Творимо казковий світ «Кольорочас». We create the world of wonder «Colourtime»\nНазвание работы: Творимо казковий світ «Кольорочас». We create the world of wonder «Colourtime»\nОписание: Мета: географія ознайомити учнів з етапами формування української нації;сформувати в учнів поняття про національний склад населення та пояснити причини його строкатості; назвати етнографічні групи українців та національні меншини; обґрунтувати географію розміщення історико географічних етнографічних...\nКомплексний урок - гра з малювання, англійської мови та релігійних оповідань у 3-му класі на тему\n„Творимо казковий світ „Кольорочас"\n( We create the world of wonder "Colourtime")\nвчитель образотворчого мистецтва Ящишин Т.І.\nТернопільської школи мистецтв ТОКЕКШМ ім..Герети\nМета уроку: навчити учнів передавати форми оточуючого світу через нетрадиційний підхід (відбитком руки), розвивати творчу уяву учнів, сприяти вільному самовираженню учнів;\nзакріпити уміння писати назви днів тижня англійською мовою, повторити назви вивчених кольорів та ввести назви нових.\nОбладнання: кросворд, два довгі листи паперу, фарби і пензлики, картки з надписами кольорів та днів тижня, килимки для сидіння, відро з водою (для миття рук).\nУрок відбувається у залі, діти сидять на підлозі лицем один до одного на килимках двома рядами, а між ними простелені два листи паперу.\n1.Організаційна чашина уроку\nВчителі вітаються двома мовами: українською та англійською.\nВчитель англійської мови: (починає пісню) We are glad to see you\nДіти підхоплюють:\tWe are glad to see you too\nВчитель малювання:\tСкільки тиждень має днів,\nа веселка - кольорів,\nїх, як нот у гаммі, сім:\nСвіт раптово став казковим,\nНу а тиждень - кольоровим,\nадже ми тепер у класі\nживемо в кольорочасі.\nЗвучать ноти кольорово,\nкожен день - це свято нове.\nЩоб кожен день став святом новим - потрібно його творити. Сьогодні у нас незвичайний урок, у якому поєднаються малювання, англійська мова і релігійні оповідання. І будемо ми сьогодні творити разом казковий світ. Я пропоную його назвати чудернацьким новим словом з вірша - „Кольорочас".\n3.\tАктивізація потрібної лексики\nВчитель англійської мови: Щоб дізнатись, як це слово звучить англійською мовою, треба спочатку визначити, з яких слів воно складається.\nДіти: (орієнтовно) колір і час.\nВчитель англійської мови: пригадавши дні тижня і кольори, ми будемо знати назву нашого казкового світу англійською мовою.\nа) Повтор днів тижня.\nПригадайте вірш „Solomon Grundy". Для вас завдання - закінчити рядок вірша, який я почну. Хто швидше підніме руку і назве слово - назву дня тижня - отримує фант з надписом цього слова. Отримавши фант кожен сідає на відповідне місце дня тижня (1-е місце: Monday, 2-е: Tuesday, іт.д.)\n1 The bag is ...(black).\n2 The clown is ... ( brown ).\n3 The piliow is ... (yellоw).\n4 The porridge is ... ( orange ).\n5 The moon is ... ( blue).\n6 The cat is ... ( red ).\n7 The light is ...\n8 The ink is ... ( pink)\n9 The season is ... ( crimson ).\n10 The pin is ... ( green ).\nА тепер у виділеному віконечку прочитайте зашифроване слово.\nв) Запис англійських назв днів тижня відповідними кольорами.\nВчитель малювання: Кожен отримав баночку з фарбою. Тепер напишіть англійську назву дня тижня посередині відведеної частини листа. (Діти виконують завдання під керівництвом вчителів.)\n4. Теоретичне планування ходу роботи.\nВчитель малювання: Отже назва нашого казкового світу „Кольорочас" -„Colourtime"\nА як же нам створити цей казковий світ ? Послухайте, як робив це один дивак:\nУвесь райдужний, барвистий,\nжив у світі чарівник,\nвеселун і витівник.\nВін руками фарбу брав,\nсвіт яскравий малював.\nУ цьому вірші є для нас підказка - чим можна малювати: можна пензликом, олівцем, фломастером, а можна і руками. А як створити казковий світ руками ? Можливо, нам потрібно згадати, як Господь творив світ.\nВчитель релігійних оповідань: Давайте ми разом з вами пригадаємо процес творення світу. 1. За скільки днів Господь творив світ?\n2. Що Бог створив першого дня (другого, третього і т.д.) ?\n( В цей час вчитель англійської мови записує на дошці порядок створення світу:\n1 -й день - ніч і день (a night and a day)\n2-й день - небо і землю (суша і море) (the sky and the ground)\n3-й день - дерева і квіти (trees and flowers)\n4-й: день - сонце, місяць і зірки (the sun, the moon and stars)\n5-й день - риби . птахи і тварини (fish, birds and animals)\n6-й день - людина (the man)\n7-й день - відпочинок (a rest)).\n(Якщо є необхідність, то вчитель релігійних оповідань зачитує оповідання про творення світу:\nSolomon Grundy was bom on Monday,\nburned on Sunday.\nб) Повтор кольорів і ознайомлення з новими.\nВчитель малювання розкладає картки з назвами кольорів в такому порядку:\nУсі кольори Red\tOrange\tGreen Blue\tBlack\nВчитель ангчійської мови: У кросворді зашифрована англійська назва слова „Кольорочас". Щоб відгадати її, потрібно пригадати назви вивчених кольорів і ознайомитись з новими кольорами: crimson - це малиновий,\npink - це рожевий.\nОзирніться назад - біля вас лежить картка із назвою кольору, зізьміть її, прочитайте, запам'ятайте, який у вас колір, і почергово назвіть його (діти називають кольори). А тепер, щоб заповнити кросворд я буду читати речення, а той, у кого виявиться відповідний колір, закінчить його як вірш.Наприклад :The bag is ... black. Він підходить до дошки і записує назву кольору у кросворд, а потім підходить до столу і бере відповідну фарбу.\nБог творить світ\nНа початку Бог створив небо і землю. Земля була пуста і безвидна. І Дух Божий ширяв над водами. І сказав Бог: „Нехай буде світло!". І настало світло. І Бог побачив, що воно добре. Бог відділив світло від темряви. Він сказав до світла: „Ти - день", а до темряви: „Ти - ніч". І був перший день.\nБог сказав: „Нехай угорі рухаються хмари. Хай з них дощ паде на землю. Хай внизу вода збереться, щоб з неї виринув суходіл". Бог сказав до горішнього: „Ти - небо". До тверді він сказав: „Ти -земля", а до зібраної води сказав: „Ти - земля". І побачив Бог, шо небо і земля, суходіл і море добрі. І був день другий.\nБог сказав: „Нехай на землі ростуть усі види рослин і дерев". І рослини зазеленіли і пустили паростки. І був день третій.\nІ Бог сказав: „Хай засяють світила на небі: сонце - у день, місяць і зірки - уночі. Хай вони показують час - день і ніч, тиждень і місяць, пори року". Побачив Бог, що воно добре. І був четвертий день.\nБог сказав: „Хай у воді плавають риби. Птахи нехай літають над землею. На землі хай водяться всі види звірів - малі і великі". І сталось так. Бог побачив, що добре воно. І був день п'ятий.\nІ сказав Бог: „Створімо людей на образ наш і до нас подібних. їм хочу дати землю, всі риби, птахи, тварини і рослини." Бог створив людину на свій образ - чоловіком і жінкою сворив їх. Він поблагословив їх і сказав: „Будьте плідні і множтесь. Ви більші за риби, птахи, тварини і рослини. Можете піклуватися про них". Бог побачив, що усе, що вчинив - дуже добре воно. І був день шостий.\nПротягом шістьох днів Бог творив Всесвіт, небо і землю, море і все живе. Сьомого дня Бог спочив - тому сьомий день дія людей - благословенний і святий.\n5.\tМетодичне обгрунтування ходу роботи.\nВчитель англійської мови: У кожного з вас є написаний день тижня певним кольором. Тепер подивіться і скажіть, який він за порядком. (Діти кажуть порядковий номер, що написаний на зворотньому боці картки із назвою дня тижня). У кого номер перший ? Що Господь створив у цей день? (Діти визначають, наявний у них порядковий номер і говорять про те, що створив Господь у їхній день).\nВчитель малювання допомагає учням підібрати різні способи нанесення відбитків рук на папір, змінюючи положення пальців і руки. Учні пробують спочатку у повітрі підібрати форму рук відповідно до схеми творення світу, написаної на дошці. Можливі наступні варіванти:\n-\tніч: проведення рукою з чорною фарбою по половині листа; день: залишити незафарбованою іншу частину листа: суша: рукою з фабою проводиться півколо;\nморе: хвилястим рухом руки передаються хвилі моря;\nдерево: наноситься відсоток запястя і долоні з направленими у сторони пальцями подібно до крони дереза;\nквітка - створюється відбитком кінчиків пальців, зібраних у пучок;\nриба - наноситься відбитком двох долонь, розташованих у формі риби:\n-тварина: пальці розташовуються у формі різних тварин;\nлюдина: у режимі вільної фантазії.\n6.\tПрактичне виконання роботи.\nДіти наносять відбитки на частини великого листа внизу під надписами днів тижня. Можливий варіант, коли діти виконують відбитки не тільки на листі, але і на ватмані, де усі творять спільну картину.\n7.\tПідведення підсумків уроку.\nВчитель англійської мови: Давайте на закінчення оглянемо наш казковий світ "Colourtime". Мені хочеться лише сказати: "What a wonderful world"\nПовторіть назви днів тижня і кольори. Намалюйте свій казковий світ.\nНазва роботи - авторський урок\nНавчальний предмет - образотворче мистецтво (декоративно-прикладне мистецтво)\nНавчальна тема - Комбінований урок  експедиція. Розпис на склі.\n«Всі ми родом із дитинства».\nПІБ автора Ящишин Тетяна Іллівна\nМісце роботи ТОКЕКШМ ім.Герети Тернопільська школа мистецтв ім..Герети вул.Медова5.\nПосада вчитель образотворчого мистецтва\nТелефон робочий (0352) 524003 м.тел 0981295205\nПоштова адреса для листування: м.Тернопіль 46018\nна тему: «Ікона святого Миколая» , живопис на склі\nМета: поглибити і розширити знання з традиційно-побутової культури українців; та звичаїв українського народу; формувати художній смак; формувати уявлення про особливості художньо-образної мови; виховувати інтерес і любов до мистецтва свого народу; розвивати уяву, фантазію, творчі здібності, навички планування своєї діяльності; виховувати інтерес до народної творчості, навички дослідницької роботи з вивченням традицій ; розуміти символіку кольору в іконі; поглиблення і розширення знань, навичок і або іншим інструментом.\nЖивописна техніка малювання на склі має давні традиції як у професійному, так і в народному мистецтві, сягаючи корінням часів Візантії та Риму. У центральній Європі розвиток цього виду живопису припадає на ХУІІХУШ ст..\nВ Україні живопис на склі поширився з XIX ст.. переважно з західних регіонах. Живопис українських маис-зіз ідаптузазс і набув самобутніх оепонан гне, унни на склі, написані пса потриманий лєокобнлн лпиписіз пов'язувалися  гільки з релі: ієно, а н s наполним изо; ним за естетичними уподобаннями і призначалися для інтер'єрів сільських хат. Нерідко такі ікони називають народною картиною на склі.\nРозпис на склі  один із видів художньої обробки скла шляхом нанесення на його поверхню сюжетних або орнаментальних композицій за допомогою фарб, золотої та срібної фольги. Існують два способи розпису скла: холодний та гарячий. Холодний, тобто звичайний, це розпис скла фарбами без подальшої технологічної обробки як скла, так і фарб. Цей вид техніки був поширений у ХVІ ст.. у Венеції: фарби наносили на зворотню поверхню скла у зворотній послідовності, тобто спочатку наносили світло, а потім тіні. Гарячий розпис скла полягає у розписуванні легкоплавким склом різного забарвлення - шляхом закріплення його до поверхні виробу розтопленим на слабкому вогні. Таке скло іноді називають емаллю.\nВи вже готувалися до уроку, і кожен із вас підготував перший етап роботи на склі це :\n3.Учень: а, я , чув від своєї бабусі таку легенду.