Ренді Ферби - Біографія, фото, новини, інформація, вік | Спорт\nДень народження: 30.05.1959 року\n‘Четвірка Ферби’ на початку нульових була однією з найвідоміших команд канадського та міжнародного керлінгу; з часом слава їх зійшла на немає, однак її творця, Ренді Ферби, любителі керлінгу пам’ятають досі.\nРенді Ферби (Randy Ferbey, 30.05.1959) – колишній канадський керлингист, шестиразовий чемпіон Канади і чотириразовий чемпіон світу.\nНа першому турнірі серії ‘Brier’ Ферби виступив у 1987-му; він був третім в команді Пета Райана (Pat Ryan). Дебют виявився, м’яко кажучи, невдалим – закінчила його команда з рекордним результатом 6-5. На наступний рік Ферби, Райн, Дон Уолчак (Don Walchuk) і Дон Маккензі (Don McKenzie) реабілітували себе, вигравши чемпіонат і отримавши звання чемпіонів Канади. У тому ж році команда Райана вирушила на Чемпіонат світу; їм вдалося дійти до фіналу, проте там канадці поступилися норвезькій команді.\nУ 1989-му команда Райана успішно захистила своє звання чемпіонів Канади; фінал вийшов досить млявим – що згодом змусило Канад\nську асоціацію керлінгу (Canadian Curling Association) і Міжнародну асоціацію керлінгу (World Curling Federation) прийняти ряд нових правил, які передбачали більш ‘агресивний’ стиль ведення ігор. Трохи пізніше Ферби – у складі тієї ж команди Райана – здобув першу перемогу на Чемпіонаті світу; у фіналі канадці блискуче обіграли збірну Швейцарії (Switzerland).\nУ 1990-му Ферби залишив команду Пета Райана; на черговому ‘Brier’ він виступив з власною командою – в яку увійшли Дон Уолчак, Пет Маккаллум (Pat McCallum) і Грег Музечка (Greg Muzechka). Увійти в першу четвірку Чемпіонату Альберти (1990 Alberta Championships) команда Ферби змогла, проте на ‘Brier’ їм пройти не вдалося.\nФерби і його команда з перемінним успіхом виступали на національних турнірах до 2001-го; у тому році, однак, ситуація змінилася досить серйозно – Ренді зібрав команду, рівної якій на національному рівні не було нікого. ‘Четвірка Ферби’ вперше виступила на чемпіонаті\nАльберти в 1999-му – і програла, повернувшись на поле в 2001-му, спортсмени з лишком компенсували попередні невдачі. Почали вони з перемоги на Чемпіонаті Альберти, потім виграли ‘2001 Nokia Brier’. На Чемпіонаті світу їм пощастило трохи менше – канадці програли і півфінал, і бій за «бронзу»; втім, зневіритися їх це не змусило.\nУ 2002-му Ферби знову здобув перемогу на ‘Brier’; перемога цього разу дісталася його команді і на Чемпіонаті світу – причому, за дивним збігом, у фіналі їм довелося зіткнутися з отобравшими у них роком раніше бронзу норвежцями Пела Трулсена (Pål Trulsen).\nНастільки ж блискуче команда виступала і в 2003-му – спочатку вони виявилися першими на ‘Brier’, потім – кращою командою світу. 2004-й для Ферби і його товаришів виявився несподівано невдалим – вони не зуміли виграти навіть національний чемпіонат; втім, ще через рік спортсмени повернули собі чемпіонське звання, ставши першою командою, яка зуміла зробити це 4 рази.\nДеякі схильні приписыв\nать неймовірну смугу перемог ‘четвірки Ферби’ зовнішніх факторів – у той час багато великі команди просто ігнорували ‘Brier’ заради можливості виступити в турнірах Grand Slam. Після того, як бойкот цей закінчився, результативність команди Ферби різко впала; втім, вони продовжували залишатися однією з кращих команд країни – і згодом навіть виграли 3 турніру Grand Slam. Противники Ферби також відзначали, що за всю свою кар’єру він жодного разу не зумів пробитися на Олімпійські ігри.\nУ квітні 2010-го Ренді Ферби приєднався до команди Бреда Гушу (Brad Gushue). Протримався в цій команді Ренді, втім, лише один сезон – вже 9 лютого 2011-го він заявив, що з команди йде. У 2011-2012-му Ферби працював у команді з Девідом Недоином (David Nedohin), Тедом Эпплмэном (Ted Appelman) і Бренданом Мелником (Brendan Melnyk). Цей сезон став для Ферби останнім – після невдалої спроби зібрати гідну команду для нової Олімпіади він оголосив про свій відхід з великого керлінгу.


П О Т О К О Л № 1 засідання громадської ради при Болградській районній державній адміністраці\nзасідання громадської ради при Болградській районній\n25.02.2015 року м. Болград\nпри Болградській районній державній адміністрації – 11 осіб\nВідсутні: члени громадської ради – 5 осіб\n(з поважних причин – 3)).\nПрисутні: представники інших ІГС – 2 особи\n1. Обрання керівних органів (голови, заступників голови та секретаря) громадської ради при Болградській районній державній адміністрації.\n2. Затвердження Положення про громадську раду при Болградській районній державній адміністрації.\n3. Затвердження Регламенту громадської ради при Болградській районній державній адміністрації.\n4. Визначення структури громадської ради, створення робочих органів (президію/правління, комітети, комісії, експертні та робочі групи тощо) громадської ради при Болградській районній державній адміністрації та затвердження їх складу.\n5. Обговорення Плану діяльності громадської ради при Болградській районній державній адміністрації на 2015 рік.\nМілков О.С. – голова ініціативної робочої групи привітав присутніх і заявив, що з 16 членів громадської ради при Болградській районній державній адміністрації, що були обрані на установчих зборах присутні 11, тому кворум є та необхідно розпочати роботу першого зібрання.\nГолосували: “за” – 11 осіб\nВирішили: Роботу зібрання розпочати.\nМілков О.С. запропонував всім присутнім обрати спосіб голосування під час обрання керівних органів. Було запропоновано два способи голосування: 1. Рейтингове голосування, при якому переможець отримує більшість голосів незалежно від кількості кандидатів; 2. Голосування за абсолютною більшістю голосів від наявної кількості членів, при якому переможцю необхідно набрати абсолютну більшість голосів, тобто не менш 9.\nВирішили: Під час обрання керівних органів ради використовувати спосіб рейтингового голосування.\nПід час обговорення були надані пропозиції обрати головою громадської ради:\n1. Бондарчука О.В. – голову Болградської районної громадської організації “Болградське районне козацьке товариство Чорноморського козацького з’єднання”;\n2. Мілкова О.С. – голову Болградської районної організації Профспілки працівників державних установ.\nВирішили: Обрати головою громадської ради при Болградській районній державній адміністрації Мілкова О.С.\nПід час обговорення кількості заступників були надані дві пропозиції:\nВирішили: Кількість замів голови громадської ради складатиме дві особи.\nМілков О.С. – голова громадської ради при Болградській районній державній адміністрації запропонував заступниками голови обрати:\nБондарчука О.В. – голову Болградської районної громадської організації “Болградське районне козацьке товариство Чорноморського козацького з’єднання”\nАнтонову С.Г. – голову Болградського відділення Громадська організація “Молодіжний центр розвитку”.\nБочковар Д.Д. – голова Товариства бессарабських болгар ім. Кирила та Мефодія запропонував заступником голови ради обрати Пандаря Р.С. – голову Албанського культурно-просвітницького товариства “Відродження”.\nВирішили: Обрати заступниками голови громадської ради при Болградській районній державній адміністрації Бондарчука О.В. і Антонову С.Г.\nМілков О.С. – голова громадської ради при Болградській районній державній адміністрації довів присутнім, що секретарем ради може бути обраний представник райдержадміністрації з правом дорадчого голосу та запропонував секретарем громадської ради обрати Хрістєва Артура Валентиновича – головного спеціаліста відділу комунікацій з громадськістю райдержадміністрації.\nВирішили: секретарем громадської ради при Болградській районній державній адміністрації обрати Хрістєва А.В.\nМілков О.С. – голова громадської ради при Болградській районній державній адміністрації доповів присутнім, що членам громадської ради була надана можливість ознайомитись з проектом Положення про громадську раду при Болградській районній державній адміністрації та надати свої пропозиції відносно змін до нього. Після обговорення змін та їх врахування було запропоновано затвердити у цілому зазначений Проект.\nВирішили: З врахуванням наданих пропозицій затвердити у цілому проект Положення про громадську раду при Болградській районній державній адміністрації.\nМілков О.С. – голова громадської ради при Болградській районній державній адміністрації доповів присутнім, що членам громадської ради також була надана можливість ознайомитись і з проектом Регламенту громадської ради при Болградській районній державній адміністрації та надати свої зауваження до нього. Після обговорення зауважень та їх врахування було запропоновано затвердити у цілому зазначений Проект.\nВирішили: З врахуванням зауважень затвердити у цілому проект Регламенту громадської ради при Болградській районній державній адміністрації.\nМілков О.С. – голова громадської ради при Болградській районній державній адміністрації запропонував робочих органів громадської ради не створювати, створення експертних та робочих груп здійснювати по мірі необхідності для вирішення тих чи інших завдань. Тобто структуру громадської ради при Болградській районній державній адміністрації мати у складі:\nКерівний склад – 3 особи;\nОсновний склад – 13 осіб;\nСекретар – 1 особа.\nВирішили: Затвердити визначений склад громадської ради при Болградській районній державній адміністрації.\nМілков О.С. – голова громадської ради при Болградській районній державній адміністрації доповів присутнім, що проект Плану діяльності ради на 2015 рік підготовлений та запропонував присутнім його опрацювати та до 06.03.2015 надати секретарю пропозиції до нього.\nВирішили: До 06.03.2015 опрацювати проект Плану діяльності ради на 2015 рік, пропозиції до нього надати секретарю.\nМілков О.С. – голова громадської ради при Болградській районній державній адміністрації запропонував наступне засідання громадської ради призначити на 10.03.2015, на якому розглянути та затвердити План діяльності ради на 2015 рік.\nВирішили: Наступне засідання громадської ради провести 10.03.2015, на якому розглянути та затвердити План діяльності ради на 2015 рік.\nГолова громадської ради О.С. Мілков\nСекретар А.В. Хрістєв


23 September, 2021, Киев — B2Blogger.com | 35\nPRNEWS.IO, «РБК-Україна», «ГлавпостМедиа», Kompass, Marketer, 44.ua, «Київські Хроніки», «Перевізник», ІА «Інтерфакс»\nВзаємодія виробника і дистриб'ютора в нових умовах ринку. Шляхи оптимізації.\nУправління цінами у співпраці між продавцем, дистриб'ютором і виробником - від конфронтації до діалогу.\nУ свою чергу, Андрій Тучак, комерційний директор КОМО Україна, вказав, що він: «Почерпнув цікаві моменти з низки питань, пов'язаних з тенденцією майбутнього в дистрибуції. Особливо вразило, як все абсолютно різні звіти пронизувала бачення дистрибуції в майбутньому».


