Коли протягуєте руку Путіну через наші голови, пам'ятайте про вбитих українців – Сенцов у Європарламенті (Відео)... - Хроніка\nКоли протягуєте руку Путіну через наші голови, пам'ятайте про вбитих українців – Сенцов у Європарламенті (Відео)...\nКоли протягуєте руку Путіну через наші голови, пам'ятайте про вбитих українців – Сенцов у Європарламенті (Відео);\nВадим ІВЧЕНКО: «Продаємо Україну. Дешево»;\n"Слуги народу" через турборежим ледь не віддали Крим Росії - Герасимов;\nУ Раді зареєстрували законопроєкт про виплату пенсій жителям окупованих територій;\nЗеленський і його команда вже накинули петлю під назвою ОРДЛО на шию України;\n«Чому я не можу вболівати за Росію?»: Ведучий улюбленого телеканалу Трампа заявив, що підтримує агресора в нападі на Україну;\nКоломойський мріє про фінансовий реванш навіть ціною стабільності України - Павленко;\nНарешті не буде великих кортежів - Герасимов про подарований Зеленському велосипед;\nЗеленський провів переговори з путіним в той самий день, як Яценюк дав команду відмовитися від закупівель газу в РФ;\nЛюди вже зрозуміли, що виборчі обіцянки Зеленського не будуть виконані - Княжицький;\nНайбільшими спонсорами партії Зеленського є фірми, які фігурують у справах про відмивання коштів - ЗМІ;\n“Ніколи не було репресій”: відома “грантоїдка” заявила, українцям потрібна лише російська мова;\nСенцов у Європарламенті: Я не вірю в майбутні "нормандські переговори", це буде пастка для Зеленського (Відео);\nМерія Харкова подала до суду на Український інститут нацпам'яті через Жукова;\nПризначено нового директора Житомирського бронетанкового заводу, який фігурував у корупційному скандалі;\nЧерез "різні фундаментальні цінності": чільник Національної служби здоров'я Олег Петренко подав у відставку;\nКолишня "слуга народу" Скороход розповіла, хто ще покине фракцію найближчим часом;\nУ ГПУ відмовчалися, чи проситимуть Канаду продовжити санкції Портнову;\n“Били, заставляли прибирати”: “смотрящий” розповів, що з нардепом-гвалтівником робили “на зоні” (відео);\n“В Москві”: з’явилися скандальні деталі про кандидатку на посаду глави Комітету ВР;\n“Є чат”: нардепка розповіла, як голосують “слуги народу”;\nТак Зеленський чи Голобородько? На сайті Кремля на профілі президента України стояло фото персонажа із серіалу Слуга Народу;\n“Слуга народу” отримає ₴114 млн з держбюджету за вибори до Ради, – Корнієнко;\nШуфрич зірвав засідання Тимчасової комісії з розслідування обставин зміни власників телеканалів;\nІмпортуючи електроенергію з РФ, ми годуємо російських енергетиків і шахтарів замість власних - нардеп;\nОбсяг імпорту е/е з РФ - це відмова від місячного видобутку вугілля Львівсько-Волинського басейну - експерт;\nЖурналісти показали, як чиновники у Дніпрі їздять на килим до Корбана;\nШколи, дитсадки, лікарні: у Кропивницькому через аварії без опалення залишилися понад 200 будинків;\nПідприємець виграв тендер від Міноборони, але потім отримав штраф в 145 тисяч;\nЗанедбані й розбиті оселі: яке житло держава урочисто роздає дітям-сиротам та як це змінити (Відео);\n«Ти хто такий»: у Львові водій маршрутки жорстоко побив пасажира та викинув його з автобуса;\nУкраїна опустилася на 11 позицій у рейтингу простоти сплати податків;\nВлада "шиє" кримінальну справу Софії Федині, а не корупціонерам та рішалам від "Слуги народу" - заява "ЄС";\nВ Україні суттєво зросла ціна на скраплений газ;\n“Страшні цифри”: Українців попередили про черговий стрибок тарифів на комуналку;\nМіненерго планує підвищити тарифи споживачам, які використовують багато електрики;\nПоліцейська крила матом людей і кидалася в бійку;\n«Екологічний» інспектор Київщини попався на хабарі у $6 тис. (фото);\nНа хабарі попався голова комітету з корупції при КМДА;\nЗарізали та кинули в канаву: на Луганщині жорстоко вбили ветерана АТО;\nНачальник Генштабу Хомчак оцінив загрозу відкритого нападу з боку Росії;\nБойовики обстріляли райони Кримського і Луганського з мінометів, ЗСУ – без втрат;\nБойовики влаштовують провокації біля зони розведення у Богданівці;\nООС: бойовики знову напали на українських військових…\nКоли протягуєте руку Путіну через наші голови, пам'ятайте про вбитих українців – Сенцов у Європарламенті (Відео)\n"Тому кожен раз коли ви хочете протягнути руку Путіну через наші голови, пам'ятайте про кожного з 13 тисяч загиблих військових. Про ті сотні хлопців, яких можуть катувати прямо зараз. Про тих кримських татар і їхні сім'ї, які можуть залишитися без батьків. Пам'ятайте про тих хлопців, які прямо зараз у камуфляжах знаходяться в окопах. Ризикують своїм життям. За вашу і нашу свободу", – сказав Сенцов.\nНа жаль, влада не розуміє, що потрібно торгувати не землею, а тим, що на ній вирощено. Адже справжня війна за продукти харчування в світі — ще попереду. За даними ООН, потреба в зернових до 2030 року зросте на 50%, а до 2050 — на всі 100% тому, що кількість населення до середини XXI століття збільшиться до 9,5 мільярда осіб. Ухвалення президентською монобільшістю закону про розпродаж землі — це та червона лінія, яку влада переступила всупереч інтересам людей. Керівники країни «переламали через коліно» не лише парламент, а й 75% наших людей: фермерів, аграріїв, малих і середніх сільгоспвиробників. Адже для України питання землі є не тільки і не стільки економічним, а й в більшості соціальним. На що зможуть розраховувати малі та середні сільгосптоваровиробники в умовах відсутності ефективної правоохоронної та судової систем, не маючи можливості отримати дешеві кредити без застави, залишені без потрібної державної підтримки?! Чому ж таким поспіхом ухвалюється законопроект.\n"Слуги народу" через турборежим ледь не віддали Крим Росії - Герасимов\n"Так званий турборежим приводить тільки до великої кількості помилок. Верховна Рада вже неодноразово голосувала за виправлення помилок в тих законах, які були в турборежимі прийняті. Хотів би нагадати історію, як монобільшість ледь не відала Крим Росії вже документально згідно з законодавством, бо це була одна з помилок в так званому турборежимному законі який на щастя був зупинений і завдяки процедурам парламенту ця помилка була знайдена і ліквідована." - заявив нардеп.\nУ Верховній Раді України зареєстрували законопроєкт про виплату пенсій жителям окупованого Донбасу. Про це йдеться в повідомленні на сайті парламенту.\nПовідомляється, що в парламенті зареєстрували законопроєкт 2083-д, який покликаний врегулювати питання виплати пенсій жителям тимчасово окупованих територій.\n«Чому я не можу вболівати за Росію?»: Ведучий улюбленого телеканалу Трампа заявив, що підтримує агресора в нападі на Україну\nВедучий американського телеканалу Fox News Такер Карлсон заявив в ефірі своєї передачі, що в ситуації російсько-української війни підтримує Росію. Втім, в кінці програми він сказав, що просто пожартував. Про це повідомляє Daily Beast.\nКоломойський мріє про фінансовий реванш навіть ціною стабільності України - Павленко\nЕкономіка України не зможе довго залишатись стабільною, якщо ми й надалі будемо демонструвати міжнародним партнерам та інвесторам порушення законів та непрозорість ухвалення судових рішень.\nПро це сказав депутат фракції "Європейська Солідарність" Ростислав Павленко в ефірі 5 каналу, коментуючи ймовірність повернення ПриватБанку у власність олігарха Ігоря Коломойського.\n"Економіка 2019 року принципово відрізняється від стану економіки у 2014 році. Тобто "подушка безпеки" напрацьована за п’ять років, – зауважив депутат.\n"Але якщо Україна і далі посилатиме такі сигнали не тільки Міжнародному валютному фонду, а партнерам, інвесторам, світовій економіці загалом, то ніякої "подушки" не вистачить", – підкреслив Павленко.\nНарешті не буде великих кортежів - Герасимов про подарований Зеленському велосипед\n"Від дому, де живе Володимир Зеленський, як мені повідомили, до Офісу президента - 4 хвилини 40 секунд їзди. Тому будемо вважати, що нарешті не буде цих великих кортежів, які сьогодні по цьому невеликому відрізку курсують", - додав він.\nУкраїнський політолог і блогер Михайло Бесараб пише у фейбуці: «25 листопада 2019 року Зеленський сам подзвонив Путіну, щоб поговорити про відновлення закупівель російського газу. 25 листопада 2015 року прем‘єр Яценюк дав доручення «Нафтогазу» зупинити закупівлю газу у «Газпрому».\nВчора, 25 листопада 2019 року президент Володимир Зеленський сам подзвонив президенту Росії Путіну, щоб поговорити про відновлення закупівель російського газу, повідомляє Ua3.info.\nЛюди вже зрозуміли, що виборчі обіцянки Зеленського не будуть виконані - Княжицький\n"Не бачу нічого неочікуваного… Суспільство голосувало за героя фільму, а не за реалії, за політичну партію, яку вони асоціювали з героєм Голобородьком, покладаючи дуже багато надій, частково пов’язаних з тим, що була втома від війни, реформ. Очікувань людей було дуже багато, разом з тим партія "Слуга народу" ніколи не була партією. Ми бачимо, що рейтинг партії знизився, бо там частина людей є представниками одного олігарха, частина іншого. І між цими людьми є дуже мало спільного. Люди бачать, що всі ці обіцянки не виконуються", – сказав він.\nПартія президента Володимира Зеленського "Слуга народу" оприлюднила фінансовий звіт за третій квартал. Зазначені в ньому найбільші спонсори президентської партії - юридичні особи, що фігурують в кримінальних справах про ухилення від податків і нелегальн переведення грошей в готівку.\n“Ніколи не було репресій”: відома “грантоїдка” заявила, українцям потрібна лише російська мова\nОльга Шаверіна, співзасновник ADF Project Management Group, чия діяльність – створення і супроводження грантових проектів, заявила, що “українцям не потрібна рідна мова”.\nСенцов у Європарламенті: Я не вірю в майбутні "нормандські переговори", це буде пастка для Зеленського (Відео)\nХарківська міська рада подала до суду на Український інститут національної пам'яті (УІНП): мерія просить суд заборонити УІНП втручатися в роботу міського самоврядування. Про це повідомляє видання Zn.ua з посиланням на фотокопію позову, поданого в Окружний адміністративний суд.\nПризначено нового директора Житомирського бронетанкового заводу, який фігурував у корупційному скандалі\nРаніше НВ провело розслідування про схеми під час закупок військової техніки в Україні. У матеріалі Служили два товаришау тому числі була описана схема із закупівлі Житомирським бронетанковим заводом (ЖБЗ) у Польщі, в компанії Wtorplast списаних з озброєння розібраних радянських БМП-1 1980-х років випуску.\nЧерез "різні фундаментальні цінності": чільник Національної служби здоров'я Олег Петренко подав у відставку\n"Сьогодні написав заяву про звільнення з посади голови Національної служби здоров'я України. За власним бажанням. Сподіваюся, найближчим часом уряд її підтримає. Причина – у нас дуже різні фундаментальні цінності з командою, яка зараз працює над трансформацією системи охорони здоров'я. І це заважає працювати і мені, і їм", – зазначив він.\nНародний депутат Анна Скороход, яку виключили із фракції "Слуга народу" заявила в інтерв'ю для телеканалу "Прямий", що в найближчому майбутньому фракцію покинуть ще 11 народних обранців. Скороход наголосила, що вона має намір об'єднати в нову групу народних депутатів.\n“Били, заставляли прибирати”: “смотрящий” розповів, що з нардепом-гвалтівником робили “на зоні” (відео)\n“Смотрящий” розповів, що у нардепа були проблеми саме щодо його злочину. До нього були претензії в ув’язнених. Їх було чотири особи, вони ніби зґвалтували якусь дівчину.\n“В Москві”: з’явилися скандальні деталі про кандидатку на посаду глави Комітету ВР\nПретенденткою на посаду глави Комітету ВР з питань зовнішньої політики є нардеп від “Слуги народу” та глава української делегації в ПАРЄ Єлизавета Ясько. Про це написав у Telegram Антон Поляков, якого виключили зі “Слуги народу”. Поляков вирішив пригадати недавню розповідь Ясько в одному з інтерв’ю, де вона розповідає про те, що вчилася у Москві, закінчила МГУ. Була вона там у 2013 – 2014 роках. За словами Ясько, там її не завжди сприймали нормально.\n“Є чат”: нардепка розповіла, як голосують “слуги народу”\nУ фракції “Слуга народу” є “чатик”, у якому нардепам кажуть, за який закон і як голосувати. Про це заявила нардепка Анна Скороход, яку зі скандалом виключили з фракції, “Апостроф”. За її словами, в ухваленні рішень є “стовідсотковий фактор Офісу президента”.\nТак Зеленський чи Голобородько? На сайті Кремля на профілі президента України стояло фото персонажа із серіалу Слуга Народу\nНа офіційному сайті Кремля сторінка, присвячена президенту України Володимиру Зеленському, супроводжувалася «фотографією» персонажа Василя Голобородька з серіалу Слуга народу. На це звернуло увагу видання Meduza.\nПартія “Слуга Народу”, окрім державного фінансування своєї діяльності, також отримає з державного бюджету 114 млн грн компенсації витрат на парламентські вибори.\nПро це повідомив голова партії Олександр Корнієнко, передає “Громадське”.\n“Ми отримуємо дві суми. Одна – це так званий кешбек за передвиборчу кампанію. Він виплачується з цього року. Це близько 114 млн грн – те, що ми витратили на вибори. І друга сума – це державне фінансування. З загальної суми у 260 млн грн наша частина – близько 80-90 млн грн – відповідно по 20 млн грн у квартал”, – сказав Корнієнко.\nШуфрич зірвав засідання Тимчасової комісії з розслідування обставин зміни власників телеканалів\nСьогодні зранку мало відбутися засідання Тимчасової слідчої комісії (ТСК) з розслідування обставин зміни власників телеканалів, які асоціюють з Віктором Медведчуком та можливому впливу країни-агресора на українські ЗМІ. Але голова Комітету Верховної Ради з питань свободи слова зірвав це засідання. Про це повідомила у Facebook депутатка від «Слуги народу» Ольга Василевська-Смаглюк.\nІмпортуючи електроенергію з РФ, ми годуємо російських енергетиків і шахтарів замість власних - нардеп\n"Загроза є абсолютно реальною, вся історія з імпортом електроенергії з РФ виглядає державною зрадою, тому я звернувся аби дослідили цю ситуацію, я очікую відповіді. Те, що сьогодні Україна фактично годує агресора через енергетику, це виглядає не просто дивно, а абсолютно неприпустимо. Це не лише питання економічне, але і питання безпеки держави. Герус та Коломойський посадили Україну на електричний стілець", - сказав Гончаренко.\nОбсяг імпорту е/е з РФ - це відмова від місячного видобутку вугілля Львівсько-Волинського басейну - експерт\nЧиновники Дніпропетровської облдержадміністрації та депутати міськради Дніпра регулярно відвідують офіс бізнесмена Геннадія Корбана. Той офіційно не обіймає жодну державну посаду і є позаштатним радником міського голови Бориса Філатова, повідомляють журналісти "Bihus.Info"\nШколи, дитсадки, лікарні: у Кропивницькому через аварії без опалення залишилися понад 200 будинків\nМер Кропивницького Андрій Райкович заявив, що в місті через аварії теплових мереж без опалення залишилися 216 житлових будинків, п’ять дитячих садків, шість шкіл і сім медичних установ. Про це він написав у Facebook. За його словами, найбільша аварія - по вулиці Чигиринській, де прорвало трубу діаметром 800 мм, яка подає тепло в центральну частину міста.\nЗанедбані й розбиті оселі: яке житло держава урочисто роздає дітям-сиротам та як це змінити (Відео)\nНаразі держава забезпечує житлом лише 6% дітей сиріт. У черзі на нього – майже 30 тис. сиріт зі всієї України. Свого житла вони можуть чекати роками. Деталі розповіли у програмі "Час. Підсумки тижня" на "5 каналі".\n«Ти хто такий»: у Львові водій маршрутки жорстоко побив пасажира та викинув його з автобуса\nВідомо, що потерпілий зробив водію зауваження, що той пропустив зупинку. На це водій неадекватно відреагував. Потім він зупинив автобус та кинувся у салон. Чоловік почав на очах у інших пасажирів лупцювати потерпілого. Згодом той викинув людину на зупинці.\nУкраїна посіла 65-те місце в рейтингу Світового банку та компанії PricewaterhouseCoopers (PWC), в якому оцінюється простота сплати податків у 190 країнах світу. Порівняно з минулорічним рейтингом Україна втратила 11 позицій, розповіли в PwC.\nВлада "шиє" кримінальну справу Софії Федині, а не корупціонерам та рішалам від "Слуги народу" - заява "ЄС"\nПро це йдеться у заяві партії "Європейська Солідарність".\n"Звісно, якщо серед депутатів монобільшості так вольготно можуть почувати себе гвалтівники, стукачі, вбивці майданівців, власники десятків дорогих авто і квартир і шанувальники повій - то чекати від такої влади поваги до правової держави марно", - пише пресслужба партії.\nВ Україні суттєво зросла ціна на скраплений газ\nЗ початку листопада оптові ціни на скраплений газ зросли на 10% - до 19 600 гривень за тонну. 26 листопада великі роздрібні мережі в Україні підвищили вартість скрапленого вуглеводневого газу (ЗВГ) в межах 10-40 коп./л. Про це повідомляє enkorr з посиланням на дані консалтингової групи А-95 у вівторок.\n“Страшні цифри”: Українців попередили про черговий стрибок тарифів на комуналку\nНа думку експертів, українцям потрібно бути готовими до підвищення тарифів на газ на 30-35% вже в грудні, а от з 1 січня уряд планує майже в 2 рази підняти тарифи на електроенергію. Також наголошується, що підвищення тарифів з 1 січня 2020 року неминуче. «Важливо розуміти: зараз ми живемо за формулою прив’язки ціни на газ до імпортного паритету, а з 1 січня 2020 року знімається верхня межа тарифів на природний газ для населення», — заявив економіст Віктор Скаршевський.\nПоліцейська крила матом людей і кидалася в бійку\nВ Одесі жінка з посвідченням співробітника Нацполіціі, одягнена не по формі, влаштувала перепалку з матами. Розмахувала посвідченням і лізла в бійку з людьми на вулиці. Відповідне відео виклали в мережі.\n«Екологічний» інспектор Київщини попався на хабарі у $6 тис. (фото)\nПрокуратурою Києва спільно зі слідчим управлінням Нацполіції у столиці за оперативного супроводу Служби безпеки України викрито службову особу Управління державного екологічного нагляду (контролю) у Київській області під час одержання неправомірної вигоди від представника підприємства.\nСпецслужба встановила, що посадовець вимагав у місцевого приватного підприємця 10 тисяч доларів за сприяння в оформленні дозвільних документів на земельну ділянку для парковки у Святошинському районі. Як посередника зловмисник залучив свого знайомого.\n"Цих вихідних Юру знайшли зарізаного в канаві, де він пролежав близько 10 днів. Юрій був би останньою людиною, яка заслуговує так загинути. Але сталося все саме так. Не знаю, чи була його смерть героїчною, але життя було героїчним – точно", – написав він.\nНачальник Генштабу Хомчак оцінив загрозу відкритого нападу з боку Росії\nЗа словами генерала Збройних сил, «наш східний сусід не відмовився від того, що Україна має бути сферою його впливу». Начальник Генерального штабу - головнокомандувач Збройних сил Руслан Хомчак визнав, що Росія досі вважає Україну сферою свого впливу, але не вважає відкриту військову агресію з її боку найбільшою загрозою для країни.\nБойовики обстріляли райони Кримського і Луганського з мінометів, ЗСУ – без втрат\nПротягом 25 листопада збройні формування Російської Федерації 8 разів порушили режим припинення вогню. Противник обстрілював позиції підрозділів Об’єднаних сил із заборонених Мінськими домовленостями мінометів калібру 82 мм, гранатометів різних систем, великокаліберних кулеметів та іншої стрілецької зброї, повідомляють у пресцентрі штабу ООС.\nООС: бойовики знову напали на українських військових\nУ вівторок, 26 листопада, російські найманці продовжили відкривати вогонь по українських позиціях. З початку доби зафіксували п’ять обстрілів. Про це повідомляє пресслужба Міноборони. Поблизу Кримського, Старогнатівки, Петрівського та Широкиного ворог застосовував стрілецьку зброю, гранатомети, великокаліберні кулемети та міномети. Унаслідок обстрілу бійці ЗСУ залишилися неушкодженими.


