Пірати XIX століття - Цікавий Київ\nНаприкінці XIX ст. у російських літературних колах ходив такий анекдот. Лев Толстой загадав загадку синові: «Хто є найпопулярнішим письменником і кого найбільше читають у Росії?» Син називав безліч відомих прізвищ, але на всі варіанти Лев Миколайович лише негативно качав головою. Нарешті, хитро посміхаючись, він вимовив заповітне ім’я: Кассиров.\nКниги Кассирова (справжнє прізвище — Івін) були кращими зразками лубочної літератури. Його твори продавалися тиражами, що на кілька порядків перевищували наклади книг Тургенєва і Толстого разом узятих. Писав Кассиров легке чтиво, розраховане на малограмотне населення. З-під його пера виходили псевдоісторичні казки та романи з назвами на кшталт «Історія про хороброго лицаря Франкіля Венціана і про прекрасну королеву Рейсі», що мала велику популярність серед грамотних селян, а також у бідних верств міського населення.\nВелика вітрина книгарні — ознака елітарності\nСам же Кассиров був нерозривно пов’язаний з одним із великих лубочних видавців Тимофієм Губановим. Селянин з Тамбовської губернії, він розпочав свій бізнес звичайним офенею. Офені, чимось схожі на сучасних комівояжерів від багаторівневого маркетингу, були дрібними дилерами лубочних видавництв і роз’їжджали по всій неосяжній Російській імперії, намагаючись продати книги популярних у столиці авторів a la Кассиров.\nЗібравши достатньо грошей, Губанов відкрив першу книжкову крамницю в Москві. Грамотно ведучи бізнес, він став одним з найвідоміших у Росії лубочних видавців. Відкрив Губанов своє представництво і в Києві, на Подолі. У губернській столиці він найняв власних письменників, що штампували за низьку плату псевдоісторичні романи, усілякі сонники та оракули. Усі губанівські видання відповідали кращим канонам лубочної літератури — максимум картинок і мінімум тексту, безліч граматичних помилок, що не дратують невибагливого читача, величезні наклади. Більшість поважаючих свою репутацію солідних київських друкарень відмовилися друкувати продукцію видавництва Губанова. Виняток зробила хіба що друкарня Корчак-Новицького, де комерційна вигода взяла гору над осудом колег-друкарів.\nГубанов чітко вгадував смаки публіки. Варто було тільки у 1890-х роках з’явитися інтересу до історії України, як колективний розум його літераторів уже видав на-гора романи «Мазепа — малоросійський гетьман» і «Гетьман Богдан Хмельницький, або приєднання Малоросії».\nУ гонитві за прибутком Губанов і його кімнатні письменники не зупинялися ні перед чим, включаючи відверте порушення авторських прав.\nУ 1902 році трапився резонансний випадок. Письменник Борис Грінченко звинуватив Губанова у плагіаті, звернувшись з відкритим листом у «Київську газету»: «Звертаюся до Вас із покірнійшим проханням дати місце у вашій шановній газеті нижченаведеній моїй заяві. Нещодавно мені випадково потрапила до рук книжка «Веселий оповідач», на якій значиться, що вона видана у Києві книгопродавцем\nТ. А. Губановим у 1901 році. Збірник народних анекдотів під заголовком «Веселий оповідач» належить мені, так само як і інший — «Казки та оповідання», що у виданні п. Губанова навіщось приєднаний до першого (раніше обидва видавалися окремо). Ні за це поєднання двох зовсім різних речей, ні за грубі коректурні помилки та безглуздий малюнок на обкладинці згаданої книжки я не беру на себе відповідальності, тому що передрук зроблений п. Губановим без мого відома, самовільно, за що видавець притягається мною до відповідальності».\nУ 1914 році, на хвилі патріотичного підйому серед населення, спричиненого початком Першої світової війни, Губанов випускає величезним накладом пропагандистські брошури «Миролюбство росіян і злість німців», «Люди-звірі. Розповідь про варварство німців». Подібні видання принесли Губанову не тільки величезний прибуток, а й похвалу місцевої військової та цивільної адміністрацій.\nЛітература haute couture\nУ 1913 році київський книжковий ринок поступався тільки Санкт-Петербургу, Москві та Варшаві. У місті успішно діяли 31 магазин, 80 книжкових крамниць і безліч дрібних роздрібних торгівців. Найбільші книгопродавці, що займалися водночас і книговиданням, вважалися людьми багатими і шанованими. Багато з них відігравали значну роль у політичному житті міста і обиралися гласними (депутатами) міської Думи. Присутність у муніципальній владі дозволяла їм лобіювати інтереси власного бізнесу. Звісно, фінансові обороти губернських книгопродавців не можна було порівняти з прибутками таких всеросійських воротил книжкового бізнесу, як Ситін, Суворін або брати Глазунови. Але в Південно-Західному краї київські підприємці впевнено тримали перше місце, поступово виходячи на столичний ринок.\nЕтап активного розвитку видавничої діяльності і торгівлі світськими книгами в Російській імперії розпочався в другій половині XVIII ст. Книжкова традиція на українських землях існувала й до того, але читачі досить довго не визнавали ніякої літератури, крім духовної. Михайло Грушевський писав, що найпопулярнішою й багато разів виданою книжкою в Україні довгий час залишався «Києво-Печерський патерик» — збірник житій печерських святих. Але в галантне століття освіти заможні дворяни та купці з власної ініціативи почали створювати друкарні, де випускалися книги вітчизняних і закордонних авторів, часто заборонених церковною цензурою. Згодом аматорське хобі переросло в прибутковий бізнес. Один з піонерів світського книговидання російський дворянин Новиков у ті далекі часи пояснював своїм колегам основи книжкового маркетингу: «Недостатньо того, щоб тільки друкувати книги, треба піклуватися про продаж надрукованих книг».\nУ першій чверті XIX ст. основними центрами книготоргівлі стали Петербург і Москва. Тамтешній книжковий ринок було поділено між кількома великими гравцями, які не залишали шансів потенційним конкурентам. Підприємці, що бажали розпочати свій видавничий бізнес і не володіли достатнім стартовим капіталом, могли розкрутитися тільки на периферії. Утім, відкривати свою книжкову справу в губерніях було ризиковано — мізерно мала місткість ринку, низька купівельна спроможність і безліч логістичних проблем.\nІ все ж таки сміливці знаходилися. Одним з них став молодий і амбітний московський купець Степан Літов. У 1828 році він ризикнув приїхати до Києва. У місті вже існувало кілька дрібних книжкових крамниць, продавалися книги і в Лаврі, однак вибір залишав бажати кращого. Маючи необхідний початковий капітал, Літов насамперед усунув більшість конкурентів, викупивши їхні книжкові крамниці (Щепанського, Лапицького). Потім підприємець створив кілька книжкових магазинів, зокрема на Подолі та Хрещатику. І нарешті, на початку 30-х років Степан Літов відкрив свою центральну книгарню на Хрещатику, що на довгі роки стала візитною карткою його фірми.\nЛітов мав добре чуття вгадувати літературні примхи потенційних покупців. Індивідуальний підхід і професійні консультації кожному покупцеві, система дисконтних знижок постійним клієнтам — ось головні переваги Літова. Та й сам магазин, на відміну від конкуруючих захаращених і погано освітлених книгарень, вирізнявся небаченим на ті часи комфортом. Працюючи сім днів на тиждень, з величезними скляними вітринами, зручний у пошуку необхідної друкованої продукції, розсортованої за жанрами і темами, він користувався великою популярністю в багатих клієнтів.\nЛітов постійно займався оновленням асортименту. Він сам їздив до Москви, Пітера, Львова, де скуповував кращі екземпляри вітчизняної та закордонної літератури. Розкрутившись у Києві, купець відкрив магазин і в імперській столиці, що дало змогу прискорити замовлення та доставку книг. «…Якщо книга відсутня в магазині, то вона виписується з мого С.-Петербурзького магазину», — зазначалося в рекламі Літова.\nНа його полицях були практично всі кращі російські видання: від Пушкіна та Гоголя до географічних карт і підручників. Найбільшим попитом користувалося легке чтиво. «Зацікавлений побажає, можливо, знати, — писав відомий історик Карамзін про переваги читаючої публіки, — якого роду книги в нас найбільше розходяться! Я запитував про це у багатьох книгопродавців, і всі, не замислюючись, відповідали: романи!»\nПридбати книгу в 60-ті роки XIX ст. могла дозволити собі тільки людина досить високих матеріальних статків. Ціна коливалася від 7 до 20 рублів залежно від популярності прізвища автора. Значну роль у формуванні такого високого цінового діапазону відігравала якісна поліграфія. Дорогий папір, великий шрифт і шкіряне плетіння були незмінними атрибутами видань тих років.\nПопри величезний фінансовий ризик, на який ішов Степан Літов, відкриваючи свій бізнес у Києві, він не тільки утримався на плаву, а й до 70-х років зберігав практично монопольне становище на місцевому книжковому ринку. Незадовго до смерті (1877) Літов продав магазин своєму топ-менеджерові Миколі Оглобліну. «Відчуваючи недуги старості й занепад сил і не маючи спадкоємців, які можуть вести книжкову справу в майбутньому, — згадував пізніше Оглоблін, — С. І. Літов визнав найбільш доцільним передати шляхом продажу свій магазин мені, найближчому своєму співробітникові. Але прекрасно знаючи, що я не маю необхідних коштів на придбання магазину, С. І. Літов запропонував мені здійснити покупку на пільгових умовах: придбати всю готівку магазину за сорок тисяч рублів з розстрочкою платежу на десять років… Умови були вигідними, гарантували за обережності й обачності подальше ведення справи без збитків».\nСтавши повноправним господарем магазину, Оглоблін не тільки продовжив утримувати лідерські позиції на місцевому книжковому ринку, а й зміг за кілька років удвічі збільшити річний виторг. Розширив мережу магазинів, відкривши нове представництво фірми на Олександрівській (нині Сагайдачного) вулиці.\nЗначне збільшення доходів російських книгопродавців у 1880-х роках пояснювалося об’єктивними причинами. Зріс культурний рівень населення, збільшився попит на навчальну літературу. Грамотність європейської частини Російської імперії зросла з 13-15 (середина XIX ст.) до 22,9% (відповідно до Загального перепису 1897 року). Подешевшали і книги, що позначилося на збільшення кількості потенційних покупців. У 1903 році аналітик книжкового ринку Рубакін писав: «Поза сумнівом, прискорення книжкового потоку має свої глибокі причини, що лежать в історії російського життя останніх 15 років… грамотність населення за останнє двадцятиліття зробила помітні кроки вперед».\nПриродно, що Оглоблін, який постійно аналізував книжковий ринок, не міг залишити без уваги підвищення попиту на наукову літературу. Багато в чому завдяки своєму становищу гласного міської Думи (обирався три терміни поспіль), що дає можливість лобіювати інтереси свого бізнесу в «потрібних людей», Оглоблін стає ексклюзивним постачальником навчальної літератури в університет Св. Володимира (зараз КНУ ім. Тараса Шевченка) і майже в усі навчальні заклади Києва.\nОдним з перших конкурентів Оглобліна був Франц Йогансон, що заснував у Києві в 1875 році Південно-російське видавництво. Для початку своєї справи йому вистачило 300 руб. Головний магазин фірми відкрився на Хрещатику неподалік магазину Оглобліна, підриваючи цим монополію останнього.\nВже до 1896 року річний оборот фірми Йогансона, що опановував свого часу ази книжкового бізнесу в магазині Літова, становив 178 тис. рублів. Секрет успіху підприємця полягав у застосуванні інноваційних схем ведення бізнесу.\nЙогансон одним із перших у Києві зрозумів, що успішний книгопродавець має бути ще й видавцем, випускаючи найбільш затребувану продукцію. Не бажаючи витрачатися на власну друкарню, він укладав договори з найбільшими київськими власниками друкарських майстерень — Завадським, Давиденком, Кульженком, Барським. З кінця 1890-х майже всі замовлення Південно-російського видавництва друкуються в друкарні Чоколова.\nНаступний принцип бізнес-стратегії Йогансона — вибір свого сегмента книжкового ринку. Він спеціалізувався на виданні та продажу художньої літератури. Книги Південно-російського видавництва друкувалися на дешевому папері, часто мали безліч граматичних помилок, однак користувалися шаленим попитом в інтелігенції та середнього класу через невисокі ціни. Франц Йогансон випускав серії книг «Бібліотека грецьких класиків у російському перекладі», «Загальна бібліотека» (світова класика), «Вся Росія» (вітчизняна класика) величезними на ті часи тиражами у 20 і більше тисяч екземплярів. Практично все розкуповувалося, приносячи видавцеві значний прибуток. Дохідність бізнесу дозволила Йогансону не тільки доповнити мережу магазинів двома новими на Хрещатику та Прорізний, а й розширити свою діяльність у Харкові та Одесі. Одним із вдалих маркетингових ходів видавця став випуск книг мініатюрного формату — так звана Бібліотека-крихітка. У серії виходили такі популярні автори, як Пушкін, Лермонтов, Купрін.\nУ 1895 році Південно-російське видавництво було відзначено дипломом на Всеросійській виставці друкарської справи, що пройшла у Нижньому Новгороді. «Друкарська і видавнича справа у провінції не стоїть на місці, — писала виставкова газета. — З’являються енергійні підприємці, які рухають її вперед. До таких підприємців, поза сумнівом, варто віднести Ф. А. Йогансона, вітрини (магазину. — Прим. Контрактів) якого наповнені різними за змістом виданнями від дитячих книг до багатотомних наукових досліджень».\nЗгідно з «Цензурним статутом» та «Положенням про права творців» виключні майнові права російських авторів гарантувалися протягом усього життя, а також 25 років посмертно. У 1911 році було прийнято «Положення про авторське право», що збільшило термін охорони до 50 років і гарантувало немайнові права творців.\nЗбиранням роялті, консалтинговими послугами та юридичним захистом авторських прав займалося створене у 1874 році Товариство російських письменників і драматургів. До нього входили такі «літературні патріархи», як Островський і Тургенєв. Для публікації творів якого-небудь відомого письменника книговидавцям доводилося чекати терміну закінчення законодавчого захисту авторських прав (Пушкін, Лермонтов) або купувати дорогі невиключні права на публікацію (Бунін, Купрін).\nЗначно простіше було з виданням закордонних письменників. Їхні авторські права в Росії юридично взагалі не захищалися. У 1886 році було підписано міжнародну Бернську конвенцію про охорону літературних і художніх творів. Документ гарантував захист авторських прав (і відповідне роялті) на території всіх країн, що приєдналися до конвенції. Оскільки Російська імперія до числа таких не належала, то таких зобов’язань перед світовою літературною громадськістю не несла, чим і користувалися спритні книговидавці на кшталт Франца Йогансона.\nЧималий прибуток київському бізнесменові приносили публікації творів Золя, Ібсена, Мопассана та Пруста. «Невелика, мистецьки надрукована книжечка містить у собі три розповіді давно відомих російській публіці Брета Гарта і Марка Твена, — писав у 1891 році книжковий оглядач «Київського слова» про чергову новинку видавництва. — Обидва письменники зараз, напевно, є найвідомішими з американських белетристів».\nУ 1908 році, після смерті Йогансона, його спадкоємці продали видавництво фірмі «П. І. Бонадурер». Хазяїн фірми, що з 1865 року займалася в Києві облаштуванням водопроводів, інвестував у книжковий бізнес з надією на високу рентабельність. Однак через відсутність чіткої маркетингової політики Південно-російське видавництво за нових власників поступово втратило лідируючі позиції на київському книжковому ринку.\n«Кобзар» по блату\nНаприкінці 1870-х років купити популярний серед української інтелігенції «Кобзар» Шевченка можна було тільки в кількох київських торгівців. Книга, що рідко перевидавалася після смерті письменника, перетворилася на бібліографічний раритет, за який кмітливі продавці, що здогадалися притримати її в загашнику, просили величезні гроші. «…За цю книжку необхідно заплатити втридорога і навіть більше, — журився сучасник. — Тепер уже й за 10 рублів не купиш «Кобзар».\nНа популярності Тараса Григоровича багато хто намагався заробити. Наприклад, тираж випущеного в 1883 році в Пітері найповнішого (без урахування купюр) видання «Кобзаря» повністю скупив київський книгопродавець Ільницький. Випередивши конкурентів, він став монопольним постачальником книги в київські магазини. А попит на Шевченка не спадав. Як зазначали газети, «тільки прибуде з Петербурга одна партія, як протягом дня її всю розкуповують».\nНа полицях найбільших київських магазинів можна було знайти найбільш ходову українську літературу — Шевченка, Старицького, Нечуя-Левицького, Франка, Грушевського. До самостійного ж видання українськомовної літератури основні гравці ринку ставилися з побоюванням. Бізнесмени аж ніяк не хотіли псувати відносини з владою в особі інспекції з цензури Головного управління у справах друку. Однак якщо справа стосувалася гарантованого грошового куша, то цензурне питання іноді все ж таки можна було вирішити. «Важко навіть уявити, скільки треба було витратити коштів, щоб видати у нас якусь українську книжку, — згадувала письменниця Старицька-Черняхівська. — Тоді, після заборони 78 року, не можна було жодній українській книжці виплисти в широке море громадськості, якби не лоцмани. Ці лоцмани в нас — гроші. Був такий у Києві цензор, — якщо хто хотів, щоб його книжку дозволили, то йому необхідно було у своє клопотання покласти сторублевий папірець — і справа кінчалася обопільним задоволенням». Вдавався до послуг «лоцмана» і Франц Йогансон, який у 1889 році першим у Києві видав шевченківський «Кобзар».\nРубль проти цензури\nУ 1884 році було накладено заборону на публікації робіт відомого англійського філософа Герберта Спенсера, що користувалися великою популярністю серед інтелігенції Російської імперії. Франц Йогансон, прикинувши збитки, яких зазнають київські видавці від контрафактних книг Спенсера, наприкінці 1890-х років звернувся з клопотанням про дозвіл друкувати праці англійця. Власну комерційну вигоду він завуалював турботою про державні інтереси: «Вилучення праць Спенсера з публічних бібліотек втратило будь-який сенс… Навіть навпаки, воно стало шкідливим, оскільки популяризація і компіляція зазвичай спотворюють навіть основні думки автора, представляють його гіпотези та обережні здогади безсумнівною істиною, привчають у такий спосіб читачів до поверховості поглядів тощо. Найкращою протидією подібній вульгаризації й перекручуванню є сам твір автора».\nТурботу Йогансона оцінили гідно, і в 1898 році він першим з київських книговидавців випустив праці Спенсера в серії «Загальна бібліотека».\nXIX век Издательства Киева\nЯ думаю надо благодарить автора:)))