Поступ реляксу\t» ТЕЛЕПОСТУП\nНапевно багато з нас бачили фільм “Листоноша завжди звонить двічі” з Джеком Ніколсоном у головній ролі. Його партнеркою у цій картині була ефектна білявка, акторка Джесіка Ленґ. Можливо більшість пам’ятають її як дівчину в котру закохався Кінґ-Конґ, а зовсім недавно вона знялась у фільмі-фантазії “Велика риба”, де продемонструвала свою досконалу зовнішність і не менш гарний талант.\nДжесіка Ленґ росла досить дивакуватою дитиною: з одного боку вона була скінченим романтиком, а з іншого надзвичайно практичною людиною. Її батько любив мандрувати, тому вони постійно переїжджав з одного міста в інше. Мати Джесіки і її дві старші сестри, молодший брат і вона сама слухняно вирушали за батьком у дорогу. У мами внаслідок постійних переїздів стався психоз -- вона була постійно напружена, боялась що будь-якої миті доведеться пакувати речі.\nДжесіка змінила понад 12 шкіл і згодом поступила в університет Мінесоти. Її студентські роки якраз припали на епоху гіппі і вона з радістю прийняла філософію “дітей квітів”. Саме серед них вона зустріла своє перше кохання -- іспанця Пако Ґранде. Одружившись Пако і Джес продовжували жити богемним життям: їздили на концерти і фестивалі, слухали “бітлів” та “ролінґів” і курили маріхуану. Ґранде малював і фотографував, а Ленґ -- танцювала і грала в театрі. Але згодом їй набридло товариство естетів-інтелектуалів і вона вирішила переїхати жити в Париж, який був для Джес містом її мрії. Але Пако відмовився їхати за дружиною і через деякий час попросив розлучення і аліментів. Після того як Джесіка заплатила йому відступну на її рахунку залишилось три долари. Було дуже важко, адже вона любила свого чоловіка і вірила йому.\nЗалишивши минуле у Франції, Ленґ повертається у Штати до хворої мами. Вона влаштувалась у ресторан офіціанткою і паралельно підробляла в модельній аґенції. Саме завдяки модельному бізнесу її помітили продюсери нового фільму “Кінґ-Конґ” і затвердили на роль. Джесіка відчувала себе справжньою зіркою. Рекламуючи новий шедевр режисера Діно де Лорентіса, вона об’їздила півсвіту. Проте фільм у прокаті не зібрав належних грошей і новоспечена зірка стала об’єктом іронічних насмішок критиків. Кінокар’єра яка не встигла розпочатись закінчилась повним крахом. Доля вирішила вдруге випробувати Джес, але вона була справжньою залізною леді.\nЧергове випробування прийшло в особі російського танцюриста балету Міхаіла Баришнікова. Він народився в Росії, але в 1974 році на гастролях в Канаді вирішив залишитись і попросити політичного притулку.\nВони познайомились на одній з голивудських вечірок. Початок їхнього роману був доволі оптимістичний, Джесіка і Міша розмовляли французькою -- єдиною більш-менш зрозумілою для обох мовою. Проте, Баришніков одразу поставив одну серйозну умову – жодних серйозних стосунків та думок про шлюб. Тільки вільне життя. Джесіка погодилась, адже він став для неї рятувальним колом у морі хронічної депресії.\nМіша багато гастролював. Він мріяв про славу кінозірки, а Джес щоразу частіше залишалася на самоті. Мрія Баришнікова почала поступово втілюватися в життя. Кінопродюсери вирішили зняти телешоу “Баришніков на Бродвеї” і запросили Лайзу Мінеллі зіграти в парі з російським танцюристом. Зрозуміло, що між двома знаменитостями розпочався роман. Джесіка знала про все, але в неї були важливіші справи. Режисер Боб Фос (“Кабаре”) вирішив зняти фільм “Увесь цей джаз” із Ленґ у головній ролі. Фос був першим, хто розгледів у Ленґ талановиту акторку. Тим часом між ними зав’язався службовий роман.\nЯк би там не було, всі ці події ніяк не вплинули на стосунки Баришнікова і Ленґ. Вони не припиняли зустрічатись і кожен з них понад усе хотів самореалізуватися. Переломним моментом у їхніх стосунках стали зйомки фільму “Листоноша завжди дзвонить двічі”, в якому Джесіка знімалася з Джеком Ніколсоном. Усі говорили про їхній роман. Про це довідався Баришніков і приїхав на знімальний майданчик та й влаштував скандал. У відповідь Джесі повідомила, що вона вагітна. Ця новина не була для Міші радісною, адже це заважало його кар’єрі. Але Ленґ була іншої думки й через дев’ять місяців у неї народилася чудова дівчинка на ім’я Олександра. Згодом Джесіка познайомилася з відомим драматургом і актором Семом Шеппердом. Вона зустріла чоловіка, якого потребувала, який став про неї турбуватися і просто кохати. Вони поселилися далеко від міста у великому будинку й Ленґ народила йому двох дітей. Нарешті вона знайшла свій втрачений рай. Адже сильні жінки теж колись втомлюються і просто хочуть бути коханими й народжувати дітей.\n24 (чт) "Циганський барон"\n27 (нд) "Наталка Полтавка" 12.00\n26 (сб), 27 (нд) 17.00 Органні фантазії. Орган--Надія Величко.\n(тел. 72-67-25, 72-10-42)\n25 (пт) 18.00 Вечір фортепіанної музики. Симфонічний оркестр Львівської філармонії, солісти -- Наталія Посікіра, Андрій Касік. Дириґент -- заслужений артист України, професор Іван Юзюк. Звучатимуть твори К. Сенсанса та Р. Шумана.\n27 (нд) 18.00 Симфонічний концерт. Симфонічний оркестр Львівської філармонії. Солісти -- Іван Говорун (ф--но), Ігор Завгородній (скрипка). Дириґент -- Роман Филипчук. Звучатимуть твори С. Рахманінова, С. Прокоф'єва.\nВиставка "Обереги каменю" -- скульптура Бережанських цвинтарів на світлинах Андрія Кіся\n24 (чт) 20.00 виступатимуть групи SamaZnajeshXto (цю групу створив колишній лідер "Без цукру" Роман Телеп), "Місто кованих решіток" -- дуже цікавий гурт з Івано-Франківська, який вміє дати драйву навіть на акустичній гітарі. Група "Далі..." з вокалісткою Соломією Чубай запрезентує цілком нові пісні.\n(тел. 52 - 04 - 02, 52 - 29 - 88)\n"Ван Хелсінг" -- містичний бойовик. Режисер Стівен Соммерс. В ролях: Г'ю Джекман, Кейт Бекінсейл. США, 2004. 11.30, 13.50, 16.10, 18.30\nВартість квитка -- 3, 5, 7 грн.


Київ - любов моя\nТема: Київ - любов моя\n• ознайомити учнів з рідним містом, його районами, пам’ятниками та місцями відпочинку.\n•закріпити знання про географічне положення Києва на карті України;\n•розвивати початкові навички використання вимикачів під час роботи з комп'ютером, ознайомити з пунктами головного меню, що випадають, та їх використання;\n• розвивати елементи логічного та просторового мислення, вміння аналізувати та порівнювати;\n• виховувати інтерес і любов до рідного міста, його історії та культури; виховувати елементи культури дозвілля.\nОбладнання: підручник, електронна складова курсу, фотографії історичних\n2.Розгадування кросворду "Твоя країна — Україна”.\n1. Назва нашої держави. (Україна)\n2. Межа між державами (Кордон).\n3. Символічний знак держави (Герб).\n4. Полотнище синьо-жовтого кольору (Прапор).\n5. Держава, іншим словом (Країна).\n6. Урочиста пісня (Гімн).\n7. Військо, інакше (Армія).\nЗа допомогою заданого маршруту ми повергаємось до країни. Якої?\nГП. Вивчення нового матеріалу.\nКожна держава має головне місто. У нашій державі - це місто Київ. Із давніх давен люди прагнули дізнатися про походження назв своїх міст і сіл. Проте й досі походження багатьох із них невідоме. Сьогодні ми дізнаємося про походження нашого міста.\n2.Читанняоповідання Н.Забіли "Древній Київ”\nДавній народ, який оселився над Дніпром, називався полянами. Жили вони родинами і мали своїх князів. Були серед них три брати: одного звали Кий, другого - Щек, третього — Хорив. І була у них сестра Либідь. Поселився Кий на одній горі. Щек - на другій, що тепер зветься Щекавнцею. А Хорив -на третій горі. Від нього її назвали Хоревицею. Збудували брати місто і на честь старшого брата назвали Києвом. Навколо міста росли ліси, дрімучі бори. Водилися там різні звірі. А в місті жили працьовиті люди\nУ багатьох походах побував Кий. А повернувся у своє місто на горах, тут і помер. І брати його Щек і Хорив і сестра їхня Либідь тут похоронені. Від Либіді стала й річка, яка впадає у Дніпро, називатися Либіддю.\nГоловна частина міста стояла на горі. Навколо міста з трьох боків підступав ліс, і з четвертого боку був високий берег Дніпра. Ліс опускався по схилах глибокого і довгого яру, який перехрещувався з другим яром, і тому називався Хрещатим. Ану здогадайтесь, де саме був яр? Та звичайно ж там, де зараз Хрещатик!\nТепер, як вийдеш на Хрещатик у святковий день, коли тут стільки гуляє людей, стільки машин, тролейбусів і автобусів, важко навіть уявити, шо колись на цьому місті був яр, і в ньому на волі бродили звірі.\nКіт Ганнусі, Мурчик, забрався у гелікоптер Елзіка, шоб побачити золотоверхий Київ з висоти пташиного польоту'. Ми з вами теж за допомогою комп’ютера зробимо те ж саме.\n•Назва файла з неактивними кнопками "Згорнути", "Відновити", "Закрити".\n•Головне мешо програми з пунктами "Файл", "Допомога". Пункт меню\n"Файл" містить підменю, що випадає при натасканні на назві (слові "Файл"). Воно складається з трьох строк "Райони", "Пам’ятники", "Місця відпочинку", натискання на пунктах підменю дозволяє переходити від однієї частини уроку до іншої. Натискання на назву пункту меню "Допомога" призводить до появи невеличкого вікна з поясненнями щодо роботи з програмою та кнопкою [Закрити], натискання на яку закриває вікно. Звернітьувагу нате, щотекст\nдопомоги змінюється в залежності від того,на якійз частин уроку\n•Робоча частіша вікна програми.\n•Рядок стану, в якому відображуються назви активних елементівуроку\n(обраних районів, пам'ятників, місць відпочинку).\nНа уроці учні працюють з робочою частиною вікна. Вона складається з карти Києва та розташованих праворуч від неї у стовпчик перемикачів (об’ємних кругів) зі списками об'єктів, з переліку яких учням потрібно обрати один. Перемикач (новий діалоговий елемент спілкування з комп'ютером) дає можливість обирати лише одну з різних характеристик, що залежать одна від одної (наприклад, неможливо водночас мешкати у Святошинському та Дніпровському районах або знаходитися на виставі в Музичному театрі та в цирку). Обирати певні елементи потрібно, натискаючи лівою кнопкою миші на перемикач (на самому крузі), при цім у ньому з'явиться крапка, яка показує, що об'єкт обрано.\nРобота з програмою складається з трьох етапів:\n1.Учитель пропонує учням обрати район, в якому мешкає учень (або розташована школа). Для цього потрібно натиснути лівою кнопкою миші на перемикач, який відповідає назві району (при цьому на карті-ехемі Києва зміниться забарвлення району), а потім натиснути на кнопку "ОК" в діалоговому вікні під схемою ("Обрати район, в якому живеш"), після цього можна роздивитись карту-схему відповідного району. Повернутися до загальної карти-схеми міста Києва можна, якщо натиснути на надпис "Райони".\n2.Наступний етап уроку присвячений пам'ятникам, які встановлено у Києві видатним діячам або на честь історичних подій. Для переходу до\nцього етапу уроку потрібно натиснути лівою кнопкою миші на пункт меню "Файл", а в підмешо, шо випаде, натиснути на пункт "Пам'ятники". Потім учитель пропонує учням обрати (показати нашому гостю Елзіку) улюблений пам'ятник. Для цього потрібно натиснути лівою кнопкою миші на перемикачі, що відповідає назві пам'ятника (при цьому на карті-схемі Києва маленьке зображення пам'ятника "підсвітиться", виникає золотавий ореол), а потім натиснути на кнопку "ОК" в діалоговому вікні під схемою ("Обрати улюблений пам'ятник"). Після цього можна роздивитись фотографію пам’ятника. Вчитель може супроводити цей етап уроку бесідою про видатних історичних діячів Києва. Для того, щоб побачити інший пам'ятник, можна обрати інший пункт списку і натиснути кнопку "ОК". Повернутися до загальної карти-схеми міста Києва з усіма пам'ятниками можна, якщо натиснути на надпис "Пам'ятники".\n3.За сценарієм уроку наступною його частиною є відвідування місць відпочинку. Для переходу до цієї частини уроку потрібно натиснули лівою кнопкою миші на пункт меню "Файл", а в підмешо, що випаде, натиснути на пункт "Місця відпочинку" Потім учитель пропонує учням обрати (відвідати разом з Єлзіком) улюблене місце відпочинку. Для цього потрібно натиснути лівою кнопкою миші на перемикач, що відповідає назві культурного закладу (при цьому на карті-схемі Києва його маленьке зображення "підсвітиться", виникає золотавий ореол), а потім натиснули на кнопку "ОК" в діалоговому вікні під схемою ("Обрати місце відпочинку"). Після цього можна роздивитись фотографію відповідного об’єкта. Вчитель може також супроводити етап уроку бесідою про культуру дозвілля та місця відпочинку Києва, обговорити з учнями їхній вибір та його мотиви. Для того, щоб роздивитися інший культурний заклад, можна обрати інший пункт списку і натиснути кнопку "ОК". Повернутися до загальної карти-схеми міста Києва з усіма місцями проведення дозвілля можна, якщо натиснути на надпис "Місця відпочинку".\nПісля проходження всіх етапів роботи вчитель пропонує учням з'ясувати, чи зможуть вони самостійно знайти рідне місто на карті України. Він пропонує повернутися до меню всіх уроків (натиснути на кнопку "Всі уроки" у правому верхньому куті робочого вікна програми, після чого відкрити попередній урок "Моя Батьківщина -Україна". Після обов'язкової зміни на початку уроку карт світу та Європи відкриється робоче вікно програми з картою України, на якій учитель пропонує учням показати (підвести курсор миші), де розташовано Київ, та обговорити, чому учні так вважають. Після цього можна обраллі вимикач "Міста" і запропонувати з'ясувати, чи сильно вони помилилися. Після цього можна повернутися до домашнього завдання про інші міста України, (учні не тільки розповідають. але й показують на карті, де знаходиться місто, про яке йдеться). Як закінчення роботи з програмою, можна запропонувати учням ще раз знайте Україну на карті світу (для того, щоб розпочати цю частину роботи, потрібно натиснути клавішу [Епіег] на клавіатурі. Після цього з'явиться карта світу, на якій за допомогою лівої кнопки миші потрібно обрати континент, на якому знаходиться Україна, та її розташування на карті Європи.\nЯкщо учень припускається помилки, програма видає діалогове вікно, яке містить зображення засмученого Елзіка, пропозицію: "Подумай ще!!!" та кнопку "ОК", натискання на яку повертає до програми. Якщо ж обирає правильно, з'являється діалогове вікно з усміхненим Елзіком, його оцінкою: "Молодець!" та кнопкою "ОК". натискання на яку повертає до головного меню П півріччя.\nV.Підсу мки уроку.\n•3 якими пам’ятниками у місті Києві ми познайомилися?\n• В яких соборах побували?\nПрочитати текст в підручнику та виконати такі завдання: підготувати невеличку розповідь (2-4 реченя) про одне з улюблених місць відпочинку у Києві.