Постійна втома, нездужання, мігрень і безсоння – це приводи уважно придивитися до своєї шкіри, нігтів і волосся, які можуть першими розповісти про те, що якийсь орган почав функціонувати неправильно.\nБудь-яка людина може самостійно оцінити стан свого здоров'я завдяки волоссю, нігтям і шкірі не гірше висококваліфікованого лікаря, який використовує саму сучасну діагностичну апаратуру.\nКрасиве і блискуче волосся – «атрибут» здорової людини, адже хороший обмін речовин провокує їх швидкий ріст. При цьому будь-яке нездужання моментально відкладає відбиток на стан волосся.\nТак, існує три типи волосся: нормальне, а також сухе і жирне. І якщо нормальне говорить про те, що їх володар повністю здоровий, то завдяки сухому і жирному волоссю можна дізнатися про певні проблеми з власним здоров'ям.\nХвороби, що відбиваються на здоров'ї волосся:\nсухе волосся – ознака порушення функцій нервової системи і щитовидної залози, а також нестачі вітамінів в організмі;\nжирне волосся говорить про неполадки в роботі ендокринної системи та шлунково-кишкового тракту.\nПричиною посиленого випадання волосся і посивіння може стати нервовий розлад. Волосся часто випадають також через інфекції.\nНігті і хвороби\nУ здорової людини нігті блискучі, рожеві і гладкі, а також повністю відповідають формі пальця. Будь-які зміни в кольорі, формі і структурі нігтів свідчать про наявність порушень в організмі. Крихкі і ламкі нігті, наприклад, сигналізують про проблеми у функціонуванні яєчників.\nХвороби, що відбиваються на здоров'ї нігтів:\n* знебарвлення нігтів буває при анемії, стресі, алергії, діабеті;\n* жовті нігті говорять про поганий кровообіг, хвороби дихальних шляхів, печінки, а також грибкової інфекції;\n* зелений колір нігтів свідчить про наявність інфекції в нігтьовій пластині і організмі, тому в даному випадку необхідно якомога швидше звернутися до лікаря;\n* нігті синього кольору – це симптом захворювань легень;\n* чорні прожилки на нігтях з'являються при порушенні роботи серця;\n* білі плями, що проявилися на нігтях, можуть сигналізувати про появу проблем з печінкою, нирками, нервовою і серцево-судинною системами.\n* потовщення нігтьової пластини спостерігається при внутрішніх розладах організму (інфекціях та ін);\n* шари на нігті говорять про наявність хвороб шлунково-кишкового тракту;\n* нігті з поверхнею, яка вкрита виїмками, свідчать про проблеми з селезінкою;\n* ревматизм загрожує людям, у яких на нігтях є мигдалеподібні прожилки.\nКрихкі і ламкі нігті сигналізують про проблеми у функціонуванні яєчників\nШкіра: як визначити захворювання?\nНаявність прищів і вугрів приблизно в 95% випадків, за підрахунками лікарів, свідчить про хвороби певного внутрішнього органу. Найбільш часто шкіра дає нам підказку щодо проблем з шлунково-кишковим трактом. Але як ці проблеми і багато інших проявляються на шкірі?\nХвороби, що відбиваються на здоров'ї шкіри:\nколи шкіра набуває жовтого відтінку, виникає шкірний свербіж, розширюються капіляри і навіть з'являється гіперпігментація, варто звернути увагу на печінку, так як ці симптоми вказують на те, що цей орган страждає від якої-небудь хвороби;\nкропив'янка, шкірні крововиливи, тромбофлебіт (мігруючий) – ознаки проблем, пов'язаних з підшлунковою залозою;\nвиникнення дерматитів, набряк кінцівок, бляшки і горбки на шкірі, пігментація вимагають термінової діагностики стану серця і легенів;\nжовтувата, суха шкіра з підвищеною щільністю і набряком говорить про гіпотиреоз (зниження функції щитовидної залози). У цьому випадку часто спостерігається воло почервоніння долонь;\nрожеві плями на шкірі, підшкірні ревматичні вузлики в малих суглобах кистей і на потилиці – ознаки ревматизму.\nНа думку деяких фахівців, кожна частина обличчя відповідає за роботу певного органу, тому при висипаннях на обличчі, можна дізнатися про наявність захворювання.\nТак, при появі висипу у вигляді вугрів, прищів та червоної висипки на щоках, варто звернути увагу на роботу легенів. Якщо подібні «сюрпризи» помітні на кінчику носа, це говорить про проблеми з серцем, зокрема, свідчить про аритмію. Нездорове серце також часто «фарбує» губи в синій відтінок. Ніздрі відповідають за бронхи, тому потрібно уважно стежити за висипаннями в цій частині обличчя. При хворобах печінки вугри з'являються над переніссям між бровами.\nУважне ставлення до власного зовнішнього вигляду не тільки позитивно позначиться на привабливості і самооцінці, але також дозволить стежити за здоров'ям.


