä.\nKirjan bibliografia on vakuuttava, tosin hieman jää epäilys onko tekijä lukenut nämä vanhat kirjat. Ainakin hän on nähnyt reilusti vaivaa, jos on ne hankkinut. Lähdeluettelossa pistää silmään, että Parkerin kirjat ja lehti (WA) loistavat poissaolollaan, vaikka tekstissä viliseekin viittauksia Parkeriin luonnehdinnalla ”alan ehdoton kuningas”. Wine Spectator on puolestaan ”alan johtava amerikkalainen lehti”.\nVuoden 1996 Cloudy Bay SB Marlborough sai Wine Spectatorilta seuraavana vuonna 96 pistettä. Ensimmäisen kerran Nuikki maistoikin sitä asiaankuuluvassa paikassa eli Palacessa vuonna 1998 kun ravintolan somelier (huomioi kirjoitusasu) suositteli sitä vuolaasti Nuikin seurueelle. Nuikin kuvaus huippuvalkoviinistä helpottaa monesti kuvausten kanssa tuskailevia aloittelijoita: ”Muistan hyvin, miten Sauvignon Blancille tyypillisen raikkauden ja pirteän hedelmäisyyden takaa avautunut syvyys ja kompleksisuus, joka antoi viinille tyylikkyyttä ja arvokkuutta, yllätti minut positiivisesti ja siitä lähtien sen onkin kuulunut ehdottomiin suosikkiviineihini”. Allekirjoittanut on seurannut viiniä Alkon ensimmäisestä vuosikerrasta 1997 lähtien eikä ole ollut yhtä haltioitunut. Lisäksi viinissä on ollut havaittavissa trendinomaista laadun heikkenemistä. Cloudy Bayn, nykyisin ex-viinintekijä Kevin Judd on lisäksi ainoa, jonka ottamia valokuvia on tekijän ottamien lisäksi kelpuutettu kirjaan.\nAllekirjoittanut ei ainakaan niele kirjoitusten perusteella kuinka reaalisosialismista samettivallankumouksen avulla toipuvassa Prahassa uuden vuoden 1990 kunniaksi juotiin hissiin loukkuun jääneenä magnumista vuosikerran 1973 Domppaa. Tosin Nuikki sanoo, että itse viinistä hän ei muista mitään, vaan tunnelma on tärkeintä. Kyseisen Dompan metsästyskierros päättyy täydellisesti kun hän millenniumin kunniaksi sai Alkosta saman vuosikerran yli kymmenen vuotta kauemmin sakkakypsytetyn enotheque-version. Kuvaukseksi riitti sillä kertaa, että vaimon kanssa nautittuna samppanja oli erinomaista. Tosin samppanjan olemus muuttuu näin pitkällä lisäsakkakypsytyksellä, mutta siitä ei sitten mitään tarvitsekaan mainita.\nSamanlaista seikkailuelokuvissa tapahtuvaa meininkiä on kun keskeltä Afrikkaa löytyy virheettömänä säilyneitä legendaarisen vuosikerran 1961 Latourin viinejä. Nuikki valitsi laatikosta parhaiten korkkinsa pitäneet pullot eikä kauppias luonnollisestikaan ymmärtänyt kellarin nurkassa maanneiden pullojen arvoa. Afrikassa kun ollaan niin viinin joutui nauttimaan isosta konjakkilasista. ”Tuoksu, joka valtasi hajuaistini, oli tiukka, klassinen, täydellisesti yhteen sulautunut bukee. Hedelmäisyyden läsnäolo tuntui uskomattoman rikkaalta.” Maku oli mm. ”täydellisen täyteläinen”. Tekstistä selviää, että ”ajatukset pysähtyivät ja aika menetti merkityksensä” ja kokemus oli ”paljon voimakkaampi kuin mitkään makuaistimukset voivat koskaan olla”. Nuikille täydelliseen viininautintoon ei riitä pelkkä makukokemus vaan tarvitaan myös siihen liittyvä kulttuuri. Jälkimmäinen aspekti tulee kirjassa selväksi.\nAikamoista tosiasioista välinpitämätöntä on viinin kirkastamisen tiivis selitys, jossa ”epäilyttäviltä kuulostavat sammen ilmarakko, kuivattu veri tai munanvalkuainen ovat käytetyimpiä viininkirkastajia”. Munanvalkuainen on kyllä käytetyin, mutta veri on sentään ollut parikymmentä vuotta EU:ssa kielletty.\nAmerikkalainen, maineikas perfektionistinen konsultti ja viininviljelijä (Marcassin) Helen Turleyn sukunimi on muuntunut Turtleyksi. Australialainen kulttiviini, Henschken Hill of Grace on saanut kirjan alkupuolella nimeksi Grace of Hills. Tokajin makeiden viinien luokittelussa on samanlainen väärinymmärrys kuin viime vuonna julkaistussa Juha Lihtosen kirjassa. Nuikki kiittää myös Lihtosta avustamisesta, joten todennäköisesti Tokaji-viinien luokittelu on häneltä lähtöisin. Nuikin selityksestä ei nyt tiedä, milloin hän puhuu huippumakeasta ja huippukalliista Eszenciasta ja milloin Aszú-luokituksen makeimmasta Aszú Eszenciasta. Aszu-viini voisi Nuikin mukaan – siis virheellisesti – olla vain 3-6 Puttonyosta ja Tokajin ”juotava kulta” olisi siis Aszú. Kirjan alkupuolella Eszencian olemus tulee tosin sattumoisin oikein kuvattua. Tokajin esittelyksi riittää yllättäen Vega Sicilian omistama Oremus. Lisäksi suositeltavien Tokaji-tuottajien listalla ovat Istvan Szepsy sekä Royal Tokaji House. Jälkimmäinen tuottajan nimi lienee muille The Royal Tokaji Company.\nMielenkiintoinen on suositus, että vaikka ”valkoviinejä ei yleensä kannata dekantoida poikkeuksena ovat vanhimmat samppanjat ja vanhemmat Mersaultit”. Allekirjoittanut on luullut, että samppanjan lisäarvo tulee juuri kuplista eikä niiden poistamisesta. Perinteisesti uutta tammea vierastaneessa Rhonessa Guigalin palstaviinien yli kolmenkin vuoden kypsytys uusissa tynnyreissä olisi kirjoittajan mukaan jo 1800-luvulta periytynyt tapa ja siinä ”se on ainoa tila Rhônen alueella”. Rhonen Jaboulet’n La Chapellen –viinien laadun takeena hänelle on se, kun hän ystäviensä kanssa maisteli niitä väliltä 1955-1996, niin alhaisimmatkin pisteet olivat 93. Tulevaisuuden sijoitusvinkkinä hän ei mainitse, että Parker on tiputtanut La Chapellen viimeaikaisen yleisreittauksen neljään tähteen (huipun viidestä).\nTekstissä vilisee puhekielisiä ilmauksia ja snobistista englanninkielisten sanojen käyttöä, vaikka suomalaiset vastineet ovat myös olemassa. Nuikin tyyliä kuvaa esimerkiksi Baijeri, joka kirjassa on Bavaria englannin mukaisesti. Kirjan alussa kiitellään taustatukia, joten oikoluku- ja asioiden tarkistuskapasiteettia olisi pitänyt löytyä.\nAustralian suositeltavien viinien listalle on yllättäen – tosin ansiokkaasti – päätynyt Chambers Rosewood ja sen harvinaisimmat Rutherglenin Muscat- ja Muscadelle-viinit. Porttituottajien huippua Nuikki ei turhaan levittele vaan Symingtonilta kelpaavat Graham ja Dow, The Fladgate-ryhmästä Taylor ja Fonseca sekä lisäksi Quinta do Novalin Nacionalit. Suositeltavia vuosikertoja näin pitkään säilyville viineille on poikkeuksellisen vähän. Burgundista ei kelpaa kuin kymmenen pientuottajan kuuluisimmat Grand Cru –viinit. Tosin Nuikki on itse koonnut aliarvostetuista tuottajista pienen suosituslistan. Burgundereita kannattaisi metsästää, koska ”nykyiset burgundiviinit ovat parempia kuin koskaan ja olisi sääli ellei niitä löytyisi myös omasta kellaristasi”. Burgundin huipputuottajia olisi kirjan mukaan ainakin sata, ja kaksisataa, jos mukaan lasketaan tuottajat, joilla on yksittäisiä huippuviinejä. Muutenkin Burgundissa on näköjään homma nykyisin erinomaisesti hanskassa. Parkerilta ja Wine Spectatorilta allekirjoittanut on lukenut vastakkaisiakin käsityksiä.\nPersoonalliset 100 maailman parasta viiniä\nNuikin sata maailman parasta viiniä ovat kuin seuraisi jenkkien mieltymyksiä, tosin myös yllätyksiä löytyy. Portissakin elämää on suunnilleen vain hyvin nuorena juotavan eli jenkkien ylistämän vuosikerran 1994 kohdalla. Ainoa muun vuosikerran portti on Quinta do Novalin Nacional 1931. Samppanjoista ainoa ainutlaatuinen on Nuikin listan perusteella Philipponatin palstasamppanja Clos des Goisses (tosin i-kirjain puuttui taulukosta) peräti kahdelta vuosikerralta 1964 ja 1982. Allekirjoittaneelle yllätyksenä on vuosikerran 1950 Mouton-Rothschildin ainutlaatuinen huippuluonne (kirjallisuuden perusteella). Toisena vaihtoehtona jäi miettimään painovirheen mahdollisuutta. Viineille saa helposti lähes täydellisiä pisteitä, kun seuratun 24 kriitikon arvioista valittiin neljä-viisi parasta kustakin viinistä. Nuikin kuvaukset vanhojen maistamiensa viinien tasaisesta laadusta eivät ole täysin uskottavia. Toisaalta vanhoille viinille voidaan väistämättömiä vanhuuden ja säilytyksen tuomia vikoja antaa helposti anteeksi. Ulkopuolinen ei pysty kontrolloimaan arvioita kun Nuikki ei katso tarpeelliseksi kuvata maistamiaan viinejä.\nSijoittajille ja muillekin kiinnostuneille on lopussa viime vuosisadalta vuosikertataulukoita, niiden yleispisteet sadan pisteen skaalalla sekä Nuikin numeerinen arvio vuosikerran haluttavuudesta ja hintojen tämänhetkisestä kasvupotentiaalista. Vuosisadan ensimmäisestä puoliskosta on vain numeroita ja jälkimäisestä on tiivis Bordeaux-vetoinen kuvaus aikaväliltä 1950-1977, mutta ei sen jälkeen. Perusteluna mm. viimeisen neljännesvuosisadan sanallisten kuvausten poisjättämiselle on, että ”hinnan ja viinin kehittyminen on näissä vuosikerroissa vielä kesken, ja siksi nyt kirjoittamani vuosikerta-analyysit suosituksineen saattaisivat olla jo vanhoja kirjan tullessa markkinoille”. Perustelua voisi luonnehtia vähintään kiinnostavaksi.\nLisäksi pisteytetään saman vuosikerran Burgundi, Rhône, Champagne, Kalifornia, Saksa, Sauternes, Espanja, Australia ja Italia ja viimeisiltä vuosikymmeniltä löytyy arvioita reittauksia myös Portugalista/Portista, Loiresta, Uudesta-Seelannista. Yleistystaso on tosin huima kun Australian kokoinen maa laitetaan yhteen nippuun, samoin Italian ja Espanjan alueet. Parker esimerkiksi erottelee Bordeaux’n kalleimpia viinejä tuottavat alueet reilusti yksikohtaisemmin vuosittain.\nEläytyvästi kirjoitettua tekstiä\nAllekirjoittaneen poiminnot kuvaavat monesti viinikirjoittelussa ongelmallista tietojen luotettavuutta. Kirjan teksti on sujuvaa ja Nuikki on selvästi eläytynyt kirjoittamiseensa menestyjän asenteella. Oman itsensä kehuminen on sekä eksplisiittistä että implisiittistä, mikä näin selvänä tuo vaihtelua. Hyödyllistä tietoa myös kirjasta löytyy ja monesti myös sellaista joihin erittäin harvoin törmää. Tosin kunkin kappaleen alusta kannattaa tarkistaa onko kirjoittajaksi mainittu muu kuin Nuikki sillä kirjassa suositaan minämuotoa. Etelä-Afrikan, Uuden-Seelannin sekä Australian yleisesittelyt ovat paikallisten tekemiä eivätkä tyyli ja erikoiset viinivalinnat ole täysin johdonmukaisia muiden alueiden kanssa. Nuikin omat australialaiset (investointi)suositukset ovat kovasti à la Parker, joka on viime vuosina moninkertaistanut monen pientuottajan viinin hinnat. Australia ja Uusi-Seelanti eivät vaikuta olevan Nuikin vahvimpia alueita.\nGrangesta ja Max Schubertista on pakolliset jutut. Kesällä 2002 nimitetty, Grangesta vastaava Penfoldsin uusi pääviinintekijä Peter Cago on myös päässyt mukaan kuvineen. Grangen lisäksi toinen Nuikille tunnetason vibroja tuottava Ranskan ulkopuolinen viini on Ribera del Dueron Vega Sicilia. Kun tuottajat kirjoittavat itsestään on teksti luonnollisesti kovasti markkinointihenkistä, toisaalta kirjan tyyliin sopivaa. Hyvä esimerkiksi on Vega Sicilian Pablo Alvarez, joka intoutuu kovasti kehumaan tilansa elantoviiniä Valbuenaa ja vielä sen viimeisintä vuosikertaa. Muutenkin – myyjän arvomaailman mukaisesti - viimeisimmät vuosikerrat ovat tilalla olleet erinomaisia, vaikka alueella on muilla ollut laatuongelmia. Jutussa ei mainita Vega Sicilian uudehkoa, nuorena myytävää ja järkevästi hinnoiteltua viiniä Alionia, jota epäilemättä yritetään lisäksi myydä viimeisimpien vuosien laadun hehkuttamisella.\nKoska suomalaisen yksityishenkilön rahan tekemistä viinillä saa näin avoimesti mainostaa, se kertonee julkisen vallan ymmärtävän rikkaiden juomapuuhia ja –bisneksiä paremmin kuin kirkasta ja pirtua köyhille myyvää trokaria. Allekirjoittanutkin on ihmetellyt laatuviiniharrastukseen liittyvää harmaata taloutta sekä etenkin monopoli-Alkon kanssa kilpailevaa toimintaa.\nKirjassa on monista tuottajista perusteellisempia kuvauksia, kun Nuikki kertoo haastatteluista ja paikan päällä vierailusta sekä antaa faktapitoista taustatietoa. Koska kaikkea viiniin ja sijoituksiin väljästi liittyviä asioita on runsaasti, ei kirjan käsittely välttämättä ole johdonmukainen ja jakoa loppuun mietitty. Toisaalta kirja on suunniteltu sohvapöydälle esiteltäväksi ja selattavaksi. Sijoittamisohjeita sitten riittää vaikka (Lontoon) huutokauppavihjeineen. Jupille tai yläluokkaista menoa tavoitteleville teos on myös hyvä laaja-alainen perusteos viiniin vaikuttaviin ominaisuuksiin. Kotipsykologista päättelyä harrastavalle tästä teoksesta selviää lisäksi hyvin minkälaisella (globaalilla) julkisuudella ja arvomaailmalla luodaan pienien määrien huippukalliita, elitistisiä viinejä.\nNuikki: in Vino Veritas Laatuviinit keräilyn ja sijoittamisen kohteena. Libris 2003. ISBN 9519642021. ss. 376. Hinta 55 € (Akateeminen Kirjakauppa).