\nЦе було за часів імператора Констянтина, коли Миколай був єпископом в Мирі. Констянтин післав трьох генералів, щоб придушити повстання у віддаленій країні. По дорозі вони мали різні пригоди, але доручення вони виконали. Та в між часі їхні Вороги наговорили Імператорові на них багато неправди і він засудив генералів на смерть. Перебуваючи в тюрмі генерали дуже сердечно молились і просили порятунку в Бога. І тоді імператорові уві сні зявився Святий Миколай і сказав не вбивати генералів, бо вони не винні. Тієї ж ночі приснився він і тим, які очорнили генералів, і наказав їм піти і розповісти імператорові правду. Вони злякались, так і зробили. Імператор звільнив генералів, а вони роздали все своє добро й стали монахами.\nПоснули, власник перешукав з цікавості їхні речі, а коли знайшов у них більшу суму грошей, забрав гроші собі, а студентів вбив, ховаючи їхні тіла в бочки з огірків. За якийсь час у цій гостинниці ночував св.. Миколай. Він розгадав, що там сталося, віднайшов тіла студентів і привів їх до життя. Всі ці легенди поширювали малярі та драматурги, їх пристосовували до місцевих країн та обставин. З бігом часу студентів змальовували все молодшими і меншими, аж вкінці представляли їх, як трьох хлопчиків, яких вбив м'ясар. І так поволі Святого Миколая представляли як опікуна дітей. Особливо у Франції швидко почали Називати школи та дитячі притулки іменем Святого Миколая. внаслідок цих різних легенд св.. Миколай став патроном мандрівників, моряків, банкірів, а також і злочинців,які також звертались до нього в потребі.\n6.Унь: а хто знає чому над ломбардом висять три кулі?\n7. У нь: а чи хтось з вас знає де знаходяться мощі св.. Миколая? Я вам розповім.\nУ цілій Європі день 6-го грудня був днем Святого Миколая. А ось недавно -- 6-го грудня 1972 р. перевезено частину молей св.. Миколая до Нью-Йорку і складено в грецькій православній церкві Святого Миколая у Фляшінгу, як виявив приязні, між католицькою та православною церквами. 8.Унь: вам цікаво почути про дитинство Святого Миколая ? То слухайте.\nУчителю, поясни мені, як це розуміти?  запитав у задумі.\n Це так. сину, коди робиш добро іншому, не треба про це нікому оповідати.\nКраше не хвалити:ь своїми добрими вчинками, відповів учитель.\n«Не можу я спокійно спати, коли інші діти голодні, коли їм зимно в хаті» подумав.\nВстав і пішов до комори тихенько, щоб ніхто не чув і не бачив. Набрав у торбинку харчівмуки, олії кілька пляшок, повні кишені сухих яблук і слив, а у своїй скрині відшукав пару теплих панчіх та нові капці. Ще й кілька товстих полін захопив  все поскладавши в велику торбу. Щоб ніхто не догадався і не побачив, що він задумав зробити, Миколайко удав, що йде вже спати, сказавши своїй няні: - Я вже помолився, добраніч, няню! Іду вже спати. І коли всі вже заснули, він вийшов з торбою і пішов до хатини старого Олександра. Поклав торбину на порозі та й побіг швиденько назад. Всі спали, А вранці старий Олександр знайшов торбину й не міг натішитися дарунками, не знав, що зробити, і не міг догадатися, кому подякувати.\nІ так розпочалося таємне обдаровування бідних. Люди молили бога за невідомого, що допомагає їм, а ніхто не догадувався, що то був Миколай. Але слуги Миколині почали спостерігати, що зникають харчі та одежа, ще дрова. І стали сторожити в ночі Миколиного добра. Одного разу, коли хлопчик тільки нагрузив торбу й вийшов із свого подвіря, слуга наздогнав його:\nКуди ж це несеш цю торбу? Вона ж тяжка, не під силу тобі! - жалів слуга хлопчину.\nТам діти голодні! Я не можу заснути, як згадаю їх голодних у неопаленій хаті! - тяжко зітхнувши сказав Микола.Зробивши цей добрий вчинок, мені стане легше й я спокійно засинатиму тоді.\nМинули роки, виріс Микола, здобув освіту і не хотів зберігати свого майна для себе. Віддав усе бідним людям. Сам же став священиком і скрізь чинив тільки добро, вчив людей те саме робити для самопочування. За це Бог дав йому силу творити щораз більше добра. Микола лікував хворих, допомагав невинним, що перебувають у вязницях, кожному в потребі йшов на зустріч. Всі знали й любили Миколу. А коли він помер, то Церква причислила його до святих.\nА тепер діти моляться до Святого Миколая, щоб допоміг їм бути добрими й щоб за те вони були нагороджені. Вони чекають у ніч з 18 на 19 грудиня, щоб почути здібні дзвіночки на санчатах, якими йде до дітей Святий Миколай. Кажуть, що тоді радіє місяць на небі, посміхається, бо він знає, що в цю ніч всі радіють. І ті, що роблять подарунки, і ті, кому їх роблять. Бо найбільше щастя в життіце робити добро.\nЗолотокучерик був серед янголів на небі найжвавішим і найцікавішим. Його було повно всюди, де його кликали і не кликали. Святий Миколай не раз і нарікав на нього . Але Господь поблажливо усміхався, коли бачив Золотокучерикову цікавість.\nЗ дорогої душі взяв би тебе,але ж ти знаєш, що ще не прийшла черга\nСвятий Миколай погладив янголя по золотих кучерях і воно пішло сумне до свого товариства. Проте, бажання бачити дітей на землі, як вони діставатимуть подарунки , не покинуло його. Золотокучерик, заглядаючи до приготованих подарунків, раптом знайшов спосіб, як дістатися на землю. Він рішив сховатися в наплічник з подарунками. Вірив, що Святий Отець не гніватиметься на нього за цікавість. Як почувався Золотокучерик в дорозі, не важко собі уявити. Найбільше боявся того моменту, коли Святий Отець побачить його у наплічнику. Тому за кожним разом, коли Святий Миколай витягав подарунок, янголятко ховалося на дно наплічника. Та треба було врешті вилізти з нього. Тож, коли Святий Миколай з янголом Павлусем пішли до дітей-сиріток, Золотокучерик вистрибнув з наплічника.\n--Золотокучерику, де ж ти «тут взязся? скрикнув здивований Антипко. Чортик дуже зрадів з товариства янголятка. Вхопив його та почав з радості танцювати. На це надійшов Святий угодник з янголом Павлусиком, Святий\nЩо ти зробив, Золотокучерику? - запитав Святий Миколай таким суворим голосом, що Антипко Святий, прости мені! Я так хотів побачити дітей, радіти разом з ними твоїми подарунками. Вибач мені...! Не гнівайся, прошу! Святий Отець бачив щирість, розумів те, чому Золотокучерик не міг Запанувати над своєю надмірною цікавістю, усміхнувся, а тоді янголятко кинулося йому на шию цілуючи та обіймаючи...  добре, ну, ходи вже з нами, ходи... сказав Святий Миколай.\n10.Унь: ви знаєте, що народна мудрість говорить?\nДо 19 груднядня св.. Миколая - були приурочені деякі приповідки про погоду та майбутній урожай.\nВ інших областях говорили: «як випаде великий іній  на гарний урожай хліба».\n«Як на Миколу піде дощ, то буде врожай на озимину. Морозяний деньна гарний урожай хліба й огородини. Після Миколи пшениця вкриє поле.»\nСеред українського населення Галичини Закарпаття та інших західних областей з19-ст. набула поширення традиція обдаровувати від імені св.. Миколая. Очолювана парубком , перевдягненим у святого, група молоді обходила двори, роздаровуючи подарунки дітям, а неслухняним залишала палицю як пересторогу на майбутнє.\nВ Україні на честь святого Миколая збудовано багато храмів. Відомі його чудотворні ікони. Надзвичайно шанували цього угодника Божого наші славні предкизапорізькі козаки.\nСлухай маму все свою \nМаєш тут, що заслужила,\nВже сонце заходить,Миколи приходить Дай вам, Боже , щастя, дай Боже, здоровя,\nСправляйте . Ще й на другий рік.\nМав багатство не маленьке, Всі з бідою йшли до нього. Хто про нього памятає.\nТам, де в душах спокій, рай \nО, Святителю, прийди!(2р) О, Святителю, прийди !(2р).\nЙ нагороду їм готую \nКурять, пють потроху пиво.\nА читають то на «2»!\nА у зошитахто ні!\nБрехням твоїм ціну знаю  В цю ж хвилину пропадай.\nНавчальна тема - Інтегрований урок - вистава\n(Виліковує гнів і заповнює час)\nу «9» класі художнього відділу\n(можна також проводити і\nі з художньої праці, і на\nфакультативах чи гуртках)\nМЕТА УРОКУ: ознайомити з різними способами виготовлення прикрас із соломи, та виготовлення новорічних композицій, оздоблення ними ялинки і приміщення; вміти використовувати та примінити природні матеріали; сприяти відродженню народних традицій.\nФОРМА ПРОВЕДЕННЯ: урок-вистава.\nДо Новоріччя рукою подати. І ми вже думаємо про те, де придбати ялинку, чим її прикрасити.\nКоли ж і де народився звичай ставити новорічну ялинку, прикрашати її іграшками, горіхами, цукерками, розважатися біля неї? Взагалі, джерела цієї приємної, гарної традиції оповиті таємницею. Проте вважається, що її народження відбулося у верхів'ях великої Європейської ріки Рейн. У 15 столітті спустилася ялинка з Альпійських гір у долину - спочатку Німеччини, а потім «пішла» по всьому світі.\nЧим же приваблює людей ялинка, а не якесь інше дерево? Чому саме вона стала символом такого теплого сімейного свята, як Новоріччя? Етнографи стверджують, що у деяких народів Європи існувало вірування в те, що напередодні Нового року злі духи стають особливо агресивними, а гострі ялинкові голочки здатні відлякувати їх. Цікаво, що зовсім протилежне ставлення існує серед жителів Татарстану. Колись там вірували, що саме в ялинці живе добрий дух лісів, який охороняє все живе. Тому на гілках, ялинок (правда не новорічних, а взагалі) розвішували різні дари, щоб задобрити лісове дерево.\nСніп пшениці або різдвяну ялинку прикрашали солом'яними ланцюжками у вигляді хрестиків або ромбиків. Окремим солом'яним прикрасам приписували магічний характер. Так на Україні були соломяні павуки, їх чіпляли також на почесному місці хати. Вони вважалися оберегами. За народними віруваннями вони оберігали дівчат від наврочення.\nЯсність бє від зірниць,\nСпочиває в тихім сні...\nНадходить тиха і дивна, повна таємниць Свята ніч. Сплять потомлені люди. Опівночі невідомо і незбагненно народжується Син Бога живого.\nУ память Різдва Христового встановлено церквою празник. Це свято світле і величнепримирення Бога з грішною землею, ці вічні і ласкаві для грішних людей сходи , якими сам Син Божий зійшов з небес, воплотившись з Духа Святого в утробі Діви Марії - святкує вся земля.\nВ турботах та праці проходить день. Коли сонце заходить та сходить вечірня зоря, та сама, яка понад 2000 років тому вказала шлях мудрецям до Дитяти . У цей час господар вносить у хату сніпок жита, вітає своїх домашніх з Святим вечором, бажає, щоб усі у щасті і здоровї ці свята провели та до других дочекались. Ставить сніп під образами. А діти вносять в хату сіно, яке кладуть під стіл. На стіл над сіном ставлять макитру з кутею та кладуть калач з сіллю.\nСвята вечеря починається спільною молитвою до новонародженого Дитятка. Особливу силу має молитва за померлих, бо й вони приходять на свят  вечір. І після вечері їм у тарілках залишають трохи куті.\nУ (Додатковий матеріал).\nКУТЯ  головна страва святвечора. До неї варять узвар.\nВЕРТЕП - це найцікавіше дійство. Колядники переодягаються на ангелів, пастушків, трьох царів, Ірода, смерть, чорта й ходять від хати до хати та сповіщають про народження маленького Ісуса.\nСклад дійових осіб не всюди одинаковий, але завжди вони мають дзвінок і модель невеличкої шопки, у якій на сіні народився Ісус, а вбрання акторів і надалі нагадує про ці давні часи.\nНайвищою фігурою є цар Ірод. У дитячому вертепі можуть бути лише ангел та 4 пастушки. Вони входять на подвіря та, за сценарієм колядують під вікнами або в сінях:\nРадісна новина весь світ звеселила,\nУкраїну ясна зоря ясно освітила,\nУкраїну ясна зоря ясно освітила.\nЯсно освітила й стала гомоніти;\nРадуйтеся, веселіться , українські діти!\nРадуйтеся, веселіться, українські діти!\nПотім дають знак дзвінком і входять до хати. Ангел іде попереду.\nАнгел:\tМир і спокій тому дому,\nТут не буде місця злому.\nпастушок: Слава Богу, добрі люди,\nпастушок: Добрі маємо новини\nпастушок: Ввесь світ нині звеселився,\nпастушок: В Вифлиємі між бидляти,\nАнгел : Я дізнатись рад би дуже,\nХто такі ви, милі друзі?!\n1 пастушок: Ми маленькі пастушки,\nАнгел: А звідкіль ? З якого роду?\n2 пастушок: З українського народу.\nАнгел: Красний є, як Божий рай,\nПро Вифлиємівську Дитину ?