Олександр Ройтбурд: Музеї в нашій країні існують, у кращому разі, у форматі столітньої давності - Главком\nОлександр Ройтбурд: Музеї в нашій країні існують, у кращому разі, у форматі столітньої давності\n11 Березня, 2018, 08:41 glavcom.ua\nПристрасті вляжуться, а про долю музею треба думати серйозно.\nХудожник Олександр Ройтбурд розповів, яким бачить майбутнє Одеського художнього музею, чому себе не вважає «фаворитом» Мінкульту й адміністрації президента, а також поділився думками про «чорні списки» та інші заборони.\nСлід нагадати, що ситуація навколо посади директора Одеського художнього музею вже не один місяць хвилює уми. Проте конкурсна комісія, створена Одеським обласним управлінням культури, підтримала кандидатуру Ройтбурда саме на цю посаду. На жаль, прямо на засіданні цієї комісії вибухнув обуренням попередній директор музею — Віталій Абрамов, який згодом давав досить різкі коментарі в місцевій пресі, розігрівав цю ситуацію. Пристрасті однак вляжуться, а про долю музею справді треба думати серйозно.\nОлександре Анатолійовичу, ваші опоненти часто люблять ставити риторичне запитання: «Чому він вирішив очолити Одеський музей, якщо живе в Києві?»\nТа я постійно живу у двох містах. Певний час я не жив в Одесі, це було, мабуть,\nроків із 5. А потім у мене в Одесі з'явилася студія, квартиру наймав для сім'ї (сім'я постійно тут), пізніше квартиру купив.\nТепер у мене дві студії, в Києві й Одесі, я працюю і там, і тут. Із кінця грудня по початок лютого або з кінця липня по початок вересня, коли в Києві мертвий сезон, переїжджаю в Одесу. А так десь дві третини часу проводжу в Києві, третину в Одесі. Тепер це співвідношення зміниться на користь Одеси.\nЗ Художнім музеєм у вашій біографії досить багато пов'язано…\nУ моїй біографії — так. Але що означає «пов'язано»? А з яким музеєм у мене не багато пов'язано? З Музеєм західного і східного мистецтва в Одесі багато що пов'язано? З Національним художнім музеєм у Києві багато що пов'язано?\nМузей — це, за визначенням, місце, з яким багато що пов'язано. Моя перша робота з'явилася в цьому музеї у 1987 р. чи в 1988-му, я точно не пам'ятаю, сама робота — в 1985 р. Я її написав, коли мені було 24 роки, у 1988-му її опублікував московський журнал, тоді й вирішили купити.\nЯ ще був досить юною, наївною особиною, молодим організмом, коли вже там висіла моя робота.\nПерша виставка, яку я зробив як співкуратор, пройшла там 1989-го, мені було 28. Не беручи до уваги того, що студентом я ходив туди мало не щотижня і всі роботи знав напам'ять, де яка висить. Я міг проводити екскурсії з заплющеними очима.\n«Вільна зона» 1994-го — багато тоді було з керівництвом музею тертя і хвилювань, сучасне мистецтво такої якості і з таким розмахом уперше проникло на цю територію. Тоді проект підтримала Сільвія Хокфілд, головний редактор Art News, яка поговорила з тодішнім директором музею, за словами Рашковецького, «як світська дама зі світською дамою». А чи є тепер усередині музею фронда, яка не бажає бачити вас на посаді директора?\nНаскільки я знаю, майже немає. Не знаю, чи полюблять вони мене потім, але зараз нічого проти мене не мають. У мене складні стосунки з колишнім директором Абрамовим. Мені сказали, що він хворий і навряд чи подаватиме на конкурс. І коли я вже прийшов із документами, з'ясувалося, що Абрамов усе-таки подав. А він щойно виписався з лікарні, я зайшов до нього в кабінет, пояснив: «Так сталося, я не знав, що ти подаватимеш. І якщо я виграю конкурс, тебе жодним чином це не ущемить, ми — друзі». І години три поспілкувалися, зовсім по-дружньому, і нічого не прогнозувало цієї війни.\nЯкі першочергові кроки плануєте зробити в музеї? Проведення аудиту енергоефективності, зміну графіка роботи і принципу періодизації постійної експозиції, створення на базі музею культурного хабу з освітнім і видавничим центрами, як сказано в конкурсній програмі?\nЦе все абстрактно, можна сказати більше. Треба зрозуміти, на якому світі цей музей. Треба зрозуміти, наскільки нагальний капремонт будівлі й чи означає він неминучість реконструкції. Треба визначитися зі стратегією на час ремонту.\nПевна річ, моя найамбітніша мрія — розширити площу, одержати якесь додаткове приміщення і привести його до ладу.\nНеобхідно вияснити, чи можливо нинішню споруду без капремонту привести до якихось світових музейних стандартів, щоб могла приїхати виставка якась, бо з нинішніми коливаннями температури в залах від плюс 5 до плюс 40 це неможливо.\nЯ подивився, який план виставок було подано на цей рік, — кілька позицій, попри все толерантне ставлення, не можна не скоротити, треба зробити якісь актуальні проекти, що матимуть не місцеве, а всеукраїнське значення. У плані виставок я цього не побачив, його слід змінювати, — це ж не закон України…\nЩе одне — змінити графік роботи. Зараз каси музею зачиняються о 4.30. А люди закінчують роботу о 6—7-й годині вечора. При цьому в музеї вихідний у вівторок.\nУ київських музеях два вихідних, зате там подовжено час роботи.\nМожливо, є сенс піти й цим шляхом — у певні дні відчиняти музей, припустімо, о 2-й годині дня і працювати до 9-ї вечора. Це треба продумати, треба оптимізувати, порадитися, я не можу взяти й так просто заявити: «Люди, ось готовий план». Треба зібрати колектив, почути думки.\nЩодо зміни періодизації — думаю, ніхто не заперечуватиме…\nЗнову ж, поділ мистецтва, представленого в музеї, на «до 1917 р.» і «після 1917 р.» — анахронізм. Питання в тому, за яким принципом проводити періодизацію: за хронологічним чи стилістичним.\nПрипустімо, в тому ж дореволюційному мистецтві були реалістичні тенденції, консервативні й починався модернізм — зі «Світу мистецтва», «Бубнового валета», паростків авангарду. Той-таки «Бубновий валет» — твори 1910-х років, які робили Кончаловський і Машков, в одному блоці.\nА їхні товариші по групі Лентулов і Осмьоркін — це 20-ті роки, вони в іншому відділі. Ну це нонсенс.\nЗрозуміло, що була якась еволюція, і пізній сезаннізм того ж Осмьоркіна — це не його ж ранній кубізм, але логічно їм усім перебувати в одному якомусь блоці, а не бути розведеними. Або, припустімо, до них же прилягає, якщо говорити про український модернізм, Петрицький із його «Відпочинком робітників» 1920-х років і ранній Нюренберг, який є в зібраннях Художнього музею.\nА вести відлік від 1917 р. було б логічно в музеї радянського простору. Сьогодні незрозуміло, музей чого це, — це не музей українського мистецтва, і не музей російського мистецтва, як Київська галерея, це музей мистецтва, що створювалося на території колишнього СРСР, скажемо так.\nТому там є і Сар'ян, і представники інших союзних республік.\nМоже, логічніше змазати якийсь географічний критерій, бо в досяжному майбутньому, я гадаю, він усе-таки поповнюватиметься переважно українським мистецтвом.\nПри цьому треба зрозуміти процеси, які відбувалися на цій території. З кінця XIX ст. вже починаються якісь явища, що належать до модернізму, і вони тривають до середини 1930-х років. Коли нормативно вводиться соцреалізм товаришем Сталіним. Далі — 20 років неподільного соцреалізму в радянському мистецтві, хоча там висить картина Ерделі 1930-х років, ужгородська школа з рисами віденської.\nПроте до 1956 р. соцреалізм канонічний, без відступів, десь із 1933-го по 1956-й. А далі починається його розмивання. Спочатку допускаються якісь моменти імпресіонізму, потім, у 1970-х роках, заявляється, що соцреалізм — це «не стиль, а метод». І допускаються ігри зі стилем, але тільки на рівні стилю, все одно якісь стилістичні нюанси, як і раніше, підпорядковані ось цій соцреалістичній парадигмі, позитиву тощо, по-радянськи зрозумілій сюжетності як вершині жанрів у живописі або скульптурі.\nЦе триває до середини 1980-х, коли зникає поняття неофіційного мистецтва, знімаються державні заборони, а через 5 років настає мистецтво незалежної України. Хоча якісних відмінностей між мистецтвом 1988-го й\n1992 р. немає, є певні тенденції, є якийсь розвиток, але все ж не незалежність України, а горбачовська «перебудова», що їй передувала, привела до радикального художнього зламу.\nТому періодизацію треба прив'язувати, швидше, не до дат політичної історії, а до якихось ключових моментів художнього процесу, інколи зумовленого політичними реаліями, а інколи — ні.\nБагатьох хвилює, якою мірою Художній музей може стати майданчиком сучасного мистецтва. На презентації програми ви заявляли: «Всі дев'яності я присвятив тому, щоб розвивати в Одесі сучасне мистецтво. Тепер у мене завдання: зробити сучасний музей мистецтва. І, звісно, сучасне мистецтво також буде тут представлене. Молодь, хіпстери, підлітки, діти мають стати споживачами й носіями культури. А одеський міф має перерости рибачку Соню і Мішку Япончика».\nУ тому вигляді, в якому музей перебуває нині, він не може бути майданчиком для сучасного мистецтва. Він може хіба зробити заявку на те, щоб розвиватися далі як музей, котрий охоплює сучасне мистецтво.\nЗрозуміло, я планую активізувати придбання, передусім — за рахунок пожертв і позабюджетних коштів, і зробити цей процес трохи більш осмисленим.\nСьогодні в музеї багато робіт художників сучасних, чиє значення не переростає рамок локального, і не завжди ці автори достойні бути представленими в музейній колекції.\nА ось Олега Соколова в музеї немає, немає відеоарту, немає, наскільки я знаю, фотографії.\nТоді як у Музеї сучасного мистецтва Одеси придбали навіть відеогру (мені Семен Кантор, директор МСМО, з гордістю про це розповів), за прикладом МоМА, світ змінюється, предмет мистецтва змінюється.