Держгеокадастр потрібно очищувати від корупції — Лещенко\n15 червня 2020 - 13:31\nДля трансформації Держгеокадастру у вільний від корупції провідний провайдер геопросторових даних необхідно припинити розкраданням державних земель та ухвалити законодавство, яке забезпечить передачу державних земель у розпорядження органів місцевого самоврядування.\nВартість сільськогосподарської землі буде максимум $2 тис. за гектар — експерт\nРинок землі можуть не відкрити з липня 2021 року\nТаку думку висловив Роман Лещенко, голова Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру з 11 червня 2020 року, передає interfax.com.ua.\n«Багато людей відчайдушно боролися за посаду голови Держгеокадастру. Але не я Торік мене запросили приєднатись до команди Володимира Зеленського у ролі уповноваженого президента України із земельних питань. Я прийняв пропозицію президента, адже знав із власного досвіду, яке значення має земля для селян і громад, і як багато її розкрадається або неправильно адмініструється бюрократами всіх мастей», — розповідає Лещенко.\nОчільник відомства зазначає, що по всій Україні фермери та представниками місцевих громад скаржилися на земельну корупцію, яка забирає сили та гальмує розвиток малих і середніх фермерів по всій Україні, позбавляючи їх можливостей робити інвестиції, отримувати доступ до кредитних ресурсів та використовувати потенціал своїх земель.\n«Цілком очевидно, що без трансформації державних інституцій, відповідальних за земельні відносини, фермери не відчують позитивних змін від земельної реформи. Отже, я прийняв новий виклик, очоливши один із найбільш корумпованих державних органів — Держгеокадастр. Я розумію, які складні і масштабні завдання попереду», — додає Роман Лещенко.\nЗа його словами, історична місія Держгеокадастру у тому, щоб допомагати Україні ефективно розпоряджатися своїми сільськогосподарськими угіддями та унікальними природними ресурсами, забезпечувати основу для планування та збору надходжень до місцевих бюджетів, сприяти розвитку приватного сектору, особливо у сфері сільського господарства, і, головне — захищати права громадян на землю та забезпечити їм безперешкодний доступ до якісних послуг.\n«Охоплений тотальною корупцією Держгеокадастр провалив свою місію у попередні роки. Водночас його робота зараз, як ніколи, потрібна, аби допомогти країні швидко подолати негативні наслідки кризи. Відтак трансформація Держгеокадастру у вільного від корупції провідного провайдера геопросторових даних відкриває для усіх нас величезні можливості», — наголошує посадовець.\nНа його думку, перше, з чого необхідно почати свою роботу на посаді, — це боротьба з розкраданням державних земель. Чесним співробітникам із незаплямованою репутацією немає чого боятися, проте будь-які свідчення незаконної або неналежної поведінки будуть негайно розслідуватись.\n«Друге пріоритетне завдання — докласти всіх можливих зусиль для ухвалення необхідного законодавства, яке забезпечить передачу державних земель у розпорядження органів місцевого самоврядування, дозволить нам спростити та перевести „в цифру“ усі процеси управління земельними ресурсами, проводити електронні земельні аукціони, а також створить для фермерів стимули для виходу з тіні та отримання доступу до банківських кредитів і державної підтримки», — підкреслює Лещенко.\nКерівник Держгеокадастру зауважує, що для реалізації цієї місії знадобиться підтримка багатьох урядових структур, а також громадянського суспільства, приватного сектору та міжнародних партнерів. Це допоможе викривати корупцію на всіх рівнях та боротися із нею, водночас чітко фокусуючи увагу на складних технічних завданнях та відповідному оснащенні нашого персоналу для чесного й гідного служіння країні.\n«Впевнений, що за умов всебічної підтримки, ми виконаємо поставлене президентом історичне завдання: зробимо Україну лідером аграрного сектору, а українців — справжніми господарями нашої землі», — підсумував Лещенко.\nНагадаємо, Україна зобов'язалася перед МВФ моніторити кінцевих власників землі.\nТегиземля Держгеокадастр ринок землі Роман Лещенко державні землі земельні ділянки геопросторові дані корупція в Держгеокадастрі


Глава МЗС Австрії Карін Кнайсль привітала скасування заборони на в’їзд. — АМБУРГЕР UA ИНФО\nМосква і Вашингтон готуються до початку діалогу щодо пролонгації угоди СНО-3 Об этом сообщает ГЛАСНО ЦЕНТР со ссылкой на СМИ.\nДержавний секретар США Майк Помпео заявив про те, що до наступного договору по скороченню стратегічних наступальних озброєнь (СНО) треба підключити і КНР. Про це повідомляє російська служба «Голосу Америки».\nТрадиційно учасниками договорів, які обмежують кількість міжконтинентальних балістичних ракет і боєголовок на них, були Москва і Вашингтон. Відповідна заява Державного секретаря була зроблена на фоні майбутніх перемовин із РФ щодо пролонгації угоди СНО-3, термін дії якої завершується в 2021 році.\nМайк Помпео повідомив про те, що на відміну від угоди РСМД угода СНО-3 на загал виконується сторонами. Проте до наступного договору СНО державний секретар закликав доєднати всі сторони, які мають відношення до даного питання. Але Майк Помпео визнав, що можливо США не вдасться залучити КНР до процесу скорочення стратегічних наступальних озброєнь, а тому Вашингтон буде змушений працювати і далі лише із Москвою по цьому питанню.\nТакож нагадаємо, що Кім Чен Ина переобрали головою Держради КНДР..\nКрім того, НАТО затвердило «чорноморський пакет» для України та Грузії\nДжерело статті: “http://glavcom.ua/news/glava-mzs-avstriji-karin-knaysl-privitala-skasuvannya-zaboroni-na-vjizd-585395.html”


Аграрії Полтавщини продовжують отримувати фінансування завдяки програмі “АгроКУБ” / Новини / «Полтавський вісник». Обласна щотижнева газета м. Полтави\nАграрії Полтавщини продовжують отримувати фінансування завдяки програмі «АгроКУБ»\nВсього два місяці, як на Полтавщині розпочато нову, адаптовану під потреби клієнтів малого та середнього агробізнесу програму кредитування «АГРОКУБ». На сьогоднішній день вже 15 фермерських господарств області отримали фінансування.\nФермерське Господарство Мовчана Г.М. (Полтавська область, смт.Решетилівка) працює на аграрному ринку вже понад 12 років. Спеціалізується на вирошуванні зернових культур, бобових культур і насіння олійних культур.\n“Розпочато весняно-польові роботи, - розповідає власник бізнесу Мовчан Григорій Михайлович. - Власний бізнес потребує значних зусиль та оборотних коштів. У нас є план по розширенню нашого виробництва. Ми плануємо побудувати склад для зберігання зерна та олійних культур. Дізнавшись про проект КУБ, вирішив звернутися за додатковими коштами для розвитку власного бізнесу. Додаткове фінансування дозволить нашому підприємству не лише підтримати бізнес, а й створити нові робочі місця для людей. Зараз працює 8 робітників, плануємо розширити штат ще на 3-х чоловік”.\nПриватБанк кредитує аграріїв з адаптованими під їх діяльність графіками погашень, пропонуючи фермерським господарствам сезонні “кредитні канікули”. Клієнти ПриватБанку зможуть погасити кредит таким чином: перші 6 місяців виплачувати тільки відсотки, решту 6 місяців – суму боргу з відсотками рівними частинами. Співпраця з місцевою владою забезпечує компенсацію відсотків за користування кредитами з коштів місцевих бюджетів. Таким кредитом можуть скористатися як юридичні особи, так і приватні підприємці. Оновлені умови кредитування діють за стандартними кредитами “КУБ”. Щоб отримати кошти, потрібно лише заповнити заявку на сайті проекту kub.pb.ua.\n“Ми пропонуємо сільгосптоваровиробникам регіону особливі умови кредитування, що дозволять максимально забезпечити фінансування їх потреб на термін до 12 місяців, – розповідає керівник напрямку активно-пасивних операцій клієнтів малого та середнього бізнесу Полтавського ГРУ ПриватБанку Наталія Сакало. – Відсотки за кредитом знижено до 2% на місяць, а максимальну суму кредиту "КУБ" збільшено до 500 000 грн.”\nУ Полтавській області інвестиції для старту або для розвитку власної справи отримали вже 295 підприємців, загальна сума інвестицій склала понад 30 млн.грн. У заявках на фінансування переважають напрямки торгівлі та надання послуг. Але є проекти з виробництва меблів, будівництва, громадського харчування тощо. З березня 2017 року фінансування отримали також 15 фермерських господарств області.\nІван Мольченко, 11.04.2017, 13:59 572\nІнші новини за 11.04.2017\n· В Україні кожен третій електронний квиток на поїзд продається через ПриватБанк (14:00)