KORONA -tiedotus - Renault Trucks Suomi\nVolvo Groupilla turvallisuus on aina ollut kaiken toiminnan lähtökohtana. Koronavirus jatkaa leviämistään ja vaikuttaa meidän kaikkien arkeen juuri nyt. Otamme myös Volvo Finlandissa tilanteen hyvin vakavasti ja tärkein prioriteettimme on turvata asiakkaidemme sekä henkilöstömme turvallisuus ja terveys. Meidän tehtävämme on samalla osaltamme tukea ja myötävaikuttaa siihen että kuljetukset ja tavaratoimitukset jatkuvat myös näissä poikkeusolosuhteissa. Seuraamme tilannetta ja asiantuntijoiden tilannearvioita hyvin tarkkaan ja päivitämme ohjeitamme tarvittaessa viranomaisohjeiden mukaisesti.\nVolvo Truck Centereissa teemme parhaamme sen eteen, että toiminta jatkuisi mahdollisimman normaalisti ja turvallisesti. Kaikki Volvo Truck Center-korjaamot, Volvo Truck Rental ja asiakaspalvelu palvelevat tällä hetkellä normaalisti. Automyynti työskentelee etäkonttoreilta käsin ja palvelevat teitä myös normaalisti.\nAsiakkaiden ja henkilökunnan turvallisuuden varmistamiseksi olemme Volvo Truck Centereissa päättäneet seuraavista toimenpiteistä: Koronaviruksen vuoksi tehostamme toimipisteiden siivousta ja desinfiointitoimia. Pesemme kätemme erityisen huolellisesti useita kertoja päivässä ja käytämme säännöllisesti käsidesiä tai suojahanskoja, sekä tarpeen mukaan hengityssuojaimia. Desinfioimme myös asiakastilojen kosketuspinnat säännöllisesti. Emme toistaiseksi tervehdi teitä kättelemällä. Otamme myös töiden vastaanottotiskeille käyttöön suoja-alueen, jolla haluamme varmistaa tarpeellisen turvaetäisyyden työntekijöiden ja asiakkaiden välille. Odotustiloihimme pyrimme järjestämään riittävän välimatkan asiointia odottaville asiakkaille.\nAjoneuvojen käsittelyssä tulemme lisäksi ottamaan käyttöön seuraavat toimenpiteet:\n-kaikki mekaanikot käyttävät suojaimia (lasit, suojahaalarit ja hanskat) autojen siirroissa\n-auton sisätilat puhdistetaan ja desinfioidaan tarvittaessa\n-korjaamolla mahdollisuus käsien ja käsineiden desinfiointiin\nPyydämme myös teitä, hyvät asiakkaamme, huolehtimaan omalta osaltanne tehostetusta käsihygieniasta sekä asianmukaisista yskimis- ja aivastustavoista. Pyydämme myös, että ette tulisi korjaamolle, jos olette itse sairaana.\nToimimalla ohjeiden mukaisesti vähennämme osaltamme tartuntoja ja sairastumisia.\nPäivitämme informaatiota Volvo Trucks Suomi ja Renault Trucks Suomi facebook-kanavissa sekä websivuilla:\nVoit olla yhteydessä lähimpään myyjääsi tai huoltokorjaamoon lisätietoja varten, tai laita meille viestiä s-postilla: info.fi@renault-trucks.com\nCOVID-19: Renault Trucks keskeyttää neljän tehtaan toiminnot Ranskassa\nTyöntekijöiden suojelemiseksi sekä Ranskan hallituksen ohjeiden mukaan COVID-19-epidemian leviämisen rajoittamiseksi Renault Trucks sulkee neljän tuotantolaitoksensa Ranskassa toistaiseksi.\nRenault Trucksin tuotantolaitokset Lyonissa, Bourg-en-Bressessä, Blainville-sur-Ornessa ja Limogesissa, joissa työskentelee yhteensä 4500 työntekijää, suljetaan toistaiseksi. Myynti-, tutkimus- ja kehitystyön työntekijät Ranskassa työskentelevät Ranskassa etätoimistoilla.\nKuljetusyritysten rooli on välttämätön terveydenhuoltolaitosten ja välttämättömien yritysten toimittamisessa, vuorokauden ympäri toimivat huoltopalvelut ja korjaamot jatkavat toimintaansa Ranskassa normaalisti.\nPuh. 050 505 8755\nSeuraa ajankohtaista Korona -viestintää sivuiltamme, sis. 17.3.2020 julkaistu Volvo Group / Volvo Finland Ab asiakastiedote:\nVolvo Truck Center Asiakastiedote 19.3.2020\nVolvo Groupilla turvallisuus on aina ollut kaiken toiminnan lähtökohtana. Koronavirus jatkaa leviämistään ja se vaikuttaa meidän kaikkien arkeen juuri nyt. Otamme Volvo Finlandilla tilanteen hyvin vakavasti ja kaiken toimintamme tärkein lähtökohta on turvata sekä asiakkaidemme että henkilöstömme turvallisuus ja terveys.\nMeidän tehtävämme on osaltamme tukea ja myötävaikuttaa siihen, että kuljetukset ja tavaratoimitukset jatkuvat myös vallitsevissa poikkeusolosuhteissa. Teemme Volvo Truck Center -toimipisteissämme parhaamme sen eteen, että toiminta jatkuisi mahdollisimman normaalisti ja turvallisesti. Volvo Truck Center -korjaamot palvelevat sinua tavalliseen tapaan. Noudatamme erityisen tarkkoja turvallisuustoiminpiteitä ja olemme tehostaneet siivous- ja desinfiointitoimia, kiinnitämme huomiota säännölliseen käsien pesuun ja käytämme tarvittavia suojaimia. Otamme myös töiden vastaanottotiskeille käyttöön suoja-alueen, jolla haluamme varmistaa tarpeellisen turvaetäisyyden työntekijöiden ja asiakkaiden välille. Odotustiloihimme pyrimme järjestämään riittävän välimatkan asiointia odottaville asiakkaille. Huomioimme turvallisuusasiat myös käsitellessämme ajoneuvoja.\nPyydämme myös teitä, arvoisat asiakkaamme, huolehtimaan omalta osaltanne tehostetusta käsihygieniasta sekä asianmukaisista yskimis- ja aivastustavoista. Pyydämme myös, että ette tule korjaamolle, jos olette itse sairaana.\nKuorma-automyyjät tavoitettavissa puhelimitse tai sähköpostitse\nAutomyyntimme palvelee toistaiseksi kaikissa autokauppaan liittyvissä asioissa pääasiassa puhelimen ja sähköpostin välityksellä. Haluamme vallitsevasta tilanteesta huolimatta auttaa sinua kaikissa automyyntiin liittyvissä asioissa, jotta voisit hoitaa liiketoimintaasi parhaalla mahdollisella tavalla.\nValitettavasti tehtaidemme tuotantokatkokset tulevat vaikuttamaan ainakin jossakin määrin tulevien autojen toimitusaikoihin. Tulemme tiedottamaan enemmän tästä, kun asia tarkentuu.\nMeillä on kuitenkin valmiita autoja maassa nopeisiin toimituksiin - kysythän niistä lisää automyyjiltämme.\nPahoittelemme poikkeusjärjestelyistä aiheutuvaa haittaa myynnissämme ja toivomme, että tilanne normalisoituu mahdollisimman pian.\nKuorma-auto tilapäiseen tarpeeseen - Volvo Truck Rental palvelee normaalisti\nKuorma-auton vuokraus on kätevä tapa lisätä kapasiteettia kiireisinä aikoina. Volvo Truck Rental palvelee normaalisti, mutta koronaepidemian vuoksi pesemme ja desinfioimme vuokra-autot erityisen tarkasti seuraavaa asiakasta varten.\nLue lisää Volvo Truck Rentalin palveluista ja vuokra-autovalikoimasta: https://www.volvotrucks.fi/fi-fi/services/vuokraa-kuorma-auto.html\nSoita ja vuokraa kuorma-auto tarpeisiisi Volvo Truck Rentalista 010 655 1000\nRENAULT TRUCkS VARAOSALOGISTIIKKA JA HUOLTOKORJAAMOT PALVELEVAT NORMAALISTI, LUE LISÄÄ: https://www.renault-trucks.fi/uutiset/varaosalogistiikka-ja-korjaamot-palvelevat-normaalisti.html\nSeuraa tiedotusta ja kaikki ajankohtaiset tiedot löydät aina osoitteesta: www.renault-trucks.fi/korona


Rc voi viitata "radio control" -sanapariin - MTVuutiset.fi\nRc voi viitata "radio control" -sanapariin\nJulkaistu 16.10.2002 15:13 (Päivitetty 17.10.2002 10:46 )\nHarrastuspiirejä askarruttaa, viittasiko Vantaan Myyrmannin pommista epäillyn miehen nettikeskusteluissa käyttämä tunnus rc "radio control" - termiin, joka tarkoittaa radio-ohjattavaa.\nRc-lyhenne liitetään usein varsinkin suosittuun radio-ohjattavien pienoismallien harrastukseen. Radio-ohjauslaitteella voidaan aiheuttaa mekaanista liikettä pienoismallin ohjausta varten. Tarvittavalla tietotaidolla laitetta voidaan soveltaa myös esimerkiksi jonkun laukaisumekanismin käynnistämiseen.\nVantaan pommin laukaisumekanismia ei vielä tunneta. Keskusrikospoliisi huomauttaa, että kahden kirjaimen yhdistelmä nettitunnuksena voi viitata melkeinpä mihin tahansa. Viime heinäkuussa Helsingissä räjäytettiin autopommi kauko-ohjattavan leikkikalun ohjaimella. Tässä räjähdyksessä kuoli yksi ihminen.\nSuomessakin on useita tuhansia rc-harrastajia, joiden väline voi olla pienoismalli autosta, erityyppisistä lennokeista tai veneistä. Pieni osa harrastajista kilpailee, ja näissä lajeissa järjestetään eri sarjoissa kansallisia kilpailuja, innokkaimmat osallistuvat kansainvälisiin kilpailuihin MM-kisoja myöten. RC-kerhoja on kaikissa kaupungeissa ja lennokkien lennätyspaikkoja kerhokentillä.