\n3 пастушок: Як ангели заспівали,\n4 пастушок : До яскині поспішили,\nАнгел : Я вас бачив, любі діти!\n1пастушок: І тебе ми памятаємо,\n2 пастушок: Ми тебе на хмарах вздріли,\nАнгел : Так, і я там був між ними,\nТа сюди я завітав,\nБо Ісусик так наказав :\n Хай один із вас, Ангели,\nЩоб сказили , що бажають,\n3 пастушок: О, як красно! Як чудово\n4 пастушок: Що за щире Боже слово !\nАнгел: То скажіть, хто що бажає,\n1пастушок: Я бажаю щастя й долі,\n2 пастушок: Щоб і наші господарі,\n3пастушок: Щоб були здоровя й сила,\nПовно щоб було в коморі\nТа й достатньо на оборі !\n4 пастушок : Хліба щоб не бракувало,\nІ на переднівок стало !\nЩоб у будні та неділі\nМали чим погратись.\n2 пастушок: І щоб рідна школа була,\n3 пастушок : Я в Ісуса ще попрошу,\nЙ щоб зазнали в цілім світі Честі українські діти!\n4 пастушок : Українському народу\nАнгел :\tСтанеться по вашій волі,\nСлава Богу, слава за слова зичливі,\nОсь і підійшла до кінця наша зустріч. Ми щиро дякуємо нашим гостям. Хочеться, щоб ви запамятали сьогоднішній урок. Можливо, хтось з цього дня почне творити і ваша творчість принесе радість людям.\nХочеться вірити, що ви відчули, відкрили для себе красу народного мистецтва, зрозуміли його щирість, величну простоту. Ретроприкраси це не ті, що забуті, це ті, що найбільше запамяталися.\nНавчальний предмет - образотворче мистецтво (ліплення), англійська мова\nНавчальна тема - Інтерактивний урок із застосуванням інноваційних технологій на тему:\n«БРИНИТЬ ПРИРОДИ МОВА КОЛЬОРОВА»\nІнтерактивний урок із застосуванням інноваційних технологій\nТема: «Бринить природи мова кольорова»\nМета уроку: (англійська мова); вдосконалювати фонетичні навики учнів;\nповторити засвоєну лексику;\nнавчити діалогічного мовлення;\nрозвивати асоціативне мислення учнів;\n(ліплення); формування уявлень про відображення пір року;\nрозвивати аудіовізуальну асоціацію, фантазію, уяву;\nвідображення емоційного стану природи засобами ліплення і музики;\nнабуття навичок техніки ліплення;\nвиявлення взаємозвязку цілої форми і частин;\nвикористання різнофактурних матеріалів та опанування навичок роботи з ними; удосконалювати гармонію співвідношень засобами ліплення.\nТип уроку: Інтерактивно  асоціативний урок із застосуванням інноваційних технологій.\nУзагальнення та систематизація знань та вмінь.\nТехніка виконання ліплення: декоративне трактування природного середовища\nтехнікою  живопис пластиліном.\nОбладнання: підручник, робочий зошит, магнітофон, мультимедіа, пластилін.\nGod day, god day\nВліво вправо повернутись\nТуди сюди посміхнутись\nУ долоні поплескати\nІІІ. Систематизація знань та вмінь. Уведення в іншомовну сферу:\nAre there puddles on the ground ?\nDoes it look like rain ?\nЗвучить мелодія Вівальді « Чотири пори року».\nа) Повторення кольорів. Гра «Відірви пелюстку».\nКожен учень відриває від квітки пелюстку і називає її колір.\nб) Повторення назв пір року.\nНа мультимедійній дошці зявляється асоціативне та звукове зображення кожної пори року, учні відгадують його і називають.\nWhat season is it?...\nWhat colour is sprien? …\nDo you like winter?...\nФонетична зарядка .\nІV .Літературна хвилинка .\nВчитель ліплення читає вірш А.Потапової «Зелений, білий, золотий…»\nДавним  давно це відбувалось:\nЗима з весною сперечалась.\n-Глянь довкола \nЗелений луг до небокраю.\nМовила Зима. \nСвіт  білий. Бачила сама.\nІ не зелений  золотий!\nУ ягодах, у квітах \nА літо не зважало.\nХто зможе край покласти їй\nЗелений, білий, золотий \nЗавдання: через спостереження за змінами в природі віднайти кольорову гаму відповідної пори року і технікою “живопис пластиліном” відтворити її. Виявити взаємозвязок цілої форми і частин.\nЗавдання учні виконують під музику Вівальді « Чотири пори року», на мультимедійній дошці слайд-шоу пір року. Учитель нагадує про техніку безпеки та правила роботи з пластиліном.\nУчитель аналізує й оцінює роботи учнів. На закріплення вивченого матеріалу вчителі зачитують загадки, а учні відгадують.\nThis is a season Сонце пече, липа цвіте,\nWhen days are cool жито доспіває \nWhen we eat aрlas коли це буває?\nAnd do to school ;\nThe sun is shining - На подвірї біло, біло,\nThe flowers are bloming ні стежиночки нема,\nIts warm. Завихріло, забіліло\nЗнов прийшла до нас …\nКлас «6», «7», «9»\nНавчальна тема - проект «Реліквія поколінь»\nПроект "Реліквія поколінь» складається з кількох уроків проведених у різних класах для різної вікової категорії, і з різним завданням.\nТак у «6» класі виготовлення ляльки - мотанки було з арт-терапевтичним напрямком. У «7» класі поєднання міжпредметного звязку українознавства та декоративно  прикладного мистецтва. А в «9» класі вивчення теми з географії історикоетнографічних областей України та поєднання виготовлення виробу з декоративно прикладного мистецтва.\nРезультатом такої роботи є представлені учнями творчі проекти з дослідницьким матеріалом та виготовленими власноруч виробами .\nу «б» класі художнього відділу\nбув проведений 07.11.10р.\nвикладачем вищої категорії школи ТОКЕКШМ\nТема . Лялька-мотанка - оберіг наших душ.\nМета: відтворити оберіг поколінь; розвивати дрібну моторику руки(«мануальний інтелект»); розвивати фантазію та образне мислення; розвивати вміння малими засобами виражати характер; розвивати здатність тонко відчувати інших; та те; що відбувається навколо; розвивати здатність до концентрації уваги; зміцнити зв'язок Дитина-Фахівець.\nНаочні матеріали: зразки оберегу ляльки-мотанки.\nМатеріали: клаптики тканини, нитки, декоративні стрічки, шнур (волокно коноплі)...\nТехніка: вузликові ляльки, шматяні ляльки.\nГалина Напиткіна . Українська Лялька-оберіг. Тернопіль. Видавництво «Підручники і посібники» 20007-32с;\nО.А.Федій. Естетотерапія. Навчальний посібник.-К.: Центр учбової літератури,2007.-256с.\nВикористані джерела: - http://piniqina.liveiournal.com;\nI.\tАктуалізація уваги учнів.\nУ мене таке враження, що лялька - це таке диво, яке розповідає про душу нашого народу. Кожна лялька - це певна грань українського народного життя. Кожна лялька несе у собі інформацію про певний обряд. Іграшки, ляльки супроводжують людину у продовж життя, кожен народ має свої повсякденні і подарункові варіанти.\nЛялька в «ігровій культурі» посідає особливе місце. Можна сказати, що є суперіграшкою оскільки водночас містить у собі функціонально-образні риси праіграшки і так би мовити, постіграшки.\nЛялька-одна з найдавніших іграшок людства/її справедливо називають суперіграшкою,оскільки протягом тисячоліть вона не втрачає своєї актуальності. «Вбрана» лялька супроводжує людину протягом усього життя : у дитинстві це одна з улюблених забавок, приємний подарунок, а з часом - цікавий сувенір, пов'язаний із театральною грою, вітринним мистецтвом, промисловим виробництвом,художньою творчістю.\nЛяльки в минулому служили обрядовим символом. Ляльці приписувались різні чудодійні якості: вони могли захищати людину від злих сил, забирати на себе хвороби і негаразди, допомогти хорошому урожаю.\nДля наших предків вона була не лише іграшкою, а й домашнім оберегом, символом роду, наповненим позитивною енергетикою. А ще її вважали посередником між живими і тими, кого вже немає або хто повинен народитися. Таку ляльку клали до колиски, перш ніж\nпокласти туди немовляти. Вважалося, що вона очищає її від злих духів і оберігає дитину.\nЛялька виконувала і роль "лікаря", її давали хворій дитині або дорослій людині, сподіваючись, що вона зцілить його від хвороби. Часто мотанка безлика, але іноді замість лиця ставили хрест -солярний знак, що несе в собі і що притягає сонячну енергію з усіх чотирьох куточків світу.\nДовга коса - символізує довге і щасливе подружнє життя. Лялькам ніколи не малювали обличчя. За уявленнями язичників саме через лице в ляльку вселяється душа. Такі ляльки були колись мало не в кожному українському домі.\nРахувалось що при виготовленні таких ляльок не допустимо використовувати колячі і ріжучі предмети. Тому тканину і нитки для виготовлення ляльки-мотанки потрібно було рвати.\nТрадиційно такі ляльки діляться на три групи: ігрові, обрядово-ритуальні та оберегові.\nТрадиційна народна лялька не тільки об'єкт етнографії, атрибут обрядових дійств або твір селянського мистецтва. Це ще суб'єкт, який фіксує і закріплені сліди національної історії, історичних подій або історичної неподієвості - діяльної позаподієвості.\nЖиття традиційної ляльки в побутових умовах недовге. Обрядової ляльки - зовсім коротке. Але за цей час лялька встигає поспілкуватися з вічністю, перевтілити її у свій образ.\nIII. Постановка практичного завдання. Демонстрування виготовлення оберега  ляльки-мотанки .\nIV. Виконання практичного (індивідуального, творчого) завдання учнями.\nУчитель допомагає учням порадами. Кожен з учнів виготовляє свій виріб.\nV. Завершення уроку.\nКожен з учнів демонструє свій виріб.\nу «7» класі художнього відділу\nбув проведений 08.12 .10р.\nТема . Українська іграшкатотем,символ та оберіг.\n«Дива там, де в них вірять, і чим частіше вірять, тим частіше вони трапляються.»\nМета: відтворити тотем, символ та оберіг поколінь; розвивати дрібну моторику руки(«мануальний інтелект»); розвивати фантазію та образне мислення; розвивати здатність до концентрації уваги;розвинути подальший розвиток художньо-естетичного смаку; відродити традицію виготовлення української народної іграшки.\nНаочні матеріали: зразки (Боже око, та Вифлиємівської зірки).\nМатеріали: нитки, палички.\nТехніка виконання: намотування нитки.\nСергій Плачинда. Лебедія. Як і коли виникла Україна. Київ 2005- 160с.\nВикористано джерела: - http://piniqina.livejournal.com;\nI. Актуалізація уваги учнів.\nІсторія цієї землі знала чимало славних моментів від часів Трипільської культури, доби Скіфів, Сарматів, а також Готів, Гунів та Антів. Але розповідь про Україну не буде повною, якщо випустити з поля зору часи Давньої Русі, Княжої Доби! За часів Княгині Ольги, Володимира-Хрестителя, Ярослава Мудрого, коли Русь-Україна була Сильною, Могутньою, Великою державою, яку поважали у всьому світі, а доньок Князів вважалось за честь брати дружинами королям різних країн. Велична Русь, Благородна Україна - Таємниці Скарбниці Невичерпної...\nПро це можна довго говорити різними мовами, але мова мистецтва, творчості, це мова, яку розуміють всі, якою можна розповісти про історичні цінності та культурний спадок, традиції видатних часів. Розповідь про будь-яку країну через ляльку-оберіг, ляльку-сувенір, що несе в собі живу душу країни, є доступною і яскравою.\nВ культурі народів світу особливе місце займає лялька - в минулому вона була не просто іграшкою, оберегом, який захищав від злих духів і життєвих негаразд.\nІсторія створення ляльки бере початок в далекому минулому. Точних даних про те коли була виготовлена перша лялька в світі, не має.\nПроте лялька - мотанка виникла на теренах нашої держави ще в часи пізнього палеоліту не як іграшка, а як сакральна річ. її назвали посередником між світом живих та мертвих. Мотанка - це й іграшка, й оберіг. Тож нині ляльці вже сім тисяч років. У дохристиянські часи мотанки робили з найпростішого матеріалу - сіна, клаптиків тканини, ниток, стрічок. Люди знали, лялька не може бути на когось подібною. Мати, створюючи донці іграшку, ніколи б не наважилась намалювати очі, ніс або губи. Замість людських рис у неї на обличчі хрест - символ Сонця. Хрест з ромбом або квадрати на розхресті - символ сонця. Лялька як сонячне божество супроводжувала небіжчика у потойбічному світі.\nСолярні знаки, знаки Сонця, серед яких як різновид "свастика" -рухомий хрест\nЛяльки з пустими обличчями належать до іншої семантичної сфери. Душа предка вселяється лише у ляльку без обличчя. Тут також ми зустрічаємося з атавістичною аномалією - реліктовими законами індивідуальної сфери поведінки, коли знак функціонує на рівні елементарних аналогій. Довелося чути, як старі бабусі, зробивши ляльку "без обличчя", забороняли онукам малювати обличчя.