Uimaan oppiminen oli helppo asia. Käsipohjaa ensin, vielä 3-4-vuotiaana, sitten löysin ajopuita valkoiselta hiekalta ja niistä kiinnipitämällä potkin menemään kauas. Rannalla ollut äkkisyvää.\nAjopuu oli liukas veteen jouduttuaan, se luiskahti käsien alta pois ja nauratti kun pysyinkin mainiosti pinnalla ilman sitä. Kokemuksesta jo tiesin, että nauraessa uppoaa, menee veteläksi ja holtittomaksi. Uin, uin ja uin. Mikään ei ole niin hienoa kuin veden tuoma painottomuus. Isolla järvellä saattoivat laineet vielä keinuttaa kun kelluin.\nEn oppinut koskaan sukeltamaan. Kun yritin isän opettamana, pompahdin aina ylös kuin korkki. Saatoin kääntää kasvoni kohti pohjaa ja katsella kirkkaan veden läpi näkinkenkiä ja järviruokoa, mutta isän ehdotus että opettelisin ottamaan pohjahaukia käsin kiinni ei erityisesti houkuttanut. Hauki olisi vähintään puraissut muutaman sormen irti.\nIsä nauroi, josta arvasin että minusta ei tarvitse tulla sukeltajaa koskaan. Silloin oli niin että mitä tahansa isä ehdotti, se yritettävä tehdä.\nVesi on luonnollinen elementti, luullakseni vastasyntynyt mieluiten pulpahtaisi lämpimään veteen, eikä kylmään ja ankaraan valoon ja ilmaan ja väkivaltaisten kätilöiden läiskimäksi.\nOnneksi suurimman osan elämääni, kaikkiaan 50 vuotta, sain olla kesät pienen järven rannalla. Vesi oli lämmintä melkein aina. Pohjatuulikin kannatteli ja laiturilta saattoi juosta suoraan takkatulen ääreen mökkiin sisälle.\nNyt järven on korvannut kloorinhajuinen uimahalli. Painottomuudella on funktio: on huidottava jumppaliikkeitä, jotka ovat erityisen tehokkaita veden vastuksen vuoksi. Mutta nyt kun nousen ylös vedestä, olenkin yhtäkkiä paljon painavampi kuin koskaan järvestä noustessani.\nKrzysztof Kieślowskin väritrilogian Sininen kuvasi paljon vettä. Sinisen eri sävyt olivat läsnä muuallakin, esimerkiksi värjätyistä lasinpaloista tehdyssä mobilessa. Lasinpalat soivat toisiaan vasten kun niitä kosketti. Nainen oli menettänyt miehensä ja lapsensa auto-onnettomuudessa ja uiminen oli ainut mihin hän kykeni pitkään aikaan.\nVesi piirsi hänelle omankuvan veteen, joka muuttui hitaasti, hänen takanaan levisi pitkä juova kun hän ensin sukelsi ja sitten vain ui. Hän sai uida useimmiten yksin talon uima-altaassa. Jos joku tuli, hän kapusi äkkiä pois. Varsinkin kun lapsilauma metelöiden hyppäsi hänen ylitseen, naisen silmissä näkyi kauhu. Hänhän oli menettänyt omansa.\nUimahalli sulki täällä ovensa. Painottomuus, vesi, johon surut ja huolet jäivät, on ohi kuukaudeksi.\nMinulla on tyhjentymätön kirja, oikeastaan yksi monien joukossa, mutta monella tavalla ylittämätön, Italo Calvinon Kuusi muistiota seuraavalle vuosituhannelle (Loki 1996). Muistiot ovat Amerikan-luentoja, jotka jäivät toteutumatta kun kuolema tuli väliin. Myös viimeinen muistio jäi kirjoittamatta.\nEnsimmäisen osan nimi on Keveys. Keveydessä Calvino käsittelee monia eri kirjailijoita ja ilmiöitä. Esimerkiksi Milan Kunderan Elämisen sietämätön keveys tarkoittaa tietenkin raskautta joten se ei kuulu tähän. Vai kuuluuko?\nDanten Paratiisia pohdittuaan (come per aqua cupa cosa grave eli ”kuin esineen paino syvään veteen uppoo”), Calvino puhkeaa puhumaan juuri niistä asioista joita olen aivan viime päivinä miettinyt. Ajatusten ilmaantuminen saattoi tulla uimisesta, tai jopa Calvinon tiedostamattomasta muistamisesta – hänen ajatuksensa vaativat ajattelua, joten ne saattavat häipyä unohduksiin uusien ajatusten tieltä.\nTässä vaiheessa on hyvä muistuttaa, että ajatus maailmasta, joka koostuu painottomista atomeista, tekee meihin vaikutuksen koska olemme kokeneet asioiden painon. Samalla tavoin emme voisi ihailla kielen keveyttä ellemme osaisi arvostaa myös painavaa ilmaisua.\nVoisimme sanoa, että kaksi vastakkaista kutsumusta on vuosisatojen ajan kiistellyt keskenään kirjallisuuden kentällä. Toinen pyrkii tekemään kielestä painottoman elementin, joka leijailee asioiden yllä kuin pilvi tai pikemminkin kuin hienonhieno pöly, tai vielä paremmin kuin magneettisykäysten kenttä. Toinen taas pyrkii välittämään kieleen asioiden, ihmisruumiiden, tuntemusten painavuuden, tiheyden ja konkreettisuuden.\nKun siis nyt seuraavan kuukauden ajattelen vettä, minun on mentävä ulos sateeseen. Nyt satoi yöllä. Ruoho alkaa kulottua, niin vähän on satanut. Punaruusut ponnistelevat saadakseen kerrotut kukkansa puhkeamaan. Juhannusruusut ovat puolta pienempiä kuin viime vuonna, samoin syreenien tertut.\nMerivesi on kylmää eikä minusta ole pingviiniksi.\nLähettänyt Ripsa klo 17.13\nAnonyymi 30. kesäkuuta 2008 klo 9.46\nMielenkiintoinen pohdinta uimisesta. Lapsena uiminen tuntui mukavalta. Tosin pohjanmaalla se ei aina ollut kovin helppoa vähäisten järvien takia. Uimahalleja alkoi putkahtaa sitten joskus ja se oli hyvä asia. Nyt, vaikka asun järvivaltaisella alueella, uin todella harvoin. Oikeastaan ainoastaan silloin kastelen itseni, kun on riittävän lämmin päivä hevosen uittamiseen.\nEn pidä rannoista, joilla on paljon meluavia ihmisiä.\nTäällä on muuten satanut todella paljon! Yöllä oli aika kova ukkonen.\na-kh 30. kesäkuuta 2008 klo 12.05\nRipsa 30. kesäkuuta 2008 klo 12.27\nNeulekirppu! Uimapaikat pienenä olivat Lappajärvi, Nurmonjoki ja Edesjärvi, joita viimemainittuja on peräti kaksi, koska järvi kuivattiin 1840-luvulla.\nLappajärvellä oli se valkoinen hiekka. Eipä paljon muualla Etelä-Pohjanmaalla.\nElokuvissa olen nähnyt ihmisten ratsastavan hevosen kanssa veteen ja sitten hevonen ui. Varsinkin länkkäreissä.\nKalevi! Meillä pohjalaisilla ei oikein ole enää tuota muodonmuutos-kykyä. Kalevalaiset ihmiset ovat olleet idässä viimeksi.\nOn tosin esitetty että Pohjan akka on ollut sitä vanhempaa kulttuuria, ensimmäistä. Pohjan akkahan osasi muuntautua miksi vain.\nAnonyymi 30. kesäkuuta 2008 klo 18.37\nTänä vuonna en ole vielä tarjennut uimaan luonnonvedessä. Silti kokemus on joka vuosi erilainen kuin klooriveteen solahdus. Tekisi mieli sanoa kirkkaampi, puhtaampi, vaikka totuus se tuskin on. Mutta ehkä se on tuo keveys. Ainakin järven, meressä uin harvoin.\nVoi olla että kloorivesi ja meri ovat raskaita aineksistaan, kloorista, suolasta.\nSietämätön keveys taitaa olla moninkertaista ironiaa, ironiasta raskasta. Tavallaan kai tottakin, koska onhan sen kirjan ihmisten rimpuiltava ollakseen huomaamatta, näkemättä kaikkea sitä, mikä on sietämätöntä, jos sen päästää ymmärrykseensä. Ja kyllähän tämä tosi-tv yleisö samaa tekee nytkin, väistää vakavampia juttuja etsimällä hattarankeveyttä typeräntyhjää.