Uusi Kansallinen metsästrategia kokoaa yhteen erilaiset tavoitteet metsien käytölle | Koillissanomat - Kuusamo, Posio, Taivalkoski\nLuonnos uudistetuksi Kansalliseksi metsästrategiaksi lähetettiin tällä viikolla lausunnoille, joiden määräaika on 30.11. Vuoteen 2025 ulottuva strategia on tarkoitus julkaista valtioneuvoston periaatepäätöksenä vuoden 2019 alussa. Päivitystyössä on pyritty vastaamaan muuttuneeseen toimintaympäristöön uudistamalla erityisesti strategian toimenpideosiota.\nVuonna 2015 hyväksytty Kansallinen metsästrategia 2025 kokoaa yhteen metsien käyttöä koskevat erilaiset tavoitteet sekä niistä johdetut toimenpiteet. Strategia on viime vuonna toteutetun arvioinnin perusteella osoittautunut hyväksi työkaluksi metsäpolitiikan ohjauksessa, toimenpiteiden priorisoinnissa ja alan yhteisessä kehittämisessä. Myös strategian visio ”Metsien kestävä hoito ja käyttö on kasvavan hyvinvoinnin lähde” on edelleen ajankohtainen.\nMuutoksia puolestaan ovat puupohjaisten tuotteiden kysynnän kasvu, ilmastonmuutoksen hillintä ja siihen sopeutuminen, digitalisaatio, Aasian kasvanut merkitys suomalaiselle metsäalalle sekä kestävyyden turvaaminen ja vastuullisuus. Uudistetussa strategiassa pyritään sovittamaan tasapainoisesti yhteen taloudellinen, ekologinen, sosiaalinen ja kulttuurinen kestävyys.\nAktiivisella ja kestävällä metsien hoidolla tavoitellaan metsien kasvun lisäämistä niin, että metsät säilyvät hiilinieluina ja raaka-ainetta riittää samalla teollisuuden tarpeisiin ja korvaamaan fossiilisia raaka-aineita. Lisääntyvien hakkuiden vastapainoksi tarvitaan luonnonhoidon tehostamista.\nOsa vuonna 2015 nimetyistä strategisista hankkeista on jo toteutunut ja tilalle on nyt lisätty uusia, ajankohtaisiin tarpeisiin vastaavia hankkeita.\nUusilla hankkeilla lisätään muun muassa tietämystä hiilivarastojen ja hiilensidonnan kehittymisestä metsissä sekä metsien ja metsänhoidon myönteisistä vaikutuksista ilmastonmuutokseen sopeutumisessa. Hankkeilla tuetaan myös uusien puupohjaisten tuotteiden kehittämistä ja puurakentamista, edistetään luontomatkailun ja luonnontuotealan kehitysmahdollisuuksia sekä korostetaan nuorisonäkökulmaa, monipuolista osaamista ja viestintää.\nKansainvälisessä metsäpolitiikassa ja EU-vaikuttamisessa tavoitteena on vahvistaa metsätalouden ja metsiin pohjautuvan biotalouden roolia kestävän kehityksen tavoitteiden saavuttamisessa.\nStrategialuonnos on valmisteltu maa- ja metsätalousministeriön johdolla, ja valmistelussa on kuultu metsäneuvostoa ja sen alaisia työryhmiä. Taustatietoa ja ideoita päivitystyöhön on saatu myös useista alueellisista kuulemisista ja kansalaisille suunnatun Ota kantaa -kyselyn vastauksista.\nPosion yhteismetsälle uusi metsä-ja hakkuusuunnitelma - kokousväeltä kriittisiä kommentteja Korouoman kansallispuisto-hankkeeseen\nPoliisi huutokauppaa metsähanhen lihoja autotallissa Muhoksen poliisiaseman takana maanantaina


Honor-puhelimiin ohjelmistopäivityksiä ja uusia ominaisuuksia tässä ja ensi kuussa - Puhelinvertailu\nHuawein omistama älypuhelinbrändin Honor on kertonut tulevista kesäpäivityksistä. Heinäkuun ja elokuun aikana päivitetään kaikkiaan yhdeksän Honor-puhelimen ohjelmistot.\nVielä heinäkuun aikana päivitykset saavat Honor View20, Honor View10, Honor 10 ja Honor Play. Elokuussa puolestaan päivitykset julkaistaan Honor 10 Litelle (kuvassa), Honor 9:lle, Honor 20 Litelle, Honor 7X:lle ja Honor 8X:lle.\nPäivityksen sisällöstä kerrotaan tiedotteessa, että ne tehostavat puhelinten suorituskykyä ja mahdollistavat älykkään videoeditoinnin.\nEnsimmäinen tarkoittaa, että GPU Turbo 3.0 -ominaisuuden, joka parantaa erityisesti pelaamista. Virrankulutus pelaamisen aikana pienenee kymmenen prosenttia ja samalla pelaamisesta tulee sulavampaa.\nPäivityksessä uusitaan myös tiedostojärjestelmää, ja uusi EROFS (Extendable Read-Only File System) nopeuttaa satunnaista lukunopeutta 20 prosenttia ja sovellusten avaustakin 10 prosenttia.\nEMUI 9.1/Magic UI 2.1 -käyttöjärjestelmäpäivitykset puolestaan tuovat mukanaan paremmat videoeditointiominaisuuden Vlog-sovelluksen avulla. Se käyttää esimerkiksi rajaamiseen teköälyä ja pystyy automaattisesti mm. muuttamaan asetuksia ja lisäämään musiikkia.\nMyös käyttöliittymän ulkonäköön on tehty muutoksia. Ikoneiden design on uusittu ja värimaailmaa on uudistettu.\nHonor View20 saa ainoana joukon laitteista uuden AR-ominaisuuden. Lisätyn todellisuuden sovellus mahdollistaa tosimaailman esineiden mittaamisen kameran etsintä käyttäen. Tämän mahdollistaa Honor View20:stä löytyvä ToF-kamera (Time of Flight).\nKirjoittaja: Matti Vähäkainu @ 17. heinäkuuta, 2019 19:02


Mitä äidille lahjaksi? 10 ideaa! – Vesta box\nPosted on 8.5.2018 Tekijä Katriina Tammilehto\nÄitienpäivä koittaa tuota pikaa ja monella varmasti tuohon juhlapäivään kuuluu myös äidin tai puolison muistaminen jollakin päivään sopivalla lahjalla. Sunnuntaina monessa perheessä juhlitaan äitejä. Onko teillä ollut tapana toivoa äitienpäivälahjoja vai onko se äidille aina yllätys, mitä paketista paljastuu tai mitä äitienpäivä tuo mukanaan? Päättävätkö lapset paketin sisällön vai hankkiiko puoliso jotain oikeasti äidin toivomaa lahjapakettiin? Meillä äitien- ja isänpäivälahjoja ei ole koskaan toivottu. Se ei toki tarkoita sitä, etteivätkö lahjat olisi tervetulleita, sillä kukapa ei tykkäisi lahjoista! Samaan tapaan, kuten synttäri- ja joululahjoja monesti toivomme, äitien- ja isänpäivään ei kuitenkaan ole perheessämme edes lapsuudenkodissani kuulunut oikeastaan minkäänlaista toivomuskulttuuria, paitsi ruuan suhteen, sillä ruoka on aina tärkeää.\nÄitien- ja isänpäivät ovat olleet lasten ideoiden ja askartelujen kyllästämiä ja sellaisena ne toki haluan pitääkin. Äitienpäivässä tärkeintä on yhdessäolo sen tärkeimmän kanssa, joka minusta on äidin tehnyt eli lapseni. Äidit kuitenkin toivomuslistasta huolimattakin oman kokemukseni mukaan rakastavat lahjoja ja päivästä voi tulla täysi fiasko, jos minkäänmoista lahjaa ei lahjakääreisiin ole paketoituna tai äitiä ei muuten ole rakkaudella huomioitu. Niinpä ajattelin koota viime hetken ideat tähän postaukseen, josta voit saada vinkkiä äitienpäivän lahja- ja yllätyspulmiin. Mukaan mahtuu monta lahjaideaa laihallekin kukkarolle sekä tavarapaljouteen hukkuville äideille ihanat aineettomat lahjat.\nKerran vuodessa äiti on ansainnut hartaudella valmistetun aamiaisen. Sen sijaan, että eteen nostettaisiin vain mikropuuro ja kahvikuppi, kannattaa äitienpäivänä aamiaiseen pistää peliin hiukan lisäeforttia. Miten olisi englantilainen aamupala kananmunieen, pekoneineen, papuineen ja paistettuine sienineen? Vai olisiko teidän perheen äidin mieleen amerikkalaiset pannukakut kera tuoreiden marjojen ja reilun vaahterasiirappilorauksen? Tai miten olisi tuoreet bagelit täytettynä savulohella ja tuorejuustolla? Äitienpäivänä äidille katetaan juuri sellainen aamupala, joka saa äidin hihkumaan rakkaudesta hyvään ruokaan ja parhaaseen mahdolliseen starttiin päivälle.\nValmista päivällinen tai varaa pöytä ravintolaan\nKotikokki pyöräyttää äidin lempiruuat äitienpäivän päivälliseksi ja kattaa oman kodin ruokapöydän kauniiksi somistaen kattauksen kukin ja servetein. Toisaalta aivan yhtä ihanaa on viedä koko perhe valmiiseen pöytään lempiravintolaan ja vain nauttia yhteisestä ruokailuhetkestä ilman, että kenenkään tarvitsee säntäillä jääkaapin, lieden, uunin ja tiskipöydän välillä hiki hatussa laskeskellen ajoituksia, jotta kaikki valmistuu päivälliselle ajoissa ja mikään ei jää raa’aksi.\nJos äitienpäivälle osuu kaunis, aurinkoinen ja lämmin sää, pakkaa piknikherkut koriin ja lähtekää yhdessä nauttimaan ulkoilmasta. Viihtyisään paikkaan vaikkapa omenatarhaan, suosikkipuistoon, luontopolun varteen tai missä teidän perhe nyt sattuu viihtymäänkään, maahan levitetty paksu viltti ja viltille nostetut eväät saavat hymyn kenen tahansa huulille. Kilistelkää äidin kunniaksi kuohuviinillä ja herkutelkaa suupielet punaisena mansikoilla.\nNaiset rakastavat shoppailua ja vielä enemmän naiset rakastavat sitä, kun shoppailemaan ei tarvitse mennä yksin, vaan saa mukaan seuraa. Viekää äiti shoppailemaan ja antakaa käyttöön sopivaksi katsomanne budjetti. Kun kaupasta on löytynyt uusi, ihana paita tai vaikkapa hyvinistuvat housut, voi koko porukalla suunnata vielä shoppailun päätteeksi vaikka jädelle ja kahville.\nÄidin oma hetki –hemmottelupaketti\nOsta kauniiseen lahjapussukkaan äidille hemmottelupaketti äidin omaan, ihanaan hetkeen. Voisiko se sisältää vaikkapa jonkin äidin lukurepertuaariin sopivan kirjan, suklaata, salmiakkia ja hyvää teetä? Äidin oma hetki voisi olla myös lahjakortti kauneushoitoon, kampaajalle tai vaikka jalkahoitajalle.\nÄidit ovat tottuneet pyykkäämään muiden kalsarit, siivoamaan muiden sotkut ja tekemään muutenkin kotitöitä kyllästymiseen saakka. Jokainen äiti varmastikin rakastaisi lahjaa, jolla annettaisiin äidille lupa nostaa jalat ylös ja ottaa rennosti sillä välin, kun muu perhe siivoaa talon, siistii talven jäljiltä pihan kesäkuntoon tai pesee harmaaksi pölyyntyneet ikkunat.\nKylpyläloma olisi varmasti myös monen äidin mieleen. Jos ei varaa ole koko viikonlopun kylpylähotellilomaan erikoishoitoineen, löytyy kylpylöitä lähes joka kaupungista tai vähintään sitten siitä naapuripitäjästä, joten myös päivän mittainen kylpylävisiitti porealtaineen, saunoineen ja vaikkapa allasbaarissa tarjottuine jäätelöhetkineen koko perheen kesken saisi monen äidin onnelliseksi.\nKukkia ja äitienpäiväkortti\nÄidit tulevat onnelliseksi lasten itse askartelemista äitienpäiväkorteista ja jos ihanan kortin seuraksi on vielä hankittu kaunis kukkakimppu, on lahja onnistunut taatusti!\nTätä lahjaa arvostaisi varmasti monikin äiti, mutta etenkin ne äidit, jotka esimerkiksi välimatkan vuoksi näkevät aikuisia lapsiaan vain harvoin. Aikuiselta lapselta lahjaksi saatu yhteinen aika on varmasti parasta, mitä tällainen äiti voi saada. Yhteisen äiti-lapsipäivän ympärille voi sitten kehitellä ihan mitä vain; leffa kotisohvalla ja herkuttelu saavillisella popcorneita, päivällinen ravintolassa, kivan aktiviteetin harrastaminen yhdessä, shoppailupäivä tai ihan mitä vain tykkäätte yhdessä tehdä. Tärkeintä on yhdessä vietetty aika.\nÄitiyspakkaus lahjaksi maailmalle\nÄitiyspakkauksia on mahdollista lahjoittaa. Muutamalla kympillä voi ostaa samantapaisen äitiyspakkauksen, kuin mitä vauvaperheille Suomessa jaetaan, ja tuon pakkauksen voi lahjoittaa tuoreelle äidille kauas kehitysmaahan ja avittaa näin yksi pieni vastasyntynyt vauva paremman elämän alkuun. Lahjoituksen voi tehdä vaikkapa oman äidin nimissä ja näin antaa omalle äidille lahjaksi hyvää mieltä.\nIhanaa tulevaa äitienpäivää jokaiselle äidille, erityisesti omalle äidilleni! ❤\nKategoriatElämä, Perhe AvainsanatÄitienpäivä, Äitiys, Hyvää äitienpäivää, Juhla, lahja, Lahjaideat, Lahjavinkki, Vanhemmuus\nEdellinen artikkeliEdellinen Aikatauluakrobatiaa ja tetristä muistuttava kalenteri\nSeuraava artikkeliSeuraava Arjen ruokapelastajat: 3x nopeat pastat