\nЛялька була скоріше внутрішньо змістовною, образною, такою, яка б з'єднувала рід та природу, історію та сучасність. Мотанка - перш за все посередник між поколіннями тих, хто відійшов у Той світ, і ще не народженими людьми. Українці вірили, що зробивши ляльку, можна просити у Вищих Сил дощу, гарної днини чи добрих новин. Коли нездужала дитина, батьки спеціально робили ляльку і клали її під подушку або прикріплювали до хворого місця, сподіваючись, що мотанка перебере на себе недугу.\nЗ традиційною українською лялькою пов'язано чимало обрядів та народних свят. У свято врожаю, наприклад, така лялька перетворювалася на оберіг або дідух.\nТак ще з часу язичників древньої Русі була лялька наших предків\n-\tОко Бога, чи Боже Око.\nХрестоподібна композиція, що виражає ідею розподілу сил добра чи охороняючої сили на всі чотири сторони світу.\n«Боже око» підвішували над вхідними дверима в домі, кімнаті, над ліжком дитини, в місце, яке добре видно людині що входить. Яскравий і несподіваний образ оберега притягає до себе погляд людини, яка зайшла, і це збиває її від недобрих помислів по відношенню до господарів дому.\nВ композиції «Божого Ока» кожен колір нитки несе символічне значення:\nбілий - святиня,зелений - життя, синій - тайна,червоний - жертовність,\nоранжевий - благодать Божа і його присутність, голубий - чистота і невинність, жовтий - тепло і любов, пурпуровий - перемога, багряний - велич, бірюзовий - молодість, розовий - дитинство.\nХрест - це солярна символіка. Можливо, на початку назва оберега була інша, тому що хрест пов'язаний саме з сонцем. За такою технологією і виготовляється «Вифлеємівська зірка». Вісім промінців\n-\tце наш словянський символ, світотворення нашого всесвіту.\nIII. Постановка практичного завдання. Демонстрування виготовлення солярного символу.\nВиготовлення хреста сонячного символу\nвиготовлення символу "Вифлеемовська зірка"\nУчитель допомагає учням порадами. Кожен з учнів виготовляє свій виріб і слухає міф про походження світу, що дійшов до нас з вуст народних і був неодноразово опублікований.\n… І була на початку Пітьма - вічна й безмежна. Ні Землі, ні Неба, ні Сонця. Тільки - морок. Густа, холодна й безконечна Ніч. А її пронизувало Око.\nЗвідки летіло воно? І - куди? Нізвідки і в нікуди ? І де взялося воно.\nНаймудріші волхви Органи казали так: «Око було завжди, воно було вічно. І з Вічности воно летіло у Вічність».\nА Заратустра по тому вже додав: «Вонор летіло з далеких Старих Світів, аби утворити Новий світ».\nМабуть, так. Бо Око, пролетівши чорне безмежжя впродовж безконечної кількості часу і не знайшовши краю пітьми, одного разу спинилося. І пустило Сльозу. Чисту-пречисту Росинку. З неї вродилася диво: Першоптах і Першобог - птиця Сокіл.\nЙого золотаве пір'я осяяло непроникну Ніч. Сокіл розправив крила і закружляв над Оком. І пустив Сокіл золоту Сльозу-Росинку, що впала на Око. І вмить розрослося воно у великий острів серед мороку.\nІ пустив Сокіл срібну Сльозинку, і впала вона посеред острова, де утворилося озеро Живої Води.\nІ пустив Сокіл зелену Сльозу-Р'осинку, і від неї проросли дивовижні квіти й густі високі трави на острові й берегах озера.\nІ наче зорі розцвіли на його крислатому гіллі: то вродили МОАОДИАЬНІ ЯБЛУКА - плоди невмирущості. Стало довкола світло й весело.\nТоді злетів Сокіл на вершину Першодерева й сказав: «Я створив Прій. Тут моє місце на віки вічні. Звідси я творитиму Світ.»\nІ зніс тоді Сокіл двоє яєць: біле й чорне. Впали вони в озеро Живої Води, і вродилося з них Білий Лебідь і Чорний Лебідь. Попливли вони на зустріч один одному і стали люто битися.\nТоді з вершини Дуба-Стародуба сказав їм Сокіл: «Зупиніться!». І лебеді перестали битися. І сказав Сокіл:»Я даю вам Слово і розум. Вийдіть з води і станьте обабіч мого Дуба».\nВийшли лебеді з води й одразу перетворилися в людиноподібних велетнів. Тільки в одного шкіра була біла, волося - русяве, очі - блакитні, а в другого все було чорне - і шкіра, і волосся, і очі.\nІ сказав Сокіл їм: «Зірвіть з дерева по яблуку і з'їжте їх». З'їли велетні по молодильному яблуку і відчули в собі силу неймовірну. І сказав їм Сокіл: «Тепер ви невмирущі боги». І вклонилися йому велетні. І сказав Сокіл\nбілошкірому: «Ти є Білобог, Володар Свтла й білого Світу та всього, що створиш у ньому».\nІ сказав Сокіл Сокіл чорношкірому: «Ти є Чорнобог. Володар ночі й пітьми та всього, що створиш у ній».\nІ сказав він обом: «Ви є Добро і Зло. Краса і Погань. Правда і Кривда. І ви будете вічно. Бо ви є Життя. І ті, що прийдуть, не зазнають,що таке життя і навіщо жити в ньому».\nТакий сюжет, такий багатий текст міфа. Ще багатший його підтекст. Міф засвідчує високий рівень духовності й культури давніх українців.\nу «9 » класі художнього відділу\nбув проведений 09.12 .10р.\nвикладачем вищої категорії школи ТОКЕКПІМ\nЯщишин Т.І. і викладачем географії Солоненко М.С.\nТема. Лялька-мотанка різних історико-етнографічних областей України..\nМета: (ДПМ) розвинути подальший розвиток художньо-естетичного смаку; відродити традицію виготовлення української народної іграшки, навчитися презентувати власну роботу дослідницько-пошукового матеріалу.\nМета: (географія) ознайомити учнів з етапами формування української нації;\nсформувати в учнів\tпоняття про національний склад населення та пояснити причини його строкатості; назвати етнографічні групи українців та національні меншини; обґрунтувати географію розміщення історико -географічних (етнографічних) областей України; удосконалити навички роботи з тематичними картами та іншими джерелами інформації; розвивати вміння працювати з текстом підручника та вибирати необхідну інформацію. Обладнання: підручник географії, атласи, робочі зошити, контурні карти, статистичні дані про національний та етнічний склад населення. Форма уроку: інтегрований\nТип уроку: створення творчого проекту за вивченням нового матеріалу та проведеного майстер-класу майстринею художнього моделювання Вербицької Ірини Орестівни.\nНаочні матеріали: зразки.\nГалина Напиткіна . Українська Лялька-оберіг.Тернопіль. Видавництво «Підручники і посібники» 20007-32с;\nФ.Д.Заставний. Географія України.- Львів: Видавництво «Світ», 1994. Й.Р.Гілецький. Соціально-економічна географія України. Підручник для 9 класу.- Тернопіль: Видавництво "Підручники і посібники", 2009. М.В.Чугуєнко. Моя Україна. Ілюстрована енциклопедія для дітей. - Харків: Видавництво "Ранок", 2008. - 128 ст.\nВикористано джерела: - http://piniqina.liveiournal.com;\nhttp://www.supersadovnik.ru/hrriforu ггі/ро5І.а5рх?ісІ=478536&рд=30 Хід уроку.\nСпочатку їм відбирає мову...\nТема нашого уроку «Лялька- мотанка різних історико-ернографічних областей України».\nСьогодні ми будемо працювати у творчому союзі з учителем географії. Детальніше про етно-культурні регіони України нам розповість вч. географії Марія Степанівна Солоненко.\nПовторення - матір навчання. Тож давайте повторимо матеріал, вивчений на попередньому уроці.\nІІІ.Мотивація навчальної та пізнавальної діяльності.\nУкраїна - держава, де живе багато національностей. Вона розташована на межі інтенсивних європейських та азіатських контактів, на перехресті важливих торговельних шляхів, по яких багато століть здійснювався товарний обмін і йшло переселення людей та цілих народів. Усе це призводило до посилення міжетнічних, так і расових зв'язків, «перемішування» народів, взаємовпливу багатьох рас, насамперед розміщених у ближчому і дальшому пограниччі.\nОтже, тема нашого уроку «Національний та етнічний склад населення».\nНаше завдання: (географія) сформувати знання про етнографію, національний та етнічний склад населення України, ознайомитися з етапами\nформування української нації; обґрунтувати географію розміщення історико-географічних (етнічних) областей України;\nIV. Вивчення нового матеріалу. «Історія формування української нації».\nУч. географії. Найдавніші стоянки первісних людей на території України виявлені:\nпоблизу с.Королеве Закарпатської обл., (вік близько 600 тис. років);\nтериторію басейнів Дністра і Пруту, а пізніше - Південного Бугу і Дністра займали населення Трипільської культури;\nпівнічне Причорномор'я, займав проукраїнський народ, який жив тут у II-IV ст., під тиском кочівників переселився у лісову зону з часом сформувавши там українську державу з центром у Києві.\nвона виникла після розпаду давньоруської мови у XIV ст.;\nбезпосереднім джерелом української, як і інших слов'янських вважається праслов'янська мова, розпад якої почався у VIIct.\nЧасто поряд із сучасним адміністративно-територіальним поділом використовують поділ України на історичні землі. Історичні землі, які також називають історико-географічними областями чи краями, є складовими частинами української національної (етнічної) території. В минулому вони виконували ті чи інші суспільні функції  були державними або автономними утвореннями, військово-політичними або адміністративними одиницями, територіями нового господарського освоєння і заселення тощо. Для них характерні індивідуальні особливості історичного розвитку українського народу, розмаїття його матеріальної та духовної культури, зумовлене впливом природного середовища та взаємозв'язками з іншими народами.\nЕтнічна територія українського народу сягнула наприкінці XIX  на початку XX ст. максимальних розмірів  приблизно 750 тис. км . За історичними особливостями розвитку в ній виділяють чотири великі регіони  Центральну Україну (або Середню Наддніпрянщину), Західну Україну, Південну (або Степову) Україну і Східну Україну. Середня Наддніпрянщи. Це території найдавнішого проживання на і Західна Україна Українського народу, творення перших його держав (Київська Русь, Галицько-Волинське князівство), відновлення української державності на початку XX ст. (проголошення Української Народної Республіки в Києві 1917р., Західноукраїнської Народної Республіки у Львові 1918 р. та Карпатської України в Хусті 1938 p.). Тривалий час Середня Наддніпрянщина була ареною боротьби волелюбного українського козацтва проти зазіхань сильних\nсусідів, а в середині XVII ст. тут сформувалася козацька гетьманська держава під проводом Богдана Хмельницького. У 1667 р. вона була поділена по Дніпру на Правобережну Україну (чи Правобережжя) і Лівобережну Україну (Лівобережжя), які відійшли відповідно до Польщі й Росії.\nІсторична Київщина займає правобережні частини сучасних Київської та Черкаської областей і всю Житомирську область. Тут колись жили племена полян і деревлян. Полянська земля стала ядром формування Давньоруської княжої держави. Після її розпаду існували Київське князівство  спочатку самостійне, а далі автономне у складі Литви, Київське воєводство в Польській державі та Київська губернія в Російській імперії.\nЦю територію називають "серцем" України, бо тут знаходиться її багатовіковий політичний і культурний центр  столиця м. Київ. Багато поселень відомі з літописних часів  Вишгород, Чорнобиль, Коростень, Овруч, Житомир, а міста й містечка південної Київщини славні своєю козацькою історією  перша гетьманська столиця Трахтемирів, полкові міста Канів, Черкаси, Корсунь, Біла Церква, Умань, Чигирин. Біля останнього знаходиться с. Суботів  колишній хутір і резиденція Б. Хмельницького. У с. Моринці Черкаської області народився Тарас Шевченко, а в м. Канів на Чернечій горі над Дніпром знаходиться його могила. Місто Новоград-Волинський  батьківщина Лесі Українки. Поділля обіймає територію між середньою течією Дністра і верхньою та середньою течією Південного Бугу. Назва походить від "країни з оселями по долах", бо села тут розбудовувалися, в основному, по долинах рік. Відоме ще з середини XIV ст. як удільне князівство у складі Литовської держави, а далі  воєводство в Польщі і губернія в Росії. Західне Поділля було об'єднане з Галичиною і потрапило до Австрійської імперії.