Млинці голандські / Млинці / Кукорама — смачні рецепти!\nДовго я крутилася над тим рецептом, довго. Все думала, що воно таке має вийти — і ось що вишло\nМ'яке вершкове масло розтираємо з цукром, додаємо сіль за смаком, яєчний жовток, вершки та борошно,\nпотім — збиті білки та обережно вимішуємо.\nСмажемо повітряно-бісквітні хрумкі млинчики.\nНа половину кожного млинчика наносимо улюблене варення, бажано не дуже солодке (мене — яблучна стружка: терті яблука консервовані з невеликою кількістю цукру), накриваємо другою половинкою; складаємо млинці з начинкою у форму для запікання.\nДля меренги збиваємо білки з цукром, змащуємо млинці,\nпотім оцю споруду запікаємо (я робила у мікрохвильовці):5 хв. при t 180, потім 5 хв. при t 100, залишаємо, поки трохи охолоне. Має утворитися так безе-суфле\nА ось — у розрізі:\nПовернутись на початок рецепту "Млинці голандські"\n15 березня 2013, 14:19\nГолландські млинці Pannekoeken зі змішаного борошна\nОлеся, такий цікавий і гарний рецепт І безейна шапочка така спокуслива вийшла\nОлеся, а де ж жовта стрічка ?\n15 березня 2013, 17:19\nне встигаю!!! та ще й забула! зараз не маю навіть свого старого ноутбука, тому швиденько викладала на роботі, бо вдома не можу — чоловік працює-працює-працює…\n15 березня 2013, 18:13\nГарненький млинцевий тортик вийшов!\n15 березня 2013, 18:16\n15 березня 2013, 18:24\nтак зразу і не зрозумієш, що це млинці… Розріз гарний\n15 березня 2013, 20:33\nсмачні млинці з шапочкою і варення таке цікаве, ніби терті свіжі яблучка — супер\n15 березня 2013, 20:14\nтак, стружка дуже смачна! яблука майже свіжі! восени забула зробити фото рецепта, коли готувала. рецепт неймовірно простий: потерти яблука (не дрібно), щільно заповнити підготовлені банки, додаючи на 1-літрову банку 100 г цукру, прикрити кришкою, стерилізувати 20 хв., закатати.\nдякую, беру на замітку, я обожнюю яблока\n15 березня 2013, 20:39\nпречудова начинка для будь-чого! перший раз зробила 2 роки тому, так, попробувати, не очікувала такого результата! потім рік був завсім безяблучний, а купувати — це не те. А ось цієї осені я відірвалась — зробила десь 25 0.5-літрових баночок (яблук було — лисття не було видно!), майже не залишилось…\nа я ріжу кубиками, засипаю цукром, чекаю аби пустили сік і тільки тоді стерелізаю, а терти буде швидше і легше, а потім до млинців — смакота\n15 березня 2013, 21:07\nага! при цьому немає зайвої ридини, а стружка соковита!\nголовне, яблуки почистити, а то моя матуся вирішила зхалтурити: порізала на 4 частини, вибрала середину и почала терти, а тоді мені каже: «А чому в тебе такі гарненьки, довгеньки, а в мене — якась каша?». Неймовірно, але така деталь суттєво міняє якість стружки!\nРецепт цікавий. А таке варення теж робила (для випічки дуже добре).\nпироги, пиріжки — саме те!\n16 березня 2013, 17:36\nРецепти, Млинці, Млинці голандські


11 серпня 18:39\nШтаб кандидата в президенти Білорусі Святлани Ціханоускай закликав владу не застосовувати насильства проти мирних громадян і запропонував почати діалог про мирну передачу влади. Цю заяву опублікували 11 серпня у Telegram-каналі «Пул Первой», який є спільним для прес-лужби штабів Тихановської, Бабарика та Цепкала.\n«Ми підтримуємо всіх, хто протестує проти фальсифікацій і бореться за свої права мирним шляхом. Ми солідарні з усіма, хто відстоює своє право на краще майбутнє для себе і своїх дітей. Ми проти насильства і просимо владу не застосовувати насильство проти мирних громадян. Ми пропонуємо почати діалог про мирну передачу влади народу без насильства і потрясінь», - пишуть у повідомленні.\nНагадаємо, що у Білорусі тривають протести проти Аляксандра Лукашенка.\nСвоєю чергою, у вівторок, 11 серпня, у Білорусі розпочалися страйки на підприємствах.\nвибори президента Білорусі, Протести у Білорусі, Аляксандр Лукашенка, Святлана Ціханоуска


Початок Успенського посту — 14 серпня. Що потрібно зробити в цей день\nУспенський піст починається з 14 серпня. Під час посту людина повинна очистити свою душу, тому потрібно внести деякі обмеження, особливо це стосується вірян.\nЦей піст триває протягом 14 днів та закінчується у день Успіння Божої Матері. Як й в інші пости, потрібно відмовитись від тваринної їжі, думок про погане та робити погані вчинки.\nОбов’язково цього дня потрібно помолитися Господу. Таким чином ви очистите свою душу, позбудетесь гріхів й за це Господь благословить вас. Можна попросити допомоги у Святої Богородиці й вона неодмінно допоможе вам. Молитви повинні йти від щирого серця.\nДозволяється куштувати їжу рослинного походження, вживати тваринну їжу та алкоголь забороняється.\nВідвідайте церкву та помоліться за здоров’я своїх родичів й близьких. Таким способом ви станете ближчим до Господа. Також, потрібно освятити воду, вона володіє цілющими властивостями та надасть здоров’я й процвітання вам.\nНе бажано цього дня тяжко працювати та гучно відзначати свято. Краще у Медовий Спас помолитися та побути у тиші.\nГарний день для віросповідань та каяття. Попросіть допомоги в Ісуса й він обов’язково допоможе вам та направить на путь істинний. Молитвами ви випросите прощення у Господа, за свої погані вчинки.\nПогані думки та вчинки потрібно викинути з вашої голови, адже це вважається великим гріхом. Забороняється одружуватися під час посту. Всі розваги краще відкласти. Гарний час позбутися поганих звичок та думок.\nСлід обов’язково відмовитись від ворожіння та магічних обрядів, бо це великий гріх.\nЦей піст вважається випробуванням для людини й якщо вона пройде його, то отримає благословення Господа. Всевишній допоможе вам стати кращим та змінити своє життя.