\nJotkut väittävät sen olevan avuttomuutta ja mahdollisuuksien puutetta vaikuttaa asioihin. Ehkä, mutta tuskin kokonaan.\nNuo Calvinon ajatukset ovat hienoja, aloin miettiä kielen musiikkia. Monasti hyvän kirjan tunnistaa siitä, että se soi, kepeästi, raskaasti, mutta se soi. Huonompi taas - no se änkyttää, törmäilee, jäykistelee... ja vaikka mitä.\nRipsa 30. kesäkuuta 2008 klo 18.49\nHannaH! Olisi hassua, jos huomioni uima-altaasta nousemisesta yhtäkkisen painovoiman painamana olisikin totta juuri kloorin tms. puhdistusjärjestelmien vuoksi. Tuotahan pitää tutkia.\nKunderan opus on klassinen kolmiodraama, toisaalta se on tarina eri kulttuureista, sitten siinä on vielä se visuaalinen, elokuvallinen osuutensa. Paljon kauniita nuoria ihmisiä. Törmäilyä ja sitten lopulta ystävyys ja rakkaus, ne tärkeimmät. Kuolemakin tietysti.\nCalvino taas, että atomit eivät painaisi mitään, se ei ole kumminkaan totta. Äärimmäistä keveyttä kyllä. Ja entä kvarkit, jos niitä yrittää havainnoida, niistä tuleekin painavampia ja niihin tulee ominaisuuksia jos ihminen on läsnä. Kvarkit saastuvat!\nCalvino on oikeasti tyhjentymätön. Se on usein kirjoituspöydällä vain siksi, että saisin ajatuksen hännästä kiinni. Ja kyllä vain, jos kirja auttaa niin tämä!\nसारी 30. kesäkuuta 2008 klo 20.01\nKauniisti kirjoitettu, taas!\nOn kaksi taitoa, joiden oppimisesta en muista mitààn:\nlukeminen ja uiminen.\nOlen oppinut kummankin niin vàhitellen (ja luultavasti aika pienenà), ettà muistaakseni olen aina osannut uida ja lukea. Mikà ei tietenkààn pidà paikkaansa.\nHauskaa ettà mainitsit tuon Sinisen; sain sen juuri synttàrilahjaksi!\nAion odottaa sopivan sinistà yòtà ja katsoa sen. En juuri muista siitàkààn mitààn...onkohan muistissani jotain vikaa...\nRipsa 30. kesäkuuta 2008 klo 20.14\nToivon että sait hyvän kopion, Sari!\nMinä menin ja ostin joskus ajat sitten alennusmyynnistä VHS-kasetin eikä siinä ollut oikeastaan mitään jäljellä elokuvateatterissa näkemistäni väreistä.\nNäin trilogian tuoreeltaan ja näinkin epätodennäköisessä kaupungissa kuin Vaasassa.\nSittemmin katsoin osat telkkarista.\nKieslowski on niitä viimeisiä suuria mestareita. Puolastahan niitä on tullut paljon, juuri äsken oli uutinen että Andzrej Wajda filmaa taas.\nWajdahan oli pitkään Lodzin elokuvakoulun opettaja, joten se selittää tuon korkeatasoisen jälkipolven.\nSininen vaatii kyllä rauhaa katsomiseen. Se on oma suosikkini trilogiasta. Toisaalta trilogia on kyllä kokonaisuus.\nSitä paitsi rakkauden, itsenäisyyden ja vapauden ylistys!\nEnpäs muistutakaan sinulle siitä mieleen mitään, kerro sitten miltä tuntui!\nAnonyymi 30. kesäkuuta 2008 klo 22.52\nHei. Hyvää tekstiä, jotenkin pääsin ihan fiiliksiin tuossa alussa kun ajopuu lähti alta. Ihan vahingossa tuli oikein tempauduttua. Kiitos tästä.\nRipsa 30. kesäkuuta 2008 klo 23.08\nKiitos itsellesi ja toivottavasti olosi on kevyt.\nKyllä kesäkin vielä tulee ja aurinko panee riisumaan enempiä vaatteita pois.\nAjopuu muuten tuli mieleeni lasten uimakoulusta uimahallissa. Nauratti kun katselin pikkuisia: niillä olivat somat värikkäät kellukkeet olkavarressa ja monta monta opettajaa.\nAjopuu oli siellä Lappajärven rannassa ihan itsekseen, minua odottamassa.\nRauno Rasanen 1. heinäkuuta 2008 klo 1.32\nRipsan tekstin jälkeen mä haluan vain nukkua...pois.\nRipsa 1. heinäkuuta 2008 klo 5.50\nÄlä nyt! Masennuit, raukka? Ei ollut tarkoitus,päinvastoin.\nLeonoora 3. heinäkuuta 2008 klo 23.42\nMielenkiintoista Ripsa! Mainitsit nuo kvarkit ja atomit, ja Kalevalaakin sivusit, katsos kun muutamana päivänä olen samoja aiheita kahlannut:\nSanat suussani sulavat kielelleni kerkiävät, hampailleni hajoovat.\n...Harvoin yhtehen yhymme\npoloisilla pohjan mailla...\nPitää opetella näitä teksteja ulkoa erästä ajankohtaa varten. En tiedä tulivatko pätkät edellä aivan kirjaimellisesti oikein, mutta jälleen kerran Kalevalaa lukiessani huokailen ja hämmästelen sitä kielellistä kekseliäisyyttä esim. vertauksissa, ja sitä miten rikkaasti arkinenkin asia juhlistetaan kielellämme.\nRipsa 4. heinäkuuta 2008 klo 11.57\nLeonoora, kiva että tulit kylään!\nKalevala on kyllä aika tavalla tyhjentymätön sekin. Sinä kun asut siellä laulumaiden lähellä, niin ehkä osaat panna parahia helpommin kuin me länsisuomalaiset.\nOpiskeluaikana, nuorena siis, tapasin muutaman itäsuomalaisen joka osasi ihan tuosta vain ruveta rustaamaan ääneensä kalevalamittaa, oli aihe sitten mikä tahansa.\nEi se meiltä läntisiltä eläjiltä onnistunut.\nTavallinenkin suomi on kyllä rikas, varsinkin jos sillä kuvaillaan luontoa. Suomalaiset ovat varmaan aina asuneet siinä ja siitä, niin että ei se oikeastaan ole mikään ihme.\nAiot esittää Kalevalaa! Se on kyllä minusta aina hyvä. Ajatteles jos ihmiset oikeasti ja aina laulaisivat jotain tehdessään!\na-kh 5. heinäkuuta 2008 klo 0.22\nSieltä lännestähän se Kalevala on kotoisin. Juonellisesti ja osin säkeiltäänkin se on Lönnrothin teos.\nRipsa 5. heinäkuuta 2008 klo 6.19\nKalevi, niinhän sitä sanotaan.\nKuuntelin juuri eilen vai toissapäivänä Kalle Holmbergin haastattelun siitä miten Rauta-aika tehtiin, kuulosti siltä että Holmberg olisi voinut puhua 4 tuntiaa yhteen menoon saman tien. Siinä oli ollut käsikirjoitusta miettimässä useampikin kansanrunouden asiantuntija. Päätyivät siihen että se menee kyllä Kalevan pohjalta, mutta saivat siihen sitten Haavikon.\nOletko nähnyt sen? Siinä teoksessa ei ole idän ja lännen eroa vaan etelän ja pohjoisen. Sampo oli synkeässä Pohjolassa, enkä nyt tiedä kuinka synkeä se on oikeasti ollut.\nEn tiedä kuinka paljon jäänteitä täkäläisissä lauluissa on Kalevalan aiheista, mutta itäinen laulutapa on hyvin lähellä esimerkiksi Setukaisten laulua ja sen puoleen monien intiaanien lauluja, jotka perustuvat suht.yksinkertaiseen nuottiin mutta toistoon, joka auttaa muistamaan ja edesauttaa variaatioiden syntyä.\nSen sijaan tähän läntiseen laulutapaan on ilmeisesti aika varhain tullut ruotsalais/skandinaavista vaikutusta. Saagat ovat jostain 850-1000-luvulta, enkä tiedä kuinka vanhoja ne alunperin ovat. Mutta silloin ne kirjoitettiin ylös,suurin osa nykyään tiedetyistä tarinoista.