\nТе, що якісь дідусі-пенсіонери зі Спілки художників у беретах на головах не розуміють, чому це має вважатися мистецтвом, не означає, що музей мусить керуватися їхньою думкою.\nЗрештою, в Одесі щорічно бував, працював, виставлявся Кандинський, а місцеве художнє середовище не визнало це мистецтвом.\nПотім були якісь роботи Кандинського в музеї, але за художника його тут пацани не мали… Як і дуже двозначним було ставлення до Незалежних, про яких ми б не знали як про потужну групу, якби Яків Перемен не вивіз свою колекцію в Ізраїль.\nОтож треба бути трошки попереду громадської думки, зазвичай консервативної. Обов'язково стануть опиратися й сваритися, але це треба приймати як належне.\nЯ досить іронічний був спочатку стосовно МСМО, та ось еволюція поглядів його керівництва на художній процес тішить. Не можу сказати, що мене повністю влаштовує, за всіма аспектами, погляд того ж Кантора, але між його розумінням мистецтва десятирічної давності та нинішнім — прірва.\nІнтер’єр Одеського художнього музею (фото: odessa1.com )\nЯкі можна назвати глобальні проблеми музейної галузі в країні, що позначаються й на стані одеського музею?\nРіч у тому, що в нашій країні музейна діяльність — взагалі глобальна проблема. Музеї в Україні існують, у кращому разі, у форматі сторічної давності. Ось яким цей музей 120 років тому був задуманий, таким він і є, тільки картинки трохи інші, змінюється співвідношення фондів і запасників.\nСьогодні музей має бути відкритим, має залучати різновікову аудиторію, зокрема дітей, щоб туди приходили сім'ї з дітьми.\nА зараз туди приходять або пенсіонери, або студенти (переважно профільних навчальних закладів). Музей не є частиною міської індустрії дозвілля. Звісно, хочеться говорити про музей як про храм, і це одна з його функцій — бути храмом, але цей храм зобов'язаний активно транслювати свої смисли. З музеєм такого типу це не відбувається. Треба якось ревіталізувати цю будівлю й цю колекцію, конкретики так багато, що навіть не варто зараз заглиблюватися.\nКажуть, вам спеціально довелося вчити українську мову, щоб претендувати на статус держслужбовця. З іншого боку, наче ви й так її добре знали.\nПевна річ, у школі українську вчив. Звісно, навичок повсякденного вільного володіння в мене менше, ніж російською, доводиться думати над тим чи іншим зворотом, фразою, тому, буває, бекаю й мекаю.\nПроте я ж не з іншої планети прилетів. Упродовж життя достатньо спілкувався українською. Читати — читаю, в мене стільки друзів серед українських письменників, що було б якось дивно й незручно дружити й не читати…\nБагато хто в Одесі останнім часом сприймає вас як «фаворита» Мінкульту, влади. Чи почуваєтеся таким? І чи є можливість критично ставитися до владних структур при цьому?\nЯ член колегії Мінкульту, це правда. Нас скликали кілька разів, і, крім цього, я кілька разів бачився з Євгеном Нищуком — у різних робочих групах. Ще приходив до нього по довідку на конкурс про те, що я справді член колегії.\nНе можу сказати, що я «фаворит» Мінкульту. Хоча якщо мене Нищук про щось запитає, я йому радо відповім. Я йому симпатизую, хоча спочатку було більше скепсису. Він мені симпатичний як людина, що відкрита й готова до змін.\nЗвісно, в умовах бюрократичної машини його ККД залишає бажати кращого. Це вина не зовсім його чи його команди. Громіздка бюрократія радянського зразка поки що незнищенна.\nУ принципі, я від Мінкульту нічого не отримував. Із таким самим успіхом мене можна називати «фаворитом» адміністрації президента, — я там у двох робочих групах брав участь.\nАле, знову ж таки, мене запитували — я відповідав, мене просили прийти — я приходив і брав участь в обговореннях і ні в кого там нічого не просив.\nА якщо я очолю музей, то проситиму прийняття потрібних для музею рішень, проситиму фінансування.\nА що думаєте про ситуацію навколо Культурного фонду, який очолила Марина Порошенко?\nПодивимося, що там буде. Поки що можу сказати, що склад людей, який його придумував і розробляв, мені здається живішим, ніж склад нинішнього правління.\nЧи є у вас прямий контакт із мером Одеси Трухановим та іншими хазяями міста і області? І наскільки такі контакти міцні, щоб мати з них зиск для музею?\nНа рівні губернатора була одна зустріч із п. Степановим. Це було знайомство. Раніше він знав, хто я, я знав, хто він, але «нас не відрекомендували».\nІ ось нас відрекомендували, ми поговорили півтори години, все чудово.\nЯ знайомий із головою облради Урбанським, і якщо спочатку (можливо, його слова перекрутила преса) у мене була інформація, буцім він незадоволений моїми намірами обійняти посаду директора музею, то потім ми кілька разів зустрічалися. Недавно я приніс йому мою програму, познайомив із членами своєї команди, і мені здалося, що це активний союзник.\nЩо стосується п. Труханова... Одного разу познайомилися, іншим разом — перекинувся двома-трьома словами, достатньо з мого боку провокативними, з приводу чого не жалкую. Що я не його політичний прибічник, він чудово знає. Зустрітися з ним у мене не було можливості. Бо після мого рішення йти на цю посаду, як ми всі знаємо, він не дуже багато часу був в Одесі. І зараз йому навряд чи до мене. Але якщо я буду директором музею, а п. Труханов — мером міста, обом доведеться виходити з того, що в міста немає ні іншого мера, ні іншого музею.\nТак, є Музей західного і східного мистецтва, але навряд чи місто може його розімкнути в часі, це музей, який відбувся, і потенційний його розвиток можливий у результаті хіба що дива Господнього. А тут є якісь шанси на реальний розвиток. Велике місто без великого музею немислиме. Це теж має розуміти мер міста, яким би не було його прізвище.\nВиходячи з цього, я хотів би розраховувати на співпрацю з мером, виводячи якісь свої і його політичні погляди за площину робочих відносин. У цьому випадку вони неважливі.\nА що скажете про діяльність активіста Сергія Стерненка, який підтримує вас під час усіх конкурсних перипетій?\nЗі Стерненком я познайомився у 2014 р., через кілька місяців після подій 2 травня. Я побачив у ньому волю й харизму. І спостерігаю певну еволюцію його поглядів. Мені здається, він дорослішає.\nНе можу сказати, що я фанат усього, що він робить. Проте не вважаю, що маю право на нього тиснути: «Це тобі, Серьожо, можна, цього — не можна». Він самостійна людина і, якщо розвиватиметься у правильному напрямі, виросте в серйозного політичного діяча. Побачимо.\nНе можна оминути тему, яка вже стала в Україні системною, — тобто ваше ставлення до заборон, до «чорних списків» тощо.\nДумаю, якісь обмеження виправдані в нинішніх умовах. Але вирішувати такі питання мають не тільки есбеушники, а й експерти, інтелектуали, діячі культури.\nМабуть, щось схоже було в радянські часи, коли на дискотеках забороняли крутити пісню, бо вона звучала у фільмі, де пародіювався шаховий поєдинок Карпова й Корчного.\nУсе розумію. І будь-яка заборона ідіотична. Але пропагандистська війна — інструмент гібридної війни. І якось «фільтрувати» треба. Проте, можливо, не так тупо, як це відбувається.\nВ «Арсеналі» відкривається виставка «Flashback. Українське мистецтво 90-х», де є роботи ваші, а також інших одеситів, що вже ввійшли в історію. Відчуваєте музейну цінність цих експонатів?\nМене дратує, що там знову показуватимуть моє «Психоделічне вторгнення броненосця «Потьомкін» у тавтологічний галюциноз Сергія Ейзенштейна». Мені хотілося б, щоб його вже ніде й ніколи не показували!\nЗ іншого боку, радий, що там буде мій «Гіпнотичний сеанс Еріка Тронсі».\nДумаю, раз на 10 років такі анали відеоарту 1990-х треба піднімати.\nОдного разу мені Олег Тістол сказав (і я за ним часто повторюю): «Я не ходжу на виставки телевізорів». (Сміється.)\nА сьогодні з'являються статті про культурний імперіалізм Сороса, в яких стверджується, що ми нібито нав'язували країні відеоарт. Це не зовсім так.\nПроте серед рекомендацій справді були такі: більше інсталяцій, нових медіа, відеоарту, фотографій. Адже в радянські часи було деформоване уявлення про мистецтво.\nФігуративний живопис, скульптура й графіка, монументальне і декоративне мистецтво були дозволені, все інше мистецтвом не вважалося. …Яке гарне небо сьогодні, щось мені захотілося ось таке синє небо написати…\nОлександр Анатолійович Ройтбурд — український художник. Народився в Одесі 1961-го. В 1983 р. закінчив художньо-графічний факультет Одеського педагогічного інституту. У 1993-му виступив співзасновником асоціації «Нове мистецтво». Працював директором галереї Марата Гельмана в Києві. Учасник понад сотні виставок і творчих проектів. Його персональні виставки проходили в Києві, Одесі, інших містах. Його роботи є в галереях Нью-Йорка, Санкт-Петербурга, Києва, Одеси.\nТеги: Ізраїль війна музеї мер музей фінансування мистецтво Марина Порошенко СРСР Олександр Ройтбурд\nУ ЄБРР розказали про плани стати акціонером українського Ощадбанку\nЛистівки 100-річної давнини: в Одесі показали, яким був оперний театр