170x90x83 cm Replay kng\nVerhoilukankaana Replay/fresh kankaalla joko yksivärisenä tai kuviollisena. Saatavana myös muilla kankailla ota silloin yhteyttä asiakaspalveluumme, Lisätilauksesta sivun alareunasta tilattavissa koristetyyny toimitetaan samalla kankaalla kuin sohvakin jos toisin halutaan ilmoita siitä kassassa viestikentässä. Toimitetaan koottuna ja ainostaan selkänoja tyynyt täytyy kääntää paikoilleen ja kiinnittää jalat.\nReplay/Fresh :Saatavana yksivärisenä tai kaksivärisenä siten että runko yksivärinen ja selkänoja kuviollinen.\n1390.00 € 1640.00 €\nValitse Replay/Fresh Kankaan väri - kaksivärisenä - Replay 43/Fresh 108 Replay 140/Fresh 15 - Yksivärisenä - Replay 43 Fresh 108 Replay 140 Fresh 15


Diginatiiveista, sukupolvista ja lukutaidosta | DigiKehittäjäopettaja\n← Sote, reformi ja digitalisaatio\nVerkkoaineistot opetuksessa →\nDiginatiiveista, sukupolvista ja lukutaidosta\nJulkaistu kesäkuu 9, 2017\tby riina2017\nDiginatiivi – mikä hämmentävä sana. Tiedättehän, se sukupolvi, joka oppii painelemaan kosketusnäyttöä ennen kuin osaa puhua, joka on tottunut katsomaan tv-sarjansa netistä television sijaan ja joka lähettää luontevammin ääniviestin pikaviestisovelluksessa kuin soittaa perinteisen puhelun. Minun mielestäni ihmisten luokittelu ja oletusten tekeminen mekaanisesti syntymävuoden perusteella on kuitenkin aina tuntunut jotenkin hämmentävältä ja väärältä. Palaan syihin kohta.\nAmerikkalainen Mark Prensky toi termin diginatiivi (digital native) suuren yleisön tietoisuuteen artikkelissaan Digital Natives, Digital Immigrants vuonna 2001. Artikkelissaan Prensky määrittelee diginatiivit sukupolveksi, joka on tottunut käyttämään aivan pienestä pitäen kaikkia laitteita tietokoneista videokameroihin ja joka käyttää enemmän aikaa videopelaamiseen kuin lukemiseen. Diginatiivit osaavat käyttää tekniikkaa ikään kuin luonnostaan siinä missä vanhemmat sukupolvet joutuvat näkemään vaivaa opetellakseen saman. Näihin aiempiin sukupolviin Prensky viittaa termillä digital immigrants (vapaasti suomennettuna digitaaliset maahanmuuttajat): ihmiset, jotka soittavat kysyäkseen, tuliko sähköposti perille, tai pyytävät kollegan viereisestä huoneesta katsomaan hauskaa nettisivua omalta näytöltään linkin lähettämisen sijaan. Noh, tietänette tyypin. Prensky ei kuitenkaan väitä, etteikö diginatiivien sukupolvi tarvitsisi opetusta ja ohjausta: hän vain painottaa, että diginatiivien tapa jäsentää tietoa ja maailmaa on erilainen kuin aiempien sukupolvien, ja opettajien on hyväksyttävä se sekä muutettava omia opetusmetodeitaan, mikäli aikovat saada nuoren yleisönsä oppimaan.\nPrensky kirjoitti kuuluisan artikkelinsa vuonna 2001 eli 16 vuotta sitten. Silti Prenskyn – osin väärin luetuillakin – näkemyksillä perustellaan edelleen yhtä ja toista. Olen kuullut termin diginatiivi monen kouluttajan, konsultin, opettajan ja poliitikon suusta edelleen aivan lähikuukausina. Usein sana kaivetaan esiin, kun pohditaan opettajan muuttuvaa roolia luokkahuoneessa (”monestihan oppilas on opettajaansa taitavampi”) tai perustellaan vaikkapa lähiopetuksesta leikkaamista (”tälle sukupolvelle netissä opiskeleminen on kaikkein luontevinta”).\nTermi diginatiivi huvittaa ja hämmentää minua varmasti myös siksi, että me 1980-luvulla syntyneet olemme joidenkin määritelmien mukaan myös diginatiiveja. On totta, että kuten suuri osa omasta ikäluokastani, minäkin olen pelannut jo lapsuudessa ensimmäiset tietokonepelini ja vaikkapa sosiaalinen media on niin erottamaton osa sosiaalista elämääni, että puhelin on usein kädessäni aamulla ensimmäiseksi ja illalla viimeiseksi. Myös jonkin uuden sovelluksen tai ohjelman haltuunotto käy yleensä vaivattomasti. Olen kuitenkin soittanut varhaislapsuuteni puhelut pyörittämällä lankapuhelimen numerokiekkoa ja ensimmäisen oman puhelimenkin sain vasta yläasteella, joten oppilaamme sekä minun sukupolveni lapset kasvavat vielä enemmän tekniikan ympäröimänä kuin me eli heidän vanhempansa ja opettajansa. Silti en näe sukupolvien välissä mitään digikuilua.\nNyt opettajainhuoneissa on jo minua yli kymmenen vuotta nuorempia kollegoita, joista monella on huikeaa osaamista monesta aiheesta, mutta toiset taas eivät ole esimerkiksi koskaan käyttäneet sosiaalista mediaa, vaikka suurin osa ikätovereista niin tekeekin. Joku minua vanhempi kollega taas tuskailee edelleen sähköpostin kaltaisten perusasioiden kanssa, kuten Prenskyn artikkelin ”digitaaliset maahanmuuttajat”, mutta joku toinen minua 25 vuotta vanhempi opettaja taas tietää vaikkapa kuvankäsittelystä tai ohjelmoinnista aivan valtavasti minua enemmän. Opettajan taito- ja innostustasoa ei mitenkään pysty päättelemään syntymävuodesta, joten en ymmärrä, miksi ajattelisimme näin myöskään oppilaista.\nReijo Kupiainen (2013) on tiivistänyt hyvin diginatiivikäsitteeseen liittyvän kritiikin ja ongelmat. Tiivistettynä voisi sanoa, että ei ole itsestäänselvyys, että ns. diginatiivisukupolveen syntynyt ja digikulttuurin monipuoliseen kulutukseen kasvanut päätyisi automaattisesti myös mediasisältöjen osaajaksi ja tuottajaksi – varsinkaan ilman asiantuntevaa opetusta. On eri asia kuluttaa luontevasti kuin osata tuottaa sisältöjä.\nNuorehkona opettajana olen välillä hupaisassa kaksoisagentin roolissa. Toisaalta diginatiiviuskoisten mukaan osaan kaiken syntymävuoteni perusteella luonnostani – tai vähintäänkin opin kaiken vaivattomasti. Toisaalta välillä tuntuu esimerkiksi uutisoinnin ja mielipidekirjoitusten perusteella, että ammattini puolesta edustan jotain esihistoriallista muumiota, joka saarnaa kateederiltaan karttakeppi kädessä ja näyttää piirtoheittimeltä hieroglyfejä ja riimukirjaimia eikä ole koskaan poistunut pölyisestä luokkahuoneestaan. Totuus on varmasti jossain siellä välissä.\nPrenskyn artikkelin julkaisemisesta kulunut 16 vuotta on pitkä aika, mutta ei ehkä kuitenkaan niin pitkä kuin äkkiseltään ajattelisi. Puhelinmallit, tietokoneohjelmat ja sovellukset ovat toki matkan varrella muuttuneet moneen kertaan, mutta koulun tai opettajan ei ole edelleenkään syytä ryhtyä miksikään help deskiksi tai käytönopastajaksi. Se olisikin tuhoon tuomittu kilpajuoksu aikaa vastaan, sillä tekniikka vanhenee nopeasti. Moni perusasia opetustyössä on kuitenkin säilynyt samana, eikä tekniikan luontainen läsnäolo edelleenkään tee kenestäkään automaattisesti mestaria sisältöasioissa. Lapsi tarvitsee edelleen vanhempiensa apua vaikkapa oikean ja väärän omaksumiseen, olkoon kyse sitten reaalimaailman leikkipuistossa tai netissä tapahtuneista tilanteista. Aivan samoin oppilas tarvitsee opettajansa apua omaksuakseen tarvittavat taidot esimerkiksi olennaisen erottamiseen epäolennaisesta tai faktan erottamiseen valheesta.\nAjatellaanpa hetki vielä lukutaitoa, jota ilman mielestäni ei tätä(kään) asiaa voi lähestyä. Toivoisin, että lukutaidon merkitys välttämättömänä taitona myös digimaailmassa tiedostettaisiin vielä nykyistä paremmin myös päättäjätasolla. Ministereitä ja virkamiehiä huolestuttaa erityisesti monen nuoren kadoksissa oleva opiskelumotivaatio, jota yritetään herätellä esimerkiksi digitalisaation ja valinnaisuuden lisäämisen kautta. Samaan aikaan kuitenkin esimerkiksi lukutaitoa mittaavan äidinkielen ja kirjallisuuden ylioppilaskokeen laajuutta ollaan kaventamassa puoleen nykyisestä. Samoin lukemista ja luetun ymmärtämistä vaativien reaaliaineiden painoarvoa kevennetään jatkuvasti. Tämä tuntuu ristiriitaiselta. Uskon myös, että koulumotivaatioon tai sen puutteeseen hyvinkin olennaisesti vaikuttavat syyt saattavat usein löytyä ihan muualta kuin koulurakennuksen sisältä: Pisa 2015 –tuloksissa ilmennyt sosioekonomisen taustan kasvussa oleva vaikutus oppimistuloksiin, alueelliset erot koulujen välillä sekä monissa tutkimuksissa esiin tuodut nuorten mielenterveysongelmat ja avun saamisen vaikeus ovat jääneet mielestäni uudistuspuheessa huolestuttavan vähälle huomiolle. Meille ruohonjuuritasolla eli kouluissa työskenteleville nämä asiat näkyvät joka päivä.\nMinun mielestäni keskittymällä laitteiden ja ohjelmien hallintaan niin päätöksenteossa kuin opetuksen sisältöjä suunniteltaessakin käännetään katse pois olennaisesta. Oman empiirisen ja täysin subjektiivisen, tieteellistä tarkastelua kestämättömän mutu-tutkimukseni eli reilun kymmenen vuoden opetuskokemukseni perusteella erot oppilaiden ja opiskelijoiden välillä nimenomaan mediasisältöjen osaajina ja tuottajina ovat ikäluokkien sisällä todella suuret ja kasvavat koko ajan. Ikäluokkansa huiput tunnistavat vaivatta kaikenlaisia tekstilajeja, tuottavat vaivatta niin pakinan kuin tiedotteen ja ymmärtävät helposti lukemansa sekä osaavat myös tarkastella sitä kriittisesti. Monesti samat opiskelijat vieläpä kuvaavat vapaa-ajallaan huikeita lyhytelokuvia, ottavat ja käsittelevät ammattimaisia kuvia Instagram-tililleen, ylläpitävät suosittua YouTube-kanavaa ja pyörittävät sen oheistuotebisnestä tai koodaavat jonkun it-firman palkkalistoilla.\nToisessa ääripäässä ovat ne juuri ja juuri lukutaitoiset, joille jo puolen sivun mittaisen tekstin lukeminen aiheuttaa suunnattomia vaikeuksia. Kun pääsee loppuun, alkuosa on jo haihtunut mielestä. Itsensä ilmaisu ja tekstin tuottaminen ymmärrettävällä yleiskielellä tai edes kokonaisin lausein tuntuu ylitsepääsemättömältä. Oman kokemukseni mukaan molempien sukupuolten edustajia löytyy molemmista ryhmistä, ja myös monella pojalla on erinomainen lukutaito ja tekstin tuottamisen valmiudet. Mutta kuten julkisessa keskustelussa on todettu ja uusimmissa Pisa-tuloksissakin havaittu, jälkimmäisestä ryhmästä löytyy poikia tyttöjä enemmän. Tuntuu, että sekä hyvä- että huono-osaisuudella on taipumus kasaantua. Diginatiivihehkutus hämärtää toisinaan tosiasioita. Nämä ”lähes lukutaidottomat” eivät suinkaan ole aina (lue: juuri koskaan) vaikkapa erinomaisia nettipelaajia tai ohjelmoijia, vaan usein lukutaidon lisäksi myös ihan perustaidot sekä ennen kaikkea halu oppia puuttuvat. Siinä tilanteessa, jos koskaan, mielestäni korostuu opettajan rooli: ohjaajana, opastajana, kannustajana tai kasvattajana tilanteen mukaan. Joskus toki myös kriisityöntekijänä tai ihan vaan juttukaverina.\nJokainen osaa selailla nettiä, kuunnella musiikkia ja pelata, mutta opettaja voi tarjota työkaluja esimerkiksi siihen, mitä saa tai kannattaa kirjoittaa toisesta ihmisestä ja miten erottaa vaikkapa valeuutisen aidosta. Taitava mediasisältöjen kuluttaja voi kasvaa taitavaksi osaajaksi, kunhan saa tarvitsemaansa apua, tukea ja kannustusta. Kaikkien ei todellakaan tarvitse osata esimerkiksi koodata, mutta ymmärtävän lukemisen taidon lisäksi vaikkapa nettikirjoitteluun liittyvä lainsäädäntö sekä lähdekritiikki ovat nykymaailmassa suorastaan eloonjäämistaitoja. Niiden omaksumisessa opettaja voi auttaa – myös puhelimet käsissä syntyneiden sukupolvea.\nKupiainen, Reijo 2013: Diginatiivit ja käyttäjälähtöinen kulttuuri. Widerscreen 1/2013. http://widerscreen.fi/numerot/2013-1/diginatiivit/ (viitattu 7.6.2017)\nPisa 2015: Suomalaisnuoret edelleen huipulla pudotuksesta huolimatta. Opetusministeriön tiedote. http://minedu.fi/artikkeli/-/asset_publisher/pisa-2015-suomalaisnuoret-edelleen-huipulla-pudotuksesta-huolimatta (7.6.2017)\nPrensky, Mark 2001: Digital Natives, Digital Immigrants. http://www.marcprensky.com/writing/Prensky%20-%20Digital%20Natives,%20Digital%20Immigrants%20-%20Part1.pdf (7.6.2017)\nVallinkoski, Anu 2017: Mikä ihmeen diginatiivi? Yliopisto-lehti 2/17. https://www.helsinki.fi/fi/uutiset/mika-ihmeen-diginatiivi-0 (7.6.2017)\nYksi vastaus artikkeliin: Diginatiiveista, sukupolvista ja lukutaidosta\nkesäkuu 21, 2017 13:24\nHyvä ja perusteltu kommentti keskusteluun diginatiiviudesta! Tykkäsin hyvästä työstä. Toivottavasti ei jää kesän jalkoihin.