Священик віддав ключі і пішов геть: ще одна церква на Волині вийшла з Московського патріархату\nЮрій Ричук Волинь 9 лютого 2019, 23:10\nНастоятель Свято-Покровського храму у селі Диковини Горохівського району протоієрей Юрій Шишко не погодився переходити в ПЦУ разом з парафією і віддав громаді ключі від храму.\nПопередні збори парафіян відбувалися три тижні тому. Тоді отцю Юрію вдалося переконати людей «чекати визнання інших церков».\n«Він їх переконав, що треба чекати визнання інших церков, бо тоді ще не була юридично зареєстрована церква, не було інтронізації Єпіфанія. Там була типу домовленість, що після інтронізації він каже чітко, чи переходить з громадою, чи ні», – розповів активіст Олександр Захарчук.\n9 лютого Юрію Шишку дали можливість висловитись і він добровільно віддав ключі від храму парафіянам.\n«Йому дали право виступити, він розказував свою думку. Він просто віддав ключі і поїхав собі… Так званих «за» і «проти» на голосуванні не було. Близько 90 чоловік підписалось за перехід. Прислухалися до московського священика десь чоловік 20. Ми взяли собі другого священика – отця Романа з села Буркачі. Це священик, який давно служить в Київському патріархаті, був священиком при Філаретові», – розповів активіст.\nЗа словами активіста, голоси за перехід парафії у ПЦУ зібрали ще кілька тижнів тому.\nПопередня новина 9 лютого 2019, 22:25 Зброя, бабуся і реп. Волинський журналіст зняв кліп на власну композицію. ВІДЕО\nНаступна новина 10 лютого 2019, 00:10 Історія дня на Першому: кого вітати 10 лютого


Екологічній грамоті тернополян навчать у «Школі енергоефективності» | ТМЦ.ІНФО\n20 Серпня 2019 Р. - 13:28\nЕкологічній грамоті тернополян навчать у «Школі енергоефективності»\nУ Тернополі немає екологічної стратегії. Уся робота міської влади і громадських активістів зводиться лише до локальних і ситуативних акцій. Виправити дану ситуацію допоможе створення нової громадської організації, яку сформують з учасників «Школи енергоефективності». Навчання проходитиме у Тернополі з 11 по 13 грудня.\nПроведуть захід у рамках міжнародного екологічного проекту «ЕКСОМ», який, окрім України, реалізовують ще й у Молдові, Грузії та Вірменії. Координацією проекту на Тернопільщині займається молодіжна громадська організація «Файне місто». Під її егідою вже відбулися вуличні університети, дискусійні клуби і студентська «Екодоба».\nВіталій Забава, координатор «Школи енергоефективності»: «На одному з дискусійних клубів ми визначили одну з головних проблем міста – це занадто забруднене озеро. Уже сформувалась команда з лідером. Ми повністю розписали проект. Команда буде займатися займатися очисткою озера. Я сподіваюся, що це розпочнеться весною».\nУ «Школі енергоефективності» проведуть теоретичні та практичні заняття, ігрові моделі на теми лідерства, енергонезалежності та особистої ефективності.\nІван Омелян, координатор «Школи енергоефективності»: «Наша задача – сформувати ком’юніті, велику команду, яка буде об’єднана такими цінностями – екологічними, енергоефективними, любов’ю до свого міста, думати про стратегію його розвитку. З іншого боку, ми дуже сподіваємось, що це ком’юніті буде продуктивним».\nТеги: енергозбереженняЕкологіяФайне місто


28 Серпня 2017, 16:39 | Авто\nНовий супер спортивний автомобіль Bugatti Chiron від компанії Bugatti Automobiles S.A.S., що знаходиться під контролем німецького концерну Volkswagen AG, унікальний практично у всьому, передає Ukr.Media.\nНа сьогоднішній день новенький Bugatti Chiron оцінюється в 2.6 мільйони доларів, що робить цей автомобіль одним з найдорожчих в світі. Ця модель впевнено вибила з призового місця свого ідейного і духовного попередника Veyron. Працює автомобіль на новітньому 8-циліндровому двигуні з турбонаддувом з потужністю в 1500 к.с. Максимальна швидкість авто була обмежена електронікою в 420 км/год.\nЦей претендент оцінюється вже в 2.8 мльйона доларів. Італійці точно знають толк і в швидкості, і в дизайні автомобілів. Втім, двигун у новенького Huayra залишився незмінним. Тут автомобіліста чекає 6-літровий V12 з потужністю 790 к.с. Втім, і без двигуна, в машині вистачає інновацій. Наприклад, була повністю замінена підвіска.\nМодель від 2017 року – Pininfarina Sergio, оцінюється в 3 мільйона доларів. Варто відзначити, що лінійка авто розпочала свою історію в 2013 році. В основу автомобіля лягла модель Ferrari 458 Spider. Машина відрізняється дуже низьким рівнем шуму. Працює на 4.5-літровому V8 двигуні, що дозволяє їй жваво бігти не гірше побратимів.\nЯскравий представник суперкарів за 3 мільйона доларів. Це дійсно та машина, в якій виробник зміг зібрати все найкраще, що робив до цього моменту. Працює ця краса на 6.5-літровому V12 двигуні. У машині була реалізований акумулятор гібридного типу.\nНеможливо уявити ринок суперкарів і без представника Lamborghini. Втім, платити 3.3 мільйона доларів доведеться не тільки за це. Тут у нас 6.5-літровий V12 двигун на 740 к.с., і новітня підвіска, і зчеплення нового покоління, і багато іншого. Зроблено автомобіль з вуглецевого волокна. У розпорядженні водія також буде один з найбільш просунутих інформаційно-розважаючих центрів.


Аналітично-орієнтована арт-терапія як засіб педагогічної підтримки статево-рольового самовизначення старшокласників інтернатних закладів -\nАналітично-орієнтована арт-терапія як засіб педагогічної підтримки статево-рольового самовизначення старшокласників інтернатних закладів\nkarpushevska.pdf - Published Version\nCтаттю присвячено можливостям педагогічної підтримки статево-рольового самовизначення старшокласників загальноосвітніх закладів інтернатного типу засобами аналітично-орієнтованої арт-терапії. В статті розкрито сутність позитивного та негативного розв'язання кризи статево-рольового самовизначення старшокласників. Також розглянуто ґенеза формування у старшокласників уявлень про самого себе та своє майбутнє, включаючи плани щодо створення сім’ї та виконання ґендерних ролей, відображення цих уявлень у творчих візуальних та письмових роботах старшокласників. За висновком автора, аналітично-орієнтована арт-терапія як технологія педагогічної підтримки виступає дієвим засобом розвитку стійкого творчого та цілісного Я. Особлива увага приділяється мовній інтерпретації візуальних образів як смислотворення та рефлексії суб’єктивних переживань в процесі творчої діяльності, обґрунтовано ефективність її впливу на самовизначення старшокласників.\nкриза статево-рольового самовизначення, аналітично-орієнтована арт-терапія, старшокласники, образне фантазування, інтерпретація переживань, програма педагогічної підтримки.