Короткострокові стреси корисні — Очень Интересно\nПсихологія Короткострокові стреси корисні\nКороткострокові стреси корисні\nОрганізм людини цілком справляється з короткостроковими стресами. Коли ми перебуваємо в стресовому стані, відбувається викид у кров адреналіну, а імунна система посилює свою захисну діяльність. Короткочасний стрес (наприклад, необхідність виголосити промову) має чітко визначене закінчення, після чого рівень адреналіну в крові знижується, і організм повертається в норму. З іншого боку, стрес (наприклад, коли ми відчуваємо огиду до роботи) не має часових рамок. Імунна система організму, який змушений постійно перебувати у стані напруги, послаблюється і не здатна здійснювати ефективний захист.\nСезон професійних бейсболістів — це всього шістнадцять ігор. Хоча кожна гра триває близько трьох годин, фактичний час, проведений на полі з м’ячем, становить не більше шести хвилин за гру. Це означає, що у гравця в сезон є лише півтори години, щоб проявити себе, причому ці півтори години розтягнуті на чотири місяці. Навіть ті гравці, у яких є почесне місце в Залі слави, фактично за всю кар’єру грають не більше десяти годин.\nЗвичайно, грі передують нескінченні години тренувань, але судять про спортсмена за його заслуги на полі. Як ці спортсмени справляються з неймовірною психічним навантаженням, коли потрібно проявити себе за такий обмежений проміжок часу?\n«Ось в чому позитивна сторона стресу, — говорить психолог Гері Фоулі. — На короткій часовій дистанції ми можемо викластися так, що навіть самі часом не віримо».\nГері додає: «Але тут потрібно пам’ятати, що мова йде про короткострокові зусиллях. Якщо ви попросите бейсболіста, чия команда здобула перемогу в неділю, вийти на поле і в понеділок, то він постарається не прийти на гру. А якщо змусити його грати сім днів на тиждень, то він до кінця тижня потрапить в лікарню».\nГері каже: «Короткострокові стреси корисні для організму. Вони змушують нас показати все, на що ми здатні. Такі напруги не те що продуктивні — вони корисні для здоров’я. Вони виявляють наші найкращі якості. Вони гарні для серцево-судинної системи. Вони гарні для імунної системи. І при цьому всі добре в міру».\nДослідники з Мічиганського університету виявили, що короткостроковий стрес покращує опірність організму захворюванням. Проте тривалий стрес послаблює імунну систему приблизно на 60 %.\nМатеріалізація думки або ж сила тяжіння


≡ Втулка стабілізатора передн. 96444926 ДЕУ ЛАНОС GBUD-023 — 32 грн 🚗 Купити в каталозі ШЕВІ АВТО\n❹ Втулка стабілізатора передн. 96444926 (пр-во ONNURI) Lanos ЛАНОС ЛАНОС\nДЕУ ЛАНОС втулка стабілізатора передн. 96444926 (пр-во onnuri) lanos GBUD-023 - 32 грн\nВтулка стабілізатора передн. 96444926 (пр-во ONNURI) Lanos. Артикул: GBUD-023\nВтулка штока амортизатора заднього ЛАНОС\nВтулка болта стабилизатора (демпфер) Ланос, Некия GM Корея (ориг) ЛАНОС\nБолт стабилизатора в сборе Ланос, Нексия KAP-ASSY Корея ЛАНОС\nСтійка стабілізатора передн. (2 шт.ком-кт на авто) зб. (Втулки гумові) Lanos ЛАНОС\nСтійка стабілізатора передн. (Пр-во PARTS-MALL) Lanos ЛАНОС\nВтулка напрямна вичавного підшипника ЛАНОС\nТяга стабілізатора 97 перед. міст (CAR-DEX) (Пр-во PMC) Lanos ЛАНОС\nСтійка стабілізатора в зборі ЛАНОС\nСтійка стабілізатора 97 (пр-во-MOOG) Lanos ЛАНОС\nСтійка стабілізатора переднього (в зборі) ЛАНОС\nСкоба кріплення втулки стабілізатора (гладка) ЛАНОС\nКільце стопорне втулки рульової рейки ЛАНОС\nВтулка блоку напрямна (велика D = 18.5мм) ЛАНОС\nВідгуки про товар GBUD-023\nВтулка стабілізатора передн. 96444926 (пр-во ONNURI) Lanos ЛАНОС\n☝ Код запчастини – GBUD-023 ❗ Обмін запчастин – 14 днів ⌚ Відправка – Нова Почта, Інтайм\n⭐ Втулка стабілізатора передн. 96444926 (пр-во ONNURI) Lanos - Перед відправкою перевіряємо на цілісність, добре пакуємо і відправляємо!\nЗастосовується для технічного обслуговування Daewoo ➤ Lanos. Для підбору використовуйте оригінальний код виробника – GBUD-023\nВтулка стабілізатора передн. 96444926 (пр-во ONNURI) Lanos на автомобиль ДЕУ ЛАНОС повністю відповідає вимогам для використання в якості замінного вузла.\nДовговічність деталі Втулка стабілізатора передн. 96444926 (пр-во ONNURI) Lanos і безпеку управління ДЕУ ЛАНОС повністю забезпечується за умови своєчасного ремонту.\nПропонуємо своїм клієнтам тільки перевірений і надійний продукт Втулка стабілізатора передн. 96444926 (пр-во ONNURI) Lanos за доступною ціною. Вибираючи інтернет магазин «Шеві-Авто», ви отримуєте кращу якість і гарантію довговічності служби будь-якої придбаної деталі. Допоможемо підібрати оптимальні аналоги для ремонту.


Субота, 27 листопада, 13:04:29\n20.11.2014 07:14 — Агенцiя\nІ кожен з нас, не важливо, голосував він на виборах чи пройшов як депутат у Верховну Раду, має пам’ятати цей шлях. Ми не побоялися змін, не побоялися зламати себе і систему. Нарешті ми стали справжніми українцями і тепер все в наших руках.\nВідповідальність за країну несе кожен з нас! Згадайте досвід Помаранчевої Революції, коли обравши нового Президента, уряд і парламент, ми раптово заспокоїлись і стали чекати дива, покладаючись один на одного. Цього разу все має бути інакше, адже кожен з нас здатен впливати на перебіг подій у країні. Не бійтеся боротися за свої права, не бійтеся ламати стару систему на місцях, ви сильні і ви це довели протягом року.\nЯ хочу подякувати кожному з вас.\nЯ щиро вдячний за довіру, за теплі слова, за ту впевненість, що ви мені давали щодня. Я вдячний тим, хто 26 жовтня віддав свій голос за мене і повірив у мене.\nЯ вдячний тим, хто критикував, сумнівався, запитував, адже ви спонукали мене до гнучкості, наполегливості і вказували на помилки.\nНезалежно від вибору, який ви зробили, ми всі живемо на одній землі і попереду у нас непрості часи. Час забувати чвари, єднатися і пліч-о-пліч спільно будувати нову країну, за кого б ви не голосували напередодні.\nЗі свого боку я можу запевнити, що не зраджу ваших інтересів і зроблю все можливе, щоб виправдати вашу довіру. Я відкритий до діалогу, до ваших побажань та пропозицій. Я не хочу і не буду ховатися за депутатським значком. Моє місце роботи¬¬ – це не тільки Верховна Рада, а перш за все округ, інтереси якого я захищаю. Саме тому я регулярно буду відвідувати регіон, щоб розуміти, чим живуть люди, і триматиму руку на пульсі для вирішення їх проблем.\nУ кожному центрі району, який входив до 207-го виборчого округу, відкриються громадські приймальні. Завітавши до них, будь-який житель Городнянського, Коропського, Корюківського, Новгород-Сіверського, Семенівського, Сосницького і Щорського районів зможе передати мені свою заяву, скаргу або пропозицію.\nЗадля подальшої тісної співпраці й надалі працюватиме «гаряча лінія»:\n(050) 04-18-333; (063) 04-18-333; (097) 04-18-333.\nЗапевняю, що кожне з ваших звернень буде обов’язково розглянуто.\nРазом ми побудуємо сильну та процвітаючу країну. Слава Україні!\nЩиро Ваш народний депутат України Анатолій Євлахов


Ким працюють випускники — mmsa\nПопит на випускників\nЗагальновідома визначальна роль для розвитку сучасного суспільства інформаційних і комп’ютерно-орієнтованих науково-виробничих технологій, заснованих на об’єднанні інтелекту людини, комп’ютерної обробки даних і передачі їх через комп’ютерні мережі. Серед найважливіших застосувань комп’ютерних наук у становленні сучасного інформаційного суспільства виділяють:\nкомп’ютеризацію творчої інженерної діяльності людини, що найбільш яскраво виявляється в проектуванні і створенні нових об’єктів і технологій штучного середовища;\nкомп’ютеризацію виробничо-технологічних процесів і управління ними, включаючи автоматизацію управління самими підприємствами;\nкомп’ютерну підтримку творчих процесів і процесів прийняття рішень у сфері суспільно-громадської і фінансово-виробничої діяльності.\nНа сьогоднішній день використати знання та навички по інформаційним технологіям можна у багатьох галузях. За даними аналітичної компанії IDC: 28% опитуваних беруть участь у створенні програмного забезпечення та WEB-розробках. На другому місці - банки (15%), по 8% припадає на галузі телекомунікацій та системної інтеграції. На п‘ятому місці знаходиться торгівля — 5%. На Інтернет з WEB-хостингом та будівництва припадає по 3%. Іще 30% розкидані по іншим різноманітним галузям.\nЗа даними тієї ж компанії IDC у 2007 році брак спеціалістів з мережевих технологій та програмістів склав більше 50 тис. чоловік. Заробітні плати IT-спеціалістів (адміністраторів баз даних, начальників ІТ-відділів, ІТ-менеджерів, менеджерів проектів, програмістів, системних адміністраторів та системних інтеграторів) набагато вищі за середньостатистичні зарплати спеціалістів у інших галузях.\nУ 2006 році Європейська рада у рамках проекту 5FP почала розгортання програми створення інформаційного суспільства, яка охоплює багато галузей — від навчання до електронної комерції. Для реалізації цієї програми необхідна велика кількість IT-спеціалістів. Західна система освіти на сьогоднішній день не в змозі забезпечити ринок ІТ достатньою кількістю спеціалістів. Саме тому сьогодні закордонні організації в пошуках висококваліфікованих спеціалістів звертають увагу і на Україну. Ми готові задовольнити цей попит.\nПроблеми з працевлаштуванням випускників кафедри просто не існує, навпаки, на кожного випускника налічується 3-4 пропозиції, половина з яких - закордонні. Попит на них дуже великий, кафедра СП має спеціальні угоди з відомими фірмами Melexis (Бельгія), ZMD і IНР (Німеччина), ПроФІКС (Україна) на спільну підготовку фахівців з комп’ютерного проектування, при чому фірми надають кафедрі унікальне обладнання (наприклад, всесвітньо відомі системи проектування Cadence), спеціальні стипендії студентам, можливість закордонного стажування і навчання в аспірантурі, а також гарантованого працевлаштування на філіях цих фірм у Києві або в спільних підприємствах, діючих на Україні (IBM, Intel, Siemens, Apple, Sumsung, Microsoft і ін.) і безпосередньо за кордоном.