Kevään 2016 näyttelyt – Valokuvakeskus Nykyaika\nKevään 2016 näyttelyt\nKevään 2016 näyttelyt ovat:\nLasse Lecklin: Adventtoppen, sarjasta Covering, 2014.\nTammikuussa avataan Nykyajan kellarikerroksen näyttelytilat: sekä katutason että kellarin gallerissa on esillä helsinkiläisen valokuvaaja Lasse Lecklinin (s. 1982) Expedition, joissa tutkimusmatkaillaan pohjoisen arktisille alueille. Hän kuvasi näyttelyn teokset kahden vuoden aikana Suomen ja Norjan Lapissa sekä Huippuvuorilla. Valokuvasarjojen ja videoteosten kantava teema on ihmisen ja luonnon suhde. Ihmisellä on tarve mitata ja tutkia, ihailla ja ymmärtää luontoa. Leckliniä kiinnostavat ihmisen jäljet luonnossa ja ihmisen toiminnan vaikutus ympäristöön.\nSanna Krook: Lyyli. 2014\nSanna Krook ja Ulla-Maija Louhela: Lähiötarinoita\n6. − 28.2.2016\nHelmikuussa paneudutaan asumiseen ja sen yhteiskunnallisiin kysymyksiin kahdessa näyttelyssä:\nKatutason galleriassa valokuvaaja Sanna Krookin ja KM, tutkija Ulla-Maija Louhelan näyttelyssä yhdistyy valokuvataide, sanataide ja tieteellinen tutkimus. Lähiötarinoita-näyttely koostuu oululaisen Kaukovainion metsälähiön asukkaiden muotokuvista sekä ihmisten tarinoista elämästään lähiössä. Näyttely kuvaa ihmisiä ja arkea 1960-luvulla rakennetussa lähiössä, joka voisi olla missä tahansa.\nLauri Eriksson: Tero. 2015\nKellarigalleriassa Lauri Eriksson (s. 1965) pohtii hyvän elämän lähtökohtaa: asunnon ja kodin käsitettä. Mikä on tie syrjäytymiseen? Suomessa on yli 7500 asunnotonta, heistä 90% yksinäisiä miehiä. Asunnottomien ja sitä kautta syrjäytyneiden ryhmä ei ole homogeeninen vaan taustat ja\nsyyt ovat moninaiset. Eriksson esittelee näyttelyssään 22 miestä, joiden taustalta löytyy\nAntti Haapio, Petri Ihanus ja Sampo Rautamaa: Kolme askelta arjesta\nAmi Hyvärinen ja Heikki Mäntymaa: Penkki\n5. − 27.3.2016\nMaaliskuussa nähtävillä on viiden tamperelaisen teoksia:\nKolme askelta arjesta -ryhmänäyttelyssä tekijät lähestyvät arjen olemusta kolmesta eri näkökulmasta.\nAntti Haapio (s. 1964) käyttää sarjallista esitystapaa, samasta aiheesta eri hetkinä otetut dokumentaariset valokuvat korostavat toistojen merkitystä arjessa. Petri Ihanus (s. 1961) on tiivistänyt arkisesta ympäristöstä visuaalisia yksityiskohtia abstraktiin muotoon. Sampo Rautamaa (s. 1963) kuvaa arkielämää pilke silmäkulmassaan. Usein lehtikuvan ollessa liiankin dokumentaarinen, se edellinen tai myöhempi ruutu on tunnelataukseltaan intensiivisempi ja aidompi.\nAimo Hyvärinen: Penkki (videoclip)\nKellarissa on esillä Aimo Hyvärisen ja Heikki Mäntymaan videoperformanssi Penkki. Se on kuvaus kohtaamisista: taiteen, ihmisten ja tilanteiden. Samalla se on kuvaus erään taiteilijan maailmasta ja tekemisen lähtökohdista. ”Elämä kokenut penkki on minulle milloin lohtu, milloin ilo, itku, ikävä. Vaikka elämä erehdyttää, penkki ei jätä eikä petä. Olen ollut penkkini kanssa niin museoissa,\ngallerioissa, katoilla ja kaduilla, kirkoissa ja kulkuvälineissä esiintymässä”, Heikki Mäntymaa kertoo videoperformanssista.Käsikirjoitus Hyvärinen ja Mäntymaa, videototeutus Hyvärinen, leikkaus Irma Silvennoinen.\nINTAC: Desire – kaksiteräinen miekka\n2.4. − 30.4.2016\nHuhtikuussa maailma tulee Nykyaikaan: INTAC (International Art Collaborations) on nuorten taiteilijoiden ja taidealan opiskelijoiden yhteenliittymä, jossa tekijät työskentelevät netin välityksellä Tampereella, Soulissa (Etelä-Korea), Torontossa (Kanada), Berliinissä (Saksa), Osakassa (Japani) ja Ahmedabadissa (Intia). Desire – kaksiteräinen miekka on matka, joka vie katsojaa läpi ihmismielen syvimpiä mutkia. Ryhmänäyttely muodostuu erilaisten maailmankatsomusten kohtaamisesta.\nPekka Elomaa ja Lyhdyn työryhmä: Pertti. 2014\nPekka Elomaa ja Lyhdyn työryhmä: Jokamiesluokka\n7.5. − 5.6.2016\nValokuvaan ja liikkuviin muotokuviin perustuva toukokuun näyttelymme vie meidät ihmisenä olemisen ytimeen. Pekka Elomaa ja Lyhdyn työryhmä kuvaavat toisiaan menneisyyden hengessä. He haluavat vangita omiin valokuviinsa renessanssitaiteen ajattomuutta ja voimakkaan läsnäolon tuntua. Näyttelyn teokset ovat syntyneet työpajassa, jota valokuvaaja Pekka Elomaa on vetänyt Helsingin lyhytaikaiskoti ja työpaja Lyhdyssä vuodesta 2001. Vuosien varrella pajalaiset ovat vaihtuneet, mutta äijävaltaisen porukan ydin on pysynyt kasassa yli kymmenen vuotta. Näyttely koostuu Lyhty ry:n kehitysvammaisten aikuisten valokuvatyöpajoissa kuvatuista muotokuvista ja videoista. Tampereella esillä olevaa materiaalia ovat olleet työstämässä valokuvaaja Pekka Elomaan lisäksi Otto Jahnukainen, Olli-Pekka Lappinen, Emma Liekari, Jussi Ratia, Antero Smedberg, Niila Suoranta ja Pekka Valle.\nMartti Jämsä: Kivi\nMartti Jämsä: N:o 1-6\nLaurene Bois-Mariage: ReCOLLAGES\n11.6. − 3.7.2016\nNykyajan kesäkuu on perinteisen valokuvauksen ja digitaalisen kuvamaailmaan rinnakkaiseloa kahdessa eri kerroksessa.\nKatutasossa nähdään Martti Jämsän omista valokuvista, polaroideista, löytämistään negatiiveista ja kuvista koostamiaan kuuden kuvan sarjoja. N:o 1-6 on läpileikkaus taiteilijan perinteisessä pimiössä kehittämistä mustavalkoisista valokuvista. Esillä on sarjoja Jämsän kuvasalkuista ja valokuvakirjoista, muun muassa Niin kauan kun riittää (1980), Kesä (2004), Sydän ja Luoti (2014) ja Snap Shot (2014).\nKellarissa esillä on ranskalaisen taiteilijan Laurene Bois-Mariagen ReCOLLAGES. koostuu 70 tietokoneen näytöllä\nLaurene Bois-Mariage: ReCOLLAGES #s2. 2016\navoinna olevista ikkunoista otetuista kuvakaappauksista, jotka on järjestetty tunnettujen modernististen ja postimodernististen kollaasien ja valokuvakollaasien tapaan. Inspiraationa toimivat esimerkiksi R.Hausmannin, H.Höchin, F.Vobeckyn tai M. Roslerin työt. Kollaasi [ranskan coller] on eräänlainen haltuunotto ja ReCOLLAGES sen digitaalinen ilmentymä, joka ilmentää internetlähteiden monimuotoisuutta. ReCOLLAGES myös kyseenalaistaa rajankäynnin ammattilaisten, taiteilijoiden ja amatöörien tuotantojen välillä; sekä näkee yhteyden kuvien saatavuuden helpottumisen ja oikeudellisten rajoitusten lisääntymisen välillä.\nNykyajassa järjestetään myös kuukausittain näyttelyihin liittyvää oheisohjelmaa, taiteilijatapaamisia, luentoja ja työpajoja. Tarkemmat tiedot päivittyvät Tapahtumat-sivuille\nAvoinna ma-pe 12-18, la-su 12-16 (suljettu näyttelyvaihtoviikoilla)


CNC-koneistaja, Isokyrö - Työnhakijat\nKasvava isokyröläinen yritys ja tykätty työpaikka hakee vahvistusta! Yrittäjä Jari Viertola perusti Nortech Metal Oy:n vuonna 1996 omaan autotalliinsa, jonka jälkeen yritys on kasvanut vuosi vuodelta ja on nykyään Kyrönmaan alueen yksi merkittävimmistä työnantajista.\nMonipuolisen koneistusalan yrityksen merkittäviä kilpailukeinoja ovat asiakasyrityksille toimitettavien osien tasainen laatu, mittatarkkuus ja häiriöttömät toimitukset. Nortech Metalilla työstetään kaikenlaisia materiaaleja, esimerkiksi valurautaa, alumiinia, muovia ja värillisiä metalleja.\nEtsimme Isoonkyröön Nortech Metal Oy.lle ammattitaitoista CNC-koneistajaa toistaiseksi voimassa olevaan työsuhteeseen. Työsuhde solmitaan työntekijän ja Nortech Metallin välille.\nTällä hetkellä Nortechilla on työntekijöitä Kyrönmaan alueen lisäksi mm. Seinäjoelta, Vaasasta ja Lapualta, joten älä pelkää hakea työpaikkaa kauempaakaan.\nLöytyykö sinulta jo vuosien kokemus koneistuksen parissa työskentelystä ja etsit kenties uusia haasteita työelämään? Nyt on loistava mahdollisuus hakeutua töihin nykyaikaiseen konepajaan, jossa on moderni konekanta ja panostetaan yhteiseen tulevaisuuteen asiakkaiden sekä työntekijöiden kanssa.\n– Aikaisemman työkokemuksen CNC-koneistajan työtehtävistä (10vuotta)\n– Alan koulutuksen\n– Kyvyn itsenäiseen työskentelyyn\n– Kuvienlukutaidon ja kokemuksen asetusten teosta\n– Kokemuksen Fanuc-ohjelmoinnista\n– Motivaation ja positiivisen asenteen työntekoa kohtaan\n– Toistaiseksi voimassa olevan työsuhteen arvostetulla asiakkaallamme\n– Nykyaikaset työskentelytilat ja laitteet\n– Mukavan ja innostavan työporukan\n– Kilpailukykyisen palkkauksen lisäetuineen\nLisää tietoa löydät yrityksestä osoitteesta https://nortech.fi/\nHaastattelut aloitamme toimistollamme jo hakuaikana ja paikat täytetään heti sopivan henkilön löydyttyä, joten jätä hakemuksesi järjestelmäämme jo tänään. Liitäthän hakemukseesi CV.n ja palkkatoiveen.\nCNC-koneistaja, Go On Vaasa, Pohjanmaa, Isokyrö\nHakuaika: 14.1.2020 – 31.1.2020