\nСхідне Поділля відоме також як Брацлавщина. Брацлавське воєводство існувало в Польщі у XVI  XVIII ст. Сам Брацлав  невелике містечко над Південним Бугом  був головним містом воєводства лише 20 років (надалі центр перейшов до Вінниці), однак назва землі збереглася в історичній пам'яті народу дотепер.\nНа Лівобережній Україні найдовше (до початку 80-х рр. XVIII ст.) зберігалися ознаки гетьманської державності у складі Росії, тому інша її назва  Гетьманщина. Після ліквідації гетьманського правління територія краю була поділена на Чернігівську і Полтавську губернії. Давнім населенням басейну Десни були сіверяни, а тому північно-східна частина\nВеликими містами Лівобережної України в руський період були Чернігів і Переяслав, що очолювали землі-князівства. До найдавніших літописних міст належать також Любеч, Ніжин, Прилуки, Ромни, Лубни, Полтава. Вони, як і Конотоп, гетьманські столиці Батурин і Глухів, село Крути  свідки славної і трагічної історії українського народу.\nВагомий внесок Лівобережжя у становлення української писемності та культури. Полтавський діалект разом із київським став основою української літературної мови. У Полтаві народився засновник нової української літератури Іван Котляревський, а в Борисполі  етнограф і фольклорист, автор слів національного гімну "Ще не вмерла Україна" Павло Чубинський.\nПівнічна частина Гетьманщини  історична земля Стародубщина (територія однойменного козацького полку)  тепер знаходиться в Росії\nЗахідною Україною прийнято називати ті українські етнічні землі, які в результаті проведення державного кордону в 1920 р. опинилися за межами радянської України  в Польщі, Чехо-Словаччині та Румунії. Більша частина цих земель була приєднана до України в період Другої світової війни (Галичина і Волинь  у 1939 р., Буковина  у 1940 р., Закарпаття  у 1945 р.), однак прикордонні історико-гео-графічні землі залишилися в складі сусідніх з Україною держав.\nЗ давніх часів західноукраїнські землі були заселені племенами ду-лібів, волинян, бужан і білих хорватів. У княжі часи тут виникли Галицька (столиця  Галич) і Волинська (Володимир) землі-князівст-ва, які з кінця XII до середини XIV ст. існували як об'єднана Галиць-ко-Волинська держава. До найдавніших міст території належать Буськ, Белз, Теребовля, Перемишль, Луцьк, Шумськ, Кременець, Дуброви-ця, Берестя (Брест), а також збудовані за правління Данила Галицького нові столиці держави Холм і Львів.\nПісля втрати незалежності Галичина потрапила до Польщі, а Волинь до Литви. Якийсь час вони зберігали автономію (насамперед Волинь), однак згодом на їх землях були створені рядові воєводства Польсько-Литовської держави. З цього часу історія Галичини й Волині являла собою співіснування, взаємодію або ж протистояння українського і польського населення. З кінця XVIII ст. Галичина стала провінцією (т. зв. "коронним краєм") Австрійської імперії, де отримала самоврядність, а Волинь  губернією Російської імперії. В період між двома світовими війнами ці землі знову опинилися у складі Польщі. У межах сучасної України Галичина обіймає території Львівської, Івано-Франківської і більшої частини Тернопільської областей, а Волинь  Волинської, Рівненської і північної частини Тернопільської областей. Крім цього, історичні галицькі землі знаходяться також у Польщі (Надсяння з центром Перемишль і Північна Лемківщина), а волинські  у Польщі (Холмщина, Підляшшя) та в Білорусі (Берестейщина). Східний "кут" Галичини між річками Дністер і Черемош відомий також як історико-географічна земля Покуття.\nЦі землі багаті на історичні події. Тут у другій половині XVI  на початку\nінколи зустрічається в літературі,  Ханшина). Немало українців опинилося тоді в Криму як зігнана татарами людська здобич.\nУкраїнська колонізація Степової України завдячує насамперед Запоріжжю. Запоріжжя  землі перебування Запорізької Січі та поширення "вольностей" козацького війська. Козацтво в українських степах з'явилося наприкінці XV ст., а перша Запорізька Січ, як його політичне ядро, виникла в середині XVI ст. на о. Мала Хортиця за дніпровими порогами. Наступні січі засновувалися вниз по Дніпру аж до його гирла, більшість з них перебували у дніпровських плавнях (зараз залиті водами Каховського водосховища). Остання Запорізька Січ зруйнована російськими військами в 1775 р.\nЗемлі вольностей запорізьких козаків поширювалися по обидва боки Дніпра: на заході  до Південного Бугу та його притоки Синюхи, на сході  до р. Кальміус і Азовського моря.\nЗапоріжжя  унікальне явище в історії України. Постійно перебуваючи у формальній залежності від сусідів (Польщі, Росії чи Туреччини), воно фактично виступало як самостійне військово-політичне утворення (своєрідна християнсько-демократична республіка). На запорізьких землях під Жовтими Водами в 1648 р. розпочалася переможна хода козацьких військ під час української національно-визвольної війни Б. Хмельницького.\nУ XVIII ст. в результаті численних російсько-турецьких війн усі південноукраїнські землі під назвою Новоросія відійшли до Росії. Запоріжжя і Кримське ханство були ліквідовані, а на величезних степових просторах розпочалася стабільна колонізація. В освоєнні краю, крім українських козаків і селян, взяли участь росіяни, німці, вихідці з балканських країн (серби, болгари, албанці, гагаузи, греки), значний відсоток міських мешканців складали євреї. Поряд з давніми містами Причорномор'я  оборонними фортецями (Ізмаїл, Кілія, Акерман (Білгород), Очаків, Перекоп, Керч) та торговими осередками Південного Криму (Феодосія, Ялта, Судак) виникли нові, які стали торгово-адміністративними центрами, морськими портами, а далі й промисловими осередками. Місто Севастополь засноване як найбільша військово-морська база Росії, а Одеса вийшла в лідери серед найлюдніших міст України.\nКатеринославська губернія (Катеринослав  сучасний Дніпропетровськ), яка знаходилася, в основному, на землях історичного Запоріжжя, наприкінці XIX ст. перетворилася в одну з основних гірничорудних і металургійних баз країни.\nЦікавими історико-географічними землями Південної України є Тав-рія, Крим і Буджак. У широкому розумінні слово Таврія означає територію Таврійської губернії (з центром у Сімферополі), до якої входили Кримський півострів та землі від чорноморсько-азовського узбережжя до Дніпра. У вузькому значенні Таврією (Таврікою) ще з античних часів називали лише півострів. Назва походить від давнього населення Криму  таврів, що в 1-ому тисячолітті до н. е. заселяли гірську і передгірну частини півострова.\nНазва Крим з'явилася лише після XIII ст., коли півострів заселили тюркомовні татарські племена, які заснували м. Крим (сучасний Старий Крим)  столицю їх першої державності.\nКрим характеризується більш як 100-тисячолітнім неперервним людським розвитком від часу появи людини неандертальського типу. Вже з глибокої давнини він був своєрідним перехрестям історії різних племен, народів, культур. Починаючи з XV ст. до н. е. у Криму побували кіммерійці, скіфи, таври, греки, алани, готи, гунни, хазари, печеніги, половці, татари. Одночасно з кримськими татарами сюди вселилися євреї і вірмени, пізніше  українці й росіяни. Тут взаємодіяли цивілізації античної Греції і Риму, Київської Русі і Візантії, Хазарії і балкан-ських країн, італійських республік (Венеції й Генуї) і Золотої Орди, Кримського ханства, Османської імперії та козацької України. Про це нагадують численні пам'ятки археології, історії, архітектури, культури.\nЕтнічна й релігійна багатоманітність населення та співіснування людей різного зовнішнього вигляду, мови і культури  особлива риса давньої і нової історії Криму. Саме з Криму поширилося в Україну християнство (було прийняте у грецьких містах ще у III  IV ст.). Поряд з тим Крим і його міста часто ставали ареною тривалих війн і запеклих боїв, а Севастополь увійшов в історію як легендарне місто-герой за неодноразову оборону в ході російсько-турецьких та Другої світової війн. Трагічною сторінкою новітньої історії стало виселення в азіатську частину СРСР у 1944 р. кримських татар та інших корінних мешканців півострова. У наш час вони повертаються на батьківщину.\nБуджак (з турецької "кут")  колишня прикордонна провінція Османської імперії у трикутнику між нижніми течіями Дністра, Дунаю, Пруту і Чорним морем. На цих землях кочувала Буджацька орда, а після переходу до складу Росії Буджак долучили до Бессарабської губернії. Тут були створені поселення українських І російських козаків, гагаузьких і болгарських колоністів (їх культурно-національним центром є зараз м. Болград), на прикордонні проживали молдавани. По сусідству з Буджаком у дельті Дунаю виникла т. зв. Задунайши-на  територія розселення частини колишніх запорізьких козаків, які створили Задунайську Січ.\nБессарабія  земля між Буковиною, середнім і нижнім Дністром і Прутом, гирлом Дунаю і Чорним морем. Отримала назву від племені бессів, які поселилися тут у 1 ст. до н. е. Протягом століть залежала від сусідніх країн (у т. ч. у XII  XIV ст.  від Галицько-Волинської держави). Останні територіальні зміни відбулися в 1940 p., коли Бессарабія передавалася від Румунії до СРСР. Північна Бессарабія (Хотин -щина) і Південна (Аккерманщина, що перекривала більшу частину Буджаку) відійшли до України, в середній частині, заселеній переважно молдаванами, було створено Молдавську PCP (зараз Республіка Молдова). До неї приєднано вузьку смугу території на лівобережжі Дністра з мішаною українсько-молдавською людністю.\nСлобожанщина, або Слобідщина, почала заселятися українськими козаками із Запоріжжя, Право- і Лівобережжя з першої половини XVII ст. Особливий розмах колонізаційного руху спостерігався після Переяславської угоди і в добу Руїни (після Хмельниччини). Українці селилися слободами, від чого походить назва землі. Значний вплив на побут населення мали росіяни, що жили у прикордонні. Найбільші поселення Слобожанщини  Суми, Охтирка, Харків, Ізюм  були центрами полків, які мали певну автономію у Російській державі. Згодом вони були об'єднані у Слобідсько-Українську (пізніше перейменовану в Харківську) губернііо. Харків став значним культурним і промисловим центром Східної України, певний час був столицею всієї Радянської України. Уродженцем Слобожанщини є філософ Григорій Сковорода.\nДонщина (Область Війська Донського)  історична земля донських козаків, що межувала на заході із Запоріжжям та Слобожанщиною. Лежить у басейні середнього і нижнього Дону, заселена росіянами і українцями (останні здебільшого займали західну і південну частини краю). Зараз у межі України входить частина Донщини, що охоплює схід Донецької і південь Луганської областей. У XIX ст. з розвитком кам'яновугільної і металургійної промисловості на стику Донщини і Ка-теринославщини сформувався потужний промисловий район  Донбас, найбільшими центрами якого стали Юзівка (сучасний Донецьк), Луганськ, Бахмут, Макіївка, Горлівка та ін.\nУкраїнську етнічну територію поділяють також на етнографічні райони, населення яких відрізняється, насамперед, мовними діалектами та культурно-побутовими ознаками. Межі етнографічних районів не обов'язково співпадають з історико-географічними регіонами чи краями. Виділяють, зокрема, такі великі етнографічні райони, як Північний (Поліський), Центральний (Середньонадцніпрянський), Слобожанський, Подільський, Південний і Карпатський. Останній в етнографічному відношенні характеризується найбільшою розмаїтістю й оригінальністю. Надзвичайно цікавими меншими районами в ньому є Гу-цульщина, Бойківщина і Лемківщина, як території розселення етнографічних груп українського народу\n\tгуцулів, бойків і лемків. Представники цих етнографічних груп найкраще серед усього українського населення зберегли свою говірку, духовну і матеріальну культуру, передусім самобутній фольклор і побутові традиції.