\nЇх широка профілізація забезпечує їх гнучку професійну адаптацію до поточних соціальних замовлень суспільства: від активного інформаційного обслуговування конкретних галузей науки і техніки (наприклад, проектування мікросистем — System-in a Chip) до створення фінансової, страхової, податкової, митної та інших систем в країні. Оскільки проектні процедури мають в більшості випадків інваріантний характер, то фахівці з системного проектування спроможні швидко адаптуватися до потреб інших галузей, включаючи створення та експлуатацію систем економічно — фінансового напрямку, про що свідчать приклади успішного працевлаштування випускників кафедри.\nПриклади успішного працевлаштування випускників кафедри ММСА\nСеред випускників кафедри ММСА останніх років:\nмолоді викладачі кафедри, кандидати наук Надія Недашківська, Марина Дідковська, Антон Мальцев, Олександр Терентьєв, Андрій Ільєнко, Андрій Федоров, Оксана Кухарєва (0,5 ставки, основна робота ДержІнформЮст), Сергій Кухарєв, Сергій Сердюк, Наталія Кузнецова, Юрій Мілявський, Миколай Мурга та Максим Коновалюк і Олег Яковлев (викладають на курсах EPAM);\nзавідуючий кафедри «Інформатика та програмне забезпечення» Брянського державного технічного університета к.т.н. доцент Олександр Георгійович Подвесовський;\nкеруючий пакетом інвестиційних активів об'єктів транспортної інфраструктури APG Asset Management (Нідерланди) Євген Анатолійович Жученко;\nкерівник відділу аналітики Klinkmann (Фінляндія) Наталія Олексіївна Шило;\nкерівник відділу розробників CIMSOLUTIONS Automation for Industry & Business (Нідерланди) Дмитро Дороган;\nкерівник відділу досліджень GfK (Нюрнберг, Німеччина) Анастасія Валентинівна Шуренкова;\nMaterialise Dental (Бельгія) Андрій Михайлович Столяров; Оксана Василівна Муратова; Сергій Володимирович Маруда; Степан Сергійович Руденко; Денис Віталійович Ликов; Євген В'ячеславович Марценюк; Микола Віталійович Денисюк; Костянтин Миколайович Скидан;\nдиректор по стратегічному плануванню «PROVID Group» Олена Миронова;\nдиректор медіа агентства «Media Direction Ukraine» Тетяна Катріч;\nдиректор компанії «Кабінет» та голова клубу випускників ННК «ІПСА» Лев Коршевнюк;\nзаступник директора Світового центру даних, голова НТСА НТУУ «КПІ» Олексій Пасічний;\nтехнічний директор Phoenix Capital Олексій Леонов;\nголовний системний аналітик PricewaterhouseCoopers (Катар) Григорій Полонський;\nартист Артем Іванов (переможець фабрики зірок 7, Москва);\nкерівник відділу оцінки ризиків БГ Банк Олександр Вакульчик;\nкерівник міжнародного відділу продажів компанії «АРТ-Капитал» Олексій Домашенко;\nкерівник Інтернет трейдінгу Troika Dialog Ukraine Ярослав Свірідюк;\nзаступник керівника відділення банку Правекс-Банк Людмила Бойко-Грох;\nприватний підприємець, молодіжний лідер України 2008 р. Артем Михайлюк.\nПриклади успішного працевлаштування випускників кафедри СП(САПР)\nСеред випускників кафедри СП(САПР) останніх років:\nмолоді викладачі кафедри, кандидати наук Костянтин Харченко, Ярослав Корначевський, Олександр Воєвода, Сергій Велічкевич;\nгенеральний директор Самсунг-Україна Юрій Погребняк;\nдиректор «ТЭКСВЭР» ПАККОтм Олег Слинько;\nсистемний адміністратор ЧП «Марк Ессен» Сергій Бондаренко;\nдиректор «Віадук-Телеком» Максим Круковський;\nдиректор з розвитку компанії «ПроФІКС» Микола Булава;\nдиректор «Лан-Телеком» Віталій Осютенко;\nкерівник ІТ-управління ПрокредитБанку Ігор Завгородній;\nкерівник відділу програмування ПрокредитБанку Олег Юрковський;\nкерівник ІТ-департаменту Young&Rubicam Федір Грушевський;\nначальник ІТ департаменту Deutsche Wertpapierservice Bank Валерій Вишневський;\nгенеральний менеджер фірми IBS (Information Business System and Telecommunication) Юрій Помазков;\nпрезидент компанії ДКТ (Досягнення комп’ютерних технологій) Віталій Мілін;\nгенеральний директор фірми «Мегатек» Олег Коломієць;\nпредставник SUN-Україна Антон Сокольский; системний спеціаліст IBM-Kiev Сергій Костецький;\nдиректор аутсорсінгової компанії з розробки програм Сергій Орлов та інші.\nІнститут прикладного системного аналізу існує вже більше 10 років. Хоч для навчального закладу це дуже незначний вік, але наш Інститут вже знають як в Україні, так і в світі. Ось маленька частина прикладів, що про нас кажуть:\nосновною умовою прийому на роботу в провідні банки України стала наявність диплому ІПСА;\nлідери в сфері інформаційних технологій створюють на базі нашого Інституту спеціалізовані курси для підготовки високоякісних спеціалістів;\nкабінет міністрів України робить щорічне замовлення випускників нашого Інституту;\nвже сьогодні наші випускники займають керівні посади у фірмах з світовим ім’ям як в українських відділеннях, так і за кордоном;\nфірми, засновані нашими випускниками, змогли не тільки утриматись у період світової кризи, а й зміцнити свої позиції на ринку.\nУсім цим досягненням наші випускники завдячують високому рівню підготовки, який їм дав Інститут прикладного системного аналізу.\nСвітові університети та організації\n1 зустріч усіх випускників\nІПСА (травень 2010 р.)\nІПСА має більш ніж 25 договорів про співпрацю з провідними університетами світу та міжнародними організаціями.\nІнститут є головним у ряді міжнародних проектів та ініціатив найвищого міжнародного рівня (ООН, ЮНЕСКО, UNIDO та інших). Також на базі нашого Інституту проводився міжнародний семінар по ризик-менеджменту RMA Symposium в рамках CODATA 2008. Наші викладачі щорічно запрошуються до участі в міжнародних конференціях.\nПрикладні наукові розробки\nГоловні проблеми м. Києва\nОдним із головних принципів Інституту є «Знищення межі між науковим дослідженням та дипломною чи курсовою роботою студента, між викладачем та вченим».\nЯскравим прикладом цього є те, що за останні декілька років студенти зробили вагомий внесок у такі наукові проекти:\nтехнологічне передбачення розвитку космічної діяльності в Україні;\nпідвищення ефективності функціонування логістичної системи для ОАО «АрселорМетал Кривий ріг»;\nмоделювання сценаріїв розв’язання головних проблем м. Києва;\nстворення національної Грід-інфраструктури і впровадження Грід-технологій в науку і освіту.\nОкрім того на базі ННК «ІПСА» функціонує єдиний в Україні відділ «Світового центру даних», головним напрямком роботи якого є моделювання глобальних геополітичних проблем. У своїй роботі центр використовує найпотужніший суперкомп’ютер в Україні.\nКлуб випускників ІПСА\nСайт польської секції випускників НТУУ «КПІ»


Теплий одяг і взуття віддають за півціни » Новини Чернівці: Інформаційний портал «Молодий буковинець»\nТеплий одяг і взуття віддають за півціни\nОхочі зекономити сьогодні мають можливість запастися теплими речами на наступну зиму. Магазини одягу і взуття в лютому традиційно влаштовують розпродажі зимових колекцій з найвищими знижками. Зимові куртки сьогодні можна придбати ціною від 250 гривень, светри – від 100 гривень, джинси – від 160-ти.\nСеред чернівецьких магазинів найбільші знижки сьогодні пропонують крамниці всеукраїнських чи світових мереж. "Бренд-менеджери нашої мережі в Києві розробляють стратегію продажу і встановлюють однакові знижки у всіх магазинах мережі. Такі розпродажі у нас трапляються три-чотири рази на рік, – розповіла Надія ЧЕШЕНКО, директор магазину жіночого одягу "Tally Weijl". За її словами, сьогодні на всю зимову колекцію діє знижка 50 відсотків, а з наступного тижня вона зросте до 70 відсотків. Найбільшого попиту у покупців магазину зажили пальта та інший верхній одяг, який можна буде носити не лише наступної зими, а й у найближчі місяць-два. Скажімо, пальто, яке раніше вартувало понад 700 гривень, сьогодні коштує 365 гривень.\nУ магазині "Terranova" знижки сягають 70 відсотків. Триватиме розпродаж до кінця лютого. За словами продавця, такі вигідні розпродажі тут традиційно проводять двічі на рік: наприкінці зими, коли розпродують теплий одяг, і наприкінці літа, коли уцінюють весняно-літню колекцію.\n50-відсоткові знижки на весь асортимент пропонують магазини мережі "Sela" (тут продають не лише чоловічий і жіночий, а й дитячий одяг). "Найчастіше купують зі знижками штани і теплий верхній одяг", – розповіла продавець Руслана. Триватиме розпродаж у цьому магазині, за її словами, до 15 лютого. Наступних знижок тут можна буде чекати наприкінці червня – спочатку 30 відсотків, за кілька тижнів – 40 і остаточний розпродаж літнього асортименту відбудеться з 50-відсотковою уцінкою.\nУ магазинах взуття розпродажі зустрічаються значно рідше. Позначки "вигідна пропозиція" біля цінників чобіт, зазвичай, означають знижку не вище 10-20 відсотків. "Якщо і буде знижка, то лише 10 відсотків, – розповіла продавець взуттєвого магазину на проспекті Незалежності. – У нас люди і так купують, бо це чоботи з попереднього завозу, ціна на них за старим курсом долара розрахована. Новий завіз виходить мінімум на третину дорожчим".\nУ взуттєвому магазині "Монарх" до 28 лютого триватиме розпродаж із 50-відсотковою знижкою. "Знижки у нас розпочалися 19 січня, – розповіла керуюча магазином Олена БАЛЬЦЕВИЧ. – Зараз найчастіше купують зимові чоботи й боти. Середня ціна пари зимового чоловічого чи жіночого взуття сьогодні становить 400-538 гривень". Значна частина покупців купує уцінені речі саме про запас, щоби не переплачувати за тепле взуття наступної осені. А черговий розпродаж взуття тут відбудеться наприкінці літа.