ДЕНЬ МЕДИКА – ЦЕ ВСЕНАРОДНЕ СВЯТО - 22 Июня 2015 - Бирзула\nГлавная » 2015 » Июнь » 22 » ДЕНЬ МЕДИКА – ЦЕ ВСЕНАРОДНЕ СВЯТО\nДЕНЬ МЕДИКА – ЦЕ ВСЕНАРОДНЕ СВЯТО\nУ неділю, 21 червня медики всієї України відзначали своє професійне свято. І в нашому місті вже традиційно це свято – одне з найбільших та найважливіших. Адже медичні працівники – це люди, які зустрічають кожного з нас при народженні і супроводжують все життя до останньої хвилини.\nОт і цього року громадськість міста на чолі з Котовським осередком «Блока Петра Порошенка «Солідарність» зібралася, щоб привітати наших дорогих медиків. У четвер був організований концерт для колективу відділової лікарні, а у п’ятницю – для колективу центральної міської лікарні. Голова Котовського осередку Блока Петра Порошенка та радник голови обласної ради Тетяна Понепалюк від щирого серця привітала медиків обох лікарень з професійним святом та подякувала за те, що вони – лікарі та медсестри бережуть котовчан і мешканців району повертають хворим радість життя. Також Тетяна Степанівна передала вітання котовським медикам від голови обласної ради Михайла Шмушковича та вручила грамоти кращим працівникам галузі «за багаторічну сумлінну працю, вагомий особистий внесок у розвиток охорони здоров’я та високий професіоналізм». А активісти партії встали зі своїх місць та подарували всім медикам, що знаходилися в залі по букету троянд. А ще Котовський осередок «Блока Петра Порошенка «Солідарність» спеціально для привітання медиків запросив з Києва котовчанку Тетяну Жжонову, яка подарувала на обох концертах кілька чудових пісень.\nТа на цьому не закінчила приємна та почесна місія – після концертів активісти поїхали до лікарень та привітали тих медпрацівників, які були на чергуванні і не змогли потрапити на урочистості.\nОсь так привітали з професійним святом медиків котовчани-активісти «Блоку Петра Порошенка «Солідарність».


Кавуновий мед варить фермер з Херсонщини – SEEDS – Agrigator аграрних новин\nКавуновий мед варить фермер з Херсонщини – SEEDS\nФермер Іван Яланський із Херсонщини вже 30 років вирощує кавуни. За цей час виростив близько 300 тис. тонн баштанних. Фермер не лише продає кавуни, а й варить з них мед, повідомляє SEEDS.\n“Ми створили своє господарство протягом першого року незалежності України, за місяць після того, як було ухвалено Закон “Про селянське фермерське господарство”. Нам виділили земельну ділянку поблизу Олешківської пустелі – це був справжній пісок, тому вибору у нас не було, адже тут добре рости міг лише кавун – це його природне середовище”, – розповідає Іван Яланський.\nКавуни Іван Яланський вирощує на продаж та на насіння. Також з баштанних фермер виготовляє олію і пекмез – так званий кавуновий мед. Для цього м’якоть нагрівають і випарюють. У результаті виходить густа за консистенцією солодка паста, яка схожа на мед. Пекмез – корисний продукт, оскільки містить вітаміни, органічні кислоти та фруктозу.\nЛысак ушел с Agrii Ukraine — Latifundist.com\nУкраїна збільшила імпорт свійської птиці – AgroNews


Адамове яблуко - лікувальні властивості маклюри і 3 ефективних рецепта застосування - Все найцікавіше зі всього світу на нашому сайті - conflict.net.ua\nЛікування адамове яблуком і рецепти\nАдамове яблуко – дуже незвичайний плід з гучних і претензійною назвою, якій він повністю відповідає. Справа в тому, що маклюра – це одне з альтернативних назв плода – допомагає при різних хворобах. Притому може робити це ефективніше багатьох фармацевтичних препаратів.\nІндійський апельсин – це ще одна поширена назва маклюри – в нетрадиційній медицині знають вже багато років. Якщо плід розрізати, з нього починає виділятися густий липкий сік. На основі його в тому числі готуються лікувальні засоби, але з чистою концентрованої рідиною потрібно бути акуратними, тому що вона може бути отруйною.\nЧим обумовлені плода маклюра лікувальні властивості? У ньому багато різних біоактивних компонентів, які в організмі можуть виконувати різні завдання:\nсапоніни тритерпенові – хороші антиоксиданти, які ще й запалення зняти можуть;\nфлавоноїди – вітамінізовані антисептики, які можуть бути корисні при проблемах в сечовидільної системи і надають протипухлинну дію;\nне допустити цукрово-і солеотложенія.\nЕфективність засобів, які готуються з цього плоду підтвердилася багаторазово. Як показує досвід, адамове яблуко сильно в різних медичних напрямках – від дерматології до онкології. Головне – це підбір правильних і потрібних рецептів. Ось що лікує адамове яблуко:\nонкології (в тому числі і шкірні).\nМаклюра помаранчева в більшості випадків застосовується як мазь або настоянка. Є такі рецепти, за якими кошти з Адамова яблука слід приймати всередину. Так, як правило, лікуються освіти – і добро, і злоякісні – і майже завжди настоянка маклюри показує феєричні результати. Відомі випадки, коли нетрадиційне засіб допомагало позбутися навіть від онкології, давали метастази.\nОскільки адамове помаранчеве яблуко дуже солодке, пити ліки з ним не варто пацієнтам з цукровим діабетом. Повністю ж відмовитися від використання маклюри і будь-яких препаратів, зроблених з неї, варто:\nлюдям, що страждають сильною алергією.\nХоч маклюра, адамове яблуко, наповнена корисними елементами і вважається майже повністю нешкідливою, лікування нею бажано погоджувати з лікарем. Під час терапії потрібно дотримуватися всіх рекомендацій. Якщо адамове яблуко, рецепти приготування якого опишемо нижче, раптом починає викликати дивні або неприємні відчуття і симптоми, на зразок блювоти, задишки, нудоти, запаморочення, слабкість, лікування потрібно зупиняти.\nІндійський апельсин вже давно перестав бути улюбленцем виключно народної медицини. Його застосовують – і активно – і в традиційній фармацевтиці. З плоду маклюра настоянка для суглобів, наприклад, готується дуже ефективна. Нею розтирають хворі місця, і випробували засіб на собі стверджують, що стан поліпшується помітно швидко – майже моментально.\nАдамове яблуко – настоянка домашня\nмаклюра – 1 шт .;\nПлід потрібно помити і потерти на тертку.\nЗакритої ємність ставлять в темряву.\nЧерез два тижні і регулярних струшувань – це потрібно, щоб сік не «відскакував», а розподілявся по засобу – ліки дістається і застосовується для розтирань, компресів.\nНастоянка, описана вище, але витримана не 14 днів, а місяць або того більше, може застосовуватися і в цьому випадку.\nНа другому і третьому тижні лікування дози і кількості прийомів збільшуються в 2 і 3 рази.\nНастоянка на індійському апельсині, якщо розібратися, є незамінний засіб – її можна застосовувати при величезній кількості різних проблем. Папіломи – одна з них. Плодом адамове яблуко лікування виходить простим, але ефективним.\nВзяти настоянку, про яку вже йшлося вище, розбавити її водою 1: 5.\nГоворити про цю проблему не прийнято, але вирішувати її все одно треба. Хороші новини полягають в тому, що індійський апельсин або як його ще іноді називають – лжеапельсін – може перемогти і така недуга. Головне – правильно використовувати приготовлені з нього кошти, під час терапії дотримуватися всіх рекомендацій і ні за що не кидати лікування завчасно при перших змінах в кращу сторону.\nЖир розтопити і налити в жароміцних банку. Шар повинен бути приблизно 1,5 сантиметра.\nЦе ще один популярний діагноз, при якому медицина любить звертатися до маклюри. Адамове яблуко при варикозі вен на ногах швидко знімає всі неприємні відчуття. Використовують плід, як правило, у вигляді мазі, приготовленої за рецептом вище – з індійського апельсина і жиру. Ліки швидко прибирає набряки, допомагає зміцнювати венозні стінки і підживлює шкіру вітамінами.\nГоворили ж, що індійський апельсин – багатогранний плід. Ось і при появі грибка на нігтях плоди маклюри у вигляді мазі теж можна використовувати. Засіб з жиру і Адамова яблука накладається на хворі місця і добре закутується. Тримати зілля потрібно не менше чотирьох годин. Повторювати такі компреси в ідеалі слід через день і вже через тиждень ситуація з грибком почне помітно поліпшуватися.\nІндійське яблуко цінно ще й тим, що при зіткненні з новоутвореннями, воно їх капсулірует. Тобто, активні речовини допомагають зупинити ріст пухлин, обволікають їх, залишаючи без доступу яких би то ні було поживних речовин, і всіляко сприяють тому, щоб вони розсмоктувалися. Причому, як показує практика, засіб може ефективно впливати навіть на великі і складні освіти. Крім вже відомих настойки і мазі з Адамова яблука, при онкологічних хворобах можна застосовувати настій, зроблений з листя.\nПлоди маклюра – застосування при раку\nРослина подрібнити добре.\nСуху суміш залити спиртом (1: 5).\nПриймати по парі крапель в день. Перед тим як пити, настій розводити з водою в чайній ложці.