\nГуиульщина займає південно-східну частину гірських Карпат на стику Галичини, Закарпаття й Буковини (у межах Івано-Франківської, Закарпатської й Чернівецької областей України, північних районів Румунії). Гуцули славляться різьбярством, килимарством; вони  добрі лісоруби і пастухи. Визначними центрами Гуцульщини є містечка Верховина, Яремча, Рахів, Путила, села Космач і Криворівня.\nЛемківщина  гірська територія, здавна заселена лемками у Польщі (Північна Лемківщина), Словаччині (Пряшівщина) та в Україні (крайній північний захід Закарпатської області). Внаслідок обміну населенням між Україною і Польщею (1945 р.) та виселення українців Польщі з власних етнічних земель (1947 р.) Північна Лемківщина майже обезлюдніла. Частина лемків опинилася в Україні, насамперед, у західних областях, решта була розселена в північних і західних районах Польщі. Інші етнографічні райони не проявляються так чітко, межі між ними поступово стираються внаслідок втрати місцевим населенням своєї етнографічної індивідуальності.\nУ межах української нації за особливостями культури, побуту, мови, історичного минулого, природних умов проживання, зв'язків з іншими народами розрізняють різні етнографічні групи. Діти, на попередньому уроці ви отримали випереджальне завдання: дібрати з мережі Інтернет інформацію про етнографічні групи українців. (Виступи дітей). Уч. географії. (Розповідь учителя з використанням карти). Незважаючи на існування певних мовних та культурних ознак, етнографічні групи нині поступово втрачають риси своєї самобутності. Значні розміри території України та її тривалий історичний розвиток зумовили виникнення і закріплення за окремими її землями історико-географічних назв. Так територія Львівської, Івано-Франківської, Тернопільської областей дістала назву Східної Галичини. Невелика південна частина Івано-Франківської області має назву Покуття. У басейні правих приток Прип'яті і верхів'ях Західного Бугу в межах Волинської, Рівенської, Житомирської областей розташована Волинь. Територія Чернівецької області має історичну назву Північна Буковина, частина Одеської області - Південна Бесарабія, Хмельницька і Вінницька області - Поділля. Значні території північно-східної частини України називають Слобожанщиною, її центральні території\n-\tЗапоріжжям, південні - Таврією. Відомий також умовний поділУкраїни на Правобережну і Лівобережну.\nНаціональність - термін, що визначає приналежність людини до певної нації або народності. Нація має певні спільні ознаки: територію, мову, культуру,господарську діяльність. Українці належать до великих за чисельністю націй світу. У світі українців близько 46 млн., в тому числі на території України їх проживає понад 37,5 млн., тобто 77,8% від усього населення. Вони становлять абсолютну більшість майже по всій території держави, за винятком Криму і деяких промислових районів східних областей. Найбільше українців проживає в Центральному Придніпров'ї та західних областях, найменше в Донбасі, Одеській області та Криму.\nУч. географії. В Україні живе 22,2% від загальної кількості населення людей інших національностей. До них належать національні меншини, тобто нації, що мають свої історичні землі за межами України та етнічні меншини, історична батьківщина яких знаходиться в сучасних кордонах нашої держави. Найчисленнішою меншиною є росіяни. Вони становлять 17,3% всього населення України. Найбільша їх кількість у Криму (58,3%), в Донецькій, Луганській, Харківській і Запорізькій областях. Незначними за чисельністю національними меншинами в Україні є євреї, які живуть переважно в містах Житомирської, Вінницької, Закарпатської, Чернівецької областей, а також у Києві та Одесі:\nмолдавани (в прикордонній смузі на південному заході);\nболгари (у Південній Бесарабії та на півдні Запорозької області);\nполяки (в Східній Галичині та Волині);\nугорці (в Закарпатті);\nрумуни (у Північній Буковині та Південній Бесарабії)\nгреки (у Приазов'ї).\nЗапитання. Поясніть, чому національні меншини проживають саме на цих українських землях?\nНа території України до корінних жителів належать кримські татари, тому вони є етнічною меншиною. У республіці Крим активно триває процес повернення репресованих у роки Другої Світової війни кримських татар та їх нащадків на свої історичні землі.\nУч ДПМ. Для людей однієї нації притаманні такі спільні ознаки: єдність території, мови, культури, господарської діяльності. Кожен народ, створюючи власну національну культуру, тим самим робить внесок у світову культуру. Духовна культура народу - це комплекс найрізноманітніших життєвих уявлень, вірувань, обрядів, ідей, міфів, які створювалися в ході історичного розвитку.\nК. Ушинський сказав: «Коли зникає народна мова, народу нема більше... Доки жива мова в устах народу, доти живий і народ. І нема насильства нестерпнішого, як те, що хоче відняти в народу спадщину, створену багатьма поколіннями його... предків». Зберегти мову і самобутню культуру українському народові було дуже важко. Особливо трагічні наслідки для корінного населення мав колоніальний статус України в ХУІП-ХХ ст. у складі Російської держави.\nРозподіл Української землі на етно-культурні регіони багатий на традиції, різноманітний одяг, та виготовлення іграшок.\nІграшки - пам'ять етносу, нації, народу, людства про своє історичне та доісторичне минуле. Народна іграшка є спадщиною подібно до рідної мови, казки, пісні. Вона несе в собі художню культуру народної творчості, розвиває самобутні риси естетики свого народу.\nЕтнографи стверджують, що виготовлення забавок не припинялось. І в наслідок розвитку в Україні ярмаркової торгівлі розпочалося масове виробництво на продаж. Народна іграшка від часів, коли вони носили обрядове значення (приблизно 25 тис.р.назад) , і до сьогодні пройшла тривалий шлях розвитку. Змінювалися матеріал, з якого виготовляли іграшку, її зміст, забарвлення, технології виготовлення, функції.\nУ новому середовищі традиційна іграшка, як і вишитий рушник, і родинний килим, народна картина або ікона, повинна бути атрибутом родової, родинної пам'яті про далеке й не дужу далеке минуле, про функціонуючу систему народної культури, елементом якої була ця іграшка. І в нових сучасних умовах залишається носієм тих інформативно- генетичних багатств, які становлять основу національного і світо пізнання та світорозуміння. Народні ляльки-мотанки безперечно, пов'язані з обрядово-ритуальними, які ще в порівняно недалекому минулому виготовлялися до певних дат і подій та з різних приводів по селах і невеликих містах.\nНайбільш обрядовий вигляд мають ляльки із сіл Середньої Наддніпрянщини: Думанців, Суботова, Хрещатика, Решетилівки, Липового, Золотоношки, Германівки й інших сіл Черкаської, Полтавської та Київської областей. Ці ляльки декоративні, яскраві, строкаті мають дещо язичницький, таємничий вигляд. Та найголовніше що всі вони в селах трьох названих областей виготовляються однаковим способом - вузликовим. Це найпростіший спосіб, який свідчить про споконвічний хліборобський рід занять місцевого населення.\nНа Поділлі (у Вінницькій і Хмельницькій областях) , крім індивідуально -авторських ляльок із тканини, по селах на весні виготовляють ляльок із трави - «панянок». Призначених як для дитячої гри, так і для зміцнення здоров'я худоби, родючості і достатку. На Поділлі зрідка роблять також обрядову ляльку - поліно в жіночому вбранні -«Колодія».\nНа Волині, Харківщині та в деяких місцевостях Полісся (Рівенського, Чернігівського, Житомирського) у селах , крім індивідуально-авторських ляльок з тканини, існують комбіновані що до матеріалу ляльки - із соломи і тканини, із трави і тканини.\nНа Поділлі та півдні України створюють ляльки із молодих та стиглих качанів кукурудзи, одягають їх у вбрання з тканини.\nУ карпатських селах виготовляють ляльок (їхню внутрішню основу) різними способами, проте зовнішній вигляд у них дуже схожий. Це здебільшого жінки - гуцулки у святковому вбранні. Часто зустрічаються пари чоловік і жінка. Це декоративні ляльки, які виготовляються досить довго і старанно оскільки одяг і прикраси мають імітувати справжні речі. Звичайні ляльки-іграшки в карпатських селах створюються також із застосуванням вишивки різних традиційних гуцульських прикрас та атрибутів.\nХатні ляльки-іграшки здебільшого робляться бабусями для онуків, рідше матерями для доньок. Останнім часом самодіяльні умільці виготовляють прекрасні ляльки, які ґрунтуються на засадах народних ганчір'яних ляльок. Автори цих робіт вивчають традиції, проте, повторюючи давні типи ляльки, намагаються передати власне розуміння форми, пропорції, колориту.\nВ наш час українська народна лялька набуває декоративного значення. У цій новій функції вона залишається об'єктом творчості народних майстрів. До неї поглиблюється інтерес. Цими ляльками милуються на виставках, у художніх салонах, на фольклорних святах та ярмарках. Виготовити народну українську ляльку означає відновити зв'язок з минулими поколіннями, прокласти до них місток пам'яті. Ми не повинні втратити частину художнього досвіду та навичок, які спадкоємно передавалися від бабусь до онуків.\nНазвіть відмінності в історичному розвитку земель Центральної і Західної України та земель Південної і Східної України.\nЯкі українські історичні землі знаходяться в межах України та за її кордонами?\nДайте характеристику однієї з історичних земель України.\nДля закріплення матеріалу уроку учні представляють свої творчі проекти за даною темою. Це виготовлена власноруч лялька-мотанка та пояснююча записка з описом.\nГеографія. 1. Опрацювати матеріал підручника на с.51-57. 2.Побудувати секторну діаграму чотирьох найчисленніших національностей в Україні у 1959 таї989 роках. Проаналізуйте зміни і вкажіть чинники, якими вони зумовлені.\nДПМ. 2. Виконати творчий проект на який відведено один місяць від дня проведення майстер - класу майстром художньої ляльки Вербицькою Іриною Орестівною до проведення відкритого комбінованого уроку.\nПідготувати творчий проект ( виріб і пояснюючу записку); ескізи, начерки, натурний та дослідницький матеріал до захисту, світлини(фото). Творчий захист потрібно побудувати у вигляді зв'язної розповіді за таким планом.\n1 .Представити творчий проект.\n2. Аргументувати доцільність обрання теми, техніки та матеріалів.\n3.Назвати представників мистецтва, які працюють (або працювали) в\nобраній темі, у подібних техніках, матеріалах.\n4.Розповісти, про що нове ви дізнались, виконуючи проект.\n5.Розповісти про послідовність виконання творчого проекту.\nб.Дати власну оцінку проекту (що вам вдалося, а що ні).\n7.Як коментар ви можете використати декламацію віршів, прозових творів\nписьменників, проспівати пісні та продемонструвати додатковий\nілюстрований матеріал у вигляді світлин, ілюстрацій, пояснюючої записки,\nКожен учень повинен представити творчу роботу у вигляді зв 'язної розповіді за планом.\nОцінюватимуть учнівські творчі надбання в таких розділах:\n1 .Майстерність виконання начерків творчої роботи.\n2.Майстерністьвиконання етюдів, ескізів, натурних рисунків.\n3.Використання додаткового матеріалу.\n4.Майстерність втілення творчого задуму в матеріалі власного виробу.\nГрупа експертів оцінює творчі проекти і виставляє оцінки.\nЗа результатами виставлених групою експертів оцінок ви отримаєте середній бал за творчий проект.