\nSe kumminkin tiedetään, että pohjois-germaaanisissa mytologioissa itäiset elementit ovat aika oleellisia, samoin kreikkalaisissa jumaltaruissa. Tarkoitan shamanismia, joka ilmeisesti osin on edelleen olemassa Siperiassa ja joidenkin Amerikan intiaanien keskuudessa.\nShamanismin tärkeimpiä ilmenemismuotoja on ihmisten (kääpiöiden,jumalten, jättiläisten jne.) kyky muuttaa hahmoa.\nSattumoisin olen juuri kiinni noissa verisissä saagoissa. Olin hämmästynyt noista muodonmuutoksistaa, olin kuvitellut että kyse on vain suvuissa kulkevista kostotarinoista.\nLönnroth kokosi Kalevalan. Olisi kiinnostavaa jos joku nyt tekisi hieman erilaisen eepoksen vanhoista runoista joita on hyllymetreittäin.\na-kh 5. heinäkuuta 2008 klo 16.46\nTiettävästi Gottlund lausui ensimmäisenä julki ajatuksen laulettujen kansanrunojen koostamiseksi kansalliseepokseksi. Hänen muistelmansa matkoistaan Wermlandissa ovat paikoin hulvatonta luettavaa ja herättää kysymyksen, paljonko hän mahtoi jatkaa sukuaan.\nGottlund keräsi Ruotsin suomalaismetsistä samanlaista kansanrunousaineistoa kuin mitä on kerätty Karjalasta. Ruotsin suomalaismetsien kaskikansa oli pääasiassa Savosta ja Hämeestä. Hämäläisten kaskenpoltto ulottui nykyisen Savon Rautalammille asti.\nTeillä siellä rannikolla oltiin enemmän kytösavun aukeilla mailla, eli siellä kydötettiin soita, jotta saatiin viljalle hedelmällinen kasvupohja.\nPikkuserkkuni, joka on biologina Metlassa, mainitsi, että kaskipohjalla kasvaviin puihin ei tule herkästi ns. maannousemaa.\nRipsa 5. heinäkuuta 2008 klo 17.36\nMinä en nyt muista miten päin asutus meni, oliko Savossa asukkaita ennen kuin Hämeessä. Koska asutuksen valumisesta johtuu varmasti myös mytologia.\nTuon Värmlannin olen minäkin kuullut. Mutta Gottlundin keräämisiä ei muuten kuin vain mainittu. Täytyy niiden olla siellä kansallisarkistossa.\nTutkijoilla vain ei taida olla tutkimiseltaan aikaa yrittää julkaistakin jotain. SKS tekee kyllä parhaansa, mutta kun esimerkiksi kansanrunouden opiskelijapaikkoja aletaan vieläkin enemmän tästä vähentää ensi vuonna, niin sinne ne jäävät kansanrunousarkistoihin, ne sadat hyllymetrit tavaraa.\nJos aloittaisin opinnot nyt, voisi olla että juuri kansanrunous houkuttaisi eniten. Muistan aikoinaan ajatelleeni että ei minusta ole, koska olen niin umpilänsisuomalainen.\nMahtaakohan Ruotsin suomalaismetsissä olla enää ketään suomea puhuvaa?\nMitä on maannousema?\na-kh 5. heinäkuuta 2008 klo 17.51\nMaannousema on erityisesti havupuissa elävä ja itiöinä leviävä kääpäsieni, joka on uhkana erityisesti kuusikoille. Tauti saattaa levitä lähes huomaamattomana. Usein menetetään sahatavaraksi aiotun kuusen mustunut tyvitukki.\nRipsa 5. heinäkuuta 2008 klo 17.57\nAjatella, en ole ikinä nähnyt moista sairautta. Kuulostaa pahalta. No ei vain ole sattunut silmiin, kyllä sitä varmaan Pohjanmaallakin on. Vai kutsutaankohan sitä jollain muulla nimellä?\nTuosta kuvasta linnuntietä parisataa metriä vasemmalle on kytö, joka on kuivatettua järvenpohjaa, siis tuon saman järven, kydön takana on mäkistä louhikkoa ja syvänteissä kasvaa tiuha kuusisto, läntisellä ja eteläisellä mäellä taas männikkö, joka on aika harvaa ja kuivaa.\nKuusistossa on eniten mustikoita ja sieniä, männikössä taas puolukoita.\na-kh 5. heinäkuuta 2008 klo 23.49\nJoo, kuusikko on mustikkatyypin metsää. Puolukat kaipaavat erityisen paljon valoa, lämpöä ja aurinkoa. Olen puolukkatyypin ihminen. Olen kyllästynyt umpimielisiin kuusikkoihin. Valoisa, kajahteleva männikkö on parempi.\nRipsa 6. heinäkuuta 2008 klo 0.04\nPuolukoita on kiva kerätä aurinkoisina syyspäivänä mäntykankaalta. Ja mukavaa loikkia kiviltä toisille ja kiipeillä.\nKuusikoiden mustikkajahti on astetta haastavampaa, koska mättäät ovat piilossa.\nMinä pidän kyllä kuusien suojasta. Joku voi mennä ohi eikä näe. Kuusikko tosin on eksyttävä, se on se metsänpeitto, jonne saattaa jäädä ikuisesti.\nIlman kuusia Suomen halki ryntäävät armeijat eivät vuosisatojen myötä olisi saaneet lopulta tapetuksi liian vähän suomalaisia, koska meitä vieläkin on, tosin sen verran vähän jäi että periytyvät sairaudet ovat sitten riesana.\nPiilopirttejä on ainakin täällä päin vaikka kuinka paljon, vanhoja pieniä pihapiirejä keskellä metsää. Kokonaiset kylät muuttivat Isonvihan aikaan metsiin asumaan eläimet ja kaikki.\nEivät tataarit ja venäläiset kaikkia löytäneet.\na-kh 6. heinäkuuta 2008 klo 16.03\nEU:n ja CIA:n satelliiteilta ei mikään ole piilossa.\nRipsa 6. heinäkuuta 2008 klo 18.47\nMuistatko kun Vietnamin sodan aikaan vastenmielisimmältä tuntuivat ne kaksi taisteluvälinettä joita levitettiin alas viidakkoon: Agent Orange (kasvimyrkky jota käytettiin tienpenkereisiin 70-luvulla Suomessakin ja jotkut ihmiset ilmeisesti sairastuivat syöpään sen vuoksi, kun se pääsi kaivoveteen)ja napalm.\nNe olivat joukkotuhoaseita siinä missä atomipommitkin olivat ja niitä käytettiin huolimatta siitä, että niiden vaikutukset tunnettiin.\nMuistaakseni amerikkalaiset sanoivat että sissit pitää savustaa ulos ihmismerestä. Vai sanoiko niin Vietkong, en muista.\nItse muistan kun chicanot (joiksi silloin kutsuttiin meksikkolais-amerikkalaisia tai hispanoja) tulivat esiin omine tietoineen: niin ja niin paljon ihmisiä on kuollut outoihin tauteihin suurilla maatiloilla, joissa käytettiin lentokoneesta ruiskutettavia myrkkyjä.\nNiiden tekijä oli nimeltään Dow Chemicals ja minulla on kaiken lisäksi se muistikuva, että sama yhtiö olisi ollut Bhopalin joukkokuoleman takana.\nIhmiset eivät ole vieläkään saaneet korvauksia, eivät intialaiset sen paremmin kuin vietnamilaisetkaan.\nEivät nuo satelliitit mitään, mutta Echelonin vakoilusateenvarjot, jenkkien kaikenkattava systeemi, joka lukee esimerkiksi tämän merkinnän: Greenpeace, Amnesty International. En nyt muista onko systeemi NATOn myös.\nLeonoora 6. heinäkuuta 2008 klo 19.42\nSunnuntai-iltaa Ripsa ja toverit!\nTarkennettakoon, etten nyt aio estraadille Kalavalaa lausumaan. Pienelle intiimille piirille vain, tietyistä syistä. Ja yhden ainoan kerran, vaikka on runojen lukua tullut joskus suuremmankin yleisön edessä harrastettua.\nSuomalainen sivistyneistöhän ei tietääkseni pystynyt Kalevalaa sen ilmestyttyä oikein vielä lukemaan, saati arvostamaan. Suomi oli monille heistä vaikea kieli, ja vasta kymmeniä vuosia myöhemmin se alkoi saada lukijoita, ja myös toimia innoittajana eri taiteen aloille.\nKoivikossa ois kotini,\n-jos pitäisi/saisi valita. Ei kovin käytännöllisin, realistisin valinta?\nViimat villisti vilistäis, oksat pakkaset päästäis!\nSyksyllä olis kämmenissä rakkoja\nOnnahtelevat nuo riimit, jotka innoititte ränttäämähän tähän\nA-k:n ja Ripsan metsäntutkimustiimi!\na-kh 6. heinäkuuta 2008 klo 19.46\nUSA tarvitsee sotansa myös asekehittelyä varten.\nVietnam oli USA:n kemiallisen sodankäynnin laboratorio ja myöhemmin Balkan, Persianlahti, Afganistan ja Irak kemiallisesti myrkyllisen köyhdytetyn uraanin koekenttiä. Kun vielä lisätään Hiroshima ja Nagasaki, on perusteltua puhua kansanmurhasta ja ihmiskuntaa vastaan tehdyistä rikoksista. Sellaista on Vapaus.\nRipsa 6. heinäkuuta 2008 klo 22.00\nLeonoora, muistan mainiosti Kalevalan lukusessiot suomen tunneilla keskikoulussa. Koska oltiin keskellä Pirkanmaata, siihen aikaan Pohjois-Hämettä, niin useimmilla koulukavereilla oli ongelmia selvitä Kalevalan kielen kanssa.\nEi mullakaan ollut siihen sen kummempia valmiuksia ja silloinen lyriikka oli vielä lähinnä loppusoinnullista.\nMutta muistan että minun mielessäni se kyllä soi. Alkusoinnut sopivat suomen vokaalivoittoiseen kieleen.\nKokonaan Kalevalaa ei koulussa luettu, luin sen vasta läpi aikuisena. Niin kuin Kalevi sanoi, se on Lönnrotin kirjoittama, mutta käsittääkseni tekstikriitikot eivät ole löytäneet suoranaisia virheitä siitä.\nEsimerkiksi Larin Parasken runot on kirjoitettu kaikki ylös ja ne kyllä pitäisi julkaista. Osia niistä on julkaistu, mutta ei niitä taida enää mistään saada.\nKalevi! Kaikista käsittämättömintä, oli sitten kyse mistä maasta tahansa, on asevarustelu kun ajattelee kansan- tai maailmantaloutta. Miljardit paukahtelevat kirjaimellisesti taivaan tuuliin.\nSitten ovat vielä kuolleet ihmiset, jotka eivät ole tehneet mitään muuta pahaa, kuin sattuneet osumaan öljyreittien tai jonkun muun älyttömän strategisen seikan tielle.\nTotaalinen sota on kauhistuttava asia. Siviilit kärsivät eniten, niin kärsivät myös Suomen viimeisissä sodissa, talous tuhoutui, oli paha pula, musta pörssi kukoisti ja moraalin kanssa oli niin ja näin.\nVoittajat eivät koskaan joudu maksamaan rikoksista ihmisyyttä vastaan.\nEttä blogisi päreen aihe, ihmisestä, asettuu silläkin lailla hyvin ajankohtaiseksi.\nToivon totisesti että Amerikan uusi presidentti ottaa uuden kurssin. Siitä huolimatta että Wall Street yrittäisi määrätä sen.\nMutta sehän riippuu kansalaisten aktiivisuudesta, meillä ja muualla, kuka istuu päättämässä.\na-kh 6. heinäkuuta 2008 klo 22.45\nLarin Parasken suhteen on sellainen ongelma, että lukutaitoisena hän pystyi samaan vaikutteita kirjallisuudesta ja sekoittamaan niitä runoihinsa, joten kaikkea hänen esittämäänsä ei pidetä tiukasti perinteisenä kansanrunoutena.\nRipsa 6. heinäkuuta 2008 klo 23.40\nMutta eikös se nimenomaan ollut se porvoolainen pappi joka kirjoitti ylös ne laulut?\nLuulin kyllä että ent. "orja" ei olisi voinut lukutaitoa edes hankkia. Paraskehan hakeutui "Suomen" puolelle, eli meni naimisiin "rajantakaisen" miehen kanssa että pääsi pois karjalaisesta hovista.\nSiitä oli aika pitkä selostus koko hänen elämästään SKS:n yhdessä tietolippaassa.\nEn edes tiennyt että kansanrunouden määritelmänä olisi tiukasti lukutaidottomuus. Laulajia kuitenkin pidettiin arvossa, voisi kuvitella että siihen voisi kuulua lukutaito.\nTämä pitää kyllä nyt tsekata jostain.\nAnonyymi 7. heinäkuuta 2008 klo 11.04\nMinä opin uimaan Nurmonjoessa, siinä koskessa Kylmälänlammin yläpuolella. Kellukkeina toimi veljeni sortsit, joita jouduin käyttämään, kun äiti lainasi uuden kalankuvaisen uimapukuni kaupunkilaisserkulleni.\nJoki on vieläkin olemassa, mutta se on ruopattu ja kuivunut ihan olemattomaksi tekojoen takia.\nMuutakin yhteistä meillä lie: Sininen on mielikkini elokuvista, ja kansanrunoutta olen opiskellut appron verran.\nRipsa 7. heinäkuuta 2008 klo 12.52\nHetkinen, millä kylällä on Kylmälänlammi? Minun sukuni on Luoman kylästä, siitä missä Ripsaluoma laskee jokeen.\nMinä uin Nurmonjoessa paljon pikkusena. Ainut inhotus oli, kun nousi ylös, yrittää väistellä lehmän läjiä, koska Keski-Luoman lehmät olivat siinä ihan joen rannalla.\nNyt ihmettelen että eivätkö pelänneet niiden hukkuvan. Joki vähän kaartuu sillä kohden, ja siinä on aika pian rannasta syvä.\nArvaa taisteltiinko siitä tekoaltaasta ja taisteltiinko siitä Seinäjoen/Nurmon kaatopaikasta, joka rakennettiin siihen Ripsaluoman yläjuoksulle. Mitään ei voitu iso-herroille.\nJoki tuhottiin. Isoisänisän raivaamien peltojen tilalla on golf-kenttä.\nKun ajattelen sitä, niin itku tulee silmään. Uskomaton kehitys vain yhden eliniän aikana.\nOlet onnellinen kun pääsit kiinni kansanrunouteen! Olen tykännyt kovasti sinun lauluistasi ja runonpätkistäsi, ja etenkin pohojalaasista paukahroksista.\nNo, minä tutkin sitä itsekseni. Ihemettelen saagojen ja meidän Kalevalan välistä eroa, joka tuntuu isolta. Kalevi tuolla sanoi että sekun on Kalevala Lönnrotin tekemä, mutta kuitenkin se itse kulki keräämässä ne runot.\nKieslowski tuntuu olevan niitä viimeisiä puolalaisia mestareita. Toivon että sinne nousee uusia ohjaajia, sehän on visuaalisesti ja kirjallisesti hyvin lahjakas kansa.\nNiin ja se musiikki, Zbigniew Preisnerin, ja se Uuden testamentin Rakkaus-epistola!\nAnonyymi 7. heinäkuuta 2008 klo 18.59\nKylmälänlammi oli(ja kai on edelleenkin) Viitalankylässä, Nurmonjoen yläjuoksulla Luomankylältä päin katsottuna.\nTiedän kyllä Ripsaluoman. Linja-auto kirkolle ja Seinäjoelle ajoi sen sillan yli.\nKun tekoallas ja tekojoki Nurmonjoesta altaalle valmistuivat, olin jo lähtenyt kotoa pois. Kävin kerran kesälomallani uimassa viivasuorassa tekojoessa. Ei tuntunut hyvältä.\nTekojoki kaivettiin vielä voimapaikkani Kultalanmäen läpi. Vanha tie uutismaalle ja joelle katkaistiin.\nVihasin aikanaan myös niitä, jotka ojittivat Varvunnevan.\nOlin hiihtänyt pitkän matkan soiden ja metsien yli sille seudun ainoalle kalliolle, Varvunvuorelle. Pettymys oli valtava, kun huomasin ojat. Ne oli kaivettu vielä poikkipuolin latuun nähden!\nRipsa 7. heinäkuuta 2008 klo 19.22\nAi sieltä sinä olet!\nOlen varmasti lapsena käynyt polkupyörällä Viitalankylässäkin, eihän se meiltä ollut kaukana, Veneskoskesta sillan yli toiselle puolen jokea? Vai oliko se toisella puolen?\nSiitä on niin kauan aikaa jo.\nHuumot ovat sukua, niin kuin suurin osa varmaan vanhasta Nurmosta, en ihmettelisi jos mekin oltais sukua. Eihän vanhassa Nurmossa ollut kuin jotain 2000 asukasta.\nPääpitäjä oli Lapua ennen, ei Seinäjoki. No, muutoshan tapahtui rautatien tulon myötä, mutta vei silti aika kauan ennen kuin Seinäjoki todella rupesi kasvamaan.\nNo, agrikulttuuriaika on takanapäin. Vaikuttaisi siltä että aika peruuttamattomasti, vaikka joskus ajattelen, että kovat ajat voivat tulla uudestaan ja silloin pienistäkin tiloista tulisi vielä leipä.\nEhkä minä olen tässä suhteessa pahanilmanlintu.\nSe pientenkin soiden ojitus oli suurin virhe mitä 50-60-luvulla keksittiin tehdä. Toisaalta ideana oli myös yrittää asuttaa karjalaiset.\nTiedäthän sinä sen pitkän suoalueen pätkän, joka alkaa kirkon"mäeltä" ja päättyy sitten Kyrönjoelle? Se kannas Lapuan- ja Kyrönjoen välillä?\nMuistaakseni se alue oli Wasastjernan maita ja sinne ne karjalaiset tyrkättiin. En ole huomannut että siellä juuri enää olisi viljelystä minkäänlaista.\nSoiden kuivatuksessa on tehty eniten hallaa vesiekologialle. Että kuinka paljon kunnollista ja elävää vettä Pohjanmaalla yleensä enää on.\nAnonyymi 7. heinäkuuta 2008 klo 22.54\nSukua ollaan, äitini puolen esivanhemmista löytyy Huumon sukua. Äitini oli aikoinaan Huumossa piikana. Äiti teki kahdenlaista klimppivelliä: Mannilan emännän klimppivelliä ja Huumoon emännän klimppivelliä. Minä tykkäsin enemmän huumoolaasesta.\nRipsa 7. heinäkuuta 2008 klo 23.29\nOliko Huumoossa piikoja? Silti niitä kai oli munkin isoisänisän talossa, mutta en ole varma.\nMeillä ei enää isoisän polvesta tullut tilan jatkajia, kun jatkajaksi sovittu kaatui valkoisten puolella Tampereen valtauksessa, Hermanni. Pappa, eli isoisä, löysi itse veljensä ruumiskasasta. Hän kieltäytyi ottamasta asetta käteensä, mutta meni Punaisen Ristin junaan joka kulki Seinäjoelta etelään päin lääkkeet ja sidetarpeet mukana.\nHeti kun sanoit paikan ja kylän arvasin että ollaan sukulaisia. Nurmo oli niin vähäväkinen paikka, pellotkin soista raivattuja toisin kuin Lapualla tai Kyröössä.\nAnonyymi 8. heinäkuuta 2008 klo 8.01\nOlen AKHn tavoin mäntymetsätyyppi, mutta todennäköisesti aivan toisesta syystä. Mäntymetsässä, siis pohjalaisissa mäntymetsissä, oli erittäin miellyttävä ratsastaa. Ne olivat, niin muistelen, todella tasaisia, toisin kuin nämä keskisuomalaiset kivikkokasat.\nKuusimetsä taas on muuten paljon mielenkiintoisempi. Valo siivilöityy sinne ja etenkin kuumana kesäpäivänä kuusikon suojassa on mukava kävellä.\nTäällä Keski-Suomessa on harmillista tämä kivisyys. Pirunpeltoa, surkeaa kivikkoa, kaikki tyynni\nRipsa 8. heinäkuuta 2008 klo 11.52\nNo, tuo järvi tuossa sijaitsee ei niin kovin kaukana Virtain rajasta, jossa alkavat jyrkemmät mäet ja ne syvät järvet, Sapsalammista lähtien.\nLouhikkoa on jo tuolla Edesjärven takaisissa metsissä, niitä jättiläisen heittelemiä lohkareita.\nMutta sitten on taas tasaista.\nHevosen kanssahan on oltava tarkkana, ettei se loukkaa jalkojaan. Luulen että pitkälti senkin vuoksi hevosella metsätyönsä tekevät tekevät sen talvisin, että hevonen selviää helpommin kivien välisistä onkaloista.\nEn tiedä mitä ne isännät nyt tekevät kun tuntuu että talvia ei edes tule.\nसारी 8. heinäkuuta 2008 klo 19.57\nLisätietoa meikäläisen blogissa.\nRipsa 8. heinäkuuta 2008 klo 20.22\nKäyn katsomassa mistä hyvästä on briljantti.\nSanasta tulee hieman omituisesti aina mieleeni vanhoissa romaaneissa miesten hiuksissa käytetystä briljantiinissa, oiskoos ollut 20-30-luvuilla. No, niinku Erroll Flynn.\nAnonyymi 9. heinäkuuta 2008 klo 17.12\nJännästi osuin bloggiisi Taivaansuden kautta. Ja tietty pitää kertoo omaa tarinaansa tähän muiden joukkoon.\nOpin siis uimaan Tampereenseudun aina jääkylmissä vesissä: Näsijärvessä ja Pyhäjärvessä. Uskallettiin polskutella myös Sorsapuiston jääkylmässä allasvedessä. Ja uimahallien jääkylmissä, kloorinhajusissa vesissä.\nOnko siis ihme, että tulin kuin taivaaseen ensimmäisen kerran elämässäni uidessani Madeiralla Atlantissa ja täällä kotona Skagerakin ihanassa suolavedessä, joka on myös Atlanttia.\nJoka kesä, ekan kerran mereen mennessäni, on se minulle kuin uusi ihme: niin suolainen, pehmeä ja lämmin syli. Nykyisin, jos järveen eksyn (en enää koskaan uimahalliin), tuntuu siltä, että uppoan.\nRipsa 9. heinäkuuta 2008 klo 17.50\nHei Bubu! Vaikuttaisi siltä että Koskikara Hannah voi olla oikeassa tuossa painoasiassa. Uimahallissa on jotain lisäaineita, ainakin klooria, joten se ehkä lisää painottomuutta samalla tavoin kuin suola.\nKaikkihan ovat kuulleet kuinka Kuolleessa meressä voi kellua liikuttamatta eväänsäkään.\nMinä en kyllä Sorsapuiston lammessa olisi uinut! Eikös se ollut sentään aika likaista se vesi? Näsijärvessä ja Pyhäjärvessä en myöskään ole uinut, mutta Vesijärvessä kyllä, Kangasalla.\nOnko siis Skagerrakin vesi lämmintä? Nytkin?\nAnonyymi 13. heinäkuuta 2008 klo 8.35\nEi se ole lämmintä (minulle) kai koskaan, mutta lahdet ja vuonot lämpiävät kesäkuumilla, mikä taas johtaa siihen, että hiusmeduusa muuttaa kylmempiin vesiin, mikä on siis hyvä meille uimareille: http://fi.wikipedia.org/wiki/Hiusmeduusa\nOnneks tämän meduusan erottaa ei-polttavasta sen värin perusteella, se on roosan värinen. Ruotsinkielinen nimi sanoo jo paljon: röd brännmanet.\nToinen tavallinen meduusa vesissä on öronmanet: http://fi.wikipedia.org/wiki/Korvameduusa\nNiin, meren suolaisuus:\non kyllä mulle ihan ihme. Ja kuinka hyvää se tekee iholle ja varsinkin mun rasittuneille jaloilleni.\nRipsa 13. heinäkuuta 2008 klo 13.22\nBubu, kiitos linkeistä!\nTuli juuri mieleeni, että onhan olemassa n.k. jalkasuolaakin, jossa voi väsyneitä jalkoja liottaa.\nOletan että täytyy sen jotain suolaa olla.\nSiis menet veteen vaikka se olisi kylmääkin? Meduusat kuulostavat kamalilta.


Jos olet väsynyt valitsemaan internet-sivustoja, joissa voit ajatella online-pornoa, nimittäin porno videoita Joensuu seksi thaihieronta turku, niin olet resurssissamme. Olemme luoneet tämän internet-projektin eri pornografisten suuntien leikkeiden faneille. Tämän resurssin työntekijät valitsivat erittäin tarkasti tämän ensiluokkaisen materiaalin Joensuu seksi thaihieronta turku, joka antaa sinulle mahdollisuuden katsella matkapuhelinta tai tietokonetta. Vakuutamme teille, että tiimimme löytää mitä näyttää. Tule pois ja koe kuvaamaton orgasmi.


Jukka Korpi luotsaa Ruotsin ainoaa ruotsinsuomalaista ammattiteatteria | Teatteri | HS\nJukka Korpi luotsaa Ruotsin ainoaa ruotsinsuomalaista ammattiteatteria\n”Tuntuu merkitykselliseltä esittää ruotsinsuomalaista teatteria suomeksi paikallisille lapsille”, lapualaislähtöinen Korpi sanoo.\nJukka Korpi on taustaltaan tanssija ja koreografi, joka muutti Tukholmaan 1980-luvulla. Ruotsalaisiin kulttuuripiireihin sopeutuminen ei koskaan ollut kovin vaikeaa.\nKuva: Clement Morin\nJukka Korven kulttuurisuosikit Tukholmassa\n1 ”Moderna museet. Vakionäyttely sekä vaihtuvat näyttelyt ovat aina käynnin arvoisia, ja erinomainen ruoka ravintolassa.”2 ”Fylkingenin esitykset, jos on kiinnostunut enemmän kokeellisesta nykymusiikista ja performanssitaiteesta, jota ei muualla välttämättä näe tai kuule.”3 ”Etnografiska museet, jos haluaa maailman-katsomuksellista sivistystä hyvin miellyttävässä ympäristössä, jossa myös saa erittäin hyvää ruokaa.”\nJos suomenkielinen lapsiperhe haluaa harrastaa kulttuuria Tukholmassa, on listalla helposti ainakin yksi paikka: UusiTeatteri Vasastanin Hälsingegatanilla. Täällä, kiviseinäisessä kellaritilassa, pyöritetään näet Ruotsin ainoata ruotsinsuomalaista ammattiteatteria ja lastenteatteria. Työtä johtaa Jukka Korpi, Lapualta alun perin kotoisin oleva näyttämötaiteen moniosaaja. ”Ruotsinsuomalaiset ovat suurin kansallinen vähemmistö, joten tarvetta on. Ylipäätään tuntuu merkitykselliseltä esittää ruotsinsuomalaista teatteria suomeksi paikallisille lapsille”, Korpi sanoo.Hän on toiminut UusiTeatterin vetäjänä nyt runsaat kolme vuotta. Kyse on paitsi kielestä, myös ruotsinsuomalaisuudesta arvona. ”Tietysti teatteria voi tuoda Suomesta. Mutta oma merkityksensä on myös sillä, että tuotamme teatteria ruotsinsuomalaisesta näkökulmasta. Otamme huomioon eri tavalla esimerkiksi lasten ympäristön ja kielen tason”, Korpi sanoo.Tasoja on Ruotsissa monia. Yksin Tukholmassa asuu vähintään kymmeniätuhansia eri asteen ruotsinsuomalaisia. Lapsiyleisössä on niin vasta Suomesta muuttaneita, jo jonkin aikaa asuneita kuin niitäkin, jotka ovat syntyneet Ruotsissa ja suomalainen tausta on useamman sukupolven takana. Korpi pitää siksi tärkeänä, että näytelmiä tehdään osin kaksikielisinä. Kaksikielisyyttä myös toivotaan usein, kun teatteri kiertää maakunnissa. Molempien kielien käyttäminen samassa esityksessä toimii mainiosti taiteellisesti, sillä se tekee työstä kiinnostavaa ja haastavaa. Joitakin asioita on myös helpompi ilmaista toisella kahdesta kielestä, Korpi sanoo. Ruotsi taipuu paremmin vaikka keskusteluun tunteista. ”Ehdottomasti, eihän tunteita oikein ilmaista suomeksi.”Nyt 48-vuotias Korpi on taustaltaan ennen muuta tanssija ja koreografi, ei näyttelijä. Hän päätti aikanaan 1980-luvun lopulla suunnata Tukholmaan, koska Teatterikoulun tanssilinjan ovet eivät auenneet. Oman tanssikoulun, Tanssivintin, opettajan mielestä se oli lopulta vain hyvä asia. ”Älä välitä, opetus on parempaa Ruotsissa, hän sanoi”, Korpi muistelee.Hän lähti opiskelemaan silloiseen Dansakademieniin ja sitten Balettakademienin valmistavalle kurssille. Lopulta hän päätti suorittaa koreografiopinnot Danshögskolanissa. Valmistumisen jälkeen Korpi loi esityksiä muun muassa Dramatenille, Dansens Husille ja monille vapaille ryhmille. UusiTeatterissa hän oli mukana heti vuoden 2002 perustamisesta saakka.Ruotsiin tai ruotsalaisiin kulttuuripiireihin sopeutuminen ei Korven mielestä ollut koskaan kovin vaikeaa. Aluksi kuului toki välillä finnjävel-huutelua. Sellaista ei silti ole ollut enää vuosiin.Korpi keskittyi omiin ideoihinsa ja tavoitteisiinsa. Niin hän neuvoo myös muita Ruotsin kulttuurikentille opiskelemaan tai töihin halajavia. ”Ei kannata tehdä taustastaan itselleen liian suurta asiaa.”Kulttuurieroja on lähinaapureidenkin välillä. Suomessa voi esimerkiksi vitsailla ronskimmin. Hyvässä ja pahassa. ”Jollain lailla Suomessa ilmapiiri on spontaanimpi. Voi puhua rajumminkin, eikä siitä loukkaannuta. Ruotsissa ajatellaan hyvin paljon, mitä sanoja käytetään ja millä tyylillä, ettei kukaan pahastuisi.”Korpi itse saa olla välillä tarkka puheistaan myös ruotsinsuomalaisten keskuudessa. Eri sukupolvilla voi olla hyvinkin erilaisia käsityksiä esimerkiksi siitä, minkälaista on hyvä ruotsinsuomalaisen lastenkulttuuri, hän sanoo. Aina näkemykset eivät käy yhteen käytännön tekemisen kanssa. Vaikkapa ruotsin puhumisesta esitysiltojen aikana saattaa tulla kielteistä palautetta. Korpi kuitenkin valitsee tehdä niin, koska osa yleisöstä on aina vain ruotsinkielistä.”Joidenkin mielestä UusiTeatterin tarjonta ei ole riittävän suomalaista, kun taas toisten mielestä se on sitä liikaakin. Kaikille on mahdotonta olla mieliksi, vaikka yrittäisi.”Teatterinjohtajana Korpi kokee tavoitteekseen olla ensisijassa taiteen, ei kielipolitiikan vaikuttaja. ”A ja O on laatu ja se, että teemme korkeatasoista lasten- ja nuortenteatteria. Tietysti meillä on myös kielipoliittiset ja identiteettipoliittiset tavoitteemme, mutta ne ovat jo niin selkäytimessä, ettei niitä tarvitse painottaa niin paljoa.”


Koti > travelaustria\nEi ole pulaa äärimmäistä nähtävyyksiä Euroopassa. Adrenaliini etsijät ja ystäville extreme kokea eri Euroopan kohteisiin, joilla on monenlaisia toimintoja. Jos mietit, miten sinne pääsee junalla, Olemme sinulle kuulu, liian! Tässä parhaat…\nJos mietit mistä löytää parhaat museot Euroopassa, Olemme sinulle kuulu! Onko se taidetta, kansallisen tai Natural History, museoissa meidän listalla ei onnistu hämmästyttää. Mikä on enemmän, pääsee kaikkiin näihin kohteisiin junalla…


Ydinvoiman kannatus kasvaa - lisärakentamisella enemmän kannattajia kuin vastustajia - Eva Ydinvoiman kannatus kasvaa - lisärakentamisella enemmän kannattajia kuin vastustajia - Eva\nEnsimmäistä kertaa mittaushistorian aikana (kysymystä kysytty vuodesta 1998) ydinvoiman lisärakentamisen kannattajia on enemmän kuin vastustajia. Kuva: Shutterstock\nYdinvoiman kannatus kasvaa – lisärakentamisella enemmän kannattajia kuin vastustajia\nYdinvoiman lisärakentamisella on nyt enemmän kannattajia kuin vastustajia, käy ilmi EVAn Arvo- ja asennetutkimuksesta.\nKyselyn tulokset ovat osa EVAn vuoden 2019 Arvo- ja asennetutkimusta. Tulokset perustuvat 2 059 henkilön antamiin vastauksiin. Tulosten virhemarginaali on koko väestön tasolla 2–3 prosenttiyksikköä kumpaankin suuntaan. Tiedot kerättiin 31.1.–6.2.2019. Vastaajat edustavat koko maan 18–70-vuotiasta väestöä. Aineisto on kerätty Taloustutkimuksen internet-paneelilla ja painotettu edustamaan väestöä sukupuolen, iän, asuinalueen, koulutuksen, ammatin tai aseman, toimialan ja puoluekannatuksen mukaan. Aineiston tilastollisen jatkoanalyysin on tehnyt Yhdyskuntatutkimus Oy. Vuodesta 1984 lähtien tehtyjen tutkimusten tulokset löytyvät EVAn Arvo- ja asennetutkimusten tietokannasta Arvopankista:\nSuomalaisista 42 prosenttia kannattaa ydinvoiman lisärakentamista sähköntuotannon lisäämiseksi. Sitä vastaan on 33 prosenttia. Kannastaan epätietoisia on suurehko osuus, 25 prosenttia.\nMiesten ja naisten näkemykset ydinvoimasta poikkeavat selvästi toisistaan. Miehistä 62 prosenttia kannattaa ydinvoiman lisärakentamista ja 20 prosenttia vastustaa. Naisten osalta jakauma on lähes päinvastainen: Ydinvoiman lisärakentamisen kannattajia on 22 prosenttia ja vastustajia 47 prosenttia.\nYdinvoiman kannatus kasvaa koulutustason ja sosioekonomisen aseman kasvaessa. Erityisen vahvaa ydinvoiman kannatus on perussuomalaisten (79 %), RKP:n (73 %) ja kokoomuksen (67 %) kannattajien keskuudessa.\nEVAn Arvo- ja asennetutkimuksen mukaan 55 prosenttia suomalaisista on valmiita tinkimään elintasosta ympäristön…


Kommentti kappaleesta Rätlock - Rappionuori 11.05.2009\nKommentti kappaleesta Painajainen - Pohjoisesta -clip- 22.11.2008\nkyllä se varmaan jossai vaiheessa väännetään\nKommentti kappaleesta Painajainen - Tequila 11.06.2008\nHähää, ei siin on tarkotuskaan selitellä pointteja "tyhmää käytöstä kyllä mä tiedän sen":D Tää on mättöä. Mut hyvä huomio, toivottavasti tää selventää vähäsen. Kiitoksia tähänastisista kommenteista, lisää vaan. -Painajainen\nKommentti kappaleesta Painajainen - Passaa Ne 03.08.2008\nKylläkyllä. LDP (Life and Death Productions on muuten sama mökelö ku Kadonnut Lapsi, yks ja sama hyypiö siis) on duunannu kovan biitin taas kerran, kuten hänelle aiemmin sanoin nii 8 Mile tulee skidisti mieleen. Upee tunnelma ja toimivaa matskua. Linjoist sit. PeeVee: Flow toimii iha hyvin, ei oo huteja tai tämmösii. Aika yksinkertasii lainei oli aika paljon, mut pysyy aiheessa ja viesti tulee perille. Hyvä suoritus. Sun ääni ei hirveesti kolise mulle, mut sillehän ei kukaa voi mitä millasen äänen omistaa. Mut toimivat linjat oli. Kadonnut Mukula: Kyl nää kolisee iha vitusti. Niinku sanoin aikasemmin nii toi äänenkäyttö ja tyyli sopii tälläsee rauhallisempaan biisiin iha vitun hyvin, iskee todella kydvebällä. Vitun kovat linjat on kans, tosi hyvii heittoi on. Ja toi äänenkäyttö tuo niihi iha omanlaisen fiiliksen, semmost uhkaavaa auraa on ilmas. Vitu jees. Kertsi on oikein hyvä, Piilovoimalla on hyvä flow tos. Toi "mun elämä sortuu"-läppä vähä särähti korvaan, mut hyvin vedetty huukki ja hyvällä tyylillä kans. Ja tää EI oo KL:n eka biisi, oon kuullu matskuu jo aikasemmin, kaveri linkitti mm. Soundclickiin materiaalia kahden biisin verran. (Pilkkuanussiva sivuhuomautus.) Varsinki Kadonneen lainit ja tyyli sekä biitti takaa tälle 9. Hyvää työtä. Ja on toi miksaus mun mielestä hyvin onnistunu vaik ohjelmat ilmeisesti vittuileeki:D Rauhaa. -Painajainen\nHyvin tasokasta ja hieno tunnelma, haikeus tulee hyvin esiin. Tän lyhyen clipin perusteella on vähän hankalaa arvioida, ku ei kertsii tai vastaavia oo kuullu. Toimivaa matskua mutta hyvin kaukana omasta biittimaustani, tän takia jätän numeron antamatta. Mut pistä lisää mölinää ulos vaan. Rauhaa.\nKommentti kappaleesta Jyrise - Jyrise - Astu kerran 08.12.2006\nBöy. Biitti on oikein toimiva. Ei iske muhun tajuttoman kovaa mut ehdottomasti tekee tehtävänsä, ei missää nimessä huono millää tasolla. Lyriikat: EESTIÄ!!! Lämpesin vitusti, digaan vitusti ku lössi duunaa myös omalla äidinkielellään, tuo väriä materiaaliin. Hyvän kuulosta. Toimii hienosti omassa lajissaan. Tää ei välttämättä oo sen tyylistä musiikkia mitä ite kuuntelen, mut skulaa omassa kategoriassaan. Tipautan johonki 8 paikkeille. Lisää matskua ulos, ja pakota Reio räbäyttää kans. Tuli säälittävän lyhyt kommentti, ei ehi kirjottaa mitään pitkää. Sorry mon. Rauhaa. -Painajainen\nKommentti kappaleesta Mikseri.net beatfactory v1.2 - back to the 2004 19.08.2006\nMahtavaa!!! Poltan tän cdlle ja meen paikallisen karaokeiltamaan vetämään jonku Backstreet Boys-coverin tän päälle uskomattomassa jurrissa! Möff! Överi-ihQtus tekee tästä 10 arvosen. Lähetän Hipille joskus linkin todella häiritsevään baarilaulantaan... piis\nKommentti kappaleesta Univelka - Rajonen takaa 09.07.2006\nNonii uutta matskuu. Biitti on chilli, melko hempee mut ei mitenkään imelä. Visa vissii tehny, hyvää työtä. Noi alku- ja loppuspiikit on snadisti kliseiset, mut en rokota ku tiiän tilanteen. Lyriikois on hyvii riimei, ja sisältö aukenee ainaki meitsille ku tiiän jäbän motiivit tähän biisiin. Hyvää työtä. Flowssa on viel pientä säätöö, mut tää on vast jäbän toka biisi eli ei siin mitää, todella paljon parempi ku monilla muilla "alottelijoilla". Äänenkäyttö vaati kans viel treenii, enemmän värii kaipaisin. Mut ku duunaa vaa nii se alkaa tulla luonnostaan. Ei oikein meitsin tyylinen biisi, meinaan siis etten tän tyylist settii yleensä kuuntele. Sen takii ei oikein kolise. Mut lyriikat ymmärrän ja propsia niist. Tiputan täst kasin ku ei tän tyyliset biisit oikein kolahda. Lisää vaa niitä biisejä saatana. Rauhaa. -Painajainen\nKommentti kappaleesta wety - Yhdentekevää musaa (sessio) 13.05.2006\nNo biitti on tuttu, ei siit sen enempää... Flow tosiaan kusi alussa jonkin verran, mut parantuu loppuu kohden merkittävän paljon. Ja sitäpaitsi tollanen ihme rytmitys oli jotenki mielenkiintosen kuulonen. Lyriikat on tosi kovat, hyviä läppiä ja asiaa. Jäbäl on aina hyvä toi lyyrinen puoli, ei petä taaskaan. Propsia. Tää sessarirykäsy jotenki kolahti muhun, en tiiä oikeestaan miks mut jotain iskua täs oli. Kyl tää on 8puol-ysi, pyöristettynä kumminki yheksikkö. En tiiä oonko oikees, mut jäbä kuullosti jotenki siltä et oli vähän alkomaholia veressä:D En sit tiiä. Mut kova sessari kummiski. Piis.\nKommentti kappaleesta valve - Kipinällä mua tähtää 23.08.2006\nHyvän kuuloset miksaukset ja soundit. Menevä biisi, pitää otteessaan mukavasti vaikka en tämän tyyppistä musiikkia yleensä kuuntelekaan. Vokalisti osaa hommansa oikein hyvin, toimivaa. Kertsistä iso plussa, tästä kipinällä-sanasta on valitettu, mutta mun mielestä se sopii täjän ihan mahtavasti. Tekee loistavan koukun tohon kertsin alkuun ja tuo vähän väriä biisiin. Ylempänä on sanottu että tän luulis soivan jossain musakanavalla. Olen samaa mieltä, sen verran hyvän kuulosta (omassa genressään). Annan kasin, koska en tälläistä musiikkia kauheasti fiilistele. Hyvä biisi omassa genressään, mutta näin "popit" saundit pistää vierastamaan snadisti. Mut tsemii jatkoon, toivotaan että hommat lähtee rullaamaan isommassakin mittakaavassa. Matskun laadussa ei ainakaan ole vikaa.\nVittu. Jätkähän droppas vitun kovan biisin! Biitti on todella hyvä, tarpeeks letkee mut ei kuitenkaan mikään lällyily. Ja sopii tähän biisiin. Flowsta digasin, rullaa hyvin (oot kehittyny taas), varsinki toi nopee breikki ilman tuplauksii oli äärimmäisen hyvä. Riimit oli tykit. Aiheeltaan helvetin hyvä, ja myös vitun ajankohtanen. Hyvii riimei kautta linjan, ja sanoma kohdallaan. Kybähän tästä tipahtaa, jatka http://www.mikseri.net...\nKommentti kappaleesta Illuusio - Illuusio - Pidetään yhtä 19.10.2005\nSanoma on täysin oikee, major props. Biitti on loistava, uppos meitsiin täysin, ja riimeis on pari vitun hyvää oivallusta. Lyriikat muutenki laadukkaat. Mut flow häiritsi hiukkasen, rullas hitaasti. Mut vähintään ysihän täst on pakko antaa. "Piis"\nKommentti kappaleesta Celestial Aeon Project - Angel's Redemption 24.11.2006\nÄärimmäisen vakuuttava kappale. Tunnelma välittyy upeasti, on saatu kaipausta ja haikeutta sisällytettyä äärimmäisen hienosti tähän sävellykseen. Kuuntelin tän kerran (entisen) tyttöystäväni kanssa joskus aamuyöstä, häneltä oli juuri läheinen lähtenyt. Todella voimakas raita, vaikka onkin näin rauhallinen. "Alku" (eli kappaleen ensimmäiset puolitoista minuuttia) on rakennettu hienosti, mutta 1:34 eteenpäin, kun viulut liittyy kuoroon, vakuuttaa lopullisesti. Mutta jos on pakko kritiikkiä jostain hakea, niin itselleni ainut "huono" puoli tässä teoksessa on tuo kesto. En lainkaan pistäisi pahakseni minuutin tai parin lisäystä. 9puol tulee, eli pyöristetään 10. -Painajainen\nKommentti kappaleesta wety - Mun on pakko.feat.Pettynyt 04.11.2005\nTää on tiukkaa. Biitti on todella hieno. Lyriikat sopi näihin taustoihin ku steelcäppi vasikan purukalustoon. Riimit toimi, sanoma yhdisty niihin hienosti. Flown tienoilla oli muutama hienoinen ongelma. Ei välttämättä sellaista mikä vaikeuttaisi kuuntelua, mutta parissa kohdassa se meni hieman eri tahtiin ku muussa biisissä. Mut kuten sanoin ei mitenkään häiritsevästi. Kertsi oli muuten todella hieno, skulas oikein hyvin. Mut ei midist, teet oikein hyvää muzikkia. Keep dem thangz rollin´ homeboy! 8puol-9miinus\nKommentti kappaleesta Illuusio - Illuusio - Pudotus 14.09.2005\nSkulaa huolella. Riimit on vitun hyvät, perkeleen hienot sanat. Flow toimii tän biitin kans hyvin, sanosin et täs on jäbäl parempi flow ku muis kappaleis mitä täl sivul on. Saat tunteen välittyy sanotuksist ilman mitään järjetönt huutamist. Tausta on perusvarma, mut ei onneks tasapaksu. Useis kuulemissani biiseis mis on tälläne "ajatuksellinen" lyriikka, on biitit ollu melkein samanlaisia, tää erottuu siit massasta (ei hirveesti, mut tarpeeks). Äänenlaadussa on paris kohas vähän ongelmii, mut se ei vaikuta kuunteluun häiritsevästi. Hieno biisi, sanoisin et 9+. Jatka tälläst. "Piis."\nKommentti kappaleesta JouJou RÄPPÄRI Jou - niklas jou 29.08.2005\nKommentti kappaleesta Tiia - Sun täytyy lopettaa 07.09.2005\nKommentti kappaleesta Rauhantekijä-vuosien varrelta - Tulevaisuus Visio 11.09.2005\nSämple on tykki. Rauhallinen biitti, lyriikoista tulee silti upeasti esiin ärtymys (tai suuttumus tai viha tai mitä sanaa tykkääkin käyttää). Flow ja tausta skulaa hyvin yhdessä. Ja käy ihmees kommentoimas meitsin matskuu (artistihakuun nimi painajainen). Piis.


Jumala kutsuu profeetaksi – Kotimaa\nJumala kutsuu profeetaksi\n31.10.2019 12:26 - Matias Roto\nKuvassa nuori kuoronjohtaja jo peruskouluiässä. Hänen johtamansa nuorten kuoro lauloi jokaisessa jumalanpalveluksessa Nsimeyongin kirkossa.\nJokainen meistäkin voi toimia Jumalan lähettiläänä omalla paikallaan ja jokaiselle riittää tehtävää. Gwladikselle kuoron vetämisessä. Meille se voi olla jotain muuta. Itse kullekin omien edellytystensä mukaan.\n21. sunnuntai helluntaista\n1. lukukappale:\tJer. 1:4-10\nProfeetta Jeremia sai kutsun profeetaksi jo nuoruudessaan. Hän koki itsensä niin keskenkasvuiseksi, että luuli sen estävän hänen työtään. Jumala tiesi mikä työ Jeremiaa odotti ja niinpä kutsu säilyi voimassa estelyistä huolimatta. Jumala oli varannut hänelle tehtävän jo ennen syntymää. Kutsun voima ei ollut ihmisen valinta, vaan Jumalan oli valinnut hänet jo sikiämisestä alkaen profeetan tehtävään. Käytännössä työ alkoi hänen nuoruusvuosinaan.\nProfeetta Jeremialle tuli tämä Herran sana:\n- Jo ennen kuin sinut äidinkohdussa muovasin,\nminä valitsin sinut.\nJo ennen kuin sinä synnyit maailmaan,\nminä pyhitin sinut omakseni\nja määräsin sinut kansojen profeetaksi.\nMutta minä vastasin: ”Voi, Herra, Jumalani, en minä osaa puhua, minä olen niin nuori!” Silloin Herra sanoi:\n- Älä sano, että olet nuori,\nvaan mene, minne ikinä sinut lähetän,\nja puhu, mitä minä käsken sinun puhua.\nOlen saanut kristillisen kasvatuksen jo pienestä pitäen. Uskonasiat olivat mielessä jo varhain. Kansakoulun ensimmäisen luokan joululomalla pohdiskelin, mitä olin syyskautena saanut oppia. Päällimmäisenä tuli mieleeni, että olin oppinut paljon Jeesuksesta, johon olin jo pienestä pitäen uskonut.\nTietoiseen uskosta kertomiseen kypsyin noin 16 -vuotiaana. Silloin kaveripiirini sai tietää, että Jeesus on minun Herrani. Ensimmäisen puheen seurakunnan järjestämissä seuroissa pidin 18 -vuotiaana. Vei siis aikansa kypsyä ihmisenä ja varttua iässä ennen kuin lapsuuden usko pääsi vaikuttamaan aktiiviseen evankeliumin julistamiseen.\nKun Jeremia pohti omaa ikäänsä ja mahdollisuuksiaan kertoa siitä Jumalan ilmoituksesta, minkä hän Herralta sai, niin silloin Jumala itse rohkaisi häntä ja lupasi olla hänen tukenaan. Jeremian ei tarvinnut arkailla, koska Jumala lupasi olla hänen turvanaan.\nÄlä pelkää ketään,\nsillä minä, Herra, olen sinun kanssasi\nja suojelen sinua.\nJeremia Jumalan äänenä ajalleen\nJeremia eli aikana, jolloin maailmassa oli paljon levottomuutta. Kansakunta nousi kansakuntaa vastaan ja tuon ajan suurvallat Egypti ja Babylon kamppailivat maailman herruudesta.\nSuurvaltojen jännityksen keskellä pienellä Juudan valtiolla ei ollut kunnollista mahdollisuutta suojella omaa aluettaan ja itsenäisyyttään, sillä heidän alueensa sijaitsi noiden suurvaltojen välissä.\nTuona aikana Jeremian julistus oli mitä ajankohtaisin. Se oli samaan aikaan sekä Jumalan sanan ilmoitusta että myös pyrkimystä ohjata kansan päättäjiä toimimaan tilanteen mukaan järkevästi. Oli vältettävä sellaisia kannanottoja, mitkä ärsyttivät suurvaltojen päättäjiä.\nKansan johtajat eivät kuitenkaan ottaneet järkipuhetta todesta, vaan menivät omia teitään. Niinpä suurvaltojen ristiriidat pääsivät repimään pikkuvaltion elämää. Jerusalem hävitettiin ja kansaa siirrettiin Babyloniaan suuria määriä.\nKaiken keskellä Jeremia yritti tukea ja rohkaista kärsimään joutunutta kansaa ja luomaan siihen tulevaisuuden ja toivon uskoa.\nNiinpä profeetan julistuksessa näkyy sekä kuvauksia uhkakuvista että näköaloja tulevaisuutta kohti. Molemmat sekä sanomat repimisestä ja särkemisestä että näköalat uuden rakentamiseen ja tulevaisuutta kohti kurottautumiseen tulevat esille hänen julistuksessaan.\nSitten Herra ojensi kätensä, kosketti suutani ja sanoi minulle:\n- Minä annan sanani sinun suuhusi.\nMinä asetan sinut tänä päivänä\nkansojen ja valtakuntien yläpuolelle.\nSinun tulee repiä ja särkeä,\ntuhota ja hävittää,\nrakentaa ja istuttaa.\nAntti ja Rauli\nKiitoksia keskusteluun osallistumisestanne.\nMatias, ks. keskustelu oli asiallinen ja jyvä. Kiitos itsellesikin\nKiitos Matias. Osaat viritellä keskusteluja mielenkiintoisista raamatullisista aiheista.\nJa on aina miellyttävä osallistua keskusteluun, jossa selvästi kunnioitetaan myös erilaisia näkemyksiä. Niin Antti kuin myös Matias ansaitsette hattuni nousun.\nMiltä tuntuu Rauli sellainen näkemys että järjestösi on väärä profeetta? Jehovan viestintäkanavan ominaisuudessa on ennustettu useita huteja harmagedonista. Jeesuksen tulokin on muutettu näkymättömäksi kun ennustus meni pieleen.\nValmistu Herran kansa