Загартовування дітей в домашніх умовах - vse-zdorovy.info\nЗагартовування дітей слід починати з першого місяця життя. Спочатку можна просто залишати малюка голеньким на деякий час. Робити це краще в першій половині дня після провітрювання дитячої. Коли малюк підріс і почав ходити, практикувати перебування його будинку в одних трусиках і босоніж. Температура повітря повинна бути не менше 20 градусів за Цельсієм. Потрібно поступово привчати дитину мити руки і вмиватися тільки холодною водою. А під час вірусних епідемій також промивати холодною водою ніс.\nРаннє поступове загартовування дитини в домашніх умовах до півтора – двох років призведе до того, що в зимовий час він зможе виводити на вулицю босоніж, починаючи з 2-х хвилин. Не слід кутати з малого віку дитини в теплий одяг, натягувати йому на ноги теплі вовняні шкарпетки. Якщо тато ходить по будинку в майці, а мама в легкому халатику, то і дитина повинен бути одягнений легко. Обмін речовин у малюка набагато інтенсивніше, чим у дорослих. Він легко перегрівається. Мокре волосся на потилиці, дуже гарячі руки і ноги свідчать про те, що йому жарко.\nТому не варто дивуватися, якщо дитина ходить по квартирі тепло вдягнений, але, постоявши під відкритою кватиркою, відразу ж застуджується.\nСонячні промені оздоровлюють організм, сприяють виробленню вітаміну зростання. Під впливом сонячного світла активізується обмін речовин, починають злагоджено працювати всі системи організму. Впливаючи на шкіру, ультрафіолет загартовує організм, підвищує його стійкість до несприятливих природних умов, мікробам. Сонячні ванни підвищують захисні сили організму, регулюють біоритми.\nУ літню пору дитини з дитячого віку слід привчати до сонця. Спочатку на вулиці потрібно тримати його в тіні. Можна роздягнути дитину, щоб він полежав деякий час голеньким. У віці близько 2-х років виводити в тінь на вулицю в одних трусиках. Після 3-х років давати йому бігати на сонці з непокритою головою. Але прогулянка влітку в першій половині дня повинна триватиме з 9 до 11 ранку. Далі стає жарко, і навіть в тіні дитина може спітніти. В цей час краще повернутися в будинок.\nПочинаючи з півтора років можна починати загартовувати малюка теплом, наприклад, відвідувати з ним сауну. Перебування в парній слід дозувати, поступово збільшуючи час, щоб дитячий організм звикав до високих температур. Спочатку перебувати в сауні дозволяється не більше 2-х хвилин. Обов’язково надіти на дитину бавовняну шапочку, щоб не перегріти голову. Добре гартує чергування парної з прохолодним душем. Також після гарячих температур рекомендуються легкі масажі.\nЗагартовування дітей вдома потрібно починати з грудного віку. Спочатку слід робити повітряні ванни. Перед початком процедури слід провітрити кімнату. Коли температура повітря досягне 20 градусів, роздягнути дитину й потримати голеньким кілька хвилин. Процедура зарядить малюка бадьорістю. Потім поступово знижувати температуру. До півтора років малюк зможе комфортно себе почувати при температурі 14-16 градусів за Цельсієм.\nЗагартовувати організм дитини можна і водними процедурами. Він не тільки не буде часто хворіти, а навіть при легкому нежиті або почервоніння горла у нього не розвинуться ускладнення у вигляді ангіни або бронхіту. Загартовування дітей водою треба починати з сухих розтирання рушником. Розігрітий дитина поступово буде «остигати» і одночасно звикати до більш низькій температурі.\nЧерез тиждень необхідно розтирати тіло мокрим рушником. Спочатку змочувати рушник теплою водою. Щотижня знижувати температуру на один градус. Врешті-решт, почати розтирання холодним мокрим рушником. Обливати водою з душу рекомендується також, як і з процедурою з мокрим рушником. Спочатку вода повинна бути теплою. А потім поступово знижувати температуру води до 23 градусів за Цельсієм.\nЕфективно здійснювати загартовування, починаючи з ножних ванн. Порядок зниження температури такий же, як і при інших способах водного загартовування. Коли дитина звикне до ножної ванни у 22 градуси, можна почати робити контрастні ванни. Занурювати ноги в таз з гарячою, то холодною водою. З малих років бажано водити малюка в басейн. А коли він підросте і навчитися плавати, влітку ходити з ним купатися в природних водоймах.\nПротягом всього періоду загартовування слід стежити за дитиною. Якщо малюк капризує, у нього холодні руки і ноги, він постійно тремтить, краще якнайшвидше одягнути його і надіти тапочки. Але ні до чого і перегрівати дитину. Якщо він занадто тепло одягнений на вулиці чи вдома, спітнів, найменший свіжий вітерець може призвести до затяжної застуді або ангіні. Гартуючи дитини, необхідно знати міру. Якщо він відразу не може звикнути до пониження температур, слід почекати. Поступово малюк звикне, стане міцним. Йому не страшна буде ніяка погода: ні спека, ні холодний вітер, ні сніг.


Ліжко Брістоль (Bristol) Richman купити в Львів, Україні,продаж, ціни.\nЛіжко Брістоль (Bristol)\nРоздрібна ціна:6140 грн.6140 грн.економія0 грн.\nКод товару: 316905\nНеймовірно чарівне та елегантно витончене ліжко Брістоль, що стовідсотково прикрасить собою та чудово доповнить кожну спальню. З ним ваш відпочинок неодмінно вийде на якісно новий рівень. З даним ліжком інтер’єр спальні стане більш сучасним та презентабельним.\nШирина см.:160 / 180 / 200Висота см.:101Глибина см.:216Ширина спального місця:140 / 160 / 180Довжина спального місця:200Гарантія якості:12 місяцівСклад:Каркас металевийДодаткові функції:Підйомний механізмВиробник:RichmanДодаткові послуги:при замовленні від 10тис грн доставка по Львову - 50%; при замовленні від 15тис грн доставка по Львову - Безкоштовно


Герпес в горлі: лікування і симптоми — Zdorovia\nГоловна » Хвороби та лікування » Шкірні захворювання » Герпес в горлі: лікування і симптоми\nГерпес в горлі: лікування і симптоми\nГерпес поширене вірусне захворювання нашого часу. Інфекція, потрапляючи в організм людини, досить швидко розмножується, але може роками не давати про себе знати. Найчастіше прояв цього вірусу є висипання у вигляді пухирців, наповнених рідиною. Вони можуть з'явитися на обличчі, губах, геніталіях. Але це, на жаль, не весь список місць, де може проявитися цей підступний вірус. Іноді бульбашки з'являються на слизових оболонках очей і горла.\nЦе захворювання передається кількома способами:\nстатевим шляхом, при незахищених контактах з вірусоносієм;\nпобутовим шляхом, при використанні одних і тих же предметів побуту з хворим (в активній стадії);\nінфікування дитини від зараженої матері під час пологів.\nОрганізм з ослабленим імунітетом сприятливе середовище для герпесу. Найчастіше він вражає саме людини, що страждає імунодефіцитом. І сам вірус герпесу руйнівно впливає на імунну систему організму, поступово вбиваючи захисні клітини і відкриваючи двері для інших інфекцій. Тому для профілактики незайвим буде отримати консультацію лікаря-імунолога. Його поради допоможуть уникнути рецидиву захворювання.\nСимптомы, ознаки діагностика\nЗа своїми симптомами герпетична хвороба нагадує ангіну і стоматит. Розрізняють декілька видів ураження слизових оболонок носової і ротової порожнин:\nГерпетический ларингіт (горло);\nГерпетический стоматит (щоки);\nГерпетический глосит (мова ).\nЗа формами можна виділити гострий і хронічний рецидивний герпес.\nГерпетический ларингіт, простими словами герпес в горлі, проявляється характерними висипаннями на слизовій оболонці горла. Це бульбашкові вогнища ураження (везикули), які викликають біль в горлі при ковтанні, підвищення температури від 38 до 39,5 градусів, озноб, головний біль. Як правило, при таких симптомах людина не хоче і не може їсти. Це призводить до загального нездужання організму.\nХарактер везикул може визначити тільки лікар. Буває досить поглянути на вогнища ураження і картина стає ясною. Але все-таки для повної діагностики одного огляду мало. Слід здати на аналіз мазок, взятий зі слизової хворого горла, щоб з'ясувати наявність вірусу.\nЛікування герпесу в горлі\nЛікарі настійно рекомендують не займатися самолікуванням, щоб не зробити собі ще гірше. Адже не до кінця долікувавши герпес в горлі, можна отримати хронічну форму захворювання. І повторне лікування вже не дасть таких хороших результатів, у зв'язку з адаптацією вірусу до тих чи інших лікарських препаратів.\nМедикаментозное лікування герпесу в горлі\nСхема лікування герпесу в горлі не особливо відрізняється від лікування інших форм герпесу, і складається з комплексного застосування противірусних та імуномодулюючих препаратів. До них відносяться Ацикловір, Валацикловір, відарабін, панавір і ін. Їх приймають за описаною схемою в інструкції до препарату, в залежності від віку та індивідуальних особливостей організму.\nДля обробки везикул необхідно використовувати також протизапальні мазі та гелі, наприклад, Пенцівір, Тромантадін, Гіпорамін і ін. Оброблення виразок має тривати до повного їх зникнення.\nКрім того, слід обробляти слизову горла антисептичними спреями і розсмоктується таблетками, які також вбивають віруси і знімають біль в горлі. До них відносяться Гексорал, Фарингосепт і т.д.\nТакож в комплексі з вищеописаними препаратами слід приймати і антигістамінні препарати: Зіртек, Еріус, Кларитин. Вони знімають набряк слизової і знімають біль і напругу.\nВсі ці препарати можна придбати в аптеці за доступною ціною.\nКак лікувати герпес в горлі народними засобами\nПри лікуванні цього захворювання і народна медицина не залишилася осторонь. Існує безліч рецептів, які допомагають полегшити стан хворого при загостренні герпесу. Ось деякі з них:\nНастій аптечної ромашки\n1 ст. л. трави ромашки залити 200 гр. окропу, години настояти.\nПолоскати горло настоєм протягом дня.\n2 ч. л. парила звичайного залити 250 гр. окропу.\nНастоювати протягом 2 годин, процідити.\nПолоскати порожнину рота 4-5 рази в день.\nВідвар із суміші трав\nвзяти дубровник звичайний (3 частини), шавлія лікарська і липа серцелиста (по 2 частини), маренка запашна (1 частина). Всі трави ретельно змішати.\nВзяти 1 ч. Л. суміші, залити склянкою окропу, поварити на повільному вогні 2 хвилини.\nПотім щільно укутати, настояти 2-3 години.\nПити цей відвар по 2 ст. л. 4 рази на день.\nПолоскати горло цим відваром протягом дня.\nДля профілактики герпесу слід дотримуватися простих правил:\nне нехтувати правилами гігієни і користуватися тільки особистими предметами гребінець, зубна щітка, рушник і т.д .;\nбути перебірливими у виборі сексуальних партнерів;\nЗа статистикою, герпесом хворі 90% людей, в тому числі і діти. Але тільки у 20% це вірус здатний проявлятися. Найчастіше він проявляється висипаннями на губах. І нехай не можна його вилікувати повністю, але, ведучи здоровий спосіб життя і підвищуючи власний імунітет, можна спокійно жити і з ним, уникаючи його частих рецидивів.


Читати казку «Несправжній принц» :: ДОБРА КАЗКА\nГоловна › Гауф Вільгельм › Несправжній принц\nЖив собі колись в Александрії бідний кравецький підмайстерок на ім’я Лабакан, і працював він у найкращого майстра в місті. Не можна сказати, щоб Лабакан не володів голкою — навпаки, він добре виконував дуже тонку роботу, — і несправедливо було б також назвати його ледарем. А проте щось-таки було з юнаком негаразд: то, бувало, працює кілька годин підряд, не розгинаючи спини, тільки голка в руці поблискує та нитка в’ється, а то — і так, на жаль, бувало частіше — сидить, мов скам’янілий, і якісь думки гадає, втупивши очі перед себе. І таке в нього тоді чудне обличчя робилося, що майстер та всі підмайстерки, дивлячись на нього, тільки зітхали: «Ну, знову наш Лабакан запанів!»\nУ свята, коли інші люди, помолившись Богові, спокійно розходилися по домівках і відпочивали, Лабакан, одягнений У пишне вбрання, на яке він довго стягався, відкладаючи по копійці, виходив з мечеті й гордовито розгулював майданами й вулицями міста. І коли, бувало, стрінеться йому хтось із знайомих та привітається: «Здоров був!» чи «Як ся маєш, друже Лабакане?» — то він тільки махне поважно рукою або ще зрідка головою кивне. Коли іноді майстер, жартуючи, казав йому: «Лабакане, чи не підкинула тебе малим яка принцеса?» — то він дуже з того радів і відповідав: «А ви теж помітили?» або «Я вже сам давно про це думаю!»\nОтак поводився запанілий підмайстерок Лабакан уже досить довго. Хазяїн терпляче зносив усі його дурощі, бо хлопець він був загалом непоганий і робітник тямущий. Та от трапилося так, що султанів брат Селім, їдучи через Александрію, прислав до майстерні свою парадну одежу, щоб там щось переробити. Майстер доручив цю роботу Лабаканові, бо на тонке показне шитво той був великий мастак.\nКоли ввечері і майстер, і підмайстерки пішли додому відпочивати після денної праці, якась непереможна сила потягла Лабакана назад до майстерні, де лишилась одежа султанового брата. Юнак довго стояв у задумі, розглядаючи те розкішне вбрання з оксамиту та шовку і милуючись золотим шитвом. Він не міг подолати спокуси, він мусив приміряти на себе ту одежу, і коли спробував, то вона так йому пасувала, ніби саме для нього була зроблена. «Чи з мене гірший принц, аніж той? — говорив він сам до себе, походжаючи по майстерні. — Чи не казав наш майстер, що я врбдився принцом?» Нап’явши на себе принцову одежу, Лабакан уже не міг інакше й думати, як те, що він і справді королівський син і що йому треба негайно їхати геть із цього міста, де люди такі дурні, що не можуть розгледіти під шкаралупою бідняка його природженого сану. Лабакану вже здавалося, що цю чудову одежу подарувала йому якась добра фея. То хіба міг він гребувати таким дорогоцінним дарунком? Звісно, ні. І от він зібрав свої злиденні грошенята, запхнув їх у кишеню і подався в дорогу. Темна ніч допомогла йому без клопоту минути браму Александрії.\nУсюди, хоч би де подорожував новий принц, він викликав великий подив, бо його розкішна одежа та показна постать ніяк не в’язалися з його пішою ходою. Коли хто питався про таке диво, то Лабакан із таємничим виглядом відказував, що на те є свої особливі причини. Та, переконавшись, що піша мандрівка робить його людським посміховиськом, він купив собі за дуже малі гроші стару миршаву конячку, якраз по своїй вдачі, і тепер сидів собі на ній тихо та любо, ніколи не намагаючись показати себе майстром верхової їзди, бо таки й справді був нездатний до цього. Одного дня, коли Лабакан помалу тюпав шляхом на своїй Мурфі, — так він назвав шкапину, — до нього під’їхав якийсь вершник і запропонував подорожувати разом: у гурті, мовляв, веселіше, а за розмовою час минає непомітно. То був веселий і жвавий юнак, вродливий та приязний. Він розповів, що звуть його Омаром, що він доводиться племінником Ельфі-Бею, нещасному каїрському паші, і подорожує, щоб виконати доручення, яке дав йому дядько перед смертю. Лабакан не розводився так щиро про свої справи, тільки натякнув Омарові, що він високого походження і мандрує задля власної втіхи.\nЮнаки сподобались один одному і поїхали далі разом. На другий день їхньої спільної подорожі Лабакан спитав свого супутника, що то за доручення він має виконати, і дуже здивувався, почувши його історію. Ельфі-Бей, каїрський паша, виховував і доглядав Омара з самого малечку, так що той зовсім не знав своїх батька-матері. Коли ж на Ельфі-Бея напали вороги, тричі розгромили його війська, а самого на смерть поранили і він змушений був тікати — лише тоді відкрив він своєму вихованцеві таємницю його походження. Виявилося, що Омар зовсім не племінник Ельфі-Бея, а син одного могутнього короля. Коли він народився, вчені астрологи напророкували йому лиху долю, і король, боячись біди, відіслав хлопчика до каїрського паші, взявши з того клятву прислати сина тоді, як мине йому двадцять і два роки. Ельфі-Бей не сказав Омарові імені його батька, а тільки звелів йому неодмінно прибути на четвертий день місяця Рамадана, коли йому якраз мине двадцять і два роки, до славнозвісного стовпа Ель-Зеруя, що стоїть за чотири дні подорожі від Александрії. Там Омар повинен показати людям, які стоятимуть біля стовпа, той кинджал, що передав йому Ельфі-Бей, і промовити до них: «Я той, кого ви шукаєте». Якщо вони відповідатимуть: «Слава Пророкові, що вберіг тебе від лиха», — юнак мусить піти слідом за ними, і вони відведуть його до батька.\nКравчика Лабакана дуже вразило це зізнання, і відтоді він став позирати на принца Омара заздрим оком. Він нарікав на долю за те, що його супутникові, уже й без того щасливому племінникові могутнього паші, вона таланить удруге й дає ще звання королівського сина, а йому самому, хоч він має в собі все потрібне принцові, ніби на глум дарує низьке походження і звичайне злиденне життя. Він став рівняти себе до Омара і змушений був визнати, що той має в собі багато привабливого: чудові жваві очі, шляхетне обличчя, привітну усмішку, добрі манери — одне слово, все, чого тільки можна вимагати від людської зовнішності. Та хоч як багато всяких переваг знаходив Лабакан у свого товариша, а проте йому здавалося, що королю-батькові ще більше був би до вподоби він, Лабакан, аніж справжній принц.\nТакі думки снували в голові підмайстерка цілісінький день і не давали йому спокою навіть уві сні. Прокинувшись уранці й подивившись на Омара, що лежав тут-таки, поруч, і спокійно собі спав, безтурботний і щасливий, Лабакан відчув, як у нього знов заворушилася думка чи то хитрощами, чи силою, а здобути те, чого не хоче йому дати немилосердна доля. Кинджал — знак, за яким мали впізнати принца, — стирчав за поясом сплячого. Лабакан тихесенько витяг його, щоб утопити в груди хазяїна. Та миролюбна кравчикова душа жахнулася від думки про душогубство, і він вдовольнився тим, що забрав собі кинджал, осідлав принцового баского коня, і, коли Омар прокинувся й побачив, як його обікрадено в усіх сподіваннях, його невірний товариш був уже на багато миль ближче до Ель-Зеруя.\nНадвечір другого дня Лабакан побачив стовп Ель-Зеруя, який стояв на невеличкому горбі серед широкої долини і був видний здаля, за дві—три години їзди. Лабаканове серце гучно закалатало в грудях. Хоча за два дні він уже встиг обміркувати, як йому слід поводитися в тій ролі, що її він збирався грати, та щось погано було йому на душі з нечистим сумлінням. І тільки думка про те, що він уродився принцом, додавала сили й спонукала його рішуче прямувати до своєї мети.\nВся місцевість навколо стовпа Ель-Зеруя була безлюдна й дика, і новому принцові дуже стали в пригоді ті харчі, що їх він придбав дорогою. Розташувавшись під невеликою купкою пальм, він ліг біля коня і став дожидати своєї долі.\nМинула ніч, і на сході зайнявся світанок нового дня, найщасливішого дня в житті бідного кравчика, який сьогодні мав стати королівським сином. Правда, сідлаючи коня, щоб їхати до стовпа, він добре розумів, що йде на негарний вчинок, а сумління раз у раз нагадувало йому про горе справжнього принца, позбавленого найдорожчих надій. Та пізно вже було щось міняти, а самолюбство шепотіло йому, що він досить показний для того, аби назватися перед могутнім королем його сином. Підбадьорений цією думкою, Лабакан жваво скочив на свого коня, закликав на допомогу всю свою хоробрість, щоб їхати як слід — учвал, а не підтюпцем, — і менш ніж за чверть години досяг підніжжя горба. Там він зліз з коня, прив’язав його до куща, а сам витяг кинджал принца Омара й подався нагору до стовпа. Там уже стояло шестеро чоловіків, обступивши високого старого пана з королівською поставою. На старому був розкішний, тканий золотом і сріблом кунтуш, підперезаний білою кашеміровою шаллю, а голова його була увінчана чалмою, що аж яріла дорогоцінним камінням і свідчила про багатство й високий сан її власника.\nПідійшовши ближче, Лабакан низько вклонився старому і промовив, простягаючи йому кинджал:\n— Слава Пророкові, що вберіг тебе від лиха, — відповів той із сльозами радості на очах. — Обніми ж свого старого батька, мій любий сину Омаре!\nТа недовго судилося Лабаканові безжурно тішитися щастям свого нового високого становища. Тільки-но старий король випустив його з обіймів, як усі побачили, що долиною до стовпа поспішає якийсь вершник. І сам вершник, і його кінь мали дуже дивний вигляд: здавалося, коняка чи то з упертості, чи від утоми нізащо не хоче йти вперед: спотикаючись на кожному кроці, вона ледве трюхикала повільним підтюпцем, а хазяїн підганяв її руками й ногами.\nЛабакан одразу впізнав свою шкапу Мурфу і справжнього принца Омара. Та нечиста сила брехні вже заволоділа його душею, і він вирішив, скільки стане снаги, будь-що відстоювати вкрадені права.\n— Заждіть! — кричав він. — Заждіть! Хто б ви не були, не дайте себе обдурити безсоромному пройдисвіту! Я принц Омар, і ніхто в світі не сміє зловживати моїм ім’ям!\n— Мій ласкавий пане-батьку, нехай не збивають вас із пантелику слова цього бідолахи. Я його знаю: це божевільний підмайстерок одного александрійського кравця, його звуть Лабакан, і він заслуговує скоріше вашого милосердя, аніж гніву.\n— Справді, мій любий сину, цей нещасний не при своєму розумі. Зв’яжіть його, — звелів він своїм слугам, — і посадовіть на верблюда; може, ми згодом знайдемо, чим йому допомогти.\n— Моє серце каже мені, що ви мій батько! — вигукнув він. — Ім’ям матері моєї благаю вас вислухати мене!\n— Боже праведний, — промовив старий, — знову він починає марити! І як то людина може дійти до таких безглуздих думок?\nЗ цими словами він узяв Лабакана за руку і разом з ним рушив униз. Спустившися з горба, вони посідали на чудових баских коней, вкритих розкішними попонами, зайняли місце на чолі каравану і рушили. А бідоласі принцу скрутили руки, прив’язали його до верблюда й приставили двох вартових, щоб ті пильно стежили за кожним його рухом.\nСтарий король, а точніше кажучи султан, був вахабітським володарем і звався Саудом. У нього довго не було дітей, а коли нарешті народився довгожданий син, султан звелів своїм астрологам визначити за зорями його долю, і ті напророкували таке: «До двадцяти і двох літ принцові загрожує небезпека бути позбавленим свого сану ворогом». Тоді, щоб уберегти сина від такого лиха, султан віддав його на виховання своєму давньому щирому другові Ельфі-Бею. Довгих двадцять два роки мучився старий батько, чекаючи того дня, коли він зможе знову побачити свого єдиного сина.\nПро все це султан розповів дорогою своєму гаданому синові. Величні манери й поважна поведінка принца були йому дуже до вподоби, і він не приховував своєї втіхи.\nКоли караван прибув до султанової держави, люди скрізь радісно зустрічали його: чутка про повернення принца вже облетіла блискавкою всі міста і селища. На вулицях, якими проїздили султан із принцом, височіли арки з квітів і зелені, стіни будинків були прикрашені яскравими різнобарвними килимами, і всі голосно славили Аллаха та його Пророка, які послали їм такого гарного принца.\nВсе це сповнювало гордовиту душу кравчика безмірною радістю і водночас ще дужче краяло серце справжньому принцові Омару, якого із скрученими руками везли на верблюді в самому хвості процесії. Ніхто про нього не дбав, нікому не було до нього діла в ці дні урочистої зустрічі, призначеної, власне, йому. Всюди лунало ім’я Омара, тисячі голосів радісно вигукували його, і ніхто не помічав того, кому воно справді належало. Лише інколи хто-небудь запитував, кого то везуть зв’язаного, мов злочинця. І незмінна відповідь вартових: «Це божевільний кравчик», — щоразу болісно вражала принців слух.\nНарешті караван прибув у столицю держави, де зустріч була ще пишніша, ніж по всіх інших містах. Султанка, вже немолода, статечна жінка, з усіма своїми придворними дамами дожидала принца в розкішній світлиці палацу. Підлога цієї світлиці була застелена одним суцільним величезним килимом, стіни оздоблені довгими завісами з блакитного шовку, почепленими на великих срібних гаках з допомогою шнурів із золотими китицями.\nКоли караван прибув до палацу, вже посутеніло, і в світлиці горіло багато великих різнобарвних ламп, які осявали все довкола ясним, мов удень, світлом. Найбільше ламп було в тій частині світлиці, де стояв трон султанки, зроблений з чистого золота й прикрашений великими аметистами. До трону вели чотири сходинки. Четверо найродовитіших емірів тримали над головою султанки балдахін з червоного шовку, а шейх Медини обмахував її віялом з павиного пір’я.\nТак дожидала султанка своїх чоловіка й сина. Вона так само не бачила Омара від перших днів його народження, але він так часто ввижався їй у снах і мріях, що вона відразу впізнала б його серед тисячного натовпу. Знадвору почувся гамір: урочиста процесія наближалася до палацу. Загриміли бубни, загули сурми, залунали вигуки натовпу, задзвеніли об кам’яні плити подвір’я кінські підкови. Кроки прибулих лунали вже зовсім близько, за порогом. І от розчинилися двері, й між шпалерами схилених у поклоні придворних швидко пройшов до трону сам султан, ведучи за руку принца.\nТа султанка перепинила його.\n— Тут я хочу вмерти! Краще звели мене вбити, лихий батьку, бо несила моя далі терпіти таку ганьбу!\nВсі були збентежені цією мовою. Тим часом підбігли вартові і вже збиралися взяти нещасного й знову накласти на нього пута, коли султанка, яка досі мовчала, вражена несподіванкою, раптом схопилася з трону.\n— Я тут вирішую, — владно промовив він, — і не вірю жіночим снам, а тільки незаперечним і певним ознакам. Ось мій син, — султан показав на Лабакана, — бо він приніс мені умовний знак мого щирого друга Ельфі-Бея — його кинджал.\nТа султан навіть слухати його не хотів, бо в усіх справах звик покладатися тільки на власний глузд. Він звелів витягти нещасного Омара із світлиці, а сам пішов разом з Лабаканом у свої покої, сповнений гніву на султанку, свою дружину, з якою прожив уже двадцять п’ять літ у цілковитій злагоді.\nА султанка була у великій тузі від того, що сталося. В неї не було сумніву, що серцем султана заволодів пройдисвіт, бо саме того, другого, вона багато разів бачила як сина у своїх віщих снах.\nКоли біль у її серці трохи вщух, вона стала міркувати, що можна зробити, аби довести чоловікові його помилку. Це було дуже важко, бо самозванець, що удавав із себе її сина, мав незаперечний доказ — кинджал, а ще ж, як вона вже встигла дізнатися, так багато начувся від Омара про його попереднє життя, що міг грати свою роль, не боячись бути викритим.\nСултанка покликала до себе людей, що були разом із султаном коло стовпа Ель-Зеруя, і звеліла їм докладно розповісти, як усе було, а тоді стала радитися зі своїми найдовіренішими невільницями. Вони придумували й відкидали то той, то інший спосіб викрити самозванця; нарешті Мелексала, розумна стара черкеска, запитала:\n— Так, це правда, — відповіла султанка, — та що з того?\n— А чи не здається вам, — провадила Мелексала далі, — що цей дурисвіт наділив вашого сина своїм власним ім’ям? Коли це так, то я знаю добрий спосіб загнати брехуна на слизьке, тільки хочу вам сказати так, щоб ніхто не почув.\nСултанка підставила вухо до вуст невільниці, і та їй прошепотіла тихенько свою пораду. Видно, султанці та порада сподобалась, бо вона тієї ж хвилини пішла до султана.\nСултанка була жінка розумна, вона добре знала султанову вдачу і вміла користатися з його вад. Удаючи, ніби вже згодна признати своїм сином того, котрого привіз її чоловік, вона прохала задовольнити тільки одне її бажання. Султан, бажаючи помиритися з дружиною, охоче погодився. Тоді султанка сказала:\n— Мені б хотілося влаштувати обом юнакам випробування. Може, хто інший загадав би їм їздити верхи, битися на шаблях або кидати списа, але в цьому кожен щось та тямить. Ні, я хочу дати їм таке завдання, щоб випробувати їхню кмітливість. Нехай кожен з них пошиє кунтуш та штани, і тоді побачимо, хто з них кращий майстер.\nОднак султанка нагадала чоловікові, що він уже дав їй згоду, і той як хазяїн свого слова змушений був поступитися, хоча клявся і божився, що хоч би як добре пошив божевільний кравець кунтуша, він нізащо не визнає його своїм сином.\nСултан сам пішов до принца й просив його не перечити примхам матері, яка хоче, щоб він власноручно пошив кунтуша. Простодушному Лабаканові аж серце заграло в грудях з утіхи. «Якщо справа тільки в цьому, — подумав він, — то пані султанка буде мною задоволена».\nБули приготовлені дві кімнати — одна для принца, а друга для Лабакана, — де кожен з них мав показати свій хист.\nКожному дали тільки по куску шовку, ножиці, голки та нитки.\nСултанові страшенно кортіло побачити, який-то кунтуш змайструє його син. Так само і в султанки серце тріпотіло в грудях: чи пощастить їй перехитрувати Лабакана? Обом було дано на роботу тільки два дні. На третій день султан покликав до себе дружину і звелів слугам привести обох майстрів.\nСултанка засміялась і обернулася до Омара.\nЗ огидою кинув той додолу шовк і ножиці й промовив:\n— Мене навчили їздити на баских конях та володіти шаблею, списом я влучаю в ціль за шістдесят кроків, а шити й кроїти не вмію, та й вчитися цього зовсім не личило племінникові Ельфі-Бея, каїрського володаря!..\n— О, ти справжній син мого чоловіка й пана! — вигукнула султанка. — Дай я пригорну тебе до свого серця й назву своїм сином! Пробач, мій чоловіче, мій господарю, — говорила вона далі, звертаючись до султана, — я мусила піти на хитрощі, щоб переконати тебе. Гадаю, тепер і в тебе нема сумніву, хто з них принц, а хто кравець. Безперечно, цей чоловік пошив дуже гарний кунтуш, і я охоче розпитаюся в нього, який саме майстер навчав його кравецтва.\n— Цього доказу ще мало, — сказав нарешті султан, — але, хвалити Аллаха, в мене є ще спосіб перевірити, чи я одурений.\nВін звелів привести свого найкращого коня, скочив у сідло й майнув до лісу, що починався зразу за містом. Як говорила давня легенда, там жила добра фея Адользаїда, що вже не раз у часи великої скрути допомагала його предкам доброю порадою. Туди, до неї, і подався султан Сауд.\nСултан зіскочив з коня, прив’язав його до дерева, став посеред галявини й голосно промовив:\n— Коли це правда, що ти допомагала моїм прабатькам у часи скрути, то не відцурайся їхнього онука, дай мені пораду в такій справі, де людського розуму не вистачає!\nТільки-но він вимовив останні слова, як розчахнувся стовбур одного кедра, й звідти вийшла до нього жінка в довгій білій одежі.\n— Я знаю, чого ти до мене прийшов, султане Сауде, — сказала фея. — Твій намір чесний, тому я допоможу тобі. Візьми оці дві шкатулки і дай на вибір тим, що називають себе твоїми синами. Я знаю: твій справжній син не помилиться.\nТак сказавши, фея дала султанові дві невеличкі шкатулки із слонової кістки, оздоблені золотом та перлами. На віках, що їх султан марно силкувався відчинити, були зроблені написи з діамантів.\nДорогою додому султан усе міркував, що б то могло бути сховане в тих шкатулках, яких він ніяк не міг відчинити. Написи так само не допомагали розв’язати загадку: на одній шкатулці було написано «Честь і Слава», на другій — «Щастя й Багатство». Султан подумав собі, що важко буде вибрати котрусь із них, бо обидва написи були однаково принадні.\nПовернувшись до палацу, він звелів покликати до себе султанку і розповів їй про свою розмову з феєю та про її. присуд. І тоді охопила султанку велика радість і надія, що той, до котрого горнеться її серце, вибере потрібну шкатулку.\nНасеред тронної світлиці висунули два столи, і султан власною рукою поставив на них обидві шкатулки, тоді, сівши на трон, дав знак рабам, щоб відчинили двері, і в світлицю посунув цілий натовп емірів та паш, які посідали попід стінами на тканих золотом подушках.\nКоли всі були в зборі, султан кивнув рабам удруге, і на порозі з’явився Лабакан. Він гордовито пройшов через усю світлицю, впав перед троном додолу й запитав:\n— Що звелиш мені, мій султане й батьку?\nСултан підвівся з трону і сказав:\n— Мій сину! Виник сумнів, чи маєш ти право називатися принцом. В одній з цих двох шкатулок сховані докази твого справжнього походження. Вибирай! Я певен, що ти зробиш правильний вибір.\nЛабакан устав і підійшов до столів з шкатулками. Він довго вагався, на котрій з них спинитися, а тоді промовив:\n— Мій шановний батьку! Хіба є більше щастя, ніж бути твоїм сином, і щось коштовніше, ніж багатство твоєї ласки? Я вибираю ту шкатулку, на котрій написано «Щастя й Багатство».\n— Ми потім побачимо, чи добре ти вибрав, а поки що сядь зачекай отам, біля мединського паші, — сказав йому султан і знову дав знак рабам.\nТой звелів йому вибрати собі до вподоби одну із шкатулок. Омар підвівся й підійшов до столу. Уважно прочитавши обидва написи, він сказав:\n— Події останніх днів переконали мене, яке то нетривке щастя, яке скороминуче багатство; воднораз ті події мене навчили, що справжнім багатством людини є її честь і що блискуча зоря слави не зникає разом із щастям. І навіть коли я втрачу корону, я вибираю вас, «Честь і Слава»!\nВін уже простяг був руку й поклав на обрану шкатулку, та султан звелів йому спинитись і покликав Лабакана, що підійшов до другого стола і поклав руку на свою шкатулку.\nСултан тим часом звелів принести глечик з водою із святої криниці Земзем, що в Мецці, обмив руки перед молитвою, впав лицем на схід сонця й звернувся до Аллаха:\n— Боже моїх прабатьків! Ти, що століттями зберігав наш рід чистим і незаплямованим! Не попусти ж недостойного зганьбити ім’я Абассидів, захисти мого справжнього сина в цю важку годину випробування!\nПомолившись, султан устав і знову зійшов на трон. Усі присутні напружено чекали, аж дихнути боялися. Ті, що стояли позаду, витягали шиї, щоб через голови передніх побачити столи із шкатулками. Тоді султан звелів: «Відчиніть шкатулки!» І диво — віка шкатулок, що їх досі не можна було відчинити ніякою силою, тепер повідскакували самі.\nВ тій шкатулці, яку вибрав Омар, на оксамитовій подушечці лежала маленька золота корона і скіпетр, у Лабакановій — велика голка й моток ниток. Султан звелів подати йому обидві шкатулки. Він узяв у руки маленьку корону, і дивно було бачити, як вона почала більшати й більшати, аж поки стала така, як справжня корона. Султан надів її на голову Омара, тоді поцілував його в чоло й звелів сісти поруч, з правого боку.\n— Є стара приказка: «Кравець знай своє кравецтво, а в шевство не мішайся!» То й доведеться тобі, видно, зостатися при голці. Хоча ти й не заслуговуєш на ласку, та за тебе просив той, кому я сьогодні не можу ні в чому відмовити. Тому дарую тобі твоє нікчемне життя, тільки раджу не гаяти часу й тікати геть з мого краю.\nПрисоромлений і нещасний кравчина не міг і слова мовити у відповідь. Він кинувся принцові в ноги, і сльози бризнули з його очей.\n— О, ти мій справжній син! — зворушено вигукнув старий султан і впав на груди синові.\nЕміри, паші та всі інші вельможі повставали з місць і голосно прославляли нового королівського сина. А Лабакан тим часом скористався з того, що ніхто на нього не звертає уваги, і тихенько подався геть з палацу, несучи під пахвою свою шкатулку.\nВін спустився в султанову стайню, осідлав свою шкапу Мурфу, сів і потюпав до Александрії. Його життя в ролі принца минулося, мов сон, і тільки шкатулка, всіяна діамантами й оздоблена сріблом та золотом, нагадувала, що вся та пригода не була сном.\nПрибувши до Александрії, Лабакан під’їхав до будинку свого старого майстра, зіскочив з коня, прив’язав його до воріт, а сам зайшов до майстерні.\nМайстер не впізнав його зразу та привітав з великою чемністю і спитав, чим може служити. Та коли придивився ближче й побачив свого колишнього підмайстерка Лабакана, то зараз же гукнув із сусідньої кімнати всіх підмайстрів та учнів. Ті прибігли і, разом накинувшись на бідолашного Лабакана, так почали товкти й періщити його прасками та аршинами, колоти голками та гострими ножицями, що невдовзі горопаха, мов сніп, упав на купу старої одежі.\nПоки він лежав, майстер не вгаваючи лаяв його за вкрадену одежу. Лабакан, скільки міг, виправдовувався, казав, ніби для того й приїхав, щоб усе повернути, ніби хоче заплатити за вкрадене утроє дорожче. Та все було марно: і майстер, і підмайстри знов накинулись на нього, ще дужче побили, а тоді, взявши за руки й за ноги, викинули на вулицю. Знесилений і обідраний насилу виліз Лабакан на свою шкапу Мурфу й поїхав у караван-сарай. Там він упав на подушки й почав думати про те, як важко жити на світі, як мало шанують люди чужі заслуги і яке скороминуче й нікчемне всяке добро на землі. Заснув він із твердим рішенням ніколи більше не пнутись у великі пани, а стати чесним і роботящим ремісником: видно, важкі кулаки майстра та його робітників вибили й витрусили з нього всю великопанську пиху.\nНа другий день він продав свою шкатулку, а на вторговані гроші купив собі хатину, де обладнав невеличку майстерню. Причепивши над вікном вивіску з написом «Лабакан, кравець», він сів у хаті й почав латати свою пошматовану одежину тією голкою та нитками, що їх знайшов у шкатулці, яку подарувала фея. В цей час хтось відірвав його від роботи, а повернувшись, щоб знову сісти за латання, Лабакан побачив дивну річ: голка сама, без нічиєї допомоги шила, та так вправно, строчила таке чисте шво, якого й сам Лабакан не зміг би втнути, дарма, що був неабиякий майстер.\nОтже, правду кажуть, що найдрібніший дарунок доброї феї дає велику користь і має високу ціну! А дарунок феї Адользаїди мав ще й другу ціну: той моток ниток, що був у шкатулці, ніколи не кінчався. Голка могла шити скільки завгодно, і нитки на все ставало!\nТепер у Лабакана не переводилися замовники, і незабаром він став славнозвісним на всю округу кравцем. Він кроїв матерію і робив перший стібок своєю голкою, а далі вона вже сама швидко робила всю роботу, аж поки кінчала цілу одежину. Скоро все місто почало шити одяг тільки у Лабакана, бо він робив усе дуже гарно й надзвичайно дешево. І тільки з одного дивувалися люди: він шив сам, без підмайстерків, і неодмінно при зачинених дверях.\nТак напис на шкатулці — «Щастя і Багатство» — справдився на ділі. Кравцеві в усьому таланило, і тихе щастя й скромне багатство не цурались його. І коли доходила до нього чутка про молодого султана Омара — а про того всюди говорили як про лицаря, що був гордістю й славою свого народу і грозою для ворогів, — то колишній принц думав собі:\n«Воно й краще, що я лишився кравцем, бо честь і слава — небезпечні речі».


Ефективність застосування і рецепт приготування рисового відвару при проносі | Здоров'я\nГоловна » Здоров'я » Ефективність застосування і рецепт приготування рисового відвару при проносі\nЕфективність застосування і рецепт приготування рисового відвару при проносі\nВплив рису на перистальтику кишечника\nРецепт приготування рисового відвару\nІнструкція по застосуванню рису при діареї\nЕфективність рисової каші при проносі\nРисовий відвар від проносу — це доступне і безпечний засіб для усунення проносу. Еліксир має зміцнювальні властивості, містить велику кількість крохмалю. Народне засіб від діареї виділяється ефективністю і універсальністю. Напій нейтралізує гастрит, виразкова прояви.\nРис має цілющі властивості, складається з великої кількості вуглеводів, білків і вітамінів групи «В». Зерна не містять глютен, який провокує алергічні прояви на шкірі. Висока концентрація олігосахаридів дозволяє оптимізувати мікрофлору кишечника і шлунка, не викликаючи додаткових розладів. Злаковий продукт багатий на залізо і фосфор.\nРисовий відвар має наступні корисні характеристики:\nякісне виведення шлаків і токсинів з організму;\nформування в’яжучого ефекту, що сприяє налагодженню роботи травної системи;\nвідвар впливає на структуру калових мас, екскременти не містять рідину, що сприяє поліпшенню їх структури;\nеліксир транспортує поживні речовини в організм дитини;\n«настоянка» насичує організм хворого додатковою енергією і силами.\nПри купівлі рису в магазині, звертайте увагу на його колір. Зерна повинні мати світле забарвлення і прозору гранулу. Досвідчені домогосподарки перед приготуванням напою ретельно промивають і просушують крупу. Процес приготування напою здійснюється в чіткій відповідності з рецептурою (сирий варіант не підходить).\nРис користується величезною популярністю серед людей. Правильне приготування відвару є основою одужання людини на тлі проблем з травленням. Для формування еліксиру знадобиться 1 ст. л. зерен, 1,5 л очищеної води і 50 г цукру. Приготувати рисовий відвар від сильного проносу можна за наступним рецептом:\nПереберіть продукт від сторонніх домішок і забруднень.\nЗамочіть рис на 12 годин у холодній воді.\nПромийте злак, помістіть його в теплу воду, проваріть близько години на повільному вогні.\nПротягом години помішуйте в каструлі до утворення 1 л рідини.\nВідвар ретельно проціджують і змішують з цукром.\nСуміш доводиться до кипіння.\nВживайте цілющий засіб по 65 мл кожні 120 хвилин.\nВідмінним варіантом є приготування еліксиру з рисового борошна. Для цього 1 ст. злаку подрібнюється в кавомолці. Суміш заливається 1 л води з додаванням щіпки солі. Інгредієнти ставляться в ємності на повільний вогонь. Рекомендується варити близько 3-х хвилин. Зілля рекомендується постійно помішувати. Далі остудіть відвар і вживайте по 1 ст. л. з частотою 2 години (для дорослої людини).\nПри наявності патологічного розлади використовуйте спеціальний крем-відвар. Попередньо підготуйте 5 ст. л. рису і 750 мл води. Зерна обсмажуються на сковороді і заливаються рідиною. Суміш готується на повільному вогні з систематичним помішуванням близько 20 хвилин. Прийом еліксиру здійснюється по 1 ст. л. протягом 12 годин. Частота пиття відвару значення не має. Не завадить оптимізація раціону при середній і важкій формах діареї.\nРисовий відвар є ефективним інструментом від анемії. 250 г перебраного рису заливається 1 л води. Суміш ставиться на повільний вогонь, щоб зерна не розсипаються на крихти. Приготовлена маса проціджують, остуджується і приймається кожні 8 годин. Дозування становить 125 мл і приймається до трапези.\nОсобливої уваги заслуговує інструкція застосування рисового відвару для дітей. Перед початком лікування недуги необхідно виявити причини розвитку патологічного стану. Рецепт еліксиру для немовлят:\n1 ст. л. якісного рису залити 250 мл води (при затяжних формах діареї зерна замочуються на 14 годин у холодній рідини);\nу каструлю виливається вода, яка доводиться до кипіння, вміст каструлі ретельно перемішується;\nу разі загусання суміші додається вода;\nпроцідіть через марлю кашку;\nнапій остигає до теплого стану;\nприйом рідини здійснюється чотири рази на добу по 50 мл\nДля дошкільнят і людей у віці процес приготування напою інший. Зварити рисовий відвар від сильного проносу можна за наступною схемою:\n250 л води + 2 ч. л. рису (додавати лише очищений).\nСуміш тримається на повільному вогні в закритому посуді (45 хвилин).\nВідвар проціджують і остигає.\nДозування лікування становить 150 мл кожні 3,5 години (у т. ч. оздоровча дієта до місяця).\nОсобливою популярністю користується круглий рис. Длиннозерные форми застосовуються для усунення гастритів і виразок. Коричневий (бурий) злак незамінний при систематичних запорах і діарейних розлади системи травлення. Якісний рис не містить глютен, що провокує алергію на шкірі у малюків. Вариться напій має на повільному вогні.\nРис при діареї повинен прийматися поряд з дотриманням ряду правил і рекомендацій:\nу період терапевтичної дії відмовтеся від вживання жирних і консервованих страв;\nдобовий обсяг випивається рідини не повинен бути менше 2-х літрів;\nміж циклами вживання відвару з рису не завадить їсти кашу з цього злаку.\nЯкщо в процесі лікування рисовим відваром протягом 3-х днів поліпшень у стані хворого не спостерігається, необхідна допомога лікаря. Підвищення температури тіла, наявність крові в калових масах і переважання болі в животі –ознака погіршення патологічного стану. У лікарні необхідно зробити обстеження, важливе для подальшого лікування.\nЯкщо діарея виникає внаслідок неякісного харчування, застосування рису є ефективним варіантом вирішення проблеми. Натуральний злак вбирає надлишок води і знімає роздратування в кишечнику. Зваріть крупу з невеликою кількістю домішок солі. При гострих формах недуги відмінно підійде молочна каша. Блюдо оптимізує кишкову мікрофлору і пом’якшує дію токсинів.\nРис при проносі особливо корисний для маленьких дітей. Рецепт приготування страви «Малютка» є простим і одночасно корисним.\n250 г рису промивається і перебирається.\n80 г родзинок міститься в 250 мл окропу (до повного розбухання).\nУ каструлю виливається 1,3 л молока і пару щіпок солі.\nВміст ємності доводиться до кипіння.\nДалі висипається родзинки і 4 ст. цукру.\nУ киплячу суміш додається рис (варити з помішуванням).\nГотувати слід до повного випаровування води.\nПеред трапезою допускається заправити страву 50 вершкового масла і 2 ст. л. меду.\nВживання каші здійснюється протягом тижня. Протягом доби хворому потрібно з’їсти 500-750 р страви. Додаватися до консистенцію дозволяється гарбуз і нежирну рибу. Між інтервалами трапези рекомендується готувати свіжі соки з фруктів. Кращий відвар з шипшини або зелений чай без додавання цукру. Вся їжа повинні бути свіжою (у т. ч. рослинний настій).\nЗастосування рисового відвару для лікування діареї заборонено в деяких випадках:\nнаявність у малюка постійної блювоти (потрібно викликати лікаря);\nв калових масах є кров’яні плями і різні домішки;\nформування високої температури тіла, використання відвару при таких обставинах посилює лікування;\nдіагностування складних інфекційних розладів;\nпри ускладненнях у період вагітності.\nВикористання рисового відвару заборонено при хворобі Крона і коліті. Якщо діарея посилюється больовими синдромами в абдомінальній області, відвідайте профільний медичний центр. Патологія може швидко прогресувати і створити додаткові ускладнення. Для немовлят задіяння злакового еліксиру не допускається.\nЯкісно приготовлена відварна каша із зерен рису надає благотворну дію на органи ШКТ. Харчовий продукт обволікає стінки усмоктувального органу, адсорбує токсини і виводить шлаки. Використовувати цей підхід в лікуванні діареї систематично заборонено. В іншому випадку ви ризикуєте заробити запор.\nЕфективним варіантом є рисовий бульйон. Вживання супу є тільки корисним рішенням для ослабленого організму людини. Особливою популярністю користуються супи на підставі курячого м’яса. Блюдо усуне діарею, збагатить систему травлення корисними мікроелементами. Не допускаються пити густий складу страви. При запаленні кишечника гарячий складу страви заборонено. Готування страви популярна в мультиварці. Виставивши необхідну програму, ви не будете стежити за її виконанням. Скільки потрібно часу, залежить від техніки.