Переваги композитних панелей\n20.11.2019 11:28 НОВИНИ ПАРТНЕРІВ\nПанелі цього виду є сучасним облицювальним матеріалом. Ці композитні панелі часто використовуються для оформлення фасадів. Рідше застосовуються для внутрішньої обробки. Дизайнери нерідко застосовують цей матеріал для створення незвичайних інтер'єрів і композицій.\nВиготовляють ці панелі з двох шарів алюмінію і одного шару усередині, який приблизно на 90% може складатися з наповнювача. Він виконує теплоізоляційну функцію. Такий листковий пиріг легкий, що дозволяє його просто монтувати. Окрім цього він має антикорозійні властивості.\nЇх головних переваг можна відмітити наступні:\nПанелі трохи важать, що дозволяє легко і швидко здійснювати монтаж. Технологія установки досить проста, тому можна обійтися своїми силами.\nТермін експлуатації дуже великої. В середньому це складає 50 років і це при умові, що панелі використовуються для зовнішньої обробки.\nЗ часом панелі не поміняють колір, тому що стійкі до ультрафіолетового випромінювання.\nТиск на стіни буде невеликим із-за маленької ваги панелей.\nДля панелей характерна стійкість до вібрацій і підвищені властивості шумоізоляції.\nНайголовніше для хазяйок - не вимогливість у відходу. Можна зрідка очищати від бруду і пилу матеріал. Він навіть може очищатися шляхом природних опадів. Через десятки років він все одно буде таким же яскравим і насиченим.


16 листопада Клуб толерантності в м. Надвірна відсвяткував Міжнародний день толерантності | Drupal\n16 листопада Клуб толерантності в м. Надвірна відсвяткував Міжнародний день толерантності\n16 листопада святкують Міжнародний день толерантності.\nЙого запровадили у 1996 році за рішенням Генеральної Асамблеї ООН. Саме цього дня ЮНЕСКО ухвалило «Декларацію принципів терпимості».\nСтаттею 6 була урочисто проголошена дата щорічного святкування події.\nВажко не погодитися з тим, що краса й чарівність нашого світу зумовлені його різноманіттям. Усвідомлення цього факту – перший крок до толерантності, яка є щитом для всього багатого різноманіття культур. Також варто зважати і на людей, які щодня є поруч із нами, але не мають всіх можливостей. Люди з інвалідністю чи іншими особливостями розвитку.\nЯк стати толерантним?\nЗрозуміти: якщо хтось відрізняється від вас, це не означає, що він гірший від вас.\nНавчитися сприймати людей такими, якими вони є, без намагань змінити їх.\nЦінувати неповторну особистість кожного.\nПоважати почуття, думки й переконання кожного, якщо навіть вони не збігаються з вашими.\nПерегляд не простого мультфільму – знятого французьким автором і батьком дитини з аутизмом дозволив нам наблизитись до розуміння, як не просто бути іншим.\nНаталія Хмель Координатор Клубу толерантності Надвірна


Шавлія при клімаксі і припливи: як приймати, лікувальні властивості, протипоказання\nШавлія помічник при клімаксі і припливах, як приймати\nШавлія часто застосовується в області гінекології. Активні інгредієнти, присутні у цій лікарській рослині, дозволяють нормалізувати гормональний фон і усунути багато інші проблеми, що виникають в період менопаузи.\nНерідко жінки самостійно використовують шавлія при клімаксі і припливи, як приймати даний засіб, залежить від ступеня вираженості небажаних симптомів.\nНезважаючи на велику кількість корисних властивостей, ця трава не є повністю безпечною. Вона має безліч протипоказань і при неправильному використанні може ставати причиною появи деяких побічних ефектів.\nВплив даного лікарської рослини на організм жінки обумовлено присутністю у шавлії великої кількості біологічно активних речовин, у т. ч.:\nвітамінів групи В,С, Е і т. д.\nЦе лікарська рослина часто включається в склад комплексної терапії багатьох захворювань. У складі шавлії присутній до 2,5% ефірних масел. У цій групі особливо виділяється цинеол. Ця речовина володіє потужним протизапальну, антисептичну і бактерицидною дією. Камфора, присутня в рослині, сприяє нормалізації роботи органів дихання. Сальвін є рослинним антибіотиком, здатною придушити активність бактеріальної мікрофлори.\nОсобливу ефективність дана речовина показує відносно золотистого стафілокока.\nУ шавлії високо вміст сапонінів, флавоноїдів та інших речовин, що відносяться до групи фітоестрогенів. Ці речовини особливо корисні при клімаксі і порушення менструального циклу. Незважаючи на те що дані сполуки за своїм хімічним складом не пов'язані зі стероїдними жіночими гормонами, вони володіють аналогічною активністю і дають подібний ефект.\nВважається, що фитоэкстрогены здатні контролювати активність виробляються в організмі жінки статевих гормонів, знижуючи ризик розвитку гормонозалежних утворень в органах малого тазу і молочних залозах. У той же час високий вміст фітогормонів робить шавлія не рекомендованим до застосування при таких гінекологічних захворюваннях, як міома матки, ендометріоз і полікістоз.\nПри цих станах використання цієї рослини може призвести до погіршення перебігу патології.\nГіркота, будучи природним консервантом, здатна чинити антиоксидантну дію. Крім того, дана речовина може поліпшувати роботу органів ШКТ і дає легкий спазмолітичний ефект. Органічні кислоти знижують вираженість запальних процесів в оргазмі. Вони мають протиракову і тонізуючу дію.\nНікотинова кислота дозволяє поліпшити енергетичний баланс в організмі і стабілізувати роботу органів серцево-судинної системи. Вітаміни, присутні в шавлії, сприяють поліпшенню роботи імунної системи, роблячи організм менш сприйнятливим до грибкових, бактеріальних і вірусних інфекцій.\nУ шавлії високо вміст тіаміну. Це з'єднання сприятливо впливає на роботу нервової системи. Тіамін допомагає відновити роботу нервових волокон, поліпшити функціональність мозку та зменшити психоемоційне навантаження. Крім того, дана речовина надає сприятливу дію на органи серцево-судинної системи.\nДубильні речовини, присутні в шавлії, мають в'яжучі дії. При використанні шавлії спостерігається і сечогінний ефект. Це сприяє усуненню набряків. Алкалоїди в даному рослині представлені в мінімальних дозах. Але їх достатньо для підвищення життєвих сил.\nЦе лікарська рослина завдяки багатому хімічному складу має виражену спазмолітичну дію. Деякі біологічно активні сполуки сприяють зниженню рівня пролактину. Правильне застосування шавлії допомагає підвищити еластичність шкіри, за рахунок чого спостерігається омолоджуючий ефект.\nАктивні сполуки, що містяться в даній лікарській рослині, сприяють нормалізації циркуляції крові в судинах мозку. Відзначається також виражений знеболюючий ефект. Речовини, присутні в шавлії, надають легке кровоспинну дію. Застосування цієї лікарської рослини сприяє виведенню з організму шлаків.\nШавлія, лікувальні властивості якого зумовлені включенням до складу ряду біологічно активних речовин, широко використовується в гінекології. Це лікарська рослина призначається у складі комплексної терапії при лікуванні таких порушень, як:\nПри даних патологічних станах найбільш часто застосовується відвар для спринцювання і сидячих ванночок. Для приготування цього засобу слід взяти 1 склянку шавлії на 10 склянок окропу. Траву слід прокип'ятити не менше 10-15 хвилин. Після цього складу необхідно остудити до 38°C і процідити. Готовий відвар потрібно використовувати для проведення лікувальних процедур 2 рази в день.\nНерідко ця рослина застосовується для усунення збоїв в менструальному циклі. Його використання виправдане при лікуванні безпліддя. Призначається цей засіб і для стимуляції пологової діяльності, оскільки активні компоненти, присутні в шавлії, сприяють підвищенню маткового тонусу.\nЦе лікарська рослина нерідко застосовується для припинення лактації.\nЗасіб можна використовувати у випадках, коли прийшов час відлучити дитину від грудей або молока виробляється занадто багато. Використання шавлії сприяє зниженню вироблення пролактину, що поступово призводить до припинення лактації.\nНайбільш широко застосування шавлії при клімаксі. В цей період в організмі жінки знижується вироблення статевих гормонів, що негативно відбивається на роботі всіх систем. Характерні для описуваного рослини лікувальні властивості для жінок при клімаксі не можна недооцінювати. Препарати на основі трави рекомендують використовувати навіть лікарі, т. к. застосування шавлії дозволяє усунути багато небажані прояви даного періоду.\nЦе рослина включає до складу особливі фітогормони, які за своїм хімічним складом подібні з естрогенами. Таким чином, застосування засобу сприяє підвищенню рівня статевих гормонів, що призводить до м'якого усунення ознак клімаксу.\nПри правильному вживанні шавлії відзначається зниження емоційної напруги та усунення підвищеної дратівливості. При використанні коштів на основі цієї рослини зменшується ризик розвитку депресії. Активні речовини, які присутні в шавлії, дозволяють нормалізувати роботу потових залоз.\nЛікування шавлією виправдано при появі у жінок під час клімаксу головних болів, викликаних стимуляцією кровотоку і спастичним скороченням судин.\nЦя цілюща рослина не здатна повністю позбавити жінку від припливів, але знижує ступінь їх вираженості. Застосування шавлії при клімаксі дозволяє відновити природний цикл сну і неспання, розлад якого нерідко виникає в цей період. Це рослина рекомендовано при підвищеному артеріальному тиску, що виникає у жінок під час менопаузи.\nПравила прийому при клімаксі і припливах\nШавлія має і лікувальні властивості, протипоказання, тому бажано перед початком використання даної рослини пройти обстеження та отримати консультацію у лікаря, оскільки нераціональне застосування може завдати шкоди здоров'ю. Ця трава случит основою для приготування відварів, настоїв і чаю, призначених для щоденного використання. Свіжовичавлений сік цієї рослини містить велику кількість активних речовин, тому застосовувати його слід з особливою обережністю.\nЩоб усунути припливи, може бути рекомендована шавлії настойка для жінок. Готується вона на спирту. Це засіб має потужні цілющі властивості, тому його слід приймати лише за призначенням лікаря, не перевищуючи зазначених фахівцем дозувань.\nТак як пити шавлія при клімаксі і потовиділенні постійно не можна з-за підвищеного ризику появи побічного ефекту, слід засоби для внутрішнього застосування використовувати короткими курсами, а потім робити перерви. У період відмови від використання таких складів можна приймати ванни з додаванням відвару і ефірного масла.\nНеобхідно дотримуватися правила прийому коштів на основі цього цілющого рослини, щоб уникнути появи небажаних ефектів. Сік вживають при клімаксі по 2 ст. л. на добу. Тривалість лікування цим засобом не повинна перевищувати 14 днів. Після цього потрібно робити перерву в терапії на місяць.\nЗастосовувати чай з шавлії при клімаксі слід по 1 склянці 3-5 разів на день. Терапію можна продовжувати протягом 1 місяця. Для посилення ефекту рекомендується шавлія заварити з пустирником, валеріаною або іншими рослинами, що володіють заспокійливою дією. Однак у цьому випадку зміст шавлії в чаї повинно бути в 3 рази більше, ніж інших рослинних інгредієнтів.\nМіцні відвари необхідно приймати по ½ склянки до 8 разів на добу. Курс лікування цим засобом не повинен перевищувати 2 місяців. Після цього необхідно робити перерву на 30 днів. Ефірне масло рослини не можна приймати всередину. Його можна використовувати для заспокійливих ванн і ароматерапії.\nДля підвищення ефективності відварів і чаїв на основі шавлії рекомендується приймати їх приблизно за півгодини до їди. Обов'язково потрібно витримувати перерви між курсами лікування даною рослиною. Це дозволить уникнути накопичення активних речовин в організмі і звикання. При необхідності в подальшому курси можна повторювати, щоб придушити негативні симптоматичні прояви в климактерий.\nРецепти заварювання рослини\nЗараз в аптеках можна придбати не тільки спеціально підготовлене рослинну сировину, але і вже розфасовані чаї, таблетки, ефірну олію та спиртові настоянки шавлії. При необхідності можна приготувати цілющі засоби самостійно. Важливо дотримуватися рекомендацій щодо дозування рослинних інгредієнтів при приготуванні лікувальних складів.\nДля усунення підвищеного потовиділення і інших проявів клімаксу потрібно заварювати чай перед вживанням. Для приготування цього засобу використовуються висушені листя шавлії. Щоб заварити цілющий чай, потрібно 1 ч. л. рослинного інгредієнта залити 1 склянкою окропу. Склад потрібно настояти 3-5 хвилин. Можна додавати в такий чай мед для поліпшення смакових якостей.\nДля усунення головного болю краще всього використовувати багатокомпонентний чай. Для його приготування потрібно з'єднати 1 ч. л. шавлії з 1/3 ч. л. валеріани і 1/3 — польового хвоща. Суміш лікарських трав потрібно залити 1 склянкою окропу. Наполягати чай потрібно 3-5 хвилин, а потім рідину потрібно процідити. Готовий засіб слід розділити на 2 прийоми і випити протягом доби. Приймати цей чай перед відходом до сну небажано. Вживати напій слід не більше 15 днів поспіль.\nНастій шавлії застосовується для стабілізації емоційного стану жінок при клімаксі. Для приготування цього засобу потрібно 1 ст. л. подрібненого шавлії залити 200 мл окропу. Склад слід наполягати в термосі протягом не менше 1 години. Готовий засіб необхідно вживати по 1 ч. л. протягом доби. Даний засіб можна приймати не більше 10 днів поспіль. Після цього потрібно зробити тривалу перерву.\nЄ ще один варіант приготування водного настою на основі шавлії. В цьому випадку слід спочатку залити 1 склянкою окропу 2 ст. л. сировини, а потім перемістити складу на водяну баню. Підігрівати засіб потрібно не менше 15 хвилин. При цьому не можна допускати закипання складу. Засіб потрібно настоювати протягом години, а потім його потрібно процідити. Пити настій потрібно по 20 крапель 3-5 разів на день. Залишки кошти можна зберігати в холодильнику не більше доби.\nСпиртову настойку можна приготувати в домашніх умовах. Спочатку потрібно помістити в ємність з темного скла 1,5 ст. л. сухого шавлії. Після цього туди ж слід додати 250 мл горілки або спирту. Наполягати засіб потрібно протягом місяця. Даний препарат приймають по 1 ст. л. 3 рази в тиждень. Бажано перед застосуванням розбавляти настій водою у співвідношенні 1:3. Це знизить ризик небажаних ефектів з боку органів ШКТ.\nДля приготування відвару шавлії залити 2 ст. л. рослинної сировини 700 мл окропу. Суміш поміщають на водяну баню і доводиться до кипіння. Термічній обробці засіб потрібно піддавати не менше 15 хвилин. Необхідно остудити відвар, а потім процідити. Засіб можна зберігати в холодильнику протягом доби.\nШавлія при клімаксі може виступати гарною заміною препаратів, що містять синтетичні гормони. Активні сполуки, присутні в даному рослині, при раціональному використанні дозволяють знизити вираженість проявів менопаузи, покращуючи стан жінки в цей період. Однак повністю безпечним ця рослина не є.\nПри перевищенні рекомендованих дозувань багаторазово зростає ризик появи тахікардії, підвищення рівня цукру в крові і розвитку запальних патологій жіночих статевих органів. Крім того, при тривалому використанні можливо звикання. Потрібно враховувати, що при деяких патологіях використання шавлії протипоказано. Таким чином, бажано вживати засіб тільки за рекомендацією лікаря, не перевищуючи дозування.