Героїчна оборона Севастополя : Реферат : История\nГероїчна оборона Севастополя — История\nНа тему: "Героїчна оборона Севастополя"\n1. Підготовка і провал плану швидкого опанування Севастополем\n2. Перший штурм Севастополя\n3. Другий штурм Севастополя\n4. Третій штурм Севастополя\n(30 жовтня 1941 г.- 4 липня 1942 р.)\nОперація по захвату Севастополя отримала кодове найменування "Лов осетра" (Störfang). 24 вересня німецькі війська силами двох піхотних дивізій за підтримки артилерії і авіації перейшли в наступ на Перекопському перешийку. 26 вересня їм удалося прорватися через Турецький вал і опанувати містом Армянськ. До 30-го вересня радянські війська відійшли до Ішуньських позицій, де відбили спроби німців розвинути наступ. Манштейн відмовився відподальшого просування. За німецькими даними в результаті боїв було захоплено 135 знарядь, 112 танків і 10 тисяч пленних.\n18 жовтня 11-а німецька армія силами трьох дивізій почала наступ на Ішуньські позиції. Їх обороняли частини 9-го стрілецького корпусу за допомогою берегових батарей і окремих підрозділів Чорноморського Флоту. Протягом 5 днів продовжувалися важкі бої, в яких німці поступово тіснили радянські війська. 24 жовтня прибулі частини Приморської Армії нанесли контрудар і два дні вели з ворогом люту зустрічну битву. Проте 26 жовтня Манштейн ввів на стику армій дві свіжі піхотні дивізії і 28 жовтня прорвав оборону. Частини Червоної Армії відійшли до Севастополя, Керчі і частково розсіялися в гористій місцевості. Спроба відступаючих радянських військ закріпитися на Керченському півострові виявилася безуспішною. Залишки Червоної армії не змогли утриматися в Криму і до 16 листопада були евакуйовані на Таманський півострів. Приморська армія у складі п'яти стрілецьких і трьох кавалерійських дивізій відійшла до Севастополя.\nДо середини жовтня з Одеси була перекинута Приморська армія. Таким чином, радянські війська стали налічувати 12 стрілецьких і 4 кавалерійських дивізії. В той же час, німці змогли виділити для захвату Криму 11-у армію у складі 7 піхотних дивізій і румунського гірського корпусу з двох бригад.\n22 червня 1941 р. о 3 годині 15 хвилин Севастополь піддався нальоту фашистської авіації.\nПершою завдала удару по фашистських літаках зенітно-артилерійська батарея Чорноморського флоту N 74, якою командував лейтенант І.Г.Козовник. Услід за нею відкрили вогонь 76, 80, 78 і 75-я батареї і успішно відобразили перший наліт фашистів. В кінці жовтня радянське командування вирішило підсилити гарнізон Севастополя силами Приморської армії (командувач — генерал-майор І. Е. Петров), що доти захищали Одесу.\n16 жовтня оборона Одеси була припинена і Приморська армія була морем перекинута в Севастополь.\nЗа рішенням міських організацій, штабу Чорноморського флоту воїни гарнізону і севастопольці в стислі терміни, до 1 листопада 1941 р., звели довкола Севастополя три рубежі оборони: тиловий, головний і передовий з дотами, дзотами і іншими оборонними спорудами. Цю роботу очолював інженерний відділ флоту, керований військовим інженером 1 рангу В.Г.Парамоновим.\n23 жовтня 1941 р. за рішенням Кримського обкому ВКП(б) в Севастополі був створений надзвичайний орган влади - Міський комітет оборони, до якого увійшли перший секретар міськкому партії Б.А.Борісов (голова комітету), голова міськвиконкому В.П.Ефремов, начальник гарнізону контр-адмірал Г.В.Жуков (незабаром його змінив генерал-майор берегової служби П.А.Моргунов), начальник місцевої протиповітряної оборони В.І.Кулібаба і начальник міського відділу НКВД К.П.Нефедов.\n29 жовтня 1941 р. в Севастополі було введено облогове положення. 30 жовтня першого удару по моторизованій колоні 11-ої німецької армії генерала Манштейна завдала 54-я берегова батарея Чорноморського флоту під командуванням лейтенанта І.І.Заїки. Артилеристи три дні вели безперервні запеклі бої з насідаючими фашистами. Майже одночасно з артилеристами в бій вступили частини морської піхоти, сформовані з курсантів військово-морського училища і матросів бойових кораблів і берегових частин флоту, при підтримці берегових і зенітно-артилерійських батарей.\nДля оборони Севастополя 4 листопада був створений Севастопольський оборонний район (СОР). Севастопольський оборонний район (СОР) на початок Великої Вітчизняної війни був одним з самих укріплених місць в світі. Споруди СОР включали десятки укріплених гарматних позицій, мінні поля та ін. У систему оборони входили також дві так звані "бронебашенні батареї" (ББ), або форту, озброєних артилерією крупного калібру. Форти ББ-30 (командир — Р. А. Александер) і ББ-35 (командир — А. Я.Лєщенко) були озброєні зброєю калібра 305 мм, знятою з лінкора "Імператриця Марія".\nНа флангах оборонного району розташовувалися найпотужніші в Севастополі берегові батареї: № 30 — в районі села Любимівка, в гирлі річки Бельбек № 35 — в районі мису Херсонес, що отримали у німців назву "Максим Горький I" і "Максим Горький II". Кожна батарея мала по чотири 305-мм зброї, розміщених в 2-гарматних броньованих баштах (стінки — 305 мм, дах — 203 мм). Дві баштові установки батареї були цілим підземним містечком, укритим товстим шаром бетону. Об'єм бетонних робіт лише на одній батареї приблизно дорівнював об'єму робіт при будівництві Дніпрогесу. Довкола кожної башти розташовувалися 2 знарядних і 2 зарядних льохи. У кожному розміщувалося 201 знаряд, в зарядному — 402 напівзаряди. У підбаштовому приміщенні була рейкова залізниця з ручними вагонетками, в яких боєприпаси доставлялися до заряднику. Підйом боєприпасу, заряджання, наведення здійснювалося за допомогою електроприводів. Розрахунок однієї башти складався з 54 чоловік.\nДля зручності управління військами СОР було роздільне на 4 сектори, очолили які дослідні командири дивізій - П.Г.Новіков, І.А.Ласькин, Т.К.Коломієц, В.Ф.Воробйов.\nДля руйнування укріплень, що захищають Севастополь з землі, ворог застосував облогову артилерію крупних калібрів. Всього на периметрі в 22 км. було розташовано понад 200 батарей важкої артилерії. Більшість батарей складалися із звичайної польової артилерії крупних калібрів, включаючи важкі гаубиці 210 мм, і важкі гаубиці 300 і 350 мм, що збереглися з часів Першої світової війни. Були також застосовані унікальні надважкі облогові знаряддя:\n-6 гаубиць типа Gamma, калібр — 420 мм\n-3 мортири типа Karl, калібр — 600 мм\nСамохідна мортира "Карл" (нім. Gerät 040, "установка 040") — німецька важка самохідна мортира періоду Другої світової війни. Одна з найпотужніших САУ свого періоду. Всього було побудовано 6 мортир. Використовувалися при штурмі фортець і сильно укріплених позицій ворога.Разміри: довжина корпусу 11,37 м, ширина корпусу 3,16 м, висота 4,78 м. Тип броні-стальна.Боєкомплект пушки-4 вистрели,швидкість по шосе 10 км/год.\nНайбільш великокаліберною і ваговитою артсистемой всіх часів і народів, такою, що застосовувалася в бойових діях, стала 800-мм експериментальна залізнична установка "Дора",созданная в кінці 1941 року. Ініціатором і гарячим прибічником цієї зброї був сам Гітлер, що обожнював подібні проекти. бойову роботу "Дори" під Севастополем забезпечували майже 5000 чоловік. На думку Гітлера "Дора" повинна була зіграти важливу роль в останньому штурмі російської приморської фортеці. Знаряддя загальною масою більше 1000 тонн було таємно переправлено з Німеччини та секретно розміщено в спеціальній схованці, зроблений у скальній місцевості.\nПісля провалу спроби опанувати Севастополь одразу німецько-фашистське командування здійснило три наступи на місто: перше почалося 11 листопада 1941 р., друге - 17 грудня 1941 р., третє - 7 червня 1942 р.\nЗ 30 жовтня по 11 листопада велися бої на далеких підступах до Севастополя, з 2 листопада почалися атаки зовнішнього рубежу оборони фортеці. Сухопутних частин в місті не залишалося, захист здійснювався силами морської піхоти Чорноморського флоту, береговими батареями, окремими (учбовими, артилерійськими, зенітними) підрозділами при вогневій підтримці кораблів. Правда, і у німців до міста вийшли лише передові загони. Одночасно в місто відходили частини розсіяних радянських військ. Радянське угрупування налічувало спочатку близько 20 тисяч чоловік.\n9 — 10 листопада вермахту вдалося повністю оточити фортецю з землі, проте протягом листопада до своїх пробивалися сили ар'єргарду, зокрема, частини 184-й стрілецької дивізії НКВС, що прикривала відхід 51-й армії 11 листопада з підходом основного угрупування 11-й армії зав'язалися сутички по всьому периметру. Протягом 10 днів гітлерівцям вдалося трохи уклинитися в передову смугу оборони після чого в битві настала пауза.\nУ ті дні героїзм захисників міста був масовим. Єфрейтор Іван Богатирь скосив своїм кулеметом не одну сотню фашистів. Снайпер-інструктор Ной Адамія знищив до 200 гітлерівців. Розвідниця Марія Байда винесла з поля бою сотні поранених бійців і командирів, вивела з оточення поранених воїнів до своїх. І.