LUMILAUTAILU: PYSY TERVEENä KUNTOON - KUNTO - 2021\nTalvella lumisiin rinteisiin ja rinteisiin vedetään yli kuusi miljoonaa saksalaista hiihtäjää ja lumilautailijaa. Mutta monet lumilautailumatkat päättyvät sairaalaan laakson aseman sijaan. Siksi sinun pitäisi valmistautua varhain tulevaan lumilautailukauteen, mieluiten syksyllä. Kuka on erityisen vaarassa ja miten ryhdytään varotoimiin? Se voidaan vähentää yksinkertaiseksi nimittäjäksi: ne, jotka eivät ole terveitä, eivät saa mennä lumilautailuun.\nLumilautailu vaatii fyysistä kuntoa\nJopa kylmä tai flunssa voi tuoda lumilautailijoille, jotka eivät ole akklimatoituneet, rinteissä, joiden korkeus on 1800 metriä. Myös antibiooteilla hoidettujen ihmisten tulee olla varovaisia ja tutkia huolellisesti pakkausseloste. Joidenkin valmisteiden ansiosta valoherkkyys kasvaa ja tulos voi olla tuskallinen auringonpolttama lumilautailun jälkeen.\nRaudanpuute voi myös aiheuttaa lumilautailijoiden pyörimisen rinteille. Koska urheilijoilla ja naisilla on usein yksi lisääntynyt rautan kysyntä, joita ei voida tasapainottaa yksin ruoan kanssa. Syynä usein huomaamatta olevaan raudanpuutteeseen naisilla on kuukausittainen verenmenetys. Urheilijat tarvitsevat sitä vastoin paljon rautaa veressä, jotta ne voisivat siirtyä lihakseen.\nSiksi ne, jotka eivät kykene täyttämään ravitsemuksellisia tarpeitaan, ajattelevat rauta-lisäainetta, joka sisältää kätevästi C-vitamiinia tai joka sisältää C-vitamiinia sisältävän juoman. Tämä parantaa raudan imeytymistä ja tukee samalla immuunijärjestelmää taistelussa talvi-bakteereita vastaan.\nRakenna kunnossa jo syksyllä\nLumilautailijoiden pitäisi olla syksyllä Kunto ja lihasvoima Harjoittelu - esimerkiksi lenkkeily, pyöräily tai klassinen hiihtokoulu.\ntärkeää: Älä pääse laudalle heti kun tulet lumilautailualueelle. mukauttaa ilmanalaan on välttämätöntä keholle, joten se ei äkillisesti anna sinulle väsymystä lumilautailussa. Jopa toisena päivänä sinun ei pitäisi uskaltaa liian korkealle. Koska jopa terveille ihmisille, se voi olla vaarallista 3000 metrin korkeudessa, koska sydämen ja verenkierron täytyy ensin tottua ohuelle ilmalle.\nMinus 20 astetta on suojattava myös jäätymiseltä. Rasvaiset voiteet Ihon suojaus, mahdollisesti neopreeni-naamarit ja silkkikäsineet lumilautakäsineiden alla voivat auttaa tässä.\nJa tietenkin, tietenkin alkoholilla ei ole enää tehtävää lumilautailussa kuin tiellä. Alkoholi laajentaa verisuonia ja mahdollistaa kehon jäähtyä nopeammin, mutta ennen kaikkea se on usein syynä putoamiseen ja onnettomuuksiin, kun lumilautailu: Jo hieman humalassa on taipumus ajaa tavallista nopeammin ja aliarvioida vaarat. Siksi: Pysy poissa alkoholista lumilautailun aikana!\nVideo: Ylös ja Alas eli tarina erään diabeetikon mäenlaskusta (Syyskuu 2021).


tekijä Laila Pullinen (1933 - )\nteos Arktinen Afrodite\nkartalla Didrichsenin taidemuseo, Veistospuisto, etupiha, Kuusisaari.\nArktinen Afrodite -teos synnyttää intohimoisen kamppailun tunnun. Siinä rosoiset ja aaltoilevat muodot muuttuvat kiiltävän hulmuavaksi muodoksi. Hahmo tuo mieleen myös lentävän Nike jumalattaren.\nLaila Pullinen työskenteli 60-luvulla Italiassa ja kehitti siellä omintakeisen tyylinsä. Pronssi-levystä tuli hänen materiaalinsa. Käsiteltynä ja taivuteltuna se taipuu veistokselliseen muotoon, hulmuten kuin kangas tuulessa, jota siihen kietoutunut hahmomainen olento pitelee. Lassi Nummi on todennut, että Laila Pullista pitäisi nimittää multifiguratiiviseksi taiteilijaksi, koska veistokset ovat monitulkintaisia ja eri teemat, muoto- ja figuuriaiheet hahmottuvat rinnakkain ja sisäkkäin. Usein Pullinen myös yhdistelee materiaaleja esim. puuta tai eri kivilajeja sekä pronssia.\nPullinen kuvaa ihmisen henkistä tilaa ja sielua, oleellista on liike tai tapahtuma ei fyysinen yhdennäköisyys. Yksi hänen tutkimista teemoista on naiseus. Hän myös rinnastaa teoksiaan antiikkiin ja renesanssiin, ja tutkii tämän kautta mitä naiseuden käsitteelle on tapahtunut historian kuluessa.Teoksen mitat ovat 212x122cm ja materiaali on pronssi.\nArktinen Afrodite -teos kuten veistospuiston muutkin teokset - kuuluvat Didrichsenin taidemuseon omiin kokoelmiin.\nDidrichsenin taidemuseon remontin aikana 2013-2014 veistospuisto oli suljettu yleisöltä. Osa veistoksista oli esillä mm. Villa Gyllenbergin etupihalla tai Akseli Gallen-Kallelan museossa Tarvaspäässä.


Tulosta sivu - Aprilia SR50 2006 piaggiomoottorin öljypumpun testaus\nMerkkikohtainen moposkootterikeskustelu => Aprilia / Derbi / Gilera / Piaggio / Vespa => Aiheen aloitti: mopotinx3 - 12.02.20 - klo:10:03\nOtsikko: Aprilia SR50 2006 piaggiomoottorin öljypumpun testaus\nKirjoitti: mopotinx3 - 12.02.20 - klo:10:03\nOtsikko: Vs: Aprilia SR50 2006 piaggiomoottorin öljypumpun testaus\nKirjoitti: Sepi6 - 12.02.20 - klo:10:44\nKirjoitti: konenikkari - 12.02.20 - klo:11:32\nKirjoitti: Sepi6 - 12.02.20 - klo:11:57\nKirjoitti: konenikkari - 12.02.20 - klo:12:22\nKirjoitti: Palosella - 12.02.20 - klo:13:39\nKirjoitti: mopotinx3 - 13.02.20 - klo:21:24\nKirjoitti: mopotinx3 - 15.02.20 - klo:09:13\nKääk, tietenkin unohtui se laatikko, jossa oli uusi pumppu.Bensaa, öljyä, sähköliittimiä, letkuklemmareita, ja abikopihdit ym oli kassissa. Ei kun tänään uudemman kerran asennusreissulle. :) Öljysäiliö oli aivan täynnä, joten voi olla, että pumppu on toiminut edellisellä omistajalla. Ohkä otan vielä tuliterän puristusmittarin följyyn, niin saa tarkistettua senkin asian.\nKirjoitti: mopotinx3 - 15.02.20 - klo:19:07\nKirjoitti: konenikkari - 16.02.20 - klo:09:11\nKirjoitti: mopotinx3 - 16.02.20 - klo:10:25\nVoihan tuota ilmakompressorin ostoa harkita, kun bensapumppu tuli maksamaan vain 40€ tarvikkeineen. Se hyrrää nyt nätisti ja sammuu aika nopeasti virran päälle laiton jälkeen. Se vanha bensapumppu piti hirveää myökkää. Onhan kevääseeen vielä aikaa, Satasen mopoon ei kuitenkaan viitsi laittaa mahdottomasti. Continental Renkaat tilasin jo, maksoi melkein mopon hinnan :) Kompressorin letku pitää ainakin uusia, kun oli halkeamia molemmissa päissä. Sininen liitin voi olla joku varapiuha, löysin netistä korjaamokirjan, jossa on värikuvia, mutta yhtään sinistä liitintä ei näkynyt. Tulipahan selväksi, että tämä on virallisesti IE361, Aprilian oma Minarelli kone on IE50.\nKirjoitti: Coastside - 16.02.20 - klo:11:45\nKirjoitti: Sepi6 - 17.02.20 - klo:08:18\nKirjoitti: mopotinx3 - 17.02.20 - klo:10:47\nLaitan uuden aiheen tästä rojektista, kun säätö on edennyt ja kone taas käy. Kiitokset kommenteista. En viitsi alkaa leikkiä ilmakompressorin kanssa, kun ei se puhaltanut hitustakaan. Vika on ymmärrettävissä, kun on 30000 km mittarissa ja kompressorin mäntä on jynssännyt saman matkan. Seuraavaksi tietenkin ruiskusuutin olisi ollut epäkunnossa, joten palaan 2-t tekniikan juurille, kaasutinmopoon. Tulee oikein dellorto, jossa vaijeriryyppy. Nyt loppuu sähköryypyn kanssa ropaaminen. :D\nKirjoitti: konenikkari - 17.02.20 - klo:12:32\nKirjoitti: mopotinx3 - 17.02.20 - klo:19:33\nKiitos tiedosta, nyt saan rauhan, kun tiedän, että se on sen ruiskuminarellin öljypumpun johto, jota ei tässä Piaggiossa tarvita. :)\nKirjoitti: konenikkari - 17.02.20 - klo:19:54\nMinarellissäkin on mekaaninen pumppu, morinissa ei ole ;D


MISTÄ KULTAINEN NOUTAJA? - Noutajakoirat - Suomi24 Keskustelut\nMISTÄ KULTAINEN NOUTAJA?\nAsumme mikkelin seudulla ja mielemme tekisi kauheasti mieli kultaista noutajaa. Tietääkö kukaan mistä voi ostaa kultaisen noutajan täältä päin? Minkä hintaisia kultaiset noutajat ovat? Tarkoituksena ei olisi ostaa näyttelykoiraa, vaan ihan kotikoira.\nKultsit maksaa(jos rekisterissä)n.600-1000e. Jos ei ole rekisteröity niin 400e ylöspäin.\nKultaiset noutajan saa jos on silmä kovana!Ei ne maksa kuin 100-600e.Tsemppiä!\n... ja mistäköhän sellaisia 100- 600 euron kultaisia noutajia saa? GR:n pentuvälitys-sivujen pennut 800-1000 euroa.\nTerveiden ja tutkittujen vanhempien pentu maksaa tuon hiukka vajaa 1000euroa.\nÄlä hyvä ihminen ota halpispentua - se maksaa eläinlääkärikuluissa loppujen lopuksi kuitenkin enemmän kuin vastuulliselta (kotimaiselta) kasvattajalta ostettu pentu. Syy halpaan hintaan on yleensä huono laatu, valitettavasti.\nKennelliiton sivuilta löytyy opastusta pennun hankintaan, ja tietoa siitä miksi ei pidä ostaa paperitonta "rotukoiraa".\nPaperittomiahan nuo 100-400 maksavat taitavat olla - eikä sellainen ole mitään rotua. Ei ole olemassa "paperitonta kultaista noutajaa." Paperiton koira on aina sekarotuiseen rinnastettavissa, eikä paperitonta voi sanoa jonkin rotuiseksi, sillä mitään takeita ei koiran taustoista ole. Eli maksat sekarotuisesta tuon summan.\nNo mikäs siinä jos haluaa sekarotuisen ;) maksoin minäkin seropistani 85 euroa. ;)\nNuo kennelien hinnat tosiaan on aika samalla tasolla.\nMites on saako tuolle kennelistä ostetulle koiralle sitten minkään näköistä takuuta, että se terveenä kans pysyy. siis tarkoitan ensimmäisen 12-24kk ajan?\nToki ikähän tuo aina sairauksia ja muita, mutta jos nyt oletetaan että paperit omaavat kennelistä ostettu pentuni vanhetessaan todetaan lonkkavikaiseksi tai silmäsairauksia ilmenee, niin olenko oikeutettu osittaiseen hinnan palutukseen?\nItsestäni tämä kuulostaisi vähintääkin kohtuulliselta, koska onhan kyseessä sentää 1000€ koira.\nVai joudunko niinsanotusti ostamaan "koiran säkissä"?\nKukaan ei pysty antamaan takuuta siitä, että koira pysyy terveenä. Vastuuntuntoinen kasvattaja valitsee pentueen vanhemmat terveistä, tutkituista koirista, joilla on myös luonne kunnossa. Hän ei myöskään käytä jalostukseen koiria, joilla on olemassa jokin sairaus, vaikka sairautta ei olisi listattu ns. perinnöllisiin sairauksiin. Valinnan jälkeen kasvattaja voi vain toivoa parasta.\nHän myös ruokkii ja hoitaa narttunsa siten, että sillä on mahdollisuus saada pentue, jolla on tarvittavat "rakennusaineet" terveeseen kehitykseen. Myös pentue ruokitaan oikeanlaisella ruualla, jotta ne kehittyvät oikealla tavalla. Pennut myös madotetaan kahdesti ennen luovutusikää.\nKun pentua sitten myydään, vastuuntuntoisella kasvattajalla on antaa pennun ostajalle kirjallinen lääkärintodistus pennun terveydentilasta. Todistus ei saa olla 3 viikkoa vanhempi. Myös kirjalliset ruokinta- ja hoito-ohjeet annetaan ja näidenkin lisäksi voit aina soittaa kasvattajlle ja kysyä mieltäsi askarruttavia asioita. Kunnon kasvattaja antaa tietoa mielellään ja on kiinnostunut pennun kehityksestä ja elämänvaiheista myös sen jälkeen, kun ostajan auton takavalot lakkaa näkymästä.\nMyös sinulla on suuri osuus koirasi terveyteen. Oikea ruokinta, sopiva liikunta ja muu hoito eri ikäkausina vaikuttaa asiaan.\nKoira on kallis ostos, mutta kun tuon hinnan jaat niiden vuosien määrällä (noin 10 vuotta), jonka se tulee elämääsi ilahduttamaan, hinta on melko pieni. Paperitonta kultaista en suosittele ostamaan, koska silloin se ei ole kultainen vaan sekarotuinen. Vaikka isästä ja emästä annetaan ehkä tietoa, et voi koskaan olla varma vanhemmista.\nGR:n pentuvälityksessä pentujen hinnat vaihtelevat eikä siellä ole kerrottu kaikkea oheistavaraa, mitä ehkä pennun hinnassa saat mukaasi.\nOta rohkeasti yhteyttä kasvattajiin ja kysele asioita. Näin saat jo hyvän kuvan kasvattajasta ja sinun on helpompi valita oman pentusi ostopaikka. Jos kasvattaja ei halua vastata kysymyksiisi tai saat epämääräisiä vastauksia, unohda hänet ja ota yhteys seuraavaan.\nVaadi kauppasopimus koirasta kirjallisesti ja siihen kaikki lisäehdot ja -sopimukset. Sitten ei tarvitse pelkkien puheiden varassa elää.\nOnnea sinulle pennun hankintaan!!!\neiköhän sekarotuiset koirat pysy paremmin terveinä ja sillälailla kuin rotukoirat. ja rotukoiria ostelee vaa rikkaat ja ihmiset jotka vie niitä näyttelyihin. ei oo meidänkää tarvinnu koskaa viedä meidän koiria lääkäriin. ne on terveenä pysyny. 2.4. kuoli meidän akseli. oli jo 14 vuotias.\nEi ole niin sanottua, että paperittomat koirat ovat automaattisesti sairaita, sekarotuisia jne.\nKuten meille aikoinaan kävi vahinko kahden kultaisen noutajan kanssa - pentuja ei ollut tarkoitus teettää ja kun näin kuitenkin kävi, pennuista tuli paperittomia kultaisia noutajia. Paperit ku olisivat vaatineet lonkkien kuvausta ymsyms.\nTakuu koiralle ? oletko tosissasi? pennut usein eläinlääkärin tarkastamia, ostajalle annetaan terveystarkistuksen yhteydessä saatu eläinlääkärilausunto.\nVuodessa ehtii uusi omistaja "pilaamaan" pennun väärällä ruokinnalla sekä\nliiallisella ja vääränlaisella liikunnalla. Useimmat kasvattajat antavat pennunostajalle ruokinta ja hoito-ohjeet sekä ovat tavoitettavissa joko s-postiste tai puhelimitse ellei ohjeita noudata niin voi,voi. Turha siitä kasvattajaa syyttää.\nEikä kukaan kasvattaja voi taata pennulle terveet lonkat ja silmät vaikka molemmat vanhemmat olisivat aivan terveitä ja sairaita koiria ei saa jalostukseen käyttää.\nAidon kultaisennoutajan tunnistaa siitä, että sillä on mustia täpliä kielissä. Eli jos nyt sattuisi löytymään jostain kultaisennoutajan pentuja ilman papereita niin tuolla tavalla nyt ainakin voi tarkistaa, että onko seka vai ihan rotukoirasta kyse.\nvi**u misä niitä myydään\nJärki käteen rotukoira on aivan yhtä terve kuin seropi. Toiset ostavat rotukoiran siksi että sinä suurin piirtein tiedät minkä kokoinen ja millä metsästys vietillä tuleva koirasi on.Seropit ovat kyllä suloisia, mutta ei tarvitse haukkua että rotukoira ostetaan vain näyttelyä varten. Jos osaa seropin metsästykseen niin sillä ei ehkä ole lainkaan viettiä, kun taas jos ostaa rotukoiran jolla on metsästys taipumus niin on varmempaa että saa metsästys kumppanin. Pa***t jostain näyttelyistä! Ainakin meidän koira on vakuutettu ja se kannattaa tehdä... (Ja meijän koira on muuten rotukoira, oiken näyttely rotua mutta ei olla näyttelyissä käytetty otettiin luonteen vuoksi!)\nPs.ÄLÄ missään nimessä osta paperitonta koiraa!\npaska puhetta.rotukoira meillä on ilman papereitakin,ja kennelin koirat monta kertaa sairaita kaiken päälle,kaikenlaisia vikoja minunkin koirassani oli.NYT ON TUTUN KASVATTAMA PUHDASROTUINEN PERHE KOIRA JA TÄYSIN TERVE!!! JOTEN EI OLE LAPPUIHINKAAN KATSOMISTA.tietenkin olen kotimaisen kannalla enkä ostakkaan "hoono soomelta" minkäänlaista koiraa tai muutakaan.\nSuosittelisin vierailemaan www.goldenring.fi. Tältä sivustolta löydät välitettäviä pentueita (toivottavasti läheltä) sekä myös paljon muuta hyödyllistä sekä tarpeellista tietoa kultaisista noutajista.\nKultaiset noutajat maksavat tavallisesti n. 800-1000e. Liian alhaiseen summaan törmättäessä tulisi hälytyskellot soida: koiran terveys ei ole kunnossa yms. muuta vikaa. Toisaalta kultaiset noutajat ovat nykyisin "muotikoiria" ja joissakin tapauksissa on hieman rahastuksen makua.\nHyvästä koirasta kannattaa maksaa. "Halpa" ja paperiton koira saattaa koitua monin kerroin kallimmaaksi kuin aluksi luuli. Kenneleistä & kasvattajilta hankituista koirista saat paljon tietoa mm. koiran terveydestä, koiran hoidosta ja usein apua tarjotaan mielellään kasvatuksenkin aikana.\nOlen itsekin pohtinut samantyyppisiä asioita, on hyvä että ottaa asioista selvää!\nOnnea koiran hankintaan!\nTerveisin Emilia & Leevi\nKennelien kasvattamat koirat on ylihinnoiteltuja, ei ole todellakaan järkeä maksaa satoja euroja enemmän koirasta. Kennel kasvattajat vaan viljelevät rahanahneudessaan propagandaa, miten paperittomat koirat ovat sairaampia jne. kuin heidän kasvattamansa "rotuvaliot". Itse en maksa senttiäkään yli 600 euroa koirasta, mielellään en yli 500:kaan. Menee paikan päälle katsomaan millainen henkilö koiraa myy, jos myyjä joku hanttapuli deeku, kannattaa unohtaa koko juttu ja soittaa varmuuden vuoksi eläinsuojeluviranomaisille.\nYleensä kultainennoutaja maksaa 700 euroa tai enemmän. Meidän kultainennoutaja oli jorain sen verran. Helsingissä on monia kasvattajia. Meidän rakas koira on sieltä. Muualtakin voi löytää. Kannattaa yrittää etsiä netistä tai muista ilmoituksista.\nRekisteröikmättömien pentujen ostajat tukevat usein tietämättään pentutehtailua. Nartun omistaja voi astuttaa koiransa ahneuksissaan jokaiseen kiimaan ja tällöin emon elimistö rasittuu kohtuuttomasti. Astutukseen voidaan käyttää mitä tahansa urosta, joten vanhempien terveydestä ja niiden kotiolosuhteista ei ole mitään takuita. Tietysti jos haluaa tukea tällaista toimintaa, niin siitä vaan. Sitäpaitsi koiran hankintahinta on vain pieni osa siitä rahasta, jonka koira kuluttaa elämänsä aikana.\nKummallista, miten sitkeässä on kaupunkilegenda sekarotuisten koirien paremmasta terveydestä rotukoiriin verrattuna. Sekarotuiset sairastavat aivan samalla tavalla kuin rotukoiratkin. Molemmissa on myös täysin terveitä yksilöitä.\nJa kun hankitte koiran, niin käykää sitä ennen näyttelyissä, koirakouluissa ym. Niistä saa todella paljon hyvää tietoa rodusta. Ensikertalaisille suosittelen lämpimästi liittymistä paikalliseen rotujärjestöön ja sitä kautta hakeutumaan koirakouluun. Omaa koiraani en käytä näyttelyssä, mutta koirakoulusta sain todella hyviä neuvoja koiran normaaliin käytöskoulutukseen. Oli hauskaa ja samalla hyödyllistä.\nmistä kennelistäteijän kultsi on asun klaukkalassa ja haluisin söpön kultsin\nse maksaa 1200 koiran pentu\nMarkka-aikoina ostettiin meidän entinen kultainennoutaja (paperit ja kaikki löyty!) 3000-3500 markalla, eli noin 500-600 eurolla. Eikä ollut viallinen koira, hyvin eleli neljätoista vuotiaaksi eikä mitään isompia ongelmia ikinä ollut. Nykyään joutuu makselemaan (yleensä vähintään) tonnin että saa paperillisen koiran itselleen, mistähän moinen?\nPaperitkaan ei välttämättä takaa että koiralle ei ikinä mitään tule, tiedän yhdenkin kultaisennoutajan jonka kasvattaja on myynyt halvemmalla kun on todettu esimerkiksi jokin vika (olikohan sydämessä, verisuonissa tjsp). No, koira eli kuitenkin päälle 13 vuotta eikä viasta ollut ikinä merkkiäkään. Ainahan näin hyvin ei käy, toisinaan pentu voi kupsahtaa muutaman viikon päästä siitä kun on kotia saatu kannettua.\nJos jotain "takuita" haluaa niin ei muuta kuin hankkimaan vakuutus vuffelle, saa sitten jotain takaisin kun naapuri peruttaa pihatiellä päälle tai eläinlääkärikuluihin menee omaisuus.\nmistäs sais ostettua muutaman satasen kultasen noutajan ei sen tarvii olla paperillinen koska kuitenkin ajaa melkein saman asian sähkö postia voi laittaa mooses85@luukku.com\nSieltä voit katsella noita halpoja kultaisia. Jos haluat auton 10 vuodeksi, ostat Mersun. Jos haluat auton vuodeksi, ostat Ladan. Sama pätee koirien hinnoissa...\nPaskapuhetta. Taitaa olla joku rahanahne kasvattaja siellä kitisemässä.\nlada kestää tuhat kertaa pidempään kuin mersu, eihän sillä niin mukavaa ole ajella mutta korjauksiin ja huoltoihin ei rahaa uppoa ja todellakin simppelillä tekniikalla varustettu auto että nuokin toimenpiteet voi tehdä itse. Mersun kun ostat niin vuosihuollot maksavat 600egeä ja kappas vaan 6000egeä onkin uponnut kymmenessä vuodessa plus kaikki tyyppiviat päälle. Ladan huoltoihin olet käyttänyt 10vuoden aikana max 600egeä ja tuosta rahasta riittää jopa bensoihin muutama kymppi.\nomistani maksoin 1000-1100e. Paperillisia ovat molemmat. Paperittomia en ikinä harkitsisikaan..\nyleensä sirulliset kultaiset maksavat 1000-1200\nnii myyttekö te kultaistanoutajaa vai aijotteko ostaa sen\nMekin ollaan hankkimassa kultaista. Sama ongelma - mistä löydän? Kannattaa alottaa vaikkapa Golden Ringin sivuilta, siellä on luotettavia. Voi myös kurkkia Kennelliiton sivuilta ja tutkia silmä kovana lehtiä. Kultsu on sen verran kuuluisa että kyllä sitä löytyy =)\nmyyttekö kultaista noutajaaaaaaa\ntaisi mennä aihe vähän ohi.\nEi vissiin tullut vastausta mistä koiria voisi etsiä.\nApula, lemmikkipalsta on ainakin hyvä sivusto, ihan asiallista porukkaa\nOlen löytänyt sen kautta aivan ihanan koiran\nMinusta koiralla ei ole väliä onko papereita vai ei, jos etsii ihan lemmikki koiraa.\nSitten alkaa hälytyskellot soida, jos ei esim. saa hakea koiraa kasvattajan kotoa...\nMun oma koira on ollut todella terve vaikka ei ole papereita, enkä katsonut tarpeelliseksi niiden ottamista.\nOlin yhteydessä kasvattajaan jo kauan ennen pennun luovutus ikää, ennen kuin hän oli rekisteröinyt pentueen.\nOmalla koirallani on myös pieni värivirhe = valkoisia karvoja siellä täällä sekä lievä alapurenta. Joten se ei ole sen takia näyttelykuntoinen, muuten ihan täysin puhdasrotuinen...\nJotkut puhuu, että kuinka voit todistaa koiran omaksesi jos ei ole papereita... mutta papereita on monenlaisia.... Sekarotuisenkin voi tavallaan rekisteröidä, jos ottaa tunnistemerkinnät ja passin. Aion tehdä näin omalle koiralleni tässä jossain vaiheessa...\naihe hoi kirjoitti:\nMinä en ostaisi kuin paperillisen oli rotu mikä tahansa. Meillä kultainenoutaja, paperillinen. Haluan että kasvattajalla on ollut selkeä visio miksi pentuja tehty. Molemmilla vanhemmilla tulee olla useampi kuin yksi saavutus (noutajakoe, näyttely ym tuloksia). Lisäksi ehdottomasti kasvattajan tuki koko koiran elinajaksi! Mahdollisuus ottaa yhteyttä aina ja yleensä hyvä kasvattaja haluaa kuulla pennuista myöhemmin. Koiran ostohinta on pieni kuluerä, jos ajattelee koiran elävän yli 10v. Halpaa ja paperitonta ostaessa saattaa tukea pentutehtailua, siihen kukaan tuskin haluaa enää näiden Euran otsikoiden jälkeen ryhtyä.\nkatso keltaisesta pörssistä laita myydään kultainennoutaja pentuja keltainen pörssi\nkultaisia noutajia saa sellaiselta sivulta kuin koirat.com saa myös muitakin koiria\nmäki haluisin kultaisen noutajan mutta en vaan saa!!!\nvoi hyvänen aika, aina ei saa sitä tahtoo......\nmoi . joku eläin rakas . älä luovu yrityksestä jatka etsimistä\nmoi ilona ksun kannattaa kysyä koira kennel liitosta se on kaikista luotettavin ja turvallisin paikka yleensä ne maksaa 1000 eursta ylös päin . riippuu kasvattajasta onnea koran hankinalle\nMin en halua että kasvattaja on koko koiran iän niskassa kyselemässä että miten nyt menee, kelle tuomarille aiot viedä sitä.. tai syötänkä oikeaa ruokaa\nOstaisin paperittoman koiran koska vain, mutta hinnan on oltava sitten sopiva, tuollainen 400e max.\nMutta jos haluaa harrastaa koiran kanssa, ilmanmuuta rekattu koira.\nTerveys on yhtä arpomista kummassakin tapauksessa.\nKannattaa googlettaa : kultainennoutaja kennel, mikkeli tjn.. samanlaista :) meidän rinsessa maksoi noin 500e, eli suht koht halpa, mutta ei siis ole paperillinen. :)\nItse ostin kultsin viime kesänä ja semaksoi 1100 €:a. Kultsille kannattaa syöttää eläinkaupojen ruokaa, joka on kalliimpaa kuin päivittäiskauppojen ruoat, sillä kultsit ovat labradorinnoutajien tapaan kovia lihoamaan, joten ne tarvitsevat eritysesti suunniteltua ruokaa, kuten Royal Canini Golden Retriever ruoka joka on tälle rodulle suunniteltu. Itse suosittelisin harkitsemaan kovasti, sillä oma kultsini on nyt 11 kuukautta ja uhmaikä on pahimmillaan, mutta se on kestänyt nyt jo 4 kk ja pahentunut vain. Kultaisella noutajalla on myös paha karvanlähtö ja itse joudun imuroimaan kotona ainakin 4 kertaa päivässä. En tiedä muista kultsien omistajista, mutta omani on kyllä niin itsepäinen ja vaikea tapaus, että minulle ei jää paljoa omaa aikaa, vaan joudun tappelemaan jokaisella kävelylenkillä sen kanssa. (Kolme tuntia on vähintään päivässä kävellytettävä). Kultsini on myös hieman liian koiraystävällinen, joten joudun täyden työn kanssa pidättelemään sitä, kun se haluaisi mennä aina toisten koirien luo leikkimään ja jos en anna, alkaa se hyppiä minua vasten. Kultaiset noutajat testaavat sinua aina ja vaikka näkisitkin rauhallisen kultaisen noutajan kävelevän kadulla ilman hihnaa omistajansa kanssa, ei se takaa että sinun koirastasi tulee samanlainen. Kannattaa harkita ja kerätä tietoa, esimerkiksi Golden Ring Ry. osaa varmasti neuvoa.\nToinen kultsin omist\nEi se tappelemalla kummene - menkää koirakouluun!!\nKarvanlähtö on kyllä melkoinen - en silti ole noin ahkera. Mutta sehän riippuu siitä paljonko noita karvoja ympäristössään sietää.\nMutta tuo liikunnan määrä: koirasi on nyt siinä iässä, että se ei ole vielä "luutunut" kunnolla ja minusta tuo on kyllä vähän liikaa. Ei meillä ole ikinä kolmea tuntia päivässä lenkkeilytetty (siis säännöllisesti). Kannattaisko osa lenkkiajasta vaihtaa toko-harjoituksiin? Niissä koira väsyy yllättävän paljon.\nNuo roturuuat on melko huuhaata, en ainakaan tuota royal caninia suositteisi..\nOlen itse yrittänyt etsiä vapaita (halpoja) pentuja,mutta en tietenkään 7 viikoista pentua saisi mistään 800€. Joten mistä saisin semmoisen??\nMitäköhän ne euroissa mahatvat maksaa? Ruuppii oletteko ensinnäkin hankkimassa koiranpentua vai täysikasvuista koiraa. Sellaisen pystyy jo luovutusikäisenä (12vko) ostamaan eläinliikkeestä tai koirakennelistä.\nTämä keskutelu (kultsurakkaana) pisti silmääni ja hieman tätä lueskeltuani rupesin miettimään miksi oikeastaan hankitte/haluatte koiraa jos jo heti alkukäteen hinta tulee vastaan? Sillä koiraan tulee menemään monikertaisesti enemmän rahaa kuin hankintahinta on ollut?\nJos oikeasti haluaa sellaista koiraa kuin kultainennoutaja tulisi hinnan sijaan pää asiana hyvän kasvattajan etsintä; jonka pentue on peräisin terveistä ja tutkituista vanhemmista.\nOletteko edes tarkemmin tutustuneet ko. rotuun?\nSillä loppujen lopuksi kultainennoutaja on yllättävän vaativa rotu, esim. vaikka kysessä olisikin vain "kotikoira" tulee myös senkin turkkia trimmata jotta pahimmalta kavranlähdöltä ja lian sisään tulolta vältytään. Myöskin turkkia on PALJON helpompi hoitaa kun se on hyvin hoidettu. Lisäksi kultsun trimmaamisen joutuu opettelemaan itse sillä kovinkaan monet trimmaamot/trimmaajat eivät trimmaa kultaisia.\nKultainennoutaja kaipaa myös hyvin paljon liikuntaa ja aktiveteettiä sillä rotu on alkuperäisesti jalostettu metsästäjän avustajaksi.\nJa viellä näin lopuksi hyvää ja tervettä koiraa ei aina löydä läheltä vaan joskun hyvät kasvattajat löytyvät tuntien ajomatkojen päästä (kuten omalla kohdallani).\nKoiran hankintahinta on ehdottomasti suurin menoerä ( poislukien jostain erityssyystä, esim kolari, johtuvat eläinlääkärikulut ) rokotus, kuvauskulut vain kerran. Ruokintaan 20-60 e kk. Siinä ne. Jos harrastaa , niin sitten ilmoittautumiskulut lisäksi. Mutta pentuun kannattaakin satsata, paljon vähemmällä arpomisella pääsee kuitenkin jos hankkii aikuisen koiran. Mutta sitten tietysti jää se ihana ( rasittava =) ) pentuvaihe pois.\nEi riitä meillä\nEn arvioi, tiedän sen. Olen elänyt tuon koirani kanssa jo vuosia, ja keskiarvo kuluille on tuo.\nJa sille ylempänä olevalle pennun omistajalle, joku koulutustavoissa mättää, jos viikkoihin ei hihnakäytös onnistu. Kultsu oppii sangen nopeasti jos vaan se katsoo tilanteen sellaiseksi että tuota ihmistä tarvitsee kuunnella. Omakin kultsuni on vähän jästi, mutta kun kerran katsottiin että tarkottaako se sivulla sitä mitä sanottiin, ei paremmasta koirasta väliä. Kävelee kuin unelma, tulee varmasti luokse, ja on muutenkin koira ihan parhaasta päästä,\nSe joka sanoi että ei ole valmis maksamaan koirasta senttiäkään yli 600€ niin ei kannata edes harkita koko koiraa koska jos ostaa 500-600€ koiran niin ne on halpis koiria ja niillä tulee ja onkin helposti sairauksia, yms muuta koska jos ei ole valmis maksamaan kennelien terveitä koiria 1000-1200€ niin älkää ostako koiraa\nJa vielä lisäys äskeiseen harkitkaa koiran ostoa pitkään ollaan itse harkittu koiraa jo 5 vuotta ja ostetaan vasta nyt\nmeillä on 4vuotias kultainen noutaja uros,kennelistä ostettu,paperit ym. ok,hinta oli 11oo euroa.Missään ei lukenut tän rodun herkkävatsaisuudesta, ruokittu ohjeiden muk. Eläinlääkäriin on palanut rahaa, viimeksi viime viikonloppuna veriripuli.Myös kova karvan lähtö oli yllätys.Olemme aikuisia,lapset maailmalla,aikaa koiralle on.En hankkisi enää noutajaa, vaikka ihanan luont.koira. Meillä oli 2 serobia, joissa toinen vanhempi kultsu.Elivät 13 ja 15 v.Koiria jalostetaan kovasti, joka kai osa syy sairaukssin.