Уряд схвалив угоду про вільну торгівлю з Ізраїлем - iPress.ua\nУряд доручив міністру економічного розвитку та торгівлі Степану Кубіву її підписати\nКабінет міністрів України ухвалив рішення затвердити текст угоди про започаткування зони вільної торгівлі з Ізраїлем.\n"Схвалити проект угоди про вільну торгівлю між Кабінетом міністрів України та урядом Держави Ізраїль. Уповноважити першого віце-прем’єр-міністра України… Степана Кубіва підписати зазначену угоду", — повідомляє "РБК-Україна" з посиланням на текст постанови уряду.\nНагадаємо, що 1 серпня 2017 року між Україною та Канадою почала діяти зона вільної торгівлі. Також, Україна та Канада мають намір найближчим часом почати переговори щодо розширення Угоди про вільну торгівлю.\n21 11 2018 13:17\nТЕГИ: Верховна Рада, економіка, Ізраїль, Міністерство економічного розвитку і торгівлі, торгівля, зона вільної торгівлі, Степан Кубів, уряд, Кабінет міністрів, Кабмін


Про деякі особливості переживання біографічного часу - Психология и педагогика - Каталог статей - Психология | Социальная педагогика | Психоанализ\nПро деякі особливості переживання біографічного часу\n1) Проблема часу\nЙосип Бродський якось дотепно зауважив, що аристотелівська ідея часу, тобто лінійного, незворотного, розділеного на минуле сьогодення і майбутнє, є лише відчайдушною спробою сапієнса усвідомити час. Думка про те, що час зрозуміти важко або неможливо висловлюються майже усіма дослідниками, хто займається цією проблемою - "це неможливо" (Whitehead, 1920., Цит. По Loewald 1972). Більш того, незрозумілість, чи, швидше, неосознаваемость часу, мабуть, є не тільки і не стільки проблемою наукового і філософського знання, скільки культурної і, якщо завгодно, антропологічної проблемою. Час важко помислити і "... для ефективного вивчення тимчасового аспекту природи люди використовують свою винахідливість, щоб придумати засіб, за допомогою якого специфічні характеристики часу або ігнорувалися б, або спотворювалися "(Уітроу, 1964)\nЧас, який часто мислиться як якась фізична реальність і іманентний атрибут світу і подібно до простору підлягає вивченню і виміру, є і феноменом культури. Природне для нас уявлення про лінійне, так званому арістотелівської часу є відносно недавнім завоюванням цивілізації і з'являється у так званих "історичних народів" (Еліаде, 1987). Архаїчним цивілізаціям як наприклад індійської і давньокитайській властиве уявлення про циклічному часу.\nУ клінічній психології і психіатрії часовий вимір начебто є і, з іншого боку, його немає. Тобто, існує ряд клінічних феноменів, таких як дежа-вю та Жаме-вю, втрата орієнтування в часі при психозах та ін, які мають відношення до часу й, більше того, розглядаються як патологічні саме через патологічності переживання часу. У теж час якого спеціального підходу, теорії про час в науках про душевне здоров'я не існує. Як час дивовижним чином "вислизає" в культурі і в науці, час вислизає і в нашій професії.\nРозглянемо основні існуючі погляди на цей рахунок в клінічній психології і психіатрії.\nУ "Загальній патопсихології" (Ясперс, 1997) часу присвячена одна голова. Ясперс виділяє: знання часу - тобто "здатність оцінювати вірно чи невірно інтервали часу". Сюди ж він відносить "істинні, помилкові або ілюзорні уявлення про природу часу", переживання часу - "повне усвідомлення часу, по відношенню до якого здатність оцінювати часовий проміжок є лише однією з безлічі характеристик" і ставлення до часу - тобто ставлення до часу як до фундаментального життєвому фактору, ставлення до часу в контексті загального усвідомлення минулого життя і буття в цілому.\nОсобливо слід відзначити використання тимчасового аспекту в нейропсихології, наприклад опису особливих станів лихоліття при правополушарной патології. (Брагіна, Доброхотова, 1988).\nУ психоаналітичній літературі можна зустріти 2 основні ідеї щодо часу. Перша висловлена Фрейдом і полягає в тому, що Ід передчасно. Друга ідея пов'язана з розвитком почуття часу в онтогенезі, а саме з ритмами приходу і відходу матері (Hartocolis, 1974, Collarusso, 1987).\nУ психоаналізі почуття часу співвідноситься з вторинними его-функціями, висловлюється ідея паралельності процесів розвитку его, зростання захисних механізмів з появою почуття часу і його диференціацією усередині минулого, сьогодення і майбутнього (Hartocolis, 1974). Почуття часу розвивається в онтогенезі і з'являється завдяки появі когнітивних здібностей (Colarusso, 1987). На ранніх стадіях розвитку дитина ще не може структурувати свій досвід у часі.\nУ клінічній практиці, тимчасової аспект враховується дуже обмежено. У вітчизняній психіатричній традиції в історії хвороби, в описі психічного статусу хворого, зазвичай лише вказують на "орієнтованість у часі", разом з орієнтованістю в просторі і в власної особистості. Аналогічна ситуація склалася і в західній психіатрії. Відомий американський аналітик і психіатр, займається проблемами часу, Джон Кафка (Kafka, 1989) зазначає, що психіатрами враховується тільки 2 аспекти часу: орієнтованість у часі і так звана "закритість майбутнього", яка характерна для депресивних пацієнтів. Разом з тим "орієнтованість у часі", як вона визначається в психіатрії, перевіряється питаннями типу "Яке сьогодні число?", "Який сьогодні день тижня?" І "Скільки зараз часу?", Дозволяючи визначити лише один аспект часу - відповідність часу соціальному , тобто календарем або годинах. Крім того, як зазначає Кафка хворий часто може обдурити лікаря підгледівши в газету, настільний календар і т.д.\n2) Опис феномена порушення часової структури досвіду\nПрацюючи як клінічний психолог і застосовуючи в якості діагностичного засобу структурний інтерв'ю (Кернберг. О, 2000), я звернув увагу, що розповідаючи про події свого життя пацієнти деколи плутаються у часі при описі деяких епізодів власної біографії. Я маю на увазі наступне, події життя самі по собі описувалися досить ясно, але зрозуміти послідовність подій, їх каузальну зв'язок і протяжність в об'єктивному часу, було неможливо. Протягом певного строку (у об'єктивному часу) тимчасова перспектива досвіду була втрачена. При цьому, виходячи з інших клінічних даних, я був упевнений, що цей феномен не пов'язаний з органічним ушкодженням або порушенням мислення. Крім того, пацієнти плуталися лише при описі деяких частин своєї біографії, зазвичай тих, в яких за анамнестичними даними відбувалося погіршення психічного стану.\nПацієнтка А. з діагнозом психопатія истероидного кола, період компенсації.\nНезважаючи на те, що хвора страждала деякими ендокринними порушеннями на субклінічному рівні, виходячи з психіатричних даних і проведеного мною патопсихологічного дослідження можна було бути впевненим у відсутності якого-небудь органічного радикала. В історії хвороби вона описується як орієнтована в просторі, часу і власної особистості. Хоча хвора скаржився на "провали в пам'яті", в ході інтерв'ю не вдалося з'ясувати, коли вони власне були. Хвора описує події досить яскраво і детально. Таким чином, є підстави вважати, що заплутаність тимчасової структури інтерв'ю, яка буде продемонстрована нижче, не є наслідком порушень пам'яті чи мислення.\nНа 2 сесії інтерв'ю хвора розповідає про обставини своєї першої госпіталізації. В ході бесіди у мене виникли труднощі в розумінні часових аспектів розповіді пацієнтки, тобто, послідовності подій, їх каузальне зв'язку, тривалості описуваних подій, пов'язаності з календарними датами і тимчасовими маркерами і т.д. Аналіз записи цієї сесії дозволив детально виділити і описати ці особливості. Нижче наводяться епізоди, де спостерігались порушення структурованості досвіду в часі, свого роду "тимчасові помилки".\nПісля запалення легенів, яке чомусь протікало дуже важко, я взагалі і всі хвороби переношу дуже важко, і довго хворію. Запалення легенів началос мене в N (Назва регіону країни) влітку, тривало восени і на першу чверть мене відправили в N (південне місто) вчитися, щоб я відновила здоров'я. Але справа в тому, що напередодні, влітку я лежала тут же в клініці ендокринології з приводу вторинного безпліддя. Справа все в тому, що у мене був викидень напередодні, який я сприйняла дуже болісно, дуже-дуже ...\nХвора починає розповідь з того, що її відправили після важкого запалення легенів у місто N. Хвора каже ймовірно про 1990 або 1991 рік, але описує своє дитяче спогад, або ж, себе з кимось плутає, можливо з дочкою. Це явна плутанина, того що каже хвора просто не може бути в принципі. Найімовірніше хвора змішала 2 спогади, одне стосується означеної теми бесіди, друге ставиться до навчання в школі, що було по украй мірі на 14 років раніше.\nІнтерв'юер: Коли це було?\nПацієнтка: Це було відповідно за рік до того, як я потрапила в ендокринології, а в ендокринології я потрапила в 83 році, відповідно у вісімдесят .., ой в 93, в 92 році у мене був викидень. Ось, мене обстежили з приводу того, чому власне плід не розвивається, чому такі відхилення, знайшли дійсно купу відхилень, але вони якісь всі, як вони сказали субклінічні, тобто як би трохи перевищують норму, щось таке не так, але раптом, починає йти молоко, ні з того, ні з сього, раптом, не припиняються місячні, або навпаки, не починаються. Якісь дивні речі, причому в різних ділянках. Вони не могли зрозуміти з чим це пов'язано, і порадили мені звернутися до N [Прізвище відомого психіатра]. Він - лікар-психіатр, який консультує цю клініку періодично ... Як же його звали, NN? Не важливо. Він досить відома особа, тому що, по украй мірі мої лікарі тут всі його знають. Він сказав мені ... це перша людина, яка мені сказав, що він знаходить, що я перебуваю в депресії і що це так просто залишати не можна. Він же перший зробив мені енцефалограму, на якій виявив якісь порушення. Але він запитав мене, чи хочу я, тобто я якщо не хочу, то він не буде цим займатися, він просто свій висновок дасть лікарям і цим закінчиться. Але якщо я хочу продовжувати з ним контачить і дізнатися в чому власне проблема, і запропонував приїжджати в лабораторію, У нього власна лабораторія є, де мене продовжували обстежувати. Ехограма і тести проводилися і ми з ним неодноразово розмовляли і він вважав за потрібне на мою станом ... він чомусь вважав, що в мене має бути ... як він висловився: "У Вас має бути абсолютно нестерпна життя, раз Ви так до неї ставитеся", тобто знайшов, що депресія - досить глибока, що треба вживати заходів. Він - перша людина, яка виписав мені ліки, транквілізатори, психотропні засоби.\nЗгадуючи про те, коли був викидень, хвора плутається спочатку на 10 років, потім на рік, в результаті стверджує що він був у 1992 році. Насправді ж, з анамнезу слід, що викидень був у 1991 році. Про це хвора згадала на початку 3 сесії інтерв'ю. Звернемо увагу на, згадка про обстеження (ехограма і тести), хвора говорить про 1991 рік.\nПотім хвора розповідає про 3 періодах, коли її стан погіршувався. Перший був після викидня (1991 рік), другий - після жовтневих подій 1993 року, а третій, "напад" - 14 грудня. Розібратися з послідовністю і відокремити ці події один від одного важко. Виникає відчуття що 3 епізоду зливаються, незважаючи на те, що хвора вкрай докладно їх описує.\nПотім мова йде про останнє "приступі" який і призвів до госпіталізації.\nП: Це тривало кілька тижнів.\nІ: Кілька тижнів? І ви всі ці кілька тижнів були вдома?\nП: Так, поки не почала потихеньку ходити. Як тільки почала потихеньку ходити, мене відвезли і зробили енцефалограму, ехограму, все що я говорила.\nХвора каже, що після нападу 14 грудня (1993 р.), "Як тільки я почала потихеньку ходити, мене відвезли і зробили енцефалограму, ехограму і все що я говорила. Однак, до цього хвора сказала, що енцефалограму зробив N, коли вона звернулася до нього після того, як лежала в ендокринології після викидня. Можна припустити, що енцефалограму і ехограму робили не один раз, але в історії хвороби 1994 присутній тільки один висновок ЕЕГ-дослідження, проведеного в січні 1994 року. Крім того, сама фраза все що я говорила дозволяє припускати, що хвора має на увазі дослідження, проведене N у 1991 році.\nВ ході третьої сесії пацієнтка пригадала, що викидень був у 1991 році і визнала свої проблеми "з часом".\nП: Я зрозуміла, що є деякі неточності в числах, а саме в роках.\nНасправді викидень стався в 91 році, а не в 92, як я сказала. Тобто у мене як би більш стислий виклад вийшло по роках.\nІ: Ви знаєте, я теж звернув на це увагу. Як Ви думаєте чому? Мені здавалася взагалі якась плутанина з часом.\nП: Ви знаєте, справа в тому, що раніше я ніколи особливо не скаржилася на пам'ять. Може бути це дія ліків таки позначається ... в даний момент. Можливо. Тому що в принципі, у мене таке трапляється і без ліків .. Іноді чоловік щось допустимо намагається мені розповісти з того, що було в нашому житті, а я вперто не згадую якийсь факт. І він помітив для себе цікаву річ. Я сортую як би інформацію, якусь ось запам'ятовую добре, там вона у мене відкладається в пам'яті. Ну як правило, це якісь образи негативні якісь речі, якісь там, що на мене справило дуже сильне враження, особливо сильне. А щось не відкладається і зовсім неначе. Але помічати це він став таки після кризи, або назвати - приступу, як я потрапила в лікарню. До цього, він може бути і помічав, але не вказував мені на це.\nІ: Це колись бувало раніше? Ви помічаєте це?\nП: Ні, якби я села, зібралася з думками, припустимо дістала б листик папірці, я б це зробила з хорошою точністю і безпомилково. Але коли це відбувається в розмові і треба відповідати, так би мовити, досить швидко, без е-е-е, там ну-у-у, ну, якось начебто недавно було, це моє життя. Буде дивно якщо зараз буду поневіряється при цьому, тим більше, що події в общем-то неслабкі такі, важливі. Тому я звичайно перестаралася, я хотіла так відповідати впевнено і швидко. Напевно зробила це даремно.\nПодібні феномени нам доводилося спостерігати і при роботі з пацієнтами-наркоманами. Тут епізоди втраченого часу збігалися з періодами інтенсивної наркотизації. Якщо опису життя до початку прийому наркотиків і в періоди тривалих ремісій були досить ясними і зрозумілими, в тому числі і в плані "темпоральності", то послідовність подій у ці періоди відновити буває як правило досить важко і вимагає кропіткої роботи протягом декількох сесій. Один мій пацієнт порівняв період наркотизації з фільмом "День бабака". Тобто в період наркотизації події є, але в часі вони не розташовуються.\nФранцузький філософ Рене Гюйо ще в минулому столітті писав, що останнім джерелом ідеї часу є сприйняття подібності та відмінності. Для структурування досвіду в часі необхідно, з моєї точки зору, по украй мірі:\n1. почувати себе неізменняющімся і триваючим в часі.\n2. відчувати пережитий досвід мінливих, але пов'язаним з предудущім, тобто триваючим.\nУ нестабільному психічному стані, особливо близькому до психозу саморепрезентації пацієнта ненадійна, а досвід не переживається як новий, так як він скоріше визначається внутрішніми психічними процесами, ніж дослідженням реальності. Іншими словами, не виконується жодна з перерахованих вище сприйнять лінійного часу і, і тому, тимчасової структури досвіду просто не може існувати.\nМожливо деякою аналогією тут могло б бути те, що поняття лінійного часу в культурі виникло, на думку деяких культурологів, наприклад, вже згаданого Мірча Еліаде тоді, коли події історії, (тобто біографії народу), стали усвідомлюватися як мають свій сенс в історії, а народ відчував себе що йде по своїй історії. Мені здається, що ці здібності, необхідні для переживання часу цілком можуть бути виражені через поняття константності об'єкта, як у психоаналітичному, так і в загальнопоширених сенсі (докладніше дивися Kafka, 1997).