Богатирю, Н.Адамія, М.Байде було привласнене звання Героя Радянського Союзу. В дні оборони жителі міста проявили ратний і трудовий героїзм. Робітники Морського заводу під обстрілом ворога ремонтували кораблі, створювали бойову техніку вдень і вночі, обладнали два бронепоїзди, побудували і оснастили плавучу батарею N 3, що отримала назву "Не чіпай мене", яка надійно прикривала місто від нальотів фашистської авіації з моря. Німці називали її "Квадрат смерті". У гірських виробленнях (штольнях) на березі Севастопольської бухти були створені підземні спецкомбінати; N 1 - для - для виробництва озброєння і боєприпасів N 2 - по пошиттю білизни, взуття і обмундирування. Тут же, під землею, працювали амбулаторії, їдальня, клуб, школа, дитячі ясла і сад, а згодом - госпіталь, хлібозавод. В дні оборони відважно захищав своє місто гарнізон Севастопольської міліції під керівництвом начальника міського відділу міліції В.І.Бузіна. Велику допомогу надавали севастопольські партизани. Безсмертний подвиг зробив гарнізон дзоту N 11. Червонофлотець комсомолець Іван Голубец ціною власного життя врятував бойові кораблі і їх екіпажі в Стрілецькій бухті. Йому посмертно привласнено звання Героя Радянського Союзу. За подвиги в ті дні звання Героя Радянського Союзу були удостоєні кулеметник Ніна і снайпер Людмила Павличенко. Непохитну мужність і відвагу проявили в дні оборони медичні працівники флоту і міста. За 8 місяців оборони вони врятували життя десяткам тисяч людей, повернули в загони 30927 поранених і 10686 хворих.\n7 листопада – п'ять героєв-черноморцев: Ю. Паршин В. Цибулько И. Красносельський Д. Одінцов на чолі з політруком Н.Д. Фільченков – ціною власного життя зупинили танки ворога в районі Дуванкоя.\nУ своїх мемуарах Манштейн визнавав:\n"Благодаря энергичным мерам советского командования противник сумел остановить продвижение 54-го армейского корпуса на подступах к крепости. В связи с наличием коммуникаций противник счел себя даже достаточно сильным для того, чтобы при поддержке огня флота начать наступление с побережья севернее Севастополя против правого фланга 54 ак. В этих условиях командование армии должно было отказаться от своего плана взять Севастополь внезапным ударом с ходу". Вранці 11 листопада після потужної артилерійської підготовки гітлерівці перейшли в наступ на всьому фронті південного сектора і південніше. "У перебігу всього дня наші частини стійко відбивали люті атаки ворога. На балаклавськом напрямі особливу завзятість проявила 40-а кавалерійська дивізія, якою командував герой громадянської війни полковник Філіпп Федорович Кудюров. Та все ж ворогу вдалося оточити частину сил цієї дивізії. До вечора він захопив село Варкутку. А на ділянці другого сектора всі ворожі атаки були успішно відбиті.\nГрудень 1941 року в Криму видався дуже холодний, не лише в горах, але і в долинах лежав глибокий сніг. У захисників міста-фортеці був піднесений настрій, раділи, що на початку грудня війська Південного фронту завдали серйозної поразки ворожому угрупуванню в районі Ростова і звільнили це місто. 9 грудня війська 4-ої окремої армії звільнили Тіхвін. А увечері 12 грудня Радінформбюро передало повідомлення про провал німецького наступу на Москву і про перехід радянських військ в контрнаступ.\nГітлерівське командування стало потребувати крупних резервів. Одному з готових стратегічних угрупувань, яке могло бути використана на Південному напрямі, була 11-а німецька армія і авіація, що діяла з нею. Але ці сили зв'язував Севастополь. Тому Гітлер вимагав узяти місто не пізніше за 22 грудень, щоб звільнити резерви і перекинути їх з Криму для групи армій "Південь", і для цього направляв Манштейну додаткові війська.\nРадянське командування, у свою чергу, прагнуло всіма силами утримати Севастополь, скути тут цілу німецьку армію, нанести їй максимальну шкоду і не дозволити перекинути війська на інші фронти. Тим паче, що Верховне Головнокомандування планувало нові наступальні операції, зокрема Керченсько- Феодосійску десантну операцію , головною метою якої був розгром німців на Керченському півострові і в Криму, зняття облоги з Севастополя, відвернення ворожих сил з Півдня України і співучасть цим подальшому наступу військ Південного фронта.\nКерченсько-Феодосійська десантна операція.\n(26 грудня 1941 по 20 травня 1942.)\n7 грудня Ставка Верховного головнокомандувача поставила перед командуванням Закавказького фронту (командувач - Д. Т. Козлов, начальник штабу - П. І. Толбухін) завдання у двотижневий термін підготувати і провести десантну операцію для оволодіння Керченським півостровом. План операції, складений Толбухіна, полягав у тому, щоб одночасної висадкою 51-й і 44-ї армій в район Керчі та у Феодосійський порт оточити і знищити керченські угруповання ворога. Надалі передбачалося розвинути наступ у глиб півострова, деблокувати Севастополь і повністю звільнити Крим. Головний удар, в районі Феодосії, повинна була наносити знята з іранського кордону 44-а армія (ген.-м. А. Н. Первушин), а допоміжний, в районі Керчі, - 51-а армія (ген.-л. В . Н. Львів). Висадку військ планувалося провести на широкому фронті (до 250 км) одночасно в декількох пунктах, щоб позбавити ворга можливості маневрувати резервами і скувати його на всіх найважливіших напрямках.\nУ результаті висадки десанту положення німецьких військ у Криму стало загрозливим. Командуючий 11-ю армією Е. фон Манштейн писав, якби вирог використував привілеї становища, що склалося і швидко став би переслідувати 46-у [піхотну дивізію] від Керчі, а також вдарив слідом рішуче відходившим від Феодосії румунам, то створилося б становище, безнадійне не тільки для цієї знову виникшої ділянки ... Вирішувалася б доля всієї 11-ї армії.\nОднак наступальна 51-а армія просувалася від Керчі вперед недостатньо швидко, а 44-а армія від Феодосії основними силами рушили не на захід, а на схід, назустріч 51-ї армії. Це дозволило ворогу створити заслін на рубежі відроги Яйли - узбережжя Сиваша на захід від Ак-мона. Оборону кордону тримала 46-а дивізія вермахту, підсилена додатковим піхотним полком, і румунськими гірськими частинами. Для зміцнення боєздатності румунських частин до їх складу були включені офіцери, унтер-офіцери і солдати тилових частин німецької армії, в тому числі і зі штабу армії.\nПід час висадки десанту втрати радянських військ склали більше 40 тис. чоловік, з них близько 32 тис. убитими, замерзлими і зниклими без вісті, 35 танків, 133 знарядь і мінометів.\nМанштейн добре підготував штурм Севастополя і, мабуть, був впевнений в його успіху. Напередодні нового наступу він видав наказ-відозву до солдатів, в якому писав:\n"Солдаты 11-й армии! Время ожидания прошло! Для того чтобы обеспечить успех последнего большого наступления в этом году, было необходимо предпринять все нужные приготовления. Это основательно проделано. Я знаю, что могу положиться на мою пехоту, саперов и артиллеристов. Я также знаю, что все другие рода оружия, как и всегда, сделают все от них зависящее, чтобы проложить дорогу пехоте. Наша артиллерия стала сильней и лучше. Наша авиация опять на месте. Вы в первой же атаке разобьете врага и продвинетесь глубоко вперед. Непоколебимая уверенность должна сопровождать нас в последнем сражении этого года. Севастополь падет!"\nАле радянські війська за будь-яку ціну намагалися втримати Севастополь. У СОР знаходилося п'ять стрілецьких дивізій і дві кавалерійські (спішені) дивізії, дві бригади морської піхоти і два окремі стрілецькі полки. Але наші дивізії були нечисленні. Ми поступалися ворогові в живій силі в 1,7 рази, артилерії і мінометів - в 3 рази, в авіації - в 2-3 рази. Абсолютна перевагу мав противник в танках. До того ж у нас постійно не вистачало боєприпасів ". Рано вранці 17 грудня противник почав потужну вогневу підготовку на всьому фронті оборони Севастополя, розраховуючи цим замаскувати напрям головного удару. Через двадцять п'ять хвилин після початку артилерійської підготовки п'ять німецьких піхотних дивізій і одна румунська бригада з танками перейшли в наступ. На фронті другого сектора наступали 50-а піхотна дивізія німців з танками і 1-а гірськострілецька бригада румунів. "У цей час на північній ділянці противник зайняв передові позиції на всій ділянці 8-ї бригади морської піхоти і продовжував досить швидко просуватися. Туди зосередили весь вогонь армійської і берегової артилерії. Проте німці повністю оволоділи позиціями 8-ї бригади і 287-го стрілецького полку 25-ї Чапаєвської і оточити 241-й стрілецький полк 95-ї стрілецької дивізії. Оборона стала втрачати свою стійкість. Командуючий армією генерал Петров вирішив на наступний день нанести контрудар силами третього і четвертого секторів, щоб розгромити противника, втрутився в оборону другого сектора, і відновити становище. Як тільки ці частини з ранку 18 грудня перейшли в наступ, гітлерівці зосередили по них найсильніший артилерійсько-мінометний вогонь. Війська зазнали втрат, і їх просування було зупинено. А потім супротивник сам перейшов у наступ, висунувши вперед танки. Виняткову хоробрість проявив особовий склад 40-ї кавдивізії при відображенні танкової атаки німців, ні один не відступив, бійці сміливо боролися з прорвалися танками, знищували їх і зупинили наступ піхоти. Геройською смертю загинули командир 151-го кавалерійського полку майор Н.