Що корисно для нирок пити і їсти?\nдодому Краса і здоров'я Що корисно для нирок пити і їсти?\nЯк полегшити функціонування?\nТОП самих корисних продуктів\nЧим підтримати нирки і сечовий міхур?\nЧим лікувати печінку і нирки?\nЦілюща сила березових бруньок\nЛюдина є складним біологічним механізмом, в якому кожному органу відведені певні функції. Так, нирки – це фільтри. Засмітився очисник в машині можна легко замінити. Але у людини ці органи дано на все життя. Тому слід знати, що корисно для нирок і як про них піклуватися, щоб вони не засмічувалися і функціонували без перебоїв.\nДва невеликі нирки – це найсильніша захист від мікробів, токсинів, інфекції. Саме вони виводять шкідливі речовини, переганяючи по кілька разів в добу всю кров. Це дуже серйозне навантаження. Тому вкрай важливо полегшити функціонування даних органів. Крім того, розуміючи, що корисно для нирок людини, можна навіть допомогти їм очищати кров від шкідливих домішок.\nЩодня організм стикається з загрозою інфікування. Щоб захистити себе від розвитку патології, слід уважно ставитися до свого здоров’я. Для цього рекомендується почати з простих правил:\nФізичне навантаження. Сприятливий ефект принесе не лише дієтичне харчування (нижче буде розглянуто, що корисно для нирок їсти, пити). Вправи, які виконуються щодня, захистять від порушення кровообігу і застою. А, як відомо, такі явища призводять до накопичення в поперековій області жиру, чим значно погіршують функціонування не тільки нирок, але і багатьох систем. Корисні навантаження посилять кровотік. Тим самим активізують виведення з організму токсинів.\nЗахист від інфекції і запалення. Завжди одягайтеся по погоді. Не забувайте утеплювати поперек. Заборонено сидіти на холодних поверхнях. На жаль, дуже часто такі поради ігноруються. В результаті виникають ниркові захворювання в хронічній формі. На початкових стадіях симптоматика, як правило, залишається непоміченою. Невеликі ниючі болі в поперековому відділі, легка ломота, невисока температура – це ознаки, на які мало хто звертає увагу. Однак ігнорування патологічного процесу здатне призвести до загострення.\nНирки є досить уразливими органами. Їх роботу може порушити питна (погана) вода, неправильна їжа, ліки. Інфекція, що надійшла в будь-яку частину організму, кровотоком знову ж буде принесена в дані органи. Саме тому так важливо зрозуміти, що корисно для нирок, а що – протипоказано.\nКрім вищеназваних рекомендацій особливе місце займає дієта. До вибору їжі слід підходити дуже уважно. Адже деякі продукти здатні виганяти пісок, розчиняти камені, ефективно очищати організм.\nПри патології нирок лікарем, поряд з медикаментозною терапією, призначається дієтичне харчування. Це дуже важлива складова лікування. Дотримання суворої дієти (стіл №7) пропонується пацієнтам, страждаючим:\nнирковою недостатністю в хронічній формі;\nПри інших хворобах нирок значні обмеження в раціоні харчування не потрібні. Необхідно вживати те, що корисно для нирок. При цьому рекомендується обмежити:\nПовного виключення підлягають спиртні напої.\nПацієнту, у якого спостерігаються проблеми з нирками, слід уважно поставитися до раціону харчування. Рекомендується знизити кількість білка, що надходить в організм з їжею. Це значно полегшить роботу нирок.\nБілковий обмін призводить до утворення азотистих шлаків. Повністю видалити хворі нирки не в змозі. Тому такі речовини починають накопичуватися в крові.\nПроте ні в якому разі не можна повністю виключати з раціону білок! Адже він – важливий будівельний елемент для клітин. До того ж без нього стан пацієнта може різко погіршитися. Рекомендується вживати в невеликій кількості нежирну рибу, м’ясо. Така їжа повинна бути в тушкованому, вареному вигляді, але не в смаженому.\nУ разі незначного порушення роботи нирок можна не обмежувати в раціоні білок. Досить періодично влаштовувати розвантажувальні дні (1-2 рази в тиждень).\nЗамислюючись про те, що корисно для нирок людини, слід обов’язково враховувати даний момент. Калорійність харчування повинна бути високою – не менш 3500 ккал/добу. Основний упор робиться на вуглеводи і жири.\nМенш калорійна їжа здатна призвести до того, що організм почне витрачати власні білки. В результаті підвищиться утворення токсичних метаболітів. Навантаження на нирки значно зросте.\nХарчування має бути дробовим і регулярним. При патології нирок слід їсти невеликими порціями 4-6 разів на день.\nЯкщо хвороба нирок призводить до утворення набряків і підвищення тиску, необхідно обмежити вживання солі. Страви бажано взагалі не солити. Пацієнт сам буде додавати спецію в невеликих кількостях.\nРекомендується виключити або обмежити такі продукти:\nТепер розглянемо, що корисно для нирок. Дієтологи рекомендують засновувати свій раціон харчування на наступних продуктах та стравах:\nовочі в відвареному, свіжому або тушкованому вигляді;\nкрупи, макаронні вироби;\nкисломолочні продукти (сметана, кефір, кисле молоко);\nЛікарі рекомендують вживати такі продукти, що захищають нирки від різних патологій:\nсолодкий перець, морква;\nзелень петрушки, цибулі, селери, шпинату, кропу, кінзи;\nРекомендованою нормою рідини (звичайно, залежно від організму) є 2,5 літра на добу. При цьому з мінеральними водами слід бути дуже обережними. Таке питво – це лікувальна процедура, яка повинна відбуватися за правилами і під контролем лікаря.\nЗ напоїв слід віддавати перевагу кислим вітамінних соків і морсам – лимонному і клюквенному. Такі рідини досить ефективно борються з бактеріальними інфекціями. Але важливо не переборщити з даними напоями, оскільки вони можуть негативно вплинути на печінку. Не слід захоплюватися кавою. Такий напій призводить до підвищення тиску.\nСлід запам’ятати, що корисно пити для нирок свіжовичавлені овочеві соки: морквяний, селери, петрушки, шпинату. Вони дуже сприятливо впливають на роботу нирок. Крім того, сік з петрушки допомагає регулювати функціонування щитовидної залози.\nДуже корисний для нирок напій із гарбуза. Він володіє багатим вітамінним складом, безліччю мінеральних речовин і цілим набором мікроелементів. До того ж він є прекрасним сечогінним засобом.\nВідмінним помічником при захворюваннях нирок може стати сливовий сік. Він має сечогінні властивості. При нирковокам’яній хворобі рекомендується щодня випивати яблучний напій.\nНародна медицина з давніх часів розробила дивовижні і прості рецепти, що дозволяють покращувати роботу фільтруючого органу і лікувати його. Розглянемо, що корисно для нирок і сечового міхура:\nПри затримці сечі і каміння в міхурі рекомендується щодня з’їдати гіркий мигдаль по 3-5 ядер.\nПри формуванні каменів у міхурі та нирках рекомендується скористатися наступним рецептом. Подрібнені коріння шипшини (100 г) заливаються горілкою (0,5 л). В темному місці склад настоюється 3 тижні. Періодично ємність слід струшувати. Вживають засіб 4-5 разів на добу по 25-30 крапель, запиваючи водою.\nЯкщо діагностовано хвороби сечового міхура і камені в нирках, відмінним сечогінним засобом стане чорна смородина. Ягоди рекомендується вживати як в свіжому, так і в сухому вигляді. Можна розтирати їх з цукром.\nДуже корисна диня. Вона сприяє виведенню каменів з сечового міхура і нирок. Диню рекомендується їсти між основними прийомами їжі.\nВкрай неприємно і небезпечно, якщо збій дають основні фільтри організму. Що корисно для нирок і печінки? Рекомендується наступний рецепт. Такий засіб допомагає позбутися від каменів у нирках, печінці.\nЗнадобиться конопляне насіння (1 склянка). Старанно подрібніть його. Залийте компонент непастеризованим молоком (3 склянки). Поставте цю суміш на вогонь. Необхідно уварити до 1 склянки. Після проціджування ліки готові до прийому.\nВживається в гарячому вигляді на голодний шлунок. Щодня протягом п’яти діб слід випивати по 1 склянці. Після закінчення місяця робиться перерва на 10 днів. Потім знову повторюється лікувальний курс.\nВідвари, настої, чаї з даної рослини успішно застосовуються для лікування багатьох патологій. Чим корисний шипшина для нирок? Дивовижне рослина – справжня скарбниця вітаміну С. Він здатний покращувати функціонування нирок, сприяє їх оздоровленню. Крім того, шипшина допомагає розчиняти камені.\nНайбільш затребуваними і популярними рецептами є наступні:\nЧай. Сушений шипшина в кількості 2 ч. ложок слід залити окропом (200 г). Настоюється чай кілька хвилин. Для оздоровлення та поліпшення функціонування нирок необхідно тричі на день вживати цей напій після їжі.\nВідвар. Цей засіб дозволяє боротися з сечокам’яною хворобою. Знадобляться коріння шипшини. Їх слід очистити, потім подрібнити. У каструлю влийте 1 склянку води. Додайте туди ж нарізані коріння шипшини (2 ст. ложки). Прокип’ятіть відвар на маленькому вогні хвилин 15. Після охолодження процідити через сито. Рекомендується приймати даний напій протягом 1-2 тижнів тричі на день у теплому вигляді. Одноразова доза – 1/3 склянки.\nПро корисні властивості цього природного засоби відомо давно. Воно використовується не тільки в народній, але і в традиційній медицині. Для чого корисні березові бруньки? Їх використовують в якості:\nКрім того, нирки берези відзначаються протипухлинною, потогінну, противогельминтным, ранозагоювальною, кровоспинною дією.\nВизначивши, чим корисні березові бруньки для організму, розглянемо виготовлення ефективної настоянки.\nЗнадобляться сухі стовчені березові бруньки – 20 р. Їх слід залити горілкою (100 мл) або спиртом (70%). Такий розчин настоюється в прохолодному темному місці 3 тижні. Слід не забувати періодично струшувати.\nПісля проціджування залишки старанно відіжміть. Настоянку слід вживати тільки в розведеному вигляді. В 1 ст. ложку води додавайте 20-30 крапель ліки. Вживається засіб тричі на добу, хвилин за 15-20 до прийому їжі.\nЗначно допомагають поліпшити функціонування нирок танці, спорт, будь-які рухи. Сприятливий ефект принесуть:\nНахили в сторони, рухи стегнами. Вони прискорюють приплив крові до нирок.\nПоза рачки. Упор йде на лікті і коліна. Така позиція дуже корисна для нирок. Вони в цей час рівномірно забезпечуються киснем і кров’ю. Рекомендується щодня так стояти хоча б хвилин 5.\nРозтягування спини. Це ще одна корисна вправа. Сядьте на підлогу, ноги витягніть вперед. Не згинаючи коліна, потягніться руками до пальчиків ніг. Спину прагніть не горбить. Особою прагнете доторкнутися до колін. Затримайтеся В такій позі секунд на 5. Поступово збільшуючи час, доведіть його до 10 хвилин.\nпопередня статтяМожна зефір годуючій мамі в перший місяць і мармелад?\nнаступна статтяГіпокальціємія: симптоми, причини, лікування


Чері Біт фіксатор ≡ QR513MHA-1701304AA-Чері -《Купити в Україні》- Ціна 5 грн - ID50398\nЧері Біт фіксатор QR513MHA-1701304AA-Чері - ID50398\nФіксатор . Артикул: QR513MHA-1701304AA-Чері\n☝ Фіксатор QR513MHA-1701304AA як правильно замінити на Чері Біт?\nПеред установкою зробіть огляд товару ➜ QR513MHA-1701304AA на предмет його працездатності;\n☝ Вигідна ціна на QR513MHA-1701304AA і професійна консультація по запчастинах Chery Beat\nЦіна на каталожний номер деталі QR513MHA-1701304AA - 5 грн.\nВідгуки про товар Фіксатор (QR513MHA-1701304AA-Чері) - 5 гривень


Оцінку імпорту сої до України за підсумками 2019/20 МР підвищено аналітиками ІА «АПК-Інформ» до 30 тис. тонн, що є абсолютним рекордом.\n«При чергових коригуваннях прогнозних балансів пропозиції та розподілу основних олійних культур в Україні нами було знижено оцінку перехідних запасів сої за підсумками 2019/20 МР до 37,5 тис. тонн, що на 64% поступається показнику за підсумками попереднього сезону і є мінімальним значенням з 2011/12 МР», - уточнив аналітик АПК-Інформ Андрій Купченко.\nПри цьому, за його словами, відношення обсягу перехідних запасів до обсягу загального розподілу за підсумками поточного МР оцінюється на рекордно низькому рівні в 0,8%.\n«Скорочення запасів обумовлено активним експортом сої в першій половині сезону. Так, лише у вересні-лютому було експортовано понад 2,3 млн тонн української олійної, що виявилося на 89% більше, ніж за аналогічний період попереднього сезону. При цьому в ситуації, що склалася, відзначалися складнощі з формуванням сировинної бази для внутрішньої переробки, що зумовило можливість використання імпортної сировини», - пояснив А.Купченко.\nБільше про ринок сої та продуктів переробки А.Купченко розповість у ході нашої конференції «Ринок сої та шротів», яка відбудеться 1 липня в режимі онлайн.


08 травня 2021, Київ 22:57\n15 лютого 2017, 13:29\nМикола Полозов та Ільмі Умеров\nВерховний суд анексованого Росією Криму залишив скаргу адвоката Миколи Полозова на його допит як свідка у справі заступника голови Меджлісу кримськотатарського народу Ільмі Умерова без задоволення. Таким чином адвокат перейшов у статус свідка і не зможе захищати Умерова в суді.\nВ анексованому Криму Київський районний суд 13 листопада 2016 року задовольнив клопотання слідчого ФСБ Ігоря Скрипки про допит адвоката Миколи Полозова «щодо обставин, які стали йому відомі під час виконання своїх професійних обов'язків».\n25 грудня Полозова затримали в готелі Сімферополя й доправили до будівлі ФСБ для допиту, ще до того, як рішення суду набуло чинності.\nПравосуддям назвати це неможливо. Це питання не умоглядне. Адвокатська таємниця охороняється федеральним законодавством\n«При розгляді справи судом першої інстанції Умеров не був допущений до зали суду. Де-факто засідання відбувалось у закритому режимі, всіх фізично вигнали із зали суду. Засідання відбулося без моєї присутності, хоча я просив про відтермінування, без моїх захисників. Правосуддям назвати це неможливо, ‒ наголосив Полозов під час сьогоднішнього засідання. ‒ Це питання не умоглядне. Адвокатська таємниця охороняється федеральним законодавством. Порушувати її неприпустимо. Адвокатська таємниця виникає при будь-якому зверненні довірителя, не обов'язково при цьому знайомитися з матеріалами справи».\nПолозов не зможе захищати Умерова в суді\n«Випадки, коли адвоката допитують щодо його професійної діяльності, були й раніше. Але не як правило, а як інцидент. У Самарській області був подібний випадок: суд дозволив допитати адвоката, апеляційний суд це рішення скасував. Те, що відбувається у Криму, я відношу до того, що не всі змогли перелаштуватись. Але це зухвале порушення закону, яке потрібно припиняти. Це як ракова пухлина, яку одразу потрібно вирізати. Знайдеться ще якийсь слідчий, який захоче допитати адвокатів в інших районах, ці випадки множитимуться. У підсумку, справа дійде до Верховного суду, який буде обурений. Якщо залишити, як є, Бог із ним із адвокатом Полозовим і його адвокатською таємницею, це буде розтлівати слідство та прокуратуру. Але я не зупинюся, бо питання принципове, про адвокатську таємницю інституту адвокатури. Не можна в одному місці її дотримуватися, а в іншому ні, ‒ закон так не працює», ‒ підкреслив Полозов.\nЦе зухвале порушення закону, яке потрібно припиняти. Це як ракова пухлина, яку одразу потрібно вирізати\nОкрім скасування рішення Київського райсуду, Полозов попросив дати судді Віктору Можелянскому, який ухвалював рішення, та слідчому Скрипці чесне визначення.\nПрокурор Анна Торобова у відповідь оголосила, що слідчий «намагався з'ясувати, чи є Умеров заступником керівника Меджлісу, забороненого в Росії».\n«Це не стосується звинувачення Умерова в публічних закликах до «порушення територіальної цілісності Росії». Ця інформація була оприлюднена у зверненні до Генпрокуратури Росії у вересні 2016 року. Припиненням екстремістської діяльності було викликане звернення слідчого до суду для допиту Полозова», ‒ зазначила прокурор.\nАргументи Полозова не переконали підконтрольний Росії суд, і рішення Київського райсуду залишили чинним. Адвокат повідомив, що звертатиметься до Європейського суду з прав людини й подасть касаційну скаргу.\nВерховний суд анексованого Криму 14 лютого відхилив апеляційну скаргу адвоката Миколи Полозова на постанову судді Київського районного суду Сімферополя Віктора Можелянского про дозвіл слідчому ФСБ Росії Ігорю Скрипці допитати його як свідка у «справі Умерова».\nРішення суду першої інстанції залишили без змін. Таким чином Верховний суд анексованого Криму визнав законним примусове затримання Полозова співробітниками ФСБ Росії 25 січня, яке сам адвокат кваліфікував як викрадення.\nЩодо адвоката Миколи Полозова в Криму 20 грудня відновили кримінальну справу. Основною метою таких дій російської правоохоронної системи в анексованому Криму правозахисники вважають бажання усунути Полозова від захисту у «справі Умерова».


Сторінка:Сьвяте письмо Старого і Нового Завіту.pdf/324 — Вікіджерела\nСторінка:Сьвяте письмо Старого і Нового Завіту.pdf/324\nДруга книга Самуїлова 17. 18.\n28. Принесли постелі, тарілки, горшки, глиняний посуд, ячменю, пшениці, муки, пшона, бобу, сочовицї, й жарених верен,\n29. Меду, масла, овець, і коровячогосира Давидові й людям, що були з ним, на їду, бо казали: Люд голо ден, утомлений, й натерпівсь спраги в пустинї.\nПерегледїв же Давид військовий люд, що був при йому, та й понастановляв над ними тисячників і сотників.\n2. 1 віддав Давид третину під провідЙоаба, третину під провід Абесси Саруенка, брата Йоабового, а третину під провід Гетїя Еттея. І обявив Давид людям: Я сам пійду 8 вами.\n3. 1 відказали люде: Не треба тобійти; бо коли б ми й кинулись навтеки, то про нас не дбати муть; коли б і половина 8 нас полягла, також не дбати муть про нас, а ти один — все одно, що нас десять тисяч; лучше, як ти нам допомагати меш І8 города.\n4. І відказав їм царь: Що вам довподоби, те й чинити му. Тодї став царь у воріт, тим часом як люд виходив сотнями й тисячами.\n5. Однакже дав царь Йоабові, Абессї й Еттееві наказ: Ощаджуйте менї дитину Абессалома! І чув увесь люд, як царь давав усім гетьманам наказ про Абессалома.\n6. Так виступили люде в поле против Ізрайлитян, і прийшли до бою в лїсї Ефраїмовім.\n7. І побитий був народ Ізраїлськийвійськом Давидом; погром був там того дня тяжкий — полягло двайцять тисяч чоловіка.\n8. Битва розширилась на всю ту землю, а гай вигубив більше людей того дня, ніж меч.\n9. І попавсь на очі Давидовим войовникам Абессалом, а їхав він на мулі; й кинувсь мул під гилястого дуба, й запутавсь Абессалом волоссвм в галузях дуба, й повис між небом і землею, а Мул ВИбІГ І8ПІД його.\n10. 1 побачив се один та й каже Йоабові : Ось я бачив Абессалома — висить на дубі.\n11. 1 відказав Йоаб чоловікові: Коли бачив, то чом же не прибив його там же ’д землі? Я дав би тобі 8а се десять срібних секлів і пояс (лицарський).\n12. Чоловік же відказав Йоабові:Та хоч би менї й тисячу срібних секлів вилічено на руку, не наложив би я руки на царського сина. Хиба ж ми не чули, як царь тобі й Абессї й Еттееві давав наказ: Збережіте менї мою дитину, Абессалома!\n13. Коли б же я й потай усїх протийого вчинив зло, то й найменьша річ не втаїлась би від царя, а й ти встав би проти мене.\n14. 1 гукне Йоаб: Нїчого менї довше з тобою гаятись. І вхопив три списи та й встромив їх Абессаломові в груди; а коли він іще живий висїв на дубі,\n15. Прискочило десять чур-збровношів Йоабових та й добили Абессалома.\n16. 1 звелїв Йоаб трубити в трубу,й покинули войовники вганяти ва Ізраїлем, бо Йоаб щадив народ.\n17. 1 взяли Абессалома, вкинули його в величевну яму в гаю, та й нагромадили над ним величевну купу каміння. І всї Іврайлитяне порозбігались по домівках своїх.\n18. Абессалом іще ва живота взявта й поставив собі памятник в царській долині, бо казав сам собі: Нема в мене сина, щоб сохранилась память імени мого. І прозвав памятник своїм имям. І зветься він по сей день „Рука Абессаломоваа. м19. Ахимаас Садоченко каже тодї Йоабові: Побіжу та принесу цареві звістку, що Господь судом своїм визволив його в рук ворогів його.\n20. 1 відказав йому Йоаб: Не був бити сьогодні добрим вістуном; понеси вістку иншим разом, а не сьогодні*, бо царський син умер.\n21. 1 звелїв Йоаб Хусівві: Піди, донеси пареві, що ти бачив. І поклонивсь Хусій Йоабові та й побіг.\n22. Але Ахимаас Садоченко настававй каже Йоабові: Що буде, те й буде, а я таки побіжу слідом ва Хусівм. І відказав Йоаб: Чого ж тобі, сину мій, бігти? не принесеш ти доброї вістї.\n23. А він: Нехай буде й так, а я біжу ! І каже той: Ну, то біжи. І побіг\nОтримано з https://uk.wikisource.org/w/index.php?title=Сторінка:Сьвяте_письмо_Старого_і_Нового_Завіту.pdf/324&oldid=115888


Доставка і оплата меблів\nВ нашій роботі ми завжди дотримуємося одного правила - робити все максимально комфортно для клієнтів.\nМи завжди намагаємося оптимізувати витрати по доставці, якщо мова йде про доставку по Львову то вона завжди безкоштовна, наш водій підвезе меблі під ваш під'їзд безкоштовно. Так само у нас є вантажники і майстри по збиранню меблів, які можуть запропонувати свої кваліфіковані послуги мешканцям міста та області.\nДля доставки по містах України ми підписали контракт з компанією Нова Пошта, на сьогоднішній день це найкращий і надійний перевізник. Завдяки нашій знижці в 30% на доставку меблів по Новій Пошті доставити товар по Україні стало не тільки надійно, але й не дорого.\nКілька слів на рахунок оплати, за всі роки діяльності нашого магазину ми завжди дотримувалися самого зручного варіанту оплати для наших клієнтів - оплата по факту отриманню меблів. Якщо мова йде про купівлю меблів у Львові або ближніх містах куди їздить наша машина то оплата при отриманні водієві або експедитору, які привезли меблі, якщо ж доставка проводитися компанією Нова пошта оплата післяплатою, до речі ще один приємний момент при передачі грошей Новою Поштою наші клієнти оплачують тільки 1% вартості меблів, а не 2%, як при звичайних відправленнях.


Фільм «Самокритика буржуазного пса»: комунізм без комуністів\nICTV / Ранок / Фільм «Самокритика буржуазного пса»: комунізм без комуністів / 09.02.2018 15:45\nНімецький твір сучасного мистецтва у форматі кіно, і навіть не порно\nЯ маю власний погляд на речі\nКусаю всіх за ноги, гризу за плечі\nВ обмежений прокат вийшла стрічка Юліана Радльмаєра «Самокритика буржуазного пса» (Selbstkritik eines buergerlichen Hundes) для поціновувачів глибокого авторського кіно.\nЯкщо ви не чули про молодого німецького режисера, сценариста та актора Радльмаєра, то він спеціалізується на соціальних дослідженнях у форматі кінокартин, де головні герої весь час мусять складати пазли громадської взаємодії, політичних світоглядів та суспільного життя.\nФільм «Самокритика буржуазного пса» оповідується від першої особи – граціозної лавретки, яка до цього була студентом Юліаном. Молодик, котрого зіграв сам Радльмаєр, являє собою закомплексовану суміш режисера-початківця та людини у пошуках сенсу власного буття. Не надто успішне життя в німецькому капіталізмі підштовхує його до лівих ідей, а брак коштів через провальний проект та нове захоплення канадкою Каміль змушують Юліана влаштуватися на яблуневу плантацію. Так хлопчина сподівається вбити двох зайців: підзаробити грошенят та набути досвіду життя в комуні. Але все виявляється не так просто. По-перше, Каміль вирушає слідом за ним, по-друге, швидко стає зрозумілим, що комунізм з близька – не такий, як у роботах Маркса. Та й колеги-пролетарі, позбирані зі всього світу, виявляються ще тими будівельниками світлого майбутнього.\nПам’ятаєте, як у «Шреку» віслюк розповідав людожеру, що той схожий на цибулю, бо він багатошаровий. Стрічку «Самокритика буржуазного пса» можна охарактеризувати так само. Радльмаєр напхав у неї цілу купу смислів та ідей, котрі глядачам, як археологам, доведеться відкопувати шар за шаром. Це і любовна лінія Юліана та Каміль, і конфлікти в закритих групах, і міжнаціональні суперечки та спортивний азарт бізнесу. Ближче до фіналу картини починається справжній парад чудес та перевтілень, головні герої відходять на задній план, натомість режисер стає оповідачем історії вже не в переносному, а в прямому сенсі.\nФільм «Самокритика буржуазного пса» вийшов незвичною комедією абсурду, герої якої з серйозними обличчями говорять та роблять почасти дуже дивні речі. Радльмаєр створив справжній витвір сучасного мистецтва, що відрізняється нестандартним авторським підходом та сповнений безлічі смислів. На відміну від музею, гіда вам не запропонують, тому кожен віднайде в картині щось своє. Буде це історія про сором’язливе кохання, зіткнення соціалістичних цінностей з оповитим капіталізмом світом, чи невротичні намагання групи людей жити за власними правилами і при цьому не випасти з соціуму, залежить лише від вашого бекграунду та переконань. В будь-якому разі, стрічка підкине вам тему для роздумів і, головне, повісить на обличчя усмішку, котра не щезне по виході із кінозалу.\nP.S. Фільм демонструється мовою оригіналу з субтитрами. Герої розмовляють німецькою, англійською та російською, і якщо ви не володієте ними, раджу обирати перші ряди, бо субтитри зробили надто куцими.\nТакож читайте: Фільм «Я, Тоня»: чемпіонка по невдачам\nТеги: Дмитро Сидоренко, кіно, Самокритика буржуазного пса