Структура ринку цінних паперів. Аналіз поточної біржової кон'юнктури (стр. 1 из 3)\nСпівволодіння (часткові) Кредитні (боргові)\nДовгострокові (більше 1 року) Короткострокові (до 1 року)\nАкції 1. Облігації уряду2. Середньострокові казначейські ноти3. Облігації корпорацій4. Боргові сертифікати та інші 1. Казначейські векселі2. Короткострокові комерційні векселі3. Чеки4. Депозитні сертифікати та ін.\nФондовий ринок Ринок боргових зобов'язань\nРинок капіталів Кредитно-грошовий ринок


На території колишнього заводу «Полярон» збудують новий ЖК. Візуалізація\n09:36 22 Лютого 2020\nВисота будинків не має перевищувати 29,00 м.\nНа території колишнього заводу «Полярон», що на вулиці Угорській, 14, збудують новий житловий комплекс. Відповідні містобудівні умови та обмеження для ТзОВ «Львів Інвест Плюс» погодили на засіданні виконавчого комітету вчора, 21 лютого.\nЧитайте також: Полярон та Кінескоп. Як територію колишніх заводів у Львові перетворюють на житло\nЗемельна ділянка площею 0,8 га призначена для будівництва і обслуговування багатоквартирного житлового будинку з з торгово-розважальною та ринковою інфраструктурою.\nВисота будинків не має перевищувати 29,00 м, а відсоток забудови – 23,0 %. 2.3. Паркомісця облаштують на підземній автостоянці.\nЗгідно з даними системи Youcontrol, ТзОВ «Львів Інвест Плюс» належить Олександру Кондрі та ТОВ «Інтенсив».\nЧитайте також: Неслава праці. Як виглядають львівські підприємства, які хочуть ревіталізувати. Фото\nЗазначимо, що «Полярон» заснували на базі велосипедного заводу у 1959 році. Завод спершу виготовляв електровакуумні прилади для потреб військово-промислового комплексу. Пізніше тут розпочали виробництво генераторних ламп для радіолокаторів. У часи Радянського Союзу «Полярон» вважали найбільшим виробником електронних засобів у Західній Україні. З 2014 року підприємство перебуває у стані банкрутства. Певний час працівники протестували проти ліквідації підприємства.\nДемонтаж заводу розпочали у 2015 році. Відтоді кілька разів змінили власника, замовника та підрядника робіт. Незважаючи на це, на місці корпусу на розі проспекту Червоної Калини та Угорської вже звели будинок. Також завершили основні роботи у ЖК «Софіївка», що розташований праворуч від головного входу на територію заводу. Торік у вересні завалили корпус ліворуч від головного входу, що розташований між новобудом і центральним корпусом. Загалом тут формується змішана забудова житла та офісів.\nТЕГИ: будівництво Львів, забудова Львів, забудова промислових зон львів\nСуд зобов’язав міську раду дозволити будівництво офісного центру біля проспекту Чорновола\nНа виїзді зі Львова майже 5 га забудують адміністративними складами\nНа Трускавецькій у Львові збудують офісний центр із парковкою на 300 місць. Візуалізація\nСквер, літній театр та галерея на даху. У Львові планують відкрити багатофункційний готель\n22 Лютого, 2020 12:30\n666 ... "розбудовники" України так розбудували українську промисловість-промислове виробництво , що вона-воно зовсім щезла-щезло ... на ніц ... Слава Україні ! ...\n04 Квітня, 19:15 Що таке «громадське місце» і навіщо брати документи. В уряді пояснили правила карантину