А. Повсякденна і командир цієї дивізії полковник Ф.Ф. Кудюров, особисто керував відбиттям танкової атаки в районі свого спостережного пункту. Комдив замінив вбитого навідника протитанкової гармати, підбив два ворожі машини, але снаряд прямим попаданням убив його. Ветеран громадянської війни, хоробрий командир Федір Федорович Кудюров похований на Малаховому кургані.\nВтрати наших військ на цій ділянці фронту за два дні виявилися значними, особливо в 8-ій бригаді морської піхоти і в 40-й кавдивізії, що відбила танкову атаку ворога. А 388-та стрілецька дивізія, тільки що прибула з Закавказзя, потрапивши під удари авіації та артилерії ворога, відійшла до полустанку Мекензієві Гори ". У цих умовах командуючий армією І.Є. Петров зажадав від комендантів третього і четвертого секторів закріпитися на лінії Камишли, Ефендікой і затримати наступ ворога. На ділянці другого сектору два батальйону 7-ї бригади Є.І. Жидилова і 2-й полк морської піхоти М.М. Тарана, з яким взаємодіяли на флангах 514-й і 31-й полки, раптово перейшли в атаку і після запеклих боїв відновили становище. Проте наступного дня гітлерівці знову перейшли в наступ. Запеклі бої тривали дві доби, позиції кілька разів переходили з рук в руки. У ніч на 20 грудня командувач СОР доносив до Ставки І.В. Сталіну і Наркомові ВМФ Н.Г. Кузнєцову, що після трьох днів запеклих атак противника становище наших військ стало дуже важким. Наші війська несучи серйозні втрати наполегливо відстоюють оборонні рубежі, але снарядів деяких калібрів немає, а для інших боєзапас під кінець. Резерви вичерпані. Вже 21 грудня з Новоросійська почалася перекидання морем 79-й курсантської бригади, в Поті на морські судна почали вантажити 345-ту стрілецьку дивізію, боєприпаси і пальне. 21 грудня бої тривали з неослабним напругою. Прагнучи, у що б то не стало прорвати нашу оборону, Манштейн перекинув під Севастополь і 170-ю піхотної дивізії. На другий сектор оборони вже наступала угруповання противника у складі 50-й, 170-ї піхотних дивізій і по одному полку 72-й і 24-ї дивізій, піхотна бригада румунів та танкова група. З світанку 22 грудня шість німецьких піхотних дивізій і три стрілецькі бригади румунів з танками, підтримувані потужним вогнем артилерії і сильною авіацією, відновили наступ на обох напрямках. У районах висоти з Італійським кладовищем і на північ від селища Верхній Чоргунь противнику вдалося втрутитися в стик між 7-й бригадою і 2-м полком морської піхоти. 23 грудня ворог продовжував наступати на ялтинському напрямку. Всі полки другого сектора вели запеклі бої. На ялтинському напрямку 24-25 грудня бої стали слабшати. Пізно ввечері 25 грудня ми завдали сильного і дуже вдалий удар по району скупчення піхоти супротивника. Отже, натиск значних сил ворога, який тривав десять діб на фронті другого сектора, згасав. Найбільше німці страждали від вогню нашого артилерійського і мінометного вогню. Ось витяг з щоденника німецького єфрейтора, убитого в другому секторі:\n"18 декабря. Атака тяжелая. Много писать об этом не могу. Крагс, Гергард, Гейнц, Майдельс убиты. В этот день у нас было много убитых и почти 30 процентов раненых. Мы не можем даже подойти к боевым порядкам русских. 20 декабря. Вся ночь и весь день прошли в бою: гранаты, минометы, артиллерия. Можно с ума сойти. В нашем отделении осталось вместе со мной 5 человек, а во взводе – 12".\nДо 27 грудня на північній ділянці фронту була повністю зосереджена 345-а дивізія. Вона оволоділа полустанком Мекензієві Гори. Однак зранку 28 грудня німецько-фашистські війська знову перейшли в наступ на цій ділянці. В ході запеклих боїв вони потіснили 79-у бригаду та 345-ю дивізію і знову захопили Мекензієві Гори. Цього дня в Севастополь стали прибувати частини 386-ї стрілецької дивізії і бойові кораблі, в тому числі лінкор "Паризька комуна". Командувач СОР віце-адмірал Ф.С. Жовтневий вирішив зосередженням потужного вогню польовий і корабельної артилерії завдати максимальної шкоди ворогу і дати можливість 79-й бригаді та 345-ї дивізії міцніше закріпитися на рубежі. Манштейн, у свою чергу, також зосереджує на цій ділянці сильний артилерійський і мінометний вогонь, підтягує резерви і наполегливо продовжує атаки. Полустанок Мекензієві Гори не раз переходив з рук в руки, але, врешті-решт, ворогу вдалося захопити його. Глибина оборони на цій ділянці скоротилася до критичного мінімуму. 31 грудня артилерійські знаряддя лінкора "Паризька комуна", крейсерів "Молотов", "Червоний Крим" та інших кораблів, що увійшли до Південної бухти, почали масований удар з 48 артилерійських гармат калібру 305мм по скупченнях піхоти противника на північній ділянці, в долині Бельбек, а також по районах на ялтинському напрямку. Все, що потрапляло в зону дії вогню цієї надважкої артилерії кораблів, був приречений на загибель. А з ранку цього дня частині другій сектора перейшли в наступ. Передові німецькі частини були швидко розгромлені, і ми повністю оволоділи вершиною висоти з Італійським кладовищем, селищем Верхній Чоргунь і поліпшили свої позиції в районі селі Камара. Побоюючись подальшого просування військ 51-ї армії в глиб Криму, Манштейн змушений був знімати частину сил з-під Севастополя і направляти до Керченського півострова. На кінець 2 січня просування радянських військ в західному напрямку було зупинено супротивником, які організували оборону на лінії Ак-Монайських перешийка. На цьому розвиток Керченської Феодосії операції і закінчилося. Але припинився і подальший штурм Севастополя - Манштейн віддав наказ про перехід до оборони ". У січні 1942 року під Севастополем виникло таке рівновага сил, коли жодна зі сторін не в змозі була проводити наступальні дії з рішучою метою. Настав фронтове затишшя\nТретій штурм Севастополя почався 7 червня 1942, хоча фактично боротьба за місто не припинялася з листопада 1941 року. Питання постачання Севастополя всім необхідним для відображення натиску супротивника постійно знаходилися в центрі уваги військради флоту. Місто не був у повному розумінні блокований з моря, але панування в повітрі німецької авіації робило кожен рейс в обложену фортеця все більш ризикованим і небезпечним. Від транспортів довелося відмовитися доручивши це завдання бойовим кораблям. З лютого по червень вони зробили 92 рейсу. Довелося залучати і підводні човни. 27 з них скоїли в травні-червні 1942 року 80 переходів з метою доставки вантажів і вивозу поранених.\nИз воспоминаний адмирала флота Н.Г. Кузнецова:\n"Б.М. Шапошников не раз приглашал меня к себе, чтобы я доложил об организации перевозок и обеспечении транспортов. Разбираясь теперь в документах, я задал себе вопрос: с какого времени командование Черноморского флота и Приморской армии стало ожидать очередного штурма Севастополя? Выступая в 1941 году, командовавший Севастопольским оборонительным районом Ф.С.Октябрьский говорил: "На основании неопровержимых и точных данных 19 апреля, т.е. за три недели до наступления армии Майнштейна на Керченском полуострове, я лично доложил Военсовету Крымского фронта о готовящемся ударе".\nГотуючись до штурму, противник зосередив навколо Севастополя близько 204 тисяч німецьких та румунських солдатів і офіцерів, 670 артилерійських гармат калібру від 75 до 420 мм, 655 протитанкових гармат, 720 мінометів, 450 танків і 600 літаків, 500 з яких були зосереджені на аеродромах в Криму . Близькість їх від Севастополя дозволяла німецьким льотчикам здійснювати до 5 вильотів на день. У складі армії була надпотужна артилерія калібру 305, 350 і 420 мм і батарея надважких 615-міліметрових мортир "Карл", а також знаменита 800-міліметрова гармата "Дора" на залізничній установці. Ця гігантська гармата призначалася для руйнування лінії Мажино у Франції ще в першу світову війну. Чисельність військ СОР становила близько 106 тисяч чоловік, з них в бойових частинах налічувалося 82 тисячі. На озброєнні цих сил було 600 гармат різних калібрів, близько 2 тисяч мінометів, 38 танків, 53 справних літаки. За обороною Севастополя уважно стежили в Москві. Після того як ми залишили Керченський півострів, положення міста-фортеці надзвичайно ускладнилося. 12 червня Верховний Головнокомандувач послав захисникам міста телеграму:\nВице-адмиралу Октябрьскому, генерал-майору Петрову.