Оксана Луцишина: «Письменники повинні жити довго» - портал новин LB.ua\nГоловна — Культура — 16 жовтня 2020, 08:00\nОксана Луцишина – письменниця. Народилася в Ужгороді в 1974 році. В українській літературі дебютувала в 1997 році. Авторка поетичних книжок «Усвідомлена ніч», «Орфей Великий» «Я слухаю пісню Америки» та «Вірші Феліцити». У 2007 році вийшла перша прозова книжка Луцишиної – збірка оповідань «Не червоніючи».\nОксана – авторка трьох романів – «Сонце так рідко заходить», «Любовне життя» та «Іван і Феба». Останній роман отримав відзнаку Гран-прі Премії міста літератури ЮНЕСКО 2020.\nЗ 2001 року живе і працює в США. Нині викладає в Техаського університету у місті Остін українську мову та східноєвропейські літератури.\nLB.ua поговорив з письменницею про життя в Штатах, фемінізм, Революцію на Граніті та тілесність і пам'ять.\nОлена Гусейнова, Журналістка Радіо "Культура", письменниця\nПро пісню Америки\nУ тебе є оповідання про дівчат, які повертаються зі стажування в Сполучених Штатах. В оповіданні багато симптоматичних деталей, таких американських мрій та міфів. В тебе була мрія про Сполучені Штати? Тебе вабила «пісня Америки»?\nВ 1993-1994 роках я студенткою Ужгородського університету потрапила на річну програму обміну студентами в США. Щоби пояснити, що таке було потрапити у Сполучені Штати в ранніх 1990-х, треба повернутись до пам’яті Радянського Союзу. Ніхто нічого ніби не знав. Американський уклад життя, цінності – про це все ми мали туманне уявлення. Був журнал «Америка», де нічого не було написано. Були твори Драйзера або Гемінгвея, які теж нічого особливо про сучасну Америку вже не говорили. Ще кіно про Супермена, я пам’ятаю, показали у 1989-у році, і все. Це було так, ніби ми приїхали на Марс, в усіх можливих сенсах. Я потрапила в місто Лоренс, штат Канзас. Це університетське містечко.\nМи знаємо це місто!\nТепер так, там працює Віталій Чернецький, україніст, професор і перекладач. Тоді якраз там починалися українські студії. Приблизно з1994 року вони активно розбудовувалися в Канзасі. Там був професор Алекс Цьовх, зі Львова – на жаль, він загинув кілька років тому в автокатастрофі. Він починав розбудову українських студій в цьому університеті.\nПовернімось до культурного шоку в стінах університету.\nЯ не уявляла собі, як працює система. Знайшла два вибіркові курси. Один з них був по Вільяму Блейку, другий – по американському роману ХІХ століття: Готорн, Мелвілл, Марк Твен. Це були аспірантського рівня курси, а я тоді ледве могла нормально розмовляти англійською – і майже не могла читати товстих романів. Мелвілла я тоді читати не змогла. Готорна ще прочитала, бо роман був невеликий. А Мелвілла ніяк. Це ж «Мобі Дік», ще й англійською. І те саме з Блейком. Поки ми ще читали «Songs of Innocence», то ще якось. А коли почався «The Marriage of Heaven and Hell» – складний філософський твір з купою алюзій – це було неможливо. А тут раптом потрібно писати есей, і треба п’ять друкованих сторінок, а я і друкувати не вмію. Тут виявляється, що треба на комп’ютері друкувати. Я п’ять сторінок одним пальцем наклацала, професор це прочитав і каже: «Ти переказуєш сюжет, в тебе має бути своя оригінальна ідея». А я не розумію, про що він говорить. Це був справді шок, після якого і Блейк, і Мелвілл залишилися в числі моїх улюблених письменників назавжди.\nТи встигла зрозуміти, що існує цікавий і спокусливий світ сенсів?\nНапевно. Але це був повільний процес і не настільки усвідомлений. В Ужгородському університеті я була «зіркою». В Штатах у мене почався байопік – героїня зіткнулася з труднощами, але мужньо переборола їх. Я ж насправді свої труднощі переборювала плачучи. Бо раптом виявилось, що я ніяка не «зірка» і, що треба працювати, а ти навіть не знаєш над чим.\nАле історія із навчанням у Штатах чекала свого часу як життєвий сюжет. Я була «пошукувачем» на одній кафедрі в Україні – не знаю, що я пошукувала, але що б то не було, знайти його б не вдалося, бо навіть така базова річ, як нормальна бібліотека, була відсутня. Щоби просто прочитати книжку за твоєю спеціальністю, її треба було замовити (якщо вона була в українських бібліотеках – а це не факт), тоді чекати, тоді тобі її видавали на кілька годин і ти мала відстояти чергу до допотопного ксерокса. Книжок ти мусиш гортати сотні. І що – щоразу це з такими труднощами?.. Так не повинно бути, енергія повинна йти не на це. І я вирішила, що я хочу вчитися, але я хочу вчитися не в Україні. Я повернулася в Штати у 2001 році, на Junior Faculty Development Program. А коли програма закінчилася, я замість того, аби відлетіти додому, вступила на PhD з прикладної лінгвістики. На аспірантську програму з літератури мене би не взяли, бо в мене не було відповідної начитки. Але через три семестри я зістрибнула з прикладної лінгвістики на магістерську програму з… французької літератури. З мене сміявся весь університет, тому що прикладна лінгвістика вважалася хлібною спеціальністю, на відміну від літератури. Але це були найкращі роки мого життя, без перебільшення. Потім я паралельно вчилася на магістратурі з жіночих студій.\nЦе був прекрасний світ, де можна обходитись без черги до старого ксерокса?\nНасправді це був світ, який страшно змінювався. Ці зміни досі продовжуються. Я прилетіла в Штати в серпні 2001-го, а 11 вересня 2001 впали хмарочоси в Нью-Йорку. І почалася інша епоха. Одразу в суспільстві виріс градус агресії, оголилися нюанси з етнічними протистояннями, переслідуваннями та інші неприємні речі. Почали впроваджувати засоби безпеки в аеропортах, людей змушували знімати черевики і пояси. Це мені нагадувало Гулаг, це там розшнуровали черевики, знімали пасок і омацували людину. Ще тоді в мене виникло відчуття, що країна буде котитися в сторону автократії. Бо коли з людей знімають черевики, а вони реагують на це радісним кивком, це дуже погано, бо це виховує в людині покірність. Тоді і моє серйозне політичне пробудження сталося.\nПро «чорну діаспору», постколоніалізм та жіночі голоси\nЯкі тоді були жіночі студії в США?\nВ Україні в ранні 2000-і скажи комусь: «Я навчаюсь на жіночих студіях» – зразу жарти: «А що ви вивчаєте – жінок?». А вивчали критичну теорію, расу, гендер, сексуальність. Художньої літератури читали там мало. Я художку добирала на французькій магістерці. Ці роки дали мені інструмент. Тоді у мене виник інтерес до франкофонії і постколоніальних літератур. Це мені знадобилось цього літа, коли я писала про Black Lives Matter для «Коридора». Я займалася «чорною діаспорою», авторами африканського походження будь-де на планеті – Африка, Кариби, Сполучені Штати, Бразилія. Я писала про Тоні Моррісон, про поетів-афроамериканців.\nТакож я займалась Ассією Джебар – це франкомовна авторка з Алжиру, вона померла кілька років тому. Вважалася претенденткою на Нобеля. Вона писала французькою. Могла б писати і арабською, але обрала французьку, про що розлого розповідала і в інтерв’ю, і в книжках. Французька мова для неї – це свого роду «трофей». Трофей, який Алжир виборов у боротьбі з Францією. Франція колонізувала Алжир, початок колонізації – це приблизно 1830 рік. Все це обернулося війною Алжира за незалежність, яка закінчилась аж в 1960-х роках. Джебар починає писати вже після і багато пише про досвід війни за незалежність. Але і про інше, колонізацію, жінок. Джебар вважала, що французьська мова відкриває великі перспективи для письма. На її думку, письмо арабською мовою сповільнило б процес проговорення тих тем, які ми назвали б феміністськими. Вважала французьку мовою звільнення від патріархатних особливостей алжирського суспільства і арабськомовного світу. Французька мова, мова колонізаторів, стала мовою, яка її, як жінку, визволила. Хоча це нічого не змінює принципово, колонізація – це завжди насильницький процес. Але, як бачимо, це дає несподівані плоди. Така от positive product of power. Кредо Джебар: жінки повинні говорити, жінки повинні говорити багато, бо вони не говорили цілими століттями, а якщо і говорили, то це говоріння не було відчитано як їхня мова, а просто як переказ або розвага. Тут вона звертається до образу Шахерезади, яку часто трактують як ту, що розважає. А для Джебар казки Шахерезади – це винахід мови, яка дозволяє жінці залишитися собою, залишитися живою, бо, як пам’ятаємо, Шахерезада ризикувала життям (сміється). От така Джебар.\nФото: Ulla Montan / Concordia University\nВ контекст цієї письменниці я тоді поставила Оксану Забужко. Джебар, яка пише французькою (мовою колонізатора), і Забужко, яка теж живе в колоніальній ситуації, але пише українською (мовою поневоленого чи радше мовою звільненого). Якщо такі мовні вибори читати прямолінійно, то виходять висновки на зразок «писати треба рідною мовою». Але Джебар пише після того, як Алжир здобуває незалежність. В той час як наші колоніальні стосунки з Росією розвивалися за іншим сценарієм. За сценарієм, як сказав Джорж Грабович, «сусідського колоніалізму». Жодних тобі мовних трофеїв, тільки постійна анексія територій, постійне захоплення і заковтування. Все-таки між Алжиром і Францією є море (сміється). Тоді я зрозуміла, що у нас інші моделі постколоніального життя, але про це треба говорити і треба бачити їх постколоніальними – бодай аби пояснити світові, що ж таке Росія.\nПро політичне пробудження та слово «феміністка»\nПовернімося до твоїх слів про «політичне пробудження». То що, в Штатах ти відчула, що політичне – це особисте?\nЯ б тут почала з дефініції. Що таке політичне? Ти сказала: «політичне – це особисте», а це кредо американських феміністок Другої хвилі. З цієї точки зору, я завжди була людиною політичною, бо все свідоме життя, а, може, і несвідоме, мене бісила відведена жінці роль у суспільстві – радянському або закарпатському. Вся ця, сказати б, хазяйновитість, яка прикрашається тюльпанами 8-го березня, яке б мало бути днем боротьби за права жінок, а виявилось апофеозом совкового сексизму. Я завжди опиралася системі або, принаймні, сигналізувала, що опираюся. Наражаючись на регіт з боку редакторів місцевих газет або вчителів. Бо жінка – це ж тіло, яке пристосоване для куховарської активності та народження дітей.\nУ Радянському Союзі, з якого вийшла доросла людина 1990-х, політики і не було. Був просто «зомбіленд», який показую тепер своїм американським студентам – на трибуні Мавзолею стоять вожді, махають ручками, всі в однакових капелюхах, в сіре вбрані та ще й по росточку вишикувані. І всі чоловіки поважного віку. Студенти не сприймають їх як людей. Це якась міфологія.\nА коли прийшли 1990-ті, то політика стала схожа на закарпатські народні казки – то чорти приходять за дітьми, то ще щось. Не політика, а демонологія. Ми не знали, що таке свій політик, своє лобі, це були абстрактні поняття.\nЯ в Оксани Забужко прочитала про жінку з покоління Київської Громади, яка пише лист з Гулагу. Пише, що помирає, але дякує своїм рідним за «спільно пережиту радість» боротьби. Наша колективна радість прокинеться аж на наших Майданах. На місці нашого політичного була велика лакуна. І навіть біль з приводу політичної події був болем безнадії, а не болем, який спонукає до боротьби. Ти – проста маленька людина, не тобі у двобій з Люцифером ставати.\nЗ таким досвідом я потрапляю в Штати, на жіночі студії, в час, коли Джордж Буш вводить війська в Ірак і в Афганістан. Мої однокурсниці на це вголос реагують. І я розумію, що людям це по-справжньому болить, що це для них не слова. І думаю: «Чорт забирай, я досі навіть не дивилась, хто у них президент у Штатах». Я не знала, чим демократи відрізняються від республіканців. Я жила життям емігранта-парвеню, який намагається зачепитися, але ні моя голова, ні моє серце не знали ще тоді цієї країни. Політична ситуація мене ніби не стосувалася. І раптом я зрозуміла, що вона мене дуже навіть стосується, що я заодно з цими дівчатами. І з тих пір політика стала тим, що мені болить, але болить готовністю до боротьби, а не відгомоном демонології.\nВ який момент ти до себе використала без іронії слово «феміністка»?\nЦе хороше питання, тим паче, що навіть в Сполучених Штатах не всі, хто є феміністками, в цьому уголос зізнаються. Для мене це було тоді, коли я власне зрозуміла, що воно означає. В першу чергу, що воно означає в контексті соціальної боротьби. Це вже було в середині чи наприкінці 1990-х. Тоді я почала їздила на Львівський форум видавців, де презентували теоретичні збірники, де про гендерну та феміністичну критику йшлося, по-моєму, один з них упорядковувала Віра Агеєва, а ще журнал «Ї» видав кілька номерів про гендер. І я це все вивчила напам’ять. Без жартів. Я тоді ще вирішила, що я феміністка і всім це казала. Коли у Штатах я прийшла записуватися на програму жіночих студій, на якій вчилися одні американки, – така дівчина з України – то кажу керівниці програми: «Мерилін, я прийшла до вас вчитись, бо я феміністка». Тут Мерилін починає сміятись і відповідає: «Ти собі не уявляєш, скільки людей приходить до мене і каже: я хочу у вас вчитись, але я не феміністка» (сміється). Така риторична конструкція і типова ситуація.\nОбкладинка часопису "Ї", число 17, 2000 рік\nВ Україні сьогодні це теж типова позиція. Чому так стається, по-твоєму?\nПо-перше, «фемінізм» – це вкрадене слово. Його використовують стосовно екстремістських практик. Є набір екзальтованих безсенсових епізодів, які феміністського руху стосуються дуже опосередковано. Але у свідомості людей термін зрощується з цими маргінальними явищами, з явищами, які в суспільстві подаються як непривабливі, мовляв, всі феміністки ненавидять чоловіків. І все гірше чутно і зрозуміло, що бути феміністкою – це заявити про свої права і свою самість, а це зовсім не те саме, що когось ненавидіти. Ненавидіти якраз можна тоді, коли в тебе цієї самості нема, у тебе тоді є час і натхнення. А якщо ти, власне, намацуєш цю самість, в тебе просто нема часу нікого ненавидіти.\nТобі подобається, як розвивається в Україні зараз феміністичний рух?\nЯ сказала б, що на моїй пам’яті ще такого міцного дискурсу не було. Він може комусь здаватися слабким і, можливо, в історичному порівнянні з іншими країнами він і є слабким. Але для мене це просто щастя, що є ресурси, платформи, спільноти і люди, яких чути. Бо попри роботи Соломії Павличко або Віри Агеєвої чи твори Оксани Забужко, в моїй юності було відчуття, що у фізичному сенсі поруч не було нікого, хто б легітимізував те, що ти відчуваєш. А зараз є декілька важливих онлайн ресурсів: Повага, Гендер в деталях і просто жінки і чоловіки, які висловлюють власні погляди щодо гендерних питань. Я вважаю, що це позитивна динаміка, і тішусь.\nПро прозовий дебют, середовище та мову\nУ 2007 році в Україні виходить твоя перша прозова книжка. Ти вже опанувала англійську мову так, щоби читати Мелвілла і навіть про нього писати. Ти будуєш своє життя в США. І робиш вибір на користь української мови. І не робиш вибір на користь англійської. Чому?\nУ 2006-2007 я жила в Україні. Мій тодішній чоловік, американець, був фулбрайтером в Україні. І мені насправді тоді зовсім не так зрозуміло було про моє повернення чи неповернення. В мене тоді було неймовірно сильне бажання не повертатися в Сполучені Штати. Я почала в Україні тоді багато писати. І це було справжнє задоволення «сродного труду». І тоді ж я познайомилася з багатьма людьми, наприклад, з Оксаною Забужко. І мені здалося, що тут, з цими людьми і цими справами мені треба жити. Це кілька років перед тим все було однозначно, така блискуча ідея – вийти заміж за американського професора і вивезти в Штати доньку. У 2006-2007 ця однозначність істотно похитнулася. Але і для доньки, і для чоловіка Америка була єдиним домом, і в мене теж не лишалося вибору. Вони не бачили себе поза США.\nТи не писала художні тексти, поки вчилася на жіночих студіях?\nМайже. Не було як, не було коли. Я навіть віршів не писала. Це був час функціонування в чотирьох мовах. Французька – на французьких студіях, англійська – на жіночих студіях і в побуті, українська – з дитиною, і вишенькою на торті – мені дали викладати російську (сміється). Це постійне перемикання не лишало простору ще й для існування мови художнього письма.\nЦе означає, що твоєї прозової книжки могло і не бути?\nНе знаю, може, і була б, але інакша. Мій рік в Україні вписав мене у певне середовище. Думаю, середовище важить навіть більше, аніж мова чи вільний час. Можливо, моя книжка була б англомовною, якби тоді у Штатах мені трапилось відповідне середовище.\nЯким ти застала українське літературне середовище тоді?\nВидавництво «Факт» і середовище довкола нього. Ми знаємо, що потім з «Фактом» (і тими, хто зичив їм гроші) сталася біда. Але на той момент у «Факті» стирчали практично всі. Я кажу «стирчали», бо фізично весь час хтось сидів на дивані у шефа. А я жартувала, що в Україні немає програм креативного письма, але ти зайшов у видавництво, сів на диван і побачив всю актуальну літературу – від Іри Цілик до Тараса Федюка. В Ужгороді теж пішла якась консолідація сил. Андрій Любка, Вік Коврей, Лесь Белей, Валентин Кузан організовуються в об’єднання «Ротонда». Є момент, коли без середовища просто не будеш рухатися далі. Тому що все відбувається на перетинах людей, доль, платформ – естетичних, етичних, інтелектуальних. У Маріанни Кіяновської є стаття про знаки поколінь. Вона згадує соціолога Ренделла Коллінза. Він доводить, що жоден великий твір не виник у вакуумі, що люди завжди, що називається, щільно тусувалися одні з одними. Без цього обміну нічого не народжується.\nТобі подобається, як наше літературне середовище розвивається?\nПереважно так. А щодо негативу, про який зараз багато хто говорив… Можливо, проблема не в середовищі, такими стали абсолютно всі люди, які користуються соціальними мережами. Про це є дослідження. Джерон Ланьє (один з батьків віртуальної реальності, один із творців платформи Second Life, куди заходиш і береш собі ідентичність. Я ніколи в цю гру не бавилась, бо в мене і на first life не вистачає часу) пише про вплив соціальних мереж на психіку. Він пише, що людина, яка підсіла на соціальні мережі, має свідомість наркомана. Ти фізично залежиш від того, поставили тобі лайки чи не поставили, вилаяли в соцмережах чи похвалили. Тому, я думаю, що наше середовище загалом добре – просто з ефектом впливу на нього соцмереж, а цей ефект, на жаль, глобальний.\nПро жіноче тіло\n«Не червоніючи» – дуже «тілесна» книжка. І тіло як тема не зникне вже з твого письма. Що за цим стоїть?\nЯ читаю зараз студентам курс про жінок-письменниць Східної Європи. Ми вивчаємо Славенку Дракуліч. І в неї є епізод – на вулиці чоловіки говорять щось образливе і американки питають у Славенки: «Чому ти не борешся з такими речами?» А вона відповідає: «Бо мені є з чим боротися і без цього». Це підсумовує досвід жінок Східної Європи. У нас було стільки проблем, що вже на боротьбу за себе не було ресурсу.\nМої викладачки на жіночих студіях казали: феміністська теорія – це те, що принесе загоєння. Письмо і феміністські теорії й були для мене в першій книжці способом вигоїти рани, були екстреною допомогою. Про власні тілесні досвіди я змогла написати тільки тоді, коли я пережила певну кількість академічних і неакадемічних годин, в читанні та обговоренні теорії. Без цього це був би мій німий тілесний досвід. Я змогла написати про жіноче тіло, сформоване в радянській картині світу і яке було тілом-функцією, в першу чергу для роботи. Тобто все, що в тебе не для роботи, за замовчуванням треба приховувати. А потім майже без переходу настав час нью-ейджу і пророка його селф-гелпу – давайте ми всі себе полюбимо і в нас все стане добре, навіщо говорити про погане. А це ж найскладніше з усіх життєвих завдань. Людина навіть не знає, як до цього підступитися, тим паче жінка, тим паче стосовно свого тіла. Якщо тобі все життя кажуть – імпліцитно чи відкритим текстом – що за тіло має бути соромно, то як ти будеш його любити? Від чого? Від речення, казаного своєму відображенню у дзеркалі?\nУ Радянському Союзі не було одягу для вагітних, така деталь. Як це інтерпретувати? Як невидимість. Ніби сказати жінкам, що було б краще, якби вони не мали ніякого тіла. Я і писала про тіло там, де все трималося на запереченні жіночої тілесності, зведенні її до чогось такого стидкого, неважливого.\nТи відверто в першій книжці пишеш про вагітність. Це тема, для якої довго не існувало в українській літературі мови. Як ти винаходила свій словник, синтаксис і граматику?\nЯ не знаю, чи я його винаходила і чи мені вдалося в першій книжці його насправді опанувати. Я знову звертаюсь до цієї теми в «Івані і Фебі». Там є кілька монологів Феби. Я цей жіночий голос в тексті відмірювала з аптекарською точністю. Це рівно стільки, скільки жінка могла сказати в умовах патріархату – і то не обов’язково сказати власне вголос, а бодай собі самій. Ці монологи писалися роками. Писалися і переписувалися. Вимірювалися майже як поезія.\nПро переклад та українських письменників в Америці\nТи перекладаєш з української на англійську?\nСправа в тому, що переклад для мене – не зовсім те, що називається «сродний труд». Але я весь час потрохи перекладаю. Зараз ми з Оленою Дженнінгз переклали «Точку нуль» Артема Чеха і книжка вийшла влітку. Насправді динаміка з перекладами позитивна, з’явилося агентство ТОЛТ, невтомна Зеня Томкінс зібрала цілу команду, яка перекладає наших авторів на англійську. Раніше всі ці перекладні проєкти падали на плечі кількох університетських викладачів в Штатах. Люди робили це з любові до мистецтва і до своєї країни.\nУкраїнські письменники в Сполучених Штатах, що ти думаєш про цю спільноту?\nПереважно це окремі люди і вони не обов’язково об’єднані у спільноту. Є Василь Махно, є Оксана Лущевська, є Марія Шунь, але я не мола би сказати, що це спільнота.\nЧи тобі близька ідея вважати письменників, які пишуть англійською, але мають українське походження (як от Аскольд Мельничук) частиною української літератури?\nЯ думаю, що Мельничук належить до української літератури, тому що він написав важливі книжки про Україну. Як до цього ж простору належить Гоголь, який писав не українською. А ще Аскольд Мельничук – особливий приклад, бо він вважає, що закривати себе в гетто чи вішати ярлики – «американський письменник українського походження», або «американський письменник, який пише українською», або «український письменник, який пише англійською» –неправильно. Це ж не проблеми реальності, а проблеми нашого опису цієї реальності, бо ми оперуємо термінологією, яка вже не відповідає дійсності.\nПро «Любовне життя», відчуження та пандемію\nТвій другий роман – «Любовне життя». Історія травматичного кохання, від якого людина захворіває. Це в наш карантинний час читається як метафора травматичного світу, від доторку, до якого ми всі ризикуємо захворіти.\nЯ розумію, про що тобі йдеться. Зараз у нас всіх така форма життя, до якої ми не звикли. І кожен відчуває себе емігрантом. Не працюють охорончі зв’язки, які сприймаємо за замовчуванням, не цінуємо або, і не фіксуємо. Так, це книжка саме про таке відчуження, яке в карантинний час виявилося для мене не новим. От соціальні ритуали в США для мене ніколи не стали своїми. Є в США традиція в лютому – Superbowl – чемпіонат з американського футболу. Всі збираються в когось вдома, їдять і дивляться по телевізору матч. Для мене це незбагненна трата часу і я нічого не відчуваю. Це метафора чужого свята, яке ти просто не розумієш. Я і до карантину знала, як це, коли соціальне життя, яке приносить радість, недоступне. Воно в мене давно в Україні або десь на маргінесі. А в США мене просто не вабить соціальне життя як таке.\nВ Україні я із задоволенням соціалізуюсь. Я дуже люблю ходити кудись із друзями. Це зовсім інший формат і ми всі маємо одне одному що сказати.\nПро «Івана і Фебу» та античну трагедію\n«Іван і Феба» – роман про Ужгород 1990-х. Давно ти його замислила?\nЦей роман дуже довго писався. Він зрів в різних варіантах, ще з середини 2000-х. Я щось починала записувати, а потім в 2008, коли вже вийшла перша книжка, я повернулася в Штати, вступила на докторат і я жила якийсь час одна в Афінах, штат Джорджія (не плутати з Афінами у Греції). Я раптом зрозуміла, що в мене є ввечері час. І я вирішила записати про ужгородський дім, про вулицю. Ця ужгородська вулиця називається вулиця Яна Гуса. Я відтоді уважно ставлюсь до назв вулиць, на яких живу. Тому що не треба жити на вулиці мученика.\nЦе автобіографічний роман?\nТам є автобіографічні елементи. Атмосфера, деталі, простір, побут. Добре, що тоді в Афінах я це записала. Тоді ще багато спогадів та вражень залишалися у пам’яті, не тільки мисленнєвій, але і чуттєвій. Я не розуміла, що побутові речі забуваються. Зараз я 1990-і роки описати не можу, це вже не намацально. А тоді я навіть запахи пам’ятала – як пахло на ужгородському стадіоні, який перетворили на базар. Я наче і зараз все пам’ятаю. Але не пам’ятаю конкретно. Пам’ятаю абстракції. Це вже не пам’ять-в-тілі. А тоді я записала багато такого, що ще було в тілі.\nТекст я багато разів відкладала, я не знала, куди він рухається. Я не зрозуміла, що в цій історії має бути студентська революція 1990 року, що там має бути Феба. Серйозно я до цих замальовок повернулась у 2013 році. І зрозуміла, що це щастя, що я мала ці записи. Я з великим здивуванням читала: невже це я написала про книжковий магазин в Ужгороді, де паралельно продавалось молоко, взуття і ще щось, що могло бути тільки в 1990-х. І далі задум оформився в те, що це буде роман про студентську революцію 1990 року. І я просто чекала цього часового вікна, де я зможу писати. В мене була резиденція на острові Готланд, і це допомогло, дало серйозний ривок. І два літа поспіль (2015 і 2016) я їздила в Україну, щоб поговорити з тими, хто робив цю революцію, зокрема, з Маркіяном Іващишиним. Це щастя, що я встигла поговорити з Іващишиним і з Ігорем Коцюрубою. В кінці 2018-го року загинув Ігор Коцюруба. Його вбили, але це не доведено. А в 2019 помер Маркіян. Коли я шукала матеріали про студентську революцію, то зрозуміла, що матеріалів мало. Нема книги спогадів цих учасників, так, лише окремі інтерв’ю. А книжки, які виходили до річниць Революції, – фотоальбоми і хроніка подій. Мені довелося дивитися старі відеотрансляції з Верховної Ради, щоб хоч знати, яка була міміка у Кравчука. (сміється)\nМене критикували, мовляв, учасники були не такими. Або навпаки, казали, що треба було зробити невпізнаваними більше деталей. А було навіть так, що люди мені писали: я учасник, я впізнав того, того, і того. А я цих людей навіть і не пробувала описати. Ця наша перша революція поблякла тому, що ніхто не знає, як до неї підібратися. Є купа історій про той час, а самої історії немає. Пам’ять не систематизована, навіть на рівні відчуттів, базових ідей, які циркулювали в повітрі. Ми говорили з Іващишиним, я його запитувала про ідеї і він казав: «Була ідея свободи». А я питаю: «А яка була ця ідея свободи?» Тоді свободою було все, що було проти, в будь-якому сенсі, Радянського Союзу. Навіть носити джинси було ідею свободи. І коли студенти в 1990 році говорили про свободу, то було зрозуміло, про що вони говорять. А зараз скажи слово «свобода» – і купа значень.\nЯ сказала, що роман автобіографічний. І можна помилково подумати, що роман написаний від першої особи. В «Івані і Фебі» ти сконструювала авторський голос, який все знає і все бачить. І це швидше автор, а не авторка.\nТому що так працює дискурс історії. Наша історія – це історія чоловічого населення країни, яка зараз називається Україна. А де в цьому всьому були жінки, незрозуміло. Так що такий вибір позиції авторської мені здається справедливим. А зробити Фебу «видимішою», мені здається, було б неправильно. Я не мала потреби написати роман про «сильну жінку».\nПо-перше, що таке сильна? Яка у нас робоча дефініція поняття «сила»? Це не обов’язково очевидна позиція влади або гучний голос. Власне, в цьому і полягає сенс феміністського підходу – перегляд старих дефініцій і виявлення сили там, де її досі не було зауважено.\nЧи була я «сильною жінкою» у часи моїх аграрних подвигів на вулиці Яна Гуса? Та яке там. Я могла лише саботувати дійсність – читати книжки у час, який мав би належати свинарникам. Не скажу, що моя родина була від цього у захваті. Але зараз багато хто упав би у таку спокусу – назвати мене «сильною». По-друге, зобразити Фебу «сильнішою» і «гучнішою», то була б неправда. Жінки живуть таке невидиме життя і досі. Або ж жінка запрограмовується на такого уробороса, який змушений буде сам себе з’їсти, от-як Маргіта.\nСтруктура «Івана і Феби» натякає на античну драму?\nТак, зараз я розкажу, як тут з’явилася антична трагедія, це дуже смішно. На вулиці 2017 рік, я пишу «Івана і Фебу» і вже підібралась до форми. І тут університет мене відправляє на воркшоп, який називався Digital Humanities. Ідея воркшопу така, що філологам теж потрібні нові вміння – завантажити, наприклад, текст Мелвілла, і порахувати, скільки там дієслів на квадратний сантиметр. Це повинно дати поштовх літературознавству, тільки не знаю, який і куди. І от я сиджу на воркшопі, не розумію нічого і відчуваю, що якщо я зараз не займусь чимось, що насправді годує мою душу і інтелект, я просто вмру. І мені приходить в голову ідея, що «Івану і Фебі» потрібна антична підтема. Я починаю радісно клацати на комп’ютері, шукати статті про структуру античних трагедій. Все. Антична трагедія з’явилася в «Івані і Фебі» від розпачу.\nРоман отримав цього року відзнаку Гран-прі Премії міста літератури ЮНЕСКО.\nЦе дуже приємно. Там справді чудові лауреати, з кожним із них бути поруч – честь. Короткий список теж був надзвичайно потужний. Василь Махно, Володимир Рафеєнко, Тарас Прохасько і перекладачі Андрій Маслюх, Остап Сливинський, Юрко Прохасько, Наталя Іваничук, Роксоляна Свято. Була навіть чудова дитяча книжка Галини Вдовиченко. Для мене ця нагорода важлива, бо це роман про Революцію на Граніті, про яку мають говорити у нас більше. І про Ужгород.\nЧи міг би твій біографічний сюжет повернутися так, що ти б знову жила в Україні?\nДумаю, що міг би. Але такі речі треба готувати заздалегідь. А тут ще і пандемія.\nА подібне повернення з США в Україну можна розцінювати в категоріях успіх/неуспіх?\nДумаю, можна і так, і так. Наприклад, Кутзее вигнали з Штатів, він там теж магістра робив колись. Він повернувся до себе в Південну Африку, йому було тоді ледве за тридцять, почав жити на фермі і всі сусіди з нього сміялися: «О, повернувся лузер, якого вигнали з Америки». А він собі на тій фермі писав книжки і за кілька років отримав Букера. Але кажуть, що письменники повинні жити довго. А для цієї прагматичної мети медицина і харчування в Сполучених Штатах мені наразі більше підходять.\nЧому письменники повинні жити довго?\nМи нещодавно про це з Маріанною Кіяновською говорили. Вона вважає, що і зокрема тому, що письменник є першим хранителем того, що він пише.\nТемы: книги, інтерв'ю, революція, сучасна українська література\n16 жовтня 2020, 18:11\nВ Україні стартував проєкт "Екземпляри ХХ", що розповідає про літературно-мистецьку періодику ХХ століття. Проєкт "Екземпляри ХХ. Літературно-мистецька періодика ХХ століття" міститься…\nНа Київському тижні критики покажуть призерів Венеційського кінофестивалю\nКінофестиваль "Київський тиждень критики", який відбудеться вже вчетверте, оголосив шість з семи фільмів основної програми. Сьому стрічку організатори обіцяють назвати трохи згодом…


Санаторій Європа Трускавець - ціни, відгуки та фото\nЗагальна інформація про готель Європа в Трускавці\nГотель Європа - це 4-ох поверхова будівля, збудована в сучасному стилі із притаманними для західної України гострими дахами. Міні готель пропонує своїм постояльцям 14 номерів, серед яких номери люкс та суперлюкс, площею в 100 м.кв., а також 2 номери, категорії стандарт. Для сімейних пар з дітьми чудово підходить супер люкс, який обладнаний кухнею із всім необхідним приладдям. Всі номери укомплектовані всім необхідним для відпочинку на курорті мінеральних вод.\nГотель Європа знаходиться в центрі міста по вул. Річки 9. Готельний комплекс має вигідне місце розташування та користується попитом серед відпочивальників. Поруч знаходиться санаторій Арніка на базі якого, відпочиваючі мають можливість пройти курортне лікування. Неподалік знаходиться залізничний вокзал, промисловий та продуктовий ринок, кінотеатр «Злата», сувенірний ринок «Вернісаж». До нижнього бювету мінеральних вод 5 хвилин пішої ходи.\nГотель Європа пропонує можливість спробувати дієтичні страви української та європейської кухонь приготовлені професійним кухарем.\nДля безтурботного відпочинку своїх відпочивальників, готель Європа пропонує скористатись: послугами масажиста, безкоштовною стоянкою під відео наглядом, стилізованим баром, сауною з басейном, послугами лікаря терапевта, який зможе назначити курс лікування мінеральними водами.\nГотель "Європа" запропонує Вам відпочинок в 12 номерах. З них 8 номерів люкс і 2 супер люкси (пл. 100кв. М). Всі номери в готелі Європа вищого класу. Також в готелі є 2 номери стандарт (душ, туалет загальний)\n1 кімната, загальний душ, загальний туалет, телевізор, холодильник, односпальне або два окремих ліжка.\nОдна або дві кімнати, TV, холодильник, санвузол, двоспальне або 2 роздільні ліжка.\nПлоща - 100м2, 2 кімнати, кухня, джакузі. Телевізор, холодильник, двоспальне ліжко, диван.\nЛікування у готелі Європа Трускавець\nВсі гості готелю "Європа" можуть додатково купити курсівку на лікування в санаторій Арніка або санаторій Аркада, які знаходяться поряд з готелем. Також лікування можна пройти в Діагностичному центрі Мед-Палас.


Майбутній професор чи сільський дивак? | Без Купюр - Новини Кропивницького і Кіровоградщини\n1 Вересня, 2018 @ 11:00\nЦей хлопчик за натурою – експериментатор. Він надзвичайно любить природу, особливо тваринний світ. У нього є справжні гусячі пера (одне таке він подарував і нам – хоч зараз вмочай у чорнило і пиши), якими він малює своїх улюблених жучків-павучків. А ще він може наповал зрізати вас запитаннями: «А ви знаєте, яка температура у шлунку акули?» чи «Який коник-стрибунець є домінантним самцем?». Не кажучи вже про те, скільки трутнів живуть у вулику чи скільки яєць за один раз відкладає бджолина матка.\nНе знаю, в яких кольорах тоді були для нього слова вчительки. Так-так, Дмитрик асоціює слова з кольорами. А ще він може читати російською українською. Як це? Берете текст російською, а вголос читає те українською. Може, тому у нього це виходить, що він більше часу, ніж ровесники, проводить з книжками. Річ у тому, що у Дмитрика немає не лише модних гаджетів, якими розважаються його ровесники, а навіть телевізора. Два роки тому згоріла їхня хата, тоді загинула його менша сестричка і двоюрідна бабуся. Жити їм є де, а от придбати усе, що втрачене, не виходить. Мама працює касиром у Кропивницькому, дома буває не щодня. Батька свого хлопчик ніколи не бачив – той відмовився від нього ще до його народження.


Волзька порода цесарокСільське господарство - Породи цесарок\nHome ⇒ 🐷Породи цесарок ⇒ Волзька порода цесарок\nНаприкінці вісімдесятих років вченими радянського союзу був виведений новий вид цесарок. Надалі ця порода отримала назву волзький цесарка. Цей птах практично відразу завоювала визнання. Вона стала популярна через свій досить привабливого вигляду. Птах швидше за інших здатна набрати більшу масу тіла. Також ця цесарка більш стійка до хвороб і вірусів. Найбільш поширена птах в республіці Марій-Ел\nВважається, що ця найпродуктивніша порода серед усіх цесарок. Її вибирають через тушки презентабельного вигляду. Птах має властивість швидко рости. Цесарка не вимагає ретельного догляду і невибаглива до середовища проживання. При вирощуванні цього виду в результаті виходить велика кількість корисного м’яса з дієтичними властивостями. Єдиним мінусом є її несучість. За кількістю знесених яєць вона поступається першістю іншим домашнім птахам. Також у господарів цесарок можуть виникнути проблеми у визначенні статі птиці\nЦесарки волзької породи має пір’яний забарвлення злегка кремового кольору. Іноді можна зустріти особин чисто білих або з декількома темнуватими пір’ям. Ноги у цього птаха короткі, темного кольору. Глова у неї досить велика, сірого забарвлення. Шийна частина короткуватою і трохи вузька. На голові має плавців. Доросла цесарка може мати масу тіла в 2,2 кг, а іноді і більше. В середньому птах важить близько 1,8 кг. За один сезон самка може знести приблизно 100 яєць, в кращому випадку 120 штук\nТушка волзької цесарки світлого відтінку, що робить її на ринку більш привабливою. На верхній частині шиї у птиці порівняно мало пір’яного покриву. Дзьоб у неї забарвлений в світлий колір. Цесарка має тулуб за формою нагадує овал. Хвіст у птиці завжди нахилений вниз. Шия витягнута вгору\nУ цієї породи птахів добре розвинений імунітет до різних захворювань. Найчастіше вони не хворіють темі ж хворобами, що кури або гуси. За розміром яйця у волзьких цесарок невеликі, приблизно такі, як і у інших домашніх птахів. Але вони менше ніж курячі. Забарвлення у яєць темний, а його маса приблизно 43 гр. Шкаралупа відрізняється великою міцністю. У ній багато часу, від чого яйця довше зберігаються. З одного виводка виживають в основному 66-68% пташенят\nУ м’ясі цієї птиці знаходиться жиру менше 1%. Воно таке ж поживна як і куряче. У м’ясі цесарки міститься приблизно 27% білка. Так що його можуть вільно включати в свій раціон харчування спортсмени.\n← Обрізка шипшини\nНовозеландська порода кроликів →


Україна цьогоріч може отримати другий за обсягом врожай після минулорічного - http://uga.ua/\nУкраїнська зернова асоціація у вересневому звіті знизила прогноз валового збору врожаю в Україні у порівняні з серпневим до 95,6 млн. т у зв’язку з несприятливим погодними умовами для врожаю пізніх культур в частині регіонів України.\nУкраїнська зернова асоціація в своєму вересневому звіті знизила прогноз валового збору врожаю зернових та олійних культур в 2020/2021 МР із 96,7 до 95,6 млн. т, експорт з 58,4 до 56,3 млн т. Навіть після зниження прогнозу врожаю – його показник може бути другим як за обсягом валового збору після минулорічного рекорду – 98 млн т, те ж саме можна сказати і про можливі обсяги експорту.\nЗібраний врожай ранніх зернових свідчить про правильність прогнозів УЗА щодо врожаю. Так, в цьому році за даними УЗА аграрії зібрали 26,6 млн. т пшениці (прогноз УЗА був на рівні 26,8 млн. т) та 8,3 млн т ячменю (УЗА прогнозувала в 8,2 млн. т). Експорт пшениці в цьому році складе 17,5 млн. т (відповідно до підписаного Меморандуму), а ячменю може сягнути – 4,5 млн т.\nНа превеликий жаль, вітчизняні аграрії, окрім примх природи та коронавірусної кризи, зазнають ще й втрат частини врожаю. УЗА дещо знизила прогноз врожаю кукурудзи в цьому сезоні у вересневому звіті у порівнянні з попереднім прогнозом в серпні з 36,4 млн. т до 35,3 млн. т через несприятливі засушливі погодні умови в південних та частково в центральних регіонах України. За оцінками експертів УЗА, аграрії не збиратимуть кукурудзу на зерно на площі 205 тис га, що складає 3,8% від загальної площі посівів кукурудзи. В інших регіонах, які є основними виробниками кукурудзи ситуація з врожаєм задовільна та добра і вони не зазнають критичних втрат.\nОсновні втрати врожаю кукурудзи в регіонах півдня та окремих регіонах центру України, які загалом мають незначну частку посівів кукурудзи та відповідно невелику частку й у загальному обсязі виробництва кукурудзи. Наприклад, в Чернігівській області кукурудзу посіяли на площі 566,2 тис. га при середній врожайності на рівні 9 т/га врожай в області очікується на рівні 5,09 млн. т. або 14,4% від загального врожаю кукурудзи. У порівнянні, в Запорізькій області площі посівів кукурудзи всього 33,8 тис. га із середньою врожайністю 4 т/га та з врахуванням втрат на площі 10 тис. га – врожай складе 95,2 тис. т або 0,3% від загального обсягу виробництва кукурудзи.\nРегіони на Півночі та Заході країни, які мають найбільші площі посівів кукурудзи та високу врожайність на рівні 8-9 т/га не постраждали від несприятливих погодних умов, тому збір врожаю в них залишиться на прогнозованому рівні.\nУЗА наголошує, що українські аграрний сектор, який за рахунок експорту забезпечує близько 40% валютних надходжень країни є запорукою для економічної стабільності в країні, в той час як інші сектори відчувають на собі значну волатильність ринків та наслідки світової економічної кризи. Окрім того, Україна сьогодні є важливим глобальним гравцем ринку зернових та одним із ключових суб’єктів забезпечення продовольчої безпеки у світі і приєдналася до групи 20 країн, які взяли на себе зобов’язання не обмежувати експорт продовольства в умовах пандемії та карантинних обмежень.\nЗ детальним звітом та прогнозами можна ознайомитися за посиланням.


20% боржників погасили заборгованість по аліментах на користь українських дітей - Новини - ПравдаТУТ телеканал\n20% боржників погасили заборгованість по аліментах на користь українських дітей\nТорік близько 96 тисяч боржників погасили заборгованість по аліментах. Про це повідомив міністр юстиції України Павло Петренко, додавши, що оголошена кількість – це ті особи, які повністю погасили борг. Із цих людей держава стягнула майже 4 мільярди 600 мільйонів гривень на користь українських дітей. Близько 555 тисяч наших дітлахів роками були позбавлені грошової підтримки з боку своїх батьків.\nЗа словами Павла Петренка, приблизно половину загальної суми – 2 млрд грн – було стягнуто завдяки застосуванню нових обмежень, зокрема на виїзд за кордон і позбавлення водійських прав. Втім, за даними Мін’юсту, ті, хто розрахувався з боргами, – це лише 20% від загальної кількості горе-батьків, тому на повну ліквідацію такого явища, як несплата аліментів одним з батьків, піде, за підрахунками відомства, 4-5 років. В 2018 році було оголошено в розшук 12 тисяч батьків, які заборгували аліменти для своїх дітей.\nТеми: 20% боржників, аліменти, в розшуку, горе-батьки, на користь, новини, павло петренко, правдатут, притягнуть до сплати, українських дітей


Соратниця Яроша попросила допомогти жінці-добровольцю з Росії\nГоловна > #Окупація > Соратниця Яроша попросила допомогти жінці-добровольцю з Росії\n#Окупація 04.02.2016 11:33\nОЛЬГА ШЕВЕЛЬОВА: ДОБРОВОЛЕЦЬ З РОСІЇ ЧИ ТЕРОРИСТКА?\nЗа тиждень минуть два місяці від стрілянини у Києві, під час якої загинули Олег Мужчиль (Лісник) і офіцер "Альфи".\nХочу нагадати про людей з групи Лісника, які були затримані того дня. Певніше, про одну людину - громадянку РФ Ольгу Шевельову, яку я добре знала. Познайомилася з нею влітку на нашій базі, коли група Лісника ще входила у ДУК ПС. Ольга мала позивний Хільда.\nКолись я вже писала про неї. За цей час познайомилась з її матір'ю, яка приїздила з Росії, і зрозуміла багато додаткових моментів. Ольга походить з сім'ї творчої інтелігенції в n-ному коліні. Має дві вищі освіти. Її батьки - професійні музиканти, фанати класичної музики, і Оля в них єдина дитина. Мама внутрішньо сильніша, ніж батько, вона тримається, а він там удома, за її словами, мало не збожеволів.\nРОМАНТИК І ТВОРЧА НАТУРА\nЗа словами мами, конфліктів з дочкою у них ніколи не було, але останнім часом Оля віддалилася від батьків, майже нічого про себе не розповідала. Це неправда, запевнила мене мама, що вони з батьком "стукали" на рідну дочку в ФСБ. Просто, коли Оля поїхала в Україну і дуже надовго повністю зникла зі зв'язку, мати написала їй на мейл: "Якщо ти не відгукнешся, ми змушені будемо подати у розшук". Так що тепер я схильна думати, що слова Ольги про батьків, які зреклися дочки-бунтарки і здають її в ФСБ, були її заздалегідь заготовленою легендою, придуманою для того, щоб відмазати близьких від можливих переслідувань.\nПотайна, романтична натура, зі слабким із дитинства здоров'ям. Судячи з усього, схильна надміру захоплюватись. Одному здібному чоловікові з підприємницькою жилкою, так розповіла її мама, вона, буквально закохавшись в його справу, безкоштовно допомагала майже рік і в захваті розповідала близьким, які надзвичайні речі він робить. Думаю, що до Лісника, який дав їй у руки зброю і навчав воювати, в неї було схоже ставлення. Вона потрапила під вплив його харизми - чесно кажучи, це було неважко, бо Лісник то був Лісник, таких небагато. Я сама деякий час ним захоплювалась - до того моменту, поки він не сказав прямим текстом, що ненавидить і зневажає Яроша, якого я бачила у бою, а у лавах ДУК перебуває з метою користування ДУКівським "брендом". Мене це миттєво отверезило і змусило тримати відстань. А вона, росіянка – що вона могла знати (а ще важливіше – відчувати) щодо Яроша і ДУК?\nХільда ненавиділа путінський режим і мала виражені проукраїнські погляди - за принципом "Ворог мого ворога - мій друг". В Росії працювала у редакції технічного журналу і тримала, за її словами, на столі прапорець "Правого сектору", який страшенно шокував її колег. Потім пройшла навчання у таборі на Харківщині і кілька місяців служила у ДУК ПС - вартувала на базі, бувала на передовій і принаймні один раз брала участь у перестрілці з ворожою ДРГ. Також вона добувала для Лісника інформацію про супротивника.\nУ те, що Ольга, романтик і книжна дівчинка, могла бути агентом ФСБ, я не повірю ніколи. Ну, це те саме, як якби я була агентом якої-небудь спецслужби. Але наскільки я розумію, це звинувачення щодо неї й інших затриманих фігурує лише у найперших поясненнях СБУ для преси. Офіційно Ольгу і затриманих разом з нею людей підозрюють лише у тероризмі.\nЗ цією підозрою - окрема історія. "Підозра Шевельовій О.К. в участі у терористичній групі та у вчиненні замаху на терористичний акт, на думку сторони її захисту, є необґрунтованою та такою, що не підтверджується жодним доказом сторони обвинувачення, - прокоментував ситуацію адвокат Ольги Сергій Тимощук. - Саме письмове повідомлення про підозру складається з декількох речень загального характеру, і її зміст не відповідає вимогам ст. 277 КПК України. У ній не зазначено про місце, час, спосіб, мету, фактичні обставини вчинення інкримінованих підзахисній кримінальних правопорушень. Тобто, фактично ми не знаємо навіть, від яких саме конкретних звинувачень маємо здійснювати захист. До суду при вирішення питання про застосування Шевельовій О.К. запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою сторона обвинувачення не надала жодних доказів, які б вказували на участь Шевельової О.К. в терористичній групі та замаху на вчинення терористичного акту. Також суду не було надано жодних доказів того, що моя підзахисна буде перешкоджати кримінальному провадженню, переховуватися від органів досудового розслідування, вчиняти інші протиправні дії тощо. Проте, доводи і аргументи сторони захисту, які в тому числі базувалися на практиці Європейського суду з прав людини, ніхто слухати не бажав».\nЗатримання та тримання під вартою Шевельової О.К., на думку адвоката Сергія Тимощука, є свавільними та незаконними в розумінні ст.5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а суд при вирішенні питання про застосування Шевельовій О.К. запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою не був безстороннім та справедливим в розумінні ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.\nТакож адвокат каже, що Шевельова О.К. мала потребу в медичному огляді, зокрема – кардіологом, хірургом, гастроентерологом, та наданні відповідної медичної допомоги. З цього приводу слідчому та прокурору подавалися численні клопотання та скарги, проте відповіді на них отримано не було. Як наслідок, Шевченківський районний суд м. Києва визнав бездіяльність слідчого щодо нерозгляду одного з таких клопотань.\nТака ситуація з непроведенням своєчасного медичного обстеження Шевельової О.К. та надання їй належної медичної допомоги, на думку адвоката Сергія Тимощука, є тортурами в розумінні ст. 3 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.\nЗ усіх зазначених причин адвокат Ольги збирається звертатися до Європейського суду з прав людини.\nЯкщо перекласти це з юридичної мови звичайною - у повідомленні про підозру не сказано жодної конкретики про те, що саме незаконного зробила Ольга. Там сказано, що вона була членом терористичної групи, яку очолював Лісник. І все. Жодного слова ані про те, які саме теракти вчинила або планувала згадана група, ані про те, у чому полягала участь у цій групі Ольги. Умовно: вона власноруч закладала вибухівку? Чи розповсюджувала через Інтернет заклики до терактів? Чи, може, просто жила з хлопцями в одному помешканні і варила їм їсти? А може, взагалі замахнулася на святе - планувала розбити цеглиною вітрину у магазині "Рошен"? Погодьтеся, це все різні речі.\nТобто - ані адвокат Шевельової, ані вона сама просто не знають, від яких звинувачень їй захищатись.\nПрипустимо, мене затримують і оголошують підозру у тому, що такого-то числа у місті N я скоїла умисне вбивство громадянина Х. Маючи цю інформацію, я будую свою лінію захисту: ні, такого-то числа я не була у місті N, ось свідки, ось білінг телефону. Або: була у місті N, але не на місці злочину, ось моє алібі. Або: була присутня при вбивстві, але вбивала не я. Або: так, я вбила, але кваліфікація злочину неправильна, насправді це була самооборона. А як накажете захищатися Ользі? Вона не заперечує і не збирається заперечувати, що була добре знайома з Олегом Мужчилем (Лісником) і Павлом Пятаковим - громадянином Росії, затриманим того ж дня. І що далі?\nТак, вона справді входила до групи Лісника. Вона не випадкова перехожа, затримана на вулиці. Але знаючи Ольгу - малоймовірно, щоб вона особисто брала участь у терактах. У яких терактах, до речі, чи були вони взагалі?\nЯсна річ, що існує таємниця слідства. Але ж принаймні адвокат і його підзахисний - мають розуміти, від яких саме звинувачень їм захищатись?\nСтаття, за якою підозрюють Шевельову - "тероризм" - вкрай серйозна, передбачає дуже тривале тюремне ув'язнення. Для мене очевидно, що Ольга не зробила нічого, щоб заслужити такий строк. Не вірю, що вона здатна на справжній теракт - такий, як, наприклад, вибухи у метро.\nНині їй за 30, і перед нею трагічна для кожної нормальної жінки перспектива: коли вона вийде на волю, їй може бути запізно створити повноцінну сім'ю з власними дітьми. Хіба вона убивця, щоб так платити?\n6 лютого закінчується двомісячний термін перебування Ольги Шевельової під вартою. Наразі адвокату не вручено ні клопотання про продовження строку перебування її під вартою, ні документів, які підтверджували б необхідність такого перебування.\nШановні політики, депутати, журналісти, громадські активісти, які мене читають - прошу всіма можливими законними способами посприяти об'єктивному розслідуванню і сприятливому вирішенню ситуації, у яку потрапила доброволець з Росії Ольга Шевельова. Небайдужих прошу репосту.


Україна пропонує доопрацювати Мінські угоди, оскільки виконати їх у тому вигляді, як вони є зараз, неможливо. Про це заявив секретар Ради національної безпеки і оборони (РНБО) Олексій Данілов.\n«Ми їх не денонсуємо. З мінськими угодами треба працювати. Інших немає. Але треба розуміти, що виконати їх у тому вигляді як вони є (неможливо — ред.). З наявністю російських танків, БТР, генералів і офіцерів на нашій українській території проводити вибори – це нонсенс. Це неможливо», — сказав Данілов.\nНа його думку, за роки війни відбулася низка обставин та подій, які зараз треба обов’язково врахувати.\n«Хіба в Мінських угодах написано, що Путін видав 650 тисяч паспортів? Ні, не написано. Так хто там зараз вибори буде проводити? Громадяни, які мають російський паспорт, зараз будуть по українському закону голосувати? Ну, нісенітниця ж», – зазначив очільник РНБО.\nВін також повідомив, що Україна активізувала дипломатичну роботу з міжнародними партнерами, щоб обґрунтувати свою позицію стосовно Мінських угод, але поки не можна розголошувати деталі цієї роботи.\nДанілов також наголосив, що Україна не повинна постійно бути в ролі прохача, а має самостійно докладати зусиль, щоб навести лад в економіці та в боротьбі з корупцією.


Ми поговорили з економістами в США та Україні про те, що стало каменем спотикання в переговорах з МВФ цього разу, як позначиться на українських фінансах можливі затримки в програмі а також, чи стане волі у української влади для проведення реформ без МВФ\n«МВФ як завжди видав обережний прес-реліз за результатами роботи, який фахівці можуть по-різному інтерпретувати», - говорить член Ради НБУ, проф. Олександр Петрик, який в 2013-2017 роках обіймав посаду альтернативного директора в МВФ від України.\nВона зауважує - це позначилось і на позиції української влади під час переговорів щодо програми.\n«Кризи 2008-2009 або 2014-2015 супроводжувалися зростанням інфляції, суттєвої девальвації гривні та масовим відпливом депозитів, що призводило до банкрутства банків та дестабілізації фінансових ринків. Натомість 2020 рік банківська система пройшла відносно успішно, - говорить він. - Протягом кризи НБУ також застосував низку неконвенційних інструментів монетарної політики та нормативних послаблень, такі якдовгострокове рефінансування, процентні свопи та ін. які з одного боку підтримували ліквідність банківської системи та економіки, але при цьому не призводили до посиленняризиків порушення цінової та фінансової стабільності».\n«За опитуваннями, партія президента і сам президент втрачають популярність. Також постійні зміни уряду впродовж останні років не мали бажаного впливу на реформи. Сподіваємось, якщо ця втрата популярності триватиме, президент буде змушений у відповідь запропонувати програму реформ», - відзначає експертка.\n«МВФ не проти субсидій для населення, коли ціна зростає, але рішуче виступає проти існування двох цін на газ», - заявляє він, але зауважує, що і без цього, ймовірно, рішення про завершення першого перегляду прийнято б не було, через відкат у подоланні корупції.\nПитання загроз для незалежності Національного банку, які були на передньому плані під час минулих обговорень фондом, під час цих перемовин не було настільки гострим. «Гадаю, Національним банком керують як і раніше, і МВФ з підозрою до цього ставиться, але ми не бачимо якихось справжніх порушень», - говорить Аслунд.\nВ Пентагоні хочуть інспектувати використання зброї Україною (7377)


Без довідок про реєстрацію та трудових книжок: що зміниться для пересічних громадян | Новости\nМи писали про те, що Гончарук поставив перед урядом завдання повністю перейти на електронний документообіг до 2021 року. Інформацію щодо цифровізації підтвердив й віцепрем'єр з питань цифрової трансформації Михайло Федоров.\nВін наголосив, що найближчим часом фахівці будуть працювати над тим, щоб зробити сто найзатребуваніших послуг доступними в режимі онлайн.\nКрім того, у Кабміні заявили, що деякі послуги скасують, зокрема, це стосується послуг з видачі "зайвих" довідок, як от про несудимість та місце реєстрації (прописку).\nМіністр Федоров вважає, що змушувати громадян отримувати такі довідки безглуздо, бо уся інформація буде зберігатися в електронному вигляді. Наприклад, дані про несудимість особи й зараз знаходяться у спецреєстрі.\nТакож менше "папірців" та ліцензій вимагатимуть й від підприємців та бізнесменів.\nЗа словами міністра Кабінету Міністрів Дмитра Дубілета з паперового документообігу також вилучать: трудові книжки, копії паспортів, дипломів, накази про відпустки, відрядження чи звільнення. Ці документи існуватимуть лише у цифровому форматі.\nА от про кібербезпеку баз даних цих документів українці можуть не хвилюватися, запевнив міністр.\n#документи #довідки #бази_данних #електронний_формат


Суднове високовольтне електрообладнання - ЧТЦ Одеса\nСуднове високовольтне обладнання (ІІІ/2;ІІІ/3,VIII/2, А-ІІІ/2, A-III/6)\nBSTC.COM.UA - Курсы моряков - Суднове високовольтне обладнання (ІІІ/2;ІІІ/3,VIII/2, А-ІІІ/2, A-III/6)\nCategories: Суднові механіки і електромеханіки\nНа суднах морського і річкового транспорту в експлуатації є високовольтне обладнання, яке обслуговується електромеханіками, механіками і електриками. Даний курс призначений для підвищення їх професійної майстерності.\nМетою курсу High voltage Equipment є поповнення і оновлення знань про сучасний високовольтному судновому обладнанні, поліпшення практичних навичок управління таким обладнанням і відпрацювання прийомів щодо усунення несправностей відповідно до вимог стандартів щодо безпечної експлуатації.\nПідвищення компетенції слухачів з питань експлуатації високовольтного обладнання відповідно до законодавства і правилами безпеки HV. Розширення області теоретичних знань з практичного керування таким обладнанням. Відпрацювання на тренажерах навичок з ідентифікації і усунення несправностей.\nВ курс входить шість основних тем, які пропонуються у вигляді лекцій, занять на тренажерах з подальшою перевіркою компетентності:\nзастосування високої напруги на судах;\nізоляція високовольтного обладнання;\nперенапруги в суднових електричних системах;\nсуднове високовольтне обладнання, вимоги до нього та його технічне обслуговування;\nтестування суднових високовольтних установок і захисне обладнання;\nтехніка безпеки при обслуговуванні суднового високовольтного електроустаткування.\nКурс розрахований на 48 академічних годин.\nСлухач повинен мати освітньо-кваліфікаційний рівень:\nне нижче бакалавра за спеціальністю «Експлуатація суднових енергетичних установок»;\nне нижче бакалавра за спеціальністю «Автоматизоване управління судновими енергетичними установками»;\nрівень спеціаліста або магістра за спеціальністю «Електричні системи і комплекси транспортних засобів» зі спеціалізацією «Експлуатація суднових автоматизованих систем»;\nрівень фахівця або магістра за спеціальністю «Суднові енергетичні установки та устаткування» зі спеціалізацією «Експлуатація, випробування і монтаж суднових енергетичних установок;\nКрім того, від вступника на курси потрібно стаж безперервної роботи не менше 24 місяців на посаді вахтового механіка на суднах з головною енергетичною установкою потужністю понад 750 кВт.


В рамках профілактичної акції біля навчальних закладів Коломиї чергують патрульні. ВІДЕО - Дзеркало Коломиї\nВ рамках профілактичної акції біля навчальних закладів Коломиї чергують патрульні. ВІДЕО\n19 Бер 2016, 08:40\nУ Коломиї триває профілактична акція, в рамках якої біля навчальних закладів чергують патрульні поліції. Особливо це стосується тих шкіл, які розташовані біля швидкісних автошляхів. Детальніше у сюжеті телеканалу НТК.\nмітки: акція, патрульні\nДзеркало краю (32) Туризм (371) Історії успіху (41) Інтерв'ю (58) Спорт (718) Статті (906) Гроші (42) Афіша (238) Економіка (1075) Фото (635) Культура (1795) Суспільство (9394) Історія (87) Відео (968) Технології (225) Новини (17489) Авторські колонки (161) Політика (1279) Кримінал (984) Стиль життя (24)