Санітарний регламент для дошкільних навчальних закладів - Дошкільний навчальний заклад (ясла-садок) №17 "Радість"Дошкільний навчальний заклад (ясла-садок) №17 "Радість"\n24 березня 2016 року № 234\nЦей санітарний регламент (далі – Регламент) визначає санітарно-епідеміологічні вимоги до дошкільних навчальних закладів усіх форм власності (створених у тому числі в житлових та нежитлових приміщеннях), виконання яких дозволяє створити нешкідливі умови розвитку, виховання, навчання дітей, режим роботи, умови для фізичного розвитку та зміцнення здоров’я дітей.\nВикористання території, будівель, приміщень, споруд, обладнання дошкільних навчальних закладів іншими юридичними та фізичними особам з метою, що не пов`язана з навчально-виховним процесом та життєдіяльністю дітей, забороняється.\nВиробники та/або постачальники харчових продуктів, питної води (у тому числі фасованої), нового ігрового і спортивного/фізкультурного обладнання, меблів, засобів навчання, комп’ютерної техніки, іграшок (ігор), поліграфічної продукції, предметів дитячої гігієни, мийних та дезінфекційних засобів повинні інформувати про ризики, які може становити ця продукція або їх відсутність.\nЗ метою створення умов для впровадження інклюзивної форми освіти будинки та споруди дошкільних навчальних закладів або будинки та споруди, у яких вони розміщені, повинні відповідати положенням ДБН В.2.2-13-2003 «Будинки і споруди. Спортивні та фізкультурно-оздоровчі споруди»; ДБН В.2.2-3-97 «Будинки і споруди. Будинки та споруди навчальних закладів»; ДБН В.2.2-17:2006 «Будинки і споруди. Доступність будинків і споруд для маломобільних груп населення».\nОбладнання території дошкільного навчального закладу (груп) повинно бути справним.\nДля озеленення території дошкільних навчальних закладів забороняється використовувати дерева, кущі, рослини з колючками (біла акація, глід, шипшина тощо), отруйними плодами та рослини згідно з Переліком рослин, дерев, кущів з колючками, отруйними плодами, наведеним у додатку 1 до Регламенту.\nПісочниці на групових майданчиках повинні бути огороджені бортиками. На ніч пісочниці необхідно закривати.\nДля загартовування дітей та організації ігор з водою допускається організовувати облаштування плескальних басейнів глибиною 0,25 м (з підводом водопровідної води та відводом стічних вод до каналізації).\nНа території дошкільного навчального закладу допускається обладнання теплиці та вольєра для тварин, які розташовуються на відстані не менше 25 м від будівлі дошкільного навчального закладу та найближчих житлових будинків.\nСанітарне очищення території дошкільних навчальних закладів повинно здійснюватись згідно з вимогами Державних санітарних норм та правил утримання територій населених місць, затверджених наказом Міністерства охорони здоров’я України від 17 березня 2011 року № 145, зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 05 квітня 2011 року за № 457/19195.\nТериторія підлягає прибиранню 2 рази на день, у тому числі вранці за 1-2 години до приходу дітей, та у разі забруднення (за умови відсутності дітей на ігорових майданчиках). Влітку прибирання необхідно супроводжувати поливом зі шланга (2 рази на день) і миттям підлоги тіньових навісів. Восени проводиться очищення території від листя, сухої трави, взимку – від снігу та криги. У дошкільному навчальному закладі спалювання сміття і листя заборонено. Взимку і навесні, за відсутності дітей, з даху будівлі необхідно збивати бурульки та у разі очевидної небезпеки зсуву згрібати сніг. У разі неможливості термінової ліквідації загрози небезпечні місця огороджуються та вживаються заходи щодо недопущення до них дітей.\nУ будівлі дошкільного навчального закладу та на території земельної ділянки необхідно дотримуватися принципів раціонального розміщення приміщень, максимально уникаючи контакту між різними групами та адміністративно-господарськими приміщеннями.\nБажано обладнання будівель дошкільних навчальних закладів окремими входами: загальний; для раннього віку; дошкільного віку; для харчоблоку, ізолятора, пральні.\nГрупові осередки для дітей раннього віку доцільно розташовувати на першому поверсі та забезпечувати окремими входами. У приймальні першої групи раннього віку (від 1-го до 2-х років) виділяється за потреби місце для роздягання батьків і місце для грудного годування дітей матерями.\nОсновні приміщення дошкільних навчальних закладів (групові (житлові) осередки, медичні кабінети, приймально-карантинні відділення, зали для музичних та фізкультурних занять, кабінети для роботи з комп`ютерами та технічними засобами навчання тощо) повинні мати природне освітлення.\nДоцільна тривалість інсоляції зазначених приміщень – не менше 3 годин на день. Мінімальний коефіцієнт природної освітленості приміщень (далі – КПО) має становити не менше 1,5 % .\nДля захисту від прямих променів сонця, запобігання перегріванню приміщень, у яких перебувають діти, необхідно передбачати жалюзі, козирки, штори або інші види захисту.\nПри висаджуванні рослин слід запобігати затіненню приміщень. Густі крони дерев підлягають своєчасному розрідженню, що запобігатиме погіршенню показників природного освітлення. Щороку необхідно проводити декоративну обрізку кущів, вирубку сухих і низьких гілок та молодої порослі дерев.\nМити вікна необхідно регулярно, не рідше 3 разів на рік та у разі забруднення. Вікна не дозволяється затіняти кімнатними рослинами, що в’ються, а також рослинами великих розмірів. Рослини дозволяється розміщувати у підвісних вазонах на стінах приміщень або в кутах приміщень на підставках висотою до 70 см, що можна переміщувати.\nДжерела штучного освітлення повинні забезпечувати достатнє та рівномірне освітлення всіх приміщень.\nЕлектричні розетки та вимикачі не бажано встановлювати на висоті менше 1,8 м від підлоги, при цьому у приміщеннях із перебуванням дітей необхідно передбачити встановлення розеток, що закриваються.\nЛампи, що перегоріли, підлягають своєчасній заміні. Також заміні підлягають люмінесцентні лампи, які під час роботи створюють шум, миготіння та стробоскопічний ефект. Несправні, перегорілі люмінесцентні лампи збирають у спеціальну тару – герметично закриті металеві ємності, контейнери, які зберігають у спеціально відведених ізольованих технічних приміщеннях, стіни, стеля та підлога яких не межують із приміщеннями групових осередків. При цьому доступ до такого технічного приміщення повинен мати лише спеціально призначений працівник дошкільного навчального закладу. При накопиченні чотирьох і більше перегорілих люмінесцентних ламп їх вивозять із дошкільного навчального закладу відповідно до Правил надання послуг з вивезення побутових відходів, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 грудня 2008 року № 1070. Зберігання перегорілих люмінесцентних ламп у будівлі закладу довше 2-х місяців не допускається.\nНе дозволяється розміщення світильників над плитами, технологічним обладнанням, виробничими столами харчоблоків. Світильники (крім світлодіодних) у харчоблоці повинні мати захисну арматуру.\nЛабораторний контроль рівня освітленості у дошкільних навчальних закладах організовується засновником не рідше одного разу на рік (не менше 3 вимірів у 3-5 приміщеннях).\nВода, що постачається у дошкільний навчальний заклад, повинна відповідати вимогам Державних санітарних норм та правил «Гігієнічні вимоги до води питної, призначеної для споживання людиною»(ДСанПіН 2.2.4-171-10), затверджених наказом Міністерства охорони здоров’я України від 12 травня 2010 року № 400, зареєстрованих у Міністерстві юстиції України 01 липня 2010 року за № 452/17747 (далі – ДСанПіН 2.2.4-171-10).\nДошкільні навчальні заклади обладнуються мережами господарсько-питного водопостачання, мережами каналізації, водостоку, опалення, вентиляції. Гарячою проточною водою дошкільні заклади повинні бути забезпечені впродовж усього року.\nХолодною і гарячою проточною водою повинні бути забезпечені групові (житлові) осередки, кімната природи, їдальня, буфетні, медичні приміщення, пральня, ванно-душові, туалетні кімнати, зали басейнів тощо з установленням кранів-змішувачів. Забороняється використовувати гарячу воду із системи водяного опалення для будь-яких цілей.\nТемпература гарячої води, що подається до приміщень дошкільних навчальних закладів, повинна бути не нижче 37º С та не вище 60 ºС.\nОрганізація питного режиму повинна сприяти оптимальному задоволенню потреб дітей у безпечній та якісній воді. Кожна дитина за потреби повинна отримати кип’ячену або фасовану воду в індивідуальній чашці.\nУ харчоблоці в місцях приєднання ванн до каналізаційної мережі бажано улаштувати повітряний розрив не менше 20 мм від верху приймальної воронки.\nВ основних приміщеннях дошкільного навчального закладу вміст СО2 повинен бути не більше 0,07%, запиленість – 1,75 млн пилинок у 1 м³ повітря, окислюваність повітря – 6-9 мг О2 в 1 м³, кількість мікроорганізмів – 4000 в 1 м³ повітря взимку, граничнодопустима концентрація (далі – ГДК) аміаку – 0,1 мг/м³, фенолу – 0,006 мг/м³, формальдегіду – 0,003 мг/м³.\nОптимальною температурою у групових осередках дошкільних навчальних закладах є +19-23 ºС. У приміщеннях басейну – +29-30 ºС. У залах для занять музикою та фізичною культурою +18-19 ºС. У теплих переходах – не менше +15 ºС.\nУ приміщеннях, що займають кутове положення або знаходяться в торці будівлі дошкільного навчального закладу, температура повітря повинна бути не менше +21 ºС.\nПриродна вентиляція приміщень дошкільних навчальних закладів здійснюється через вентиляційні канали. Окремі системи вентиляції повинні бути в харчоблоці, ізоляторі, роздягальнях, туалетних кімнатах.\nЗа відсутності дітей приміщення дошкільних навчальних закладів повинні періодично провітрюватися. Ефективним є наскрізне або кутове провітрювання. Забороняється провітрювання через туалетні кімнати. Тривалість провітрювання залежить від температури зовнішнього повітря, напрямку вітру та ефективності роботи опалювальної системи. Наскрізне провітрювання має проводитися кожні 1,5 – 2 години з тривалістю не менше 10 хвилин. У спальнях наскрізне провітрювання здійснюється до та після сну дітей.\nУ холодну пору року провітрювання повинно бути закінчене не пізніше ніж за 30 хвилин до приходу дітей із занять або з прогулянки і за 30 хвилин до сну. Під час сну може бути забезпечено доступ свіжого повітря з одного боку приміщення, але за 30 хвилин до підйому дітей його припиняють. Після короткочасних провітрювань допускається зниження температури повітря у групових осередках до +19 ºС для дітей 4-5 років і до +18 ºС для дітей старше 5 років.\nВідносна вологість повітря в приміщеннях, де перебувають діти, повинна бути в межах 40-60 %.\n5. При вході до дошкільного навчального закладу необхідно розміщувати термометр для контролю за температурою повітря на вулиці. Прогулянки на відкритому повітрі повинні проводитися не рідше 2 разів на день. Оптимальний час перебування на відкритому повітрі − 3,5-4 години на день з достатньою руховою активністю. Основними причинами скорочення тривалості перебування на свіжому повітрі є погіршення самопочуття, порушення стану здоров`я дітей, ускладнення метеоумов.\nПрогулянки на вулиці дозволяється проводити при температурі повітря не нижче –16°С.\nОбладнання основних приміщень дошкільного навчального закладу повинно відповідати зросту та віку дітей. Меблі повинні бути світлих тонів, матові, переважно без блиску.\nПриймальні та роздягальні групових (житлових) осередків для дітей раннього віку бажано обладнувати шафами для одягу дітей та персоналу, лавами і за необхідності столами для сповивання, умивальною раковиною.\nДля дітей раннього віку в світлій частині групової кімнати на відстані 1,0 м від вікон і паралельно до них повинен бути розміщений безпечний манеж.\nМеблі в групах підбираються відповідно до зросту (довжини тіла) дітей та повинні відповідати вимогам додатку 3 до Регламенту. У разі використання дитиною компенсаторних засобів (наприклад, інвалідної коляски) висота поверхні стола повинна бути вище ліктя опущеної руки дитини, що сидить у кріслі-колясці, на 2-4 см.\nУ групових приміщеннях вздовж вікон або стін дозволяється встановлювати столи для настільних ігор, безпечне фізкультурне обладнання.\nСтоли для занять бажано встановлювати на відстані 1 м від вікна, так, щоб світло падало на робочу поверхню зліва. Для ліворуких дітей робочі місця організовують так, щоб світло падало з правого боку. Відстань між рядами та дошкою повинна бути 2,5-3,0 м (кут розглядання дошки на стіні – не менше 45°). Відстань від нижнього краю дошки до підлоги – 0,7-0,8 м.\nІгрові в групових осередках обладнуються шафами для іграшок і підсобного матеріалу. У спальнях встановлюються шафи для білизни.\nСпальні мають бути обладнані безпечними стаціонарними ліжками, що відповідають зросту та віку дитини.\nТуалетні кімнати групових (житлових) осередків обладнуються вішалками для рушників і предметів особистої гігієни, які мають бути закріплені за кожною дитиною та відповідно промарковані. Для дітей раннього віку можуть використовуватися разові підгузки. Запас підгузків необхідно зберігати у сухому місці.\nУ дошкільних навчальних закладах не дозволяється організація пунктів прокату та обміну ігор, іграшок та інвентарю.\nКилими щодня підлягають чистці пилососом, один раз на місяць їх слід вибивати на вулиці і протирати вологою щіткою.\nУ дошкільному навчальному закладі потрібно унеможливити проникнення гризунів та використовувати механічні засоби для запобігання потраплянню комах (наприклад сітки).\nЗа епідемічними показаннями в дошкільному навчальному закладі повинна проводитись дезінсекція і дератизація (за відсутності дітей).\nУ дошкільному навчальному закладі під час функціонування груп забороняється проведення капітального ремонту, а також проведення малярних ремонтних робіт. Поточний ремонт проводиться за відсутності дітей у приміщенні, де такий ремонт здійснюється.\nУ складі дошкільного навчального закладу на першому поверсі в окремому блоці допускається будівництво басейну.\nВанну басейну необхідно заповнювати питною водою, що відповідає вимогам ДСанПіН 2.2.4-171-10. Температуру води у ванні необхідно підтримувати на рівні +28-30º С, а температуру повітря в залі з ванною – на 1-2ºС вищою від температури води.\nДо купання у басейні допускаються діти з довідками від лікаря щодо стану їх здоров`я, а також результатами обстеження на наявність гельмінтів (гострики тощо).\nВхід до зали з ванною дозволяється після відвідування дітьми туалету та прийняття душу (окремо для хлопчиків і дівчат). Гарячий душ діти повинні приймати без плавок з використанням мила і мочалок. Через прохідний душ для ніг із безперервним потоком свіжої води дозволяється виходити на обхідну доріжку біля ванни басейну. Діти повинні мати індивідуальні мочалку, плавки, рушник, шапочку, тапочки. Також на групу дітей дозволяється видавати комплект рушників для одноразового використання (після заняття комплект здають до пральні).\nВоду у ванні басейну з частковою рециркуляцією необхідно знезаражувати.\nДля знезаражування води у спеціальному приміщенні повинні готуватися концентровані розчини, що додаються до води при її надходженні на фільтри. Залишкова кількість хлору у воді басейну повинна бути 0,5-0,7 мг/дм3, брому – 1,2 мг/дм3, вночі концентрацію хлору дозволяється доводити до 1,5 мг/дм3.\nНезалежно від системи заповнення ванни басейну водою (протічна або з рециркуляцією) випуск води з ванни з наступною дезінфекцією проводиться не рідше 1 разу на 10 днів навіть при задовільних санітарно-хімічних та бактеріологічних показниках води. У випадку отримання незадовільних показників лабораторного дослідження води басейн необхідно закрити на дезінфекцію поза графіком.\nПоточне прибирання басейну повинно проводитися щодня з використанням мийних і дезінфекційних засобів. Підлягають дезінфекції підлога приміщень, стіни залу басейну (на відстані 2 м від підлоги), обхідні доріжки, обладнання, ручки дверей, санітарно-технічне обладнання тощо.\nВиробники, постачальники продуктів харчування відповідають за якість та безпечність продуктів та сировини, яку постачають у дошкільні навчальні заклади. Засновники (власники) та керівники дошкільного навчального закладу мають зобов’язання перед батьками (опікунами) дітей про те, що будь-яка їжа, яка запропонована дітям, є безпечною, корисною та приготовленою в закладі з дотриманням вимог чинного законодавства.\nПерсонал дошкільного навчального закладу повинен бути охайно одягненим та перебувати у приміщеннях закладу в змінному взутті.\nПерсонал дошкільних навчальних закладів повинен проходити обов`язкові медичні огляди відповідно до наказу Міністерства охорони здоров`я України від 23 липня 2002 року № 280 «Щодо організації проведення обов`язкових профілактичних медичних оглядів працівників окремих професій, виробництв і організацій, діяльність яких пов`язана з обслуговуванням населення і може призвести до поширення інфекційних хвороб», зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 08 серпня 2002 року за № 639/6927.\nПрацівники, які своєчасно не пройшли обов`язковий медичний огляд, а також ті, що не ознайомленні з Регламентом, до роботи не допускаються.\nКатегорично забороняється перебування працівників на робочому місці із симптомами інфекційних хвороб. При підозрі на захворювання вони підлягають обов`язковому відстороненню від роботи.\nXI. Вимоги до медичного обслуговування, оцінки стану здоров‘я дітей\nМедичне обслуговування дітей здійснюється медичною сестрою або лікарем-педіатром, посади яких входять до штату дошкільного навчального закладу відповідно до вимог наказу Міністерства охорони здоровя України та Міністерства освіти і науки України від 30 серпня 2005 року № 432/496 «Про удосконалення організації медичного обслуговування дітей у дошкільному навчальному закладі», зареєстрованого у Міністерстві юстиції України 22 вересня 2005 року за № 1090/11370.\nДля дітей, які поступили в дошкільні навчальні заклади, форма № 026/о заповнюється на підставі виписки із форми первинної облікової документації № 112/о «Історія розвитку дитини», затвердженої наказом Міністерства охорони здоров’я України від 27 грудня 1999 року № 302, лікарями-педіатрами або лікарями загальної практики – сімейними лікарями.\nПри зарахуванні дитини до дошкільного навчального закладу лікарем-педіатром або медичною сестрою закладу за потреби збирається додаткова інформація стосовно кожної дитини, зокрема щодо особливостей її розвитку та поведінки, проводиться аналіз стану здоров’я дитини та спільно з вихователем групи та батьками дитини надаються індивідуальні рекомендації щодо розпорядку дня, харчування та проведення оздоровчих заходів.\nЩоденні медичні огляди дітей здійснюються медичним персоналом дошкільного навчального закладу. У разі виявлення ознак інфекційної хвороби дитину ізолюють від здорових дітей. За показами дитині надають невідкладну медичну допомогу. Залежно від стану дитину залишають у ізоляторі до приходу батьків або викликають швидку/невідкладну медичну допомогу для медичного огляду дитини та можливої госпіталізації. До закладу охорони здоров’я, за яким закріплений дошкільний навчальний заклад, негайно направляється екстрене повідомлення про інфекційне захворювання, харчове отруєння, незвичайну реакцію на щеплення тощо.\nОбов’язкові профілактичні медичні огляди дітей можуть здійснюватися в дошкільних навчальних закладах або здійснюються в закладі охорони здоров’я за територіальним принципом і повинні відповідати Клінічному протоколу медичного огляду за здоровою дитиною до 3 років, затвердженому наказом Міністерства охорони здоров’я України від 20 березня 2008 року № 149, та іншим нормативно-правовим актам у сфері охорони здоров’я. Для дітей віком після 3 років фізичний розвиток (зріст, індекс маси тіла) оцінюється відповідно до вікових нормативів росту дітей різного віку і вікових індексів маси тіла у дітей, затверджених наказом Міністерства охорони здоров’я України від 03 лютого 2009 року № 55.\nПри реєстрації у дітей і персоналу дошкільного навчального закладу контагіозних гельмінтозів (ентеробіоз, гіменолепідоз) повинен бути проведений комплекс профілактичних заходів щодо запобігання розповсюдженню гельмінтів. Заходи здійснюються при встановленні ентеробіозу у 20 % дітей і більше та у працівників дошкільного навчального закладу (після одноразового лабораторного дослідження).\nВизначення ефективності роботи дошкільного навчального закладу щодо збереження і зміцнення здоров`я вихованців повинно здійснюватись засновником (власником) навчального закладу за критеріями щодо стану здоров`я дітей з урахуванням даних медичних оглядів, захворюваності тощо. Оцінка стану здоров`я колективу повинна включати показники: поширеності захворювань (рівень, структура); гострої захворюваності (рівень, структура); захворюваності дітей у випадках і днях на 1 дитину; питомої ваги дітей, які часто хворіють; індексу здоров’я; питомої ваги дітей з морфофункціональними відхиленнями; питомої ваги дітей з хронічними захворюваннями; питомої ваги дітей, функціонально не готових до навчання у школі; розподілу дітей за групами фізичного розвитку.\nМедична сестра дошкільного навчального закладу повинна здійснювати контроль за розпорядком дня та навчання, навчальним навантаженням відповідно до віку дитини, руховим режимом дітей, оздоровчими заходами, фізичним вихованням, включаючи загартовування, а також щодня здійснювати контроль спалахів гострих кишкових інфекцій, харчових та інших отруєнь тощо.\nМедична сестра дошкільного навчального закладу повинна бути ознайомлена з особливостями перебігу хронічних хвороб у дітей, які відвідують цей заклад, щоб надати відповідну невідкладну медичну допомогу у разі необхідності.\nРанкове приймання дитини до дошкільного навчального закладу щодня повинен проводити вихователь групи. Здійснюється обов’язкове опитування батьків або осіб, які їх замінюють, стосовно стану здоров’я дитини та візуально визначається стан здоров’я (шкірні покрови, нежить тощо). За потреби проводиться термометрія та огляд зіва. Вихованцям груп з цілодобовим перебуванням і дітям карантинних груп проводяться термометрія та огляд зіва. До використання чисті шпателі та термометри повинні зберігатись у чистому сухому промаркованому посуді («чисті термометри», «чисті шпателі»). Після використання їх збирають у посуд з маркуванням «для дезінфекції термометрів», «для обробки шпателів».\nПрацівники дошкільних навчальних закладів зобов’язані вести спостереження за станом здоров`я дітей, а в разі виявлення ознак інфекційної хвороби − повідомляти медичного працівника. Щодня у дітей раннього віку повинен контролюватись характер випорожнень, у випадку діареї невідкладно інформуються медичний персонал дошкільного навчального закладу та батьки дитини.\nУ розпорядку дня дітей дошкільного віку не менше 4-х годин відводиться на діяльність, не пов’язану з навчальним навантаженням.\nЗ метою запобігання навчальному перевантаженню дітей раннього та дошкільного віку необхідно дотримуватись Гранично допустимого навчального навантаження на дитину у дошкільних навчальних закладах різних типів та форм власності, затвердженого наказом Міністерства освіти і науки України від 20 квітня 2015 року № 446, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 13 травня 2015 року за № 520/26965.\nФізичне виховання дітей повинно проводитись під обов’язковим медико-педагогічним контролем і включати: ранкову гімнастику та гімнастику після денного сну; заняття фізичною культурою; рухливі ігри та ігри спортивного характеру; загартовування; фізкультурні хвилинки під час занять, фізкультурні паузи між заняттями; фізкультурні комплекси під час денної прогулянки.\nОрганізоване навчання у формі фізкультурних занять проводиться з дворічного віку. Тривалість занять для дітей раннього віку – 15 хвилин, у віці 3-4 років – 20-25 хвилин, 5-6 років – 25-30 хвилин. Фізкультурні заняття для дошкільників проводять не менше 2-х разів на тиждень. При відвіданні басейну бажано проводити не менше 2-х фізкультурних занять та 2-х занять у басейні.\nПри правильній організації заняття з фізичної культури наприкінці вступної частини пульс дитини зростає відносно вихідного рівня на 10-15%, підготовчої – на 20-25%, основної – 60-80%, уповільнюється до 10 % під час заключної частини та повертається до норми після 3-5 хвилин після завершення заняття.\nЗагартовування дітей залежить від стану здоров’я, сезону року, температури повітря в приміщеннях, епідеміологічної ситуації і включає щоденні та спеціальні заходи. Щоденні заходи – це вмивання та миття рук до ліктів прохолодною водою, регулярне провітрювання приміщень, прогулянки; спеціальні – плавання, обтирання, обливання, прополіскування горла прохолодною кип’яченою водою, топтання босоніж по вологому килимку тощо. Спеціальні заходи застосовують диференційовано залежно від підготовленості персоналу, матеріально-технічної бази закладу з використанням та дотриманням методів профілактики, дозволених до застосування центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони здоров’я.\nОцінка ефективності фізичного виховання дітей проводиться на основі динаміки стану здоров’я (у тому числі за показниками резистентності організму до захворювань, стану опорно-рухового апарату), гармонійності фізичного розвитку, розвитку рухових якостей (у тому числі координації рухів і рівноваги), мотивації дітей до фізкультурних занять.\nРобота з фізичного виховання проводиться інструктором фізкультури та вихователем, контролюється медичним персоналом, вихователем-методистом і керівником дошкільного навчального закладу. Медичний персонал залучається при підготовці комплексів фізкультурних хвилинок і пауз, а також комплексів вправ для профілактики хвороб опорно-рухового апарату, дихальної та зорової гімнастики.\nМедико-педагогічний контроль за організацією фізичного виховання включає:\nУмивання, чищення зубів, розчісування волосся проводяться вдома вранці. Дітей раннього віку у закладах (групах) з цілодобовим перебуванням умивають і розчісують після нічного сну та ранкової зарядки. Діти старшого дошкільного віку вмиваються і розчісуються самостійно під наглядом вихователя.\nПри відвідуванні туалету дітей привчають використовувати туалетний папір, а після туалету – обов’язково мити руки і користуватися індивідуальними рушниками. Влітку перед денним сном дітей привчають мити ноги і користуватися індивідуальними рушниками для ніг. У дошкільних закладах (групах) з цілодобовим перебуванням перед нічним сном діти обов’язково миють ноги або миються у ванно-душових під обов’язковим наглядом обслуговуючого персоналу.\nНемовлят і, за необхідності, дітей раннього віку у дошкільних навчальних закладах (групах) необхідно підмивати при кожній заміні підгузків або перед кожним сповиванням. Перед нічним сном цих дітей купають. Підмивання проводять теплою проточною водою. Температура води для підмивання і купання має бути + 37 ºС. Після купання кожної дитини ванночка миється. Дітей дошкільного віку привчають самостійно підмиватися і митися у ванно-душових під обов`язковим наглядом персоналу груп.\nУ дошкільних навчальних закладах (групах) цілодобового перебування дітей під час нічного сну поруч із дітьми постійно знаходяться чергові помічники вихователя (молодші медичні сестри).\nДоцільно здійснювати контроль за індивідуальним використанням дітьми одягу та речей.\nЗа кожною дитиною бажано закріпити: шафу для одягу; місце за столом; ліжко; чарунок для рушників і предметів особистої гігієни на вішалці в умивальній; горщик для дітей раннього віку; постільну білизну, мішки для зберігання постільної білизни (при використанні розкладних ліжок); індивідуальну мочалку, тапочку, шапочку, плавки, рушник для басейну; спортивну форму з мішечком для її зберігання.\nгромадського здоров’я С. Осташко\nРезультати моніторингу якості освіти (діаграми)\nВсі права захищено © 2021 Дошкільний навчальний заклад (ясла-садок) №17 "Радість"\t| Працює на WordPress


Антиподом ринкової е.с. єпланова (статична), в якої суттєвою ознакою є відсутність саморегулювання.\nОсновним висновком із моделі є рівність між сумарною величиною продажів фірм та сумарною величиною доходів домогосподарств. Це означає, що для закритої економіки (тобто без будь-яких зв'язків із зовнішнім світом), без державного втручання в економіку величина загального обсягу виробництва у грошовому вимірюванні дорівнює сумарній величині грошових доходів домогосподарств. При цьому також є справедливою рівність


Сусіди комуніста Симоненка погрожують лягти на міжнародну трасу » Газета "Вечерние Вести"\nСусіди комуніста Симоненка погрожують лягти на міжнародну трасу\n93 0 24.09.2013, 12:53 | Новости, Политика\nПід Києвом назріває скандал, який може вилитись у зіткнення між учасниками дорожнього руху та жителями села Мостище (адміністративна частина смт. Гостомель Київської області — ред.).\nМісцеві заявили про готовність перекрити трасу міжнародного значення Київ-Ковель. Таким чином вони сподіваються привернути увагу до проблем, які виникли в селі у зв'язку з розширенням дорожнього полотна та ліквідацією тротуарного покриття по центральній вулиці Кулішова.\n"Ви подивіться, що тут робиться, - скаржаться мостищани. – Нам лишили для проходу 1-1,5 метри, і ті завалені шматками старого асфальту та щебенем".\nЗа поганої погоди ця так звана пішохідна частина перетворюється на брудний потік, тому людям доводиться іти просто проїжджою частиною, по якій з великою швидкістю несуться легкові автівки та вантажні фури.\nЦікаво, що поруч з селом Мостище, у котеджному містечку "Канадське село", проживає лідер Комуністичної партії, народний депутат Петро Симоненко. Правда, поворот до його маєтку, розташованого в лісі, як і до садиб інших можновладців, починається за 500 м від в'їзду в село. І облаштований він, звісно, для машин якнайкращим чином.\nІз розширенням дороги і збільшенням інтенсивності руху зросла небезпека аварійних ситуацій. За останні кілька років у селі було зафіксовано три наїзди машин на пішоходів, один – зі смертельним наслідком.\nОсобливо небезпечними є пішохідні переходи – лише одна із 3-4 машин реагує на пішоходів, які стоять на краю "зебри". Аварійність зростає у нічний час: після опівночі вуличні ліхтарі в селі вимикаються. На жодному переході не встановлено світлофор. Між тим, швидкісну трасу в годину пік щодня доводиться долати сотням дітей, які ідуть до школи і повертаються звідти.\n"З пішохідними переходами у Мостищі реально сутужно. Особливо як стемніє, від "Канадського села" (того самого, де хороми Симоненка серед сосен ховаються) на інший бік дороги дідька лисого перейдеш. До середини траси по "зебрі" ще якось доходиш, а потім молишся, щоб тебе помітили і пропустили, а не переїхали, - розповідає один із місцевих чоловіків Дмитро. - Приблизно аналогічна ситуація й на інших так званих пішохідних переходах у Мостищі. Дітей самих там взагалі страшно відпускати".\n"У мене донька-третьокласниця ледь не потрапила під машину на пішохідному переході, - додає журналістка Наталя Позняк-Хоменко, яка мешкає на центральній вулиці Кулішова. – Вона переходила дорогу між машинами, що стояли в заторі, коли з-за повороту вискочила іномарка і на повній швидкості понеслася далі. Якби дитина була на два кроки ближче – була б уже під колесами".


Синдром самозванця: зворотний бік успіху - K.Fund Media\nСиндром самозванця: зворотний бік успіху\nП'ятниця, 8 Червня, 2018 09:00 Ви можете також прочитати цей матеріал російською мовою\nПсихоаналітик Юлія Шуваєва розповідає про те, чому ми іноді знецінюємо свої реальні успіхи і досягнення, чим це загрожує і як з цим боротися\nСучасне суспільство одержиме успіхом. При цьому нерідко більшого значення надають його зовнішнім атрибутам, нівелюючи при цьому важливість формування у людини внутрішнього відчуття власної значущості.\nІз цим пов’язано психологічне явище, яке психологи Пауліна Кленсі й Сюзанна Аймс назвали в своїй статті в 1978 році «синдромом самозванця» (impostor syndrome). Вони намагалися розібратися, чому деякі особистості не цінують свої реальні досягнення, пояснюючи їх самим собі не своїми талантами та докладенними зусиллями, а везінням.\nЛюди з синдромом самозванця відчувають себе шахраями і побоюються, що в будь-який момент їхню «нікчемність» і «некомпетентність» можуть викрити. Їм здається, що все їхні успіхи незаслужені.\nТакий стан загрожує постійною тривогою і стресами і може заважати зростати особистісно і професійно, а отже, із проблемою слід боротися.\nХарактерними для людей із синдромом самозванця є страх невідповідності чужим очікуванням і, відповідно, перфекціонізм. Звісно, якщо людина прагне ідеалу, але при цьому здатна виконувати свою роботу, то це не проблема. Проблемою це стає тоді, коли ідеал настільки недосяжний, що людина вирішує навіть не починати.\nСтрах не виправдати чужі очікування – часта причина стресу. Shutterstock\nЄ й інший бік цього явища – страх самого успіху. У такому випадку людина переживає через те, що багато поставлено на кін, що вона не впорається, і таким чином знецінює всі попередні досягнення.\nІсторія знає приклади, коли керівники, які переживають страх успіху (при цьому завойовуючи вершини), не витримуючи тривоги, здатні були не лише зруйнувати свою кар’єру, а й завдати шкоди компанії.\nМанфред Кетс де Вріс, автор книги «Лідер на кушетці. Клінічний підхід до зміни людей і організацій», пропонує відповісти на чотири запитання, які допоможуть визначити, чи є у вас схильність до синдрому самозванця:\n1. Чи є у вас відчуття, що кожен робочий день є іспитом, який необхідно скласти?\n2. Чи вважаєте ви, що вам вдалося обдурити інших і вони думають, що ви розумніші і талановитіші, ніж є насправді?\n3. Ви замислювалися над тим, що коли-небудь вас побачать без маски і виявлять вашу некомпетентність?\n4. Кожен раз, коли ви успішні, ви думаєте: «Я знову їх обдурив, але моя удача не триватиме вічно»?\nЯкщо ви відповіли на всі чотири запитання позитивно, то welcome to the club, як то кажуть. Але, можливо, вас порадує той факт, що ви в хорошій компанії. Більшість успішних людей планети опосідають ті самі сумніви, що й вас.\nУ цьому контексті показовим є приклад Ілона Маска. Його життя – класична стратегія «все або нічого». Незважаючи на свої очевидні успіхи як винахідника і бізнесмена, у своєму Twitter у липні 2017 року він зізнався:\nНавіть найуспішніші люди сумніваються в собі. Real-vin.com\n«У житті є місце і неймовірним висотам, і жахливим падінням, і постійному стресу – така реальність. Не думаю, що люди хочуть чути про останні два».\nНа щастя, із синдромом самозванця можна впоратися. Перш за все, слід зізнатися собі, що в таких випадках не обійтися без допомоги ззовні.\nОсь що може допомогти побороти необґрунтовану тривогу і страх та підвищити самооцінку:\nПоділіться своїми внутрішніми переживаннями\nЧесна розмова з коучем або психотерапевтом у безпечній обстановці може допомогти поглянути на проблему під іншим кутом. Найчастіше будь-яка криза чи поразка – це величезне поле для нових можливостей. Але перебуваючи всередині ситуації, ми не здатні оцінити всі варіанти.\nЗапишіться на групову терапію чи коучинг\nЦе чудова можливість поділитися досвідом і дізнатися про досвід інших людей, які стикаються із внутрішніми конфліктами і переживаннями. Погляд зі сторони на моделі чужої поведінки допоможе усвідомити перебільшеність ваших страхів і, навпаки, інтегрувати позитивний досвід у власне життя.\nГрупова терапія допоможе подивитися на проблему з іншої сторони. Shutterstock\nКритично оцінюйте досягнення інших людей\nНаша психіка влаштована так, що ми готові ідеалізувати інших людей, применшуючи власні можливості. Варто вивчати біографії людей, які, на вашу думку, досягли успіху. Реконструкція їхнього життєвого досвіду дасть вам змогу поглянути на ситуацію зсередини, побачити підводні камені і «ціну» їхнього успіху, а також розширити спектр ваших способів подолання проблем.\nПам’ятайте, що успіх – це процес\nТільки через неправильні дії і помилки відбувається пошук кращих шляхів і народжується щось нове, щось виключно ваше.


ᐈ Підсилювач бампера задн. на Чері Кімо S12-2804580-DY-Chery потрібно купити? Низька ціна 730 грн в магазині CHERY.NET.UA\nПідсилювач бампера задн. Чері Кімо S12-2804580-DY-Chery\n✔ Відправимо запчастини на Чері Кімо вже СЬОГОДНІ в будь-яку точку України, при замовлені — до 16-00 с ПН — ПТ, СБ — до 14-00. Все, що потрібно для китайських авто Chery Kimo S12 ви можете придбати в одному магазині! Підсилювач бампера задн. S12-2804580-DY — Надається 14 днів гарантії на обмін або повернення.\nПідсилювач бампера задн.. Артикул: S12-2804580-DY\nПідсилювач бампера задн. на Кімо\nS12-2804580-DY • Підсилювач бампера задн. • Chery Kimo S12 вибирають:\nОтзывы о товаре підсилювач бампера задн. Чері Кімо


Віряни нашої громади взяли участь у вшануванні пам'яті раббі Елімелеха з Лежайська\n21 березня 2016 р. (21 адара ІІ 5776 р.) віряни нашої громади відвідали шатро великого праведника раббі Елімелеха з Лежайська.\n21 березня 2016 р. (21 адара ІІ 5776 р.) віряни громади "Турей Загав" відвідали шатро великого праведника раббі Елімелеха з Лежайська, що у Польщі. Поїздка відбулася з нагоди 229-ї річниці піднесення душі раббі Елімелеха. Біля шатра наші віряни зустріли хасидів та їх сім'ї з різних куточків світу - з Європи, Америки, Ізраїлю. Чудова погода та велика кількість людей, які зібрались у цьому святому місці, створювали особливу урочисту атмосферу, яка охопила наших вірян одразу ж по приїзді. Звідусіль доносилися щирі молитви, хасиди запалювали багаття, влаштовували хороводи, куштували смачну їжу.\nВідео хасидського хороводу неподалік від шатра раббі Елімелеха у Лежайську (відео Світлани Гутшабес)\nХасидський танок та багаття поряд з шатром раббі Елімелеха у Лежайську\nШатро раббі Елімелеха з Лежайська невипадково є місцем паломництва вірян з усього світу. Насамперед, раббі Елімелех з Лежайська був надзвичайним праведником, через якого Вс-вишній творив дива, зцілював душі і рятував їх від духовної загибелі. Також він лишив після себе великі твори єврейської мудрості, справжньою периною серед яких є твір "Ноам Елімелех". По-друге, серед віруючих хасидів розповсюджується така сгула - душа того, хто відвідає шатро цадика, буде легко відходити до Вс-вишнього, коли настане її час.\nВідомо, що раббі Елімелех з Лежайська (1717-1787) народився у Лежайську (тоді це була Галіція), був рідним братом раббі Зусі з Аніполі і учнем Магіда з Межеріч. Разом з своїм братом раббі Елімелех роз'їзжджали по Галичині, по Сх. Європі та розповсюджували вчення хасидизму, допомагали людям та рятували зневірених. За його життя Лежайськ став головним центром польсько-галицького хасидизму.\nРаббі Елімелех був затято переконаним, що головним завданням віруючого іудея є перетворювати зло у добро, і коли це буде досягнуто, не так довго чекати приходу Мошіаха. А для цього потрібно, на думку раббі Елімелеха, освятити матеріальні речі і подолати спокуси. Людина мусить виявити в собі ті приховані духовні можливості, які Вс-вишній їй подарував, повернутися до того стану, коли його душа стояла на горі Синай, духовно осягнути внутрішні аспекти Тори.\nРаббі Елімелех покинув цей світ, залишивши після себе учнів: насамперед, свого сина раббі Еліезера Липу - відомого цадика з Хмільника, раббі Авраам Йегошуа Хешел з Опатува, раббі Яаков Іцхак га-Леві Горовіц, раббі Калонімус Калман Епштейн з Кракова, раббі Менахем Мендл з Риманува і раббі Моше Лейб з Сасова. Благословенна пам'ять про праведника!\nВіряни громади "Турей Загав" прочитали Мінху, Тегілім та Маарів, запалили свічки на шатрі праведника, вшанували його пам'ять та вирушили до Львова, перебуваючи в настрої святості та з упевненістю в тому, що цадик обов'язково допоможе! Амен!