\nГорячо приветствую доблестных защитников Севастополя – красноармейцев, краснофлотцев, командиров и комиссаров, мужественно отстаивающих каждую пядь советской земли и наносящих удары немецким захватчикам и их румынским прихвостням. Самоотверженная борьба севастопольцев служит примером героизма для Красной Армии и советского народа. Уверен, что славные защитники Севастополя с достоинством и честью выполнят свой долг перед Родиной. Сталин.\n18 червня гітлерівцям вдалося блокувати 30-ю батарею капітана Александера, що прикривала вогнем своїх 12-дюймових знарядь Північну сторону. Одне знаряддя вже було виведено з ладу, підійшли до кінця снаряди. На батарею був переданий наказ евакуюватися. Артилеристи кинули в ефір гордий відповідь: "вмирає на рідній землі". Пролунав страшний сили вибух, і батарея Александера перестала існувати. Жодна батарея не здалася ворогові. Всі вони, одна за одною, закінчуючи бій, самі підривали себе.\nОперативная сводка за 20 июня:\n"95-я стрелковая дивизия почти вся выбита, в полках осталось, где сто человек, а где и меньше того. Северные укрепления защищает сводная рота саперного батальона береговой обороны главной базы… Оставшаяся у защитников Северной стороны подвижная артиллерия 95-й стрелковой дивизии и зенитные батареи ПВО подтянуты к Инженерной пристани и Михайловскому равелину, но нет ни одного снаряда и негде взять…"\nМосква – Кузнецову; Краснодар – Буденному, Исакову. Исходя из данной конкретной обстановки, прошу разрешить мне в ночь на 1 июля вывезти самолетами 200 – 250 ответственных работников, командиров на Кавказ, а также и самому покинуть Севастополь, оставив здесь своего заместителя генерал-майора Петрова И.Е. Противник прорвался с Северной стороны на Корабельную. Боевые действия приняли характер уличных боев. Оставшиеся войска сильно устали, хотя большинство продолжало героически драться. Противник резко увеличил нажим авиацией, танками. Учитывая сильное снижение огневой мощи, надо считать, что в таком положении мы продержимся максимум 2-3 дня".\nОднак Севастополь продовжував битися. Притиснуті до моря, його захисники трималися ще більше десяти днів, надаючи мужній опір ворогові. 21 червня 1942 гітлерівці прорвалися до Північної бухти. Одна за одною замовкали батареї. У ті критичні дні героїчні подвиги здійснили тисячі захисників Севастополя. 25 червня фашистські льотчики бомбили будівлю панорами "Оборона Севастополя 1854-1855гг.". Від прямих влучень 5 бомб і 7 великокаліберних снарядів була пробита стіна, зруйнований купол та виникла пожежа. Мальовниче полотно рятували курсанти школи середніх командирів берегової оборони, бійці 11-го окремого батальйону повітряного спостереження, оповіщення і зв'язку. Винесені з вогню фрагменти живописного полотна були вивезені на лідера есмінців "Ташкент" - останньому великому надводному кораблі, що прорвався у Севастополь, під командуванням капітана 3 рангу В. Н. Єрошенка. 29 і 30 червня ворожа авіація здійснила понад 3000 літако-вильотів, скинула на місто до 15 тис. бомб, артилерія обрушила близько 8000 снарядів, до 14000 хв. Фашистське командування кинуло в бій всі сили і засоби. Резерви захисників міста танули, кінчалися снаряди, патрони, гранати. 30 червня зав'язалися бої на Корабельної стороні. Вперто відбивали атаки ворога захисники на Малаховому кургані, Лабораторному шосе, Історичному бульварі, біля хуторів Комуна, Бермана. Вночі, коли закінчилися набої, залишки військ СОР почали відходити до бухт Стрілецька, Очеретяна, Козача і на мис Херсонес. Тут бої тривали ще до 4 липня, а в окремих місцях - до 12 липня. 1 липня опір захисників міста припинилося, крім окремих розрізнених вогнищ. Гарнізон форту "Максим Горький-2" відмовився здатися і був підірваний німецькими саперами разом з фортецею. Залишки Приморської армії, позбавлені вищого командування, відійшли на мис Херсонес, де чинили опір ще 3 дні.\n3 липня 1942 року в зруйноване місто фашисти безчинствували в ньому 22 місяці. Вони знищили в інкерманських штольнях 3 тис. жінок, старих і дітей, у Троїцькому тунелі - понад 400 робітників. 12 липня окупанти зігнали на стадіон "Динамо" 1500 жителів, а після пограбування та знущання розстріляли їх на 5-му км Балаклавського шосе. За час окупації міста фашисти розстріляли, спалили, втопили в морі, насильно погнали в Німеччину десятки тисяч севастопольців. 4 липня 1942 газета "Правда" і Радінформбюро повідомили, що радянські війська залишили Севастополь. У повідомленні Радінформбюро говорилося: "Військове і політичне значення Севастопольської оборони у Вітчизняній війні радянського народу величезне. Сковуючи велика кількість німецько-румунських військ, захисники міста сплутали і засмутили плани німецького командування. Залізна стійкість севастопольців стала однією з найважливіших причин, що зірвали горезвісне" весняний наступ "німців. Гітлерівці програли в часі, в темпах, понесли величезні втрати людьми." За 8 місяців оборони ворог втратив біля стін Севастополя до 300 тис. солдатів убитими і пораненими. Газета "Правда" писала: "Подвиг севастопольців, їх безмежна мужність, самовідданість, лють у боротьбі з ворогом житимуть у віках, їх увінчає безсмертна слава".\nТелеграмма Генштаба Красной Армии командующему войсками Северо-Кавказского фронта маршалу С.М. Буденному об эвакуации бойцов и командиров из Севастопольского оборонительного района (СОР), 4 июля 1942 года.\nНа побережье СОР есть еще много отдельных групп бойцов и командиров, продолжающих оказывать сопротивление врагу. Необходимо принять все меры для их эвакуации, посылая для этой цели мелкие суда и морские самолеты. Мотивировка моряков и летчиков невозможности подхода к берегу из-за волны неверна. Можно подобрать людей, не подходя к берегу, а принимая их на борт в 500-1000 м от берега. Прошу приказать не прекращать эвакуацию и сделать все возможное для вывоза героев Севастополя. Ватутин, Рыжков\nПовністю евакуювати всі війська з міста не вдалося. , Що залишилися на березі билися до тих пір, поки не вичерпалися боєприпаси, продовольство і питна вода. Частини захисників міста все ж таки вдалося пробитися в гори і з'єднатися з партизанами. Отже, Севастополь був залишений. Однак значення його оборони важко переоцінити. Це була не просто вперта оборона одного міста, а ціла епопея, що зробила величезний вплив на весь хід війни і зіграла виняткову роль у відбитті наступу південної групи німецьких армій. Боротьба захисників Севастополя зробила величезну допомогу нашому фронту за сотні кілометрів від цього міста. Севастополь був потрібний фашистам ще в жовтні-листопаді 1941 року, а вони зуміли захопити його ціною величезних втрат тільки в липні 1942 року. Війська Севастопольського оборонного району з 30 жовтня 1941 по 4 липня 1942 року втратили понад 200 тисяч солдатів і офіцерів, у тому числі 156880 безповоротно. При виконанні бойових завдань в районі Севастополя загинули крейсер "Червона Україна", 4 ескадрених міноносця, 4 великих транспорту, 2 підводні човни; 1 лідер і 3 есмінця отримали тяжкі ушкодження, не рахуючи малих бойових кораблів, як трофеї німці захопили 622 гармати, 758 мінометів і 26 танків. За взяття Севастополя командувач 11-ю армією Е. фон Манштейн отримав звання фельдмаршала, а весь особовий склад армії - спеціальний нагрудний знак "За підкорення Криму" ( "Кримський щит"). Висновок: Севастопольці героїчно боронили своє місто, ніж мали великий вплив на продовження війни і захисту всієї батьківщини, оскільки вони утримували величезну фашистську армію під стінами одного міста, ніж рушили плани Гітлера швидко завоювати СРСР. Також оборона Севастополя мала велике стратегічне та патріотичне значення.\n6. "Военная литература"( militera.lib.ru)\nРеферат На тему: "Героїчна оборона Севастополя" Виконала: Учениця 11-А класу Лукашова Анастасія План 1. Підготовка і провал плану швидкого опанування Сев\nГерцогство Варшавське та Королівство Польське в загальноєвропейських політичних відносинах\nГістарычныя крынiцы. Класіфікацыя і сістэматизацыя гістаричних крыніц.\nГісторыя беларускіх земляў у час панавання першабытнага грамацтва


1068000218 трос капота (Geely FC) Джилі FC купити в інтернет магазині запчастин\n1068000218 трос капота (Geely FC) для Geely фс\nАвтозапчастина 1068000218 трос капота (Geely FC) застосовується для ремонту автомобілів Geely фс. Даний товар можемо відправити в будь-яку точку України. На цій сторінці ви маєте можливість вибрати та купити деталь за самими низькою ціною. В інтернет магазині представлені пропозиції на трос капота (Geely FC) з кількох оптових складів запчастин. На комплектуючі надається гарантія 14 днів з моменту покупки. Код товару збігається з оригінальним каталожним номери виробника.\nЦіна на 1068000218:


Дизайн квартири в сільському стилі – як підібрати гарний дизайн інтер'єру малогабаритної квартири в стилі прованс | Ремонт\nГоловна » Ремонт » Дизайн квартири в сільському стилі – як підібрати гарний дизайн інтер’єру малогабаритної квартири в стилі прованс\nДизайн квартири в сільському стилі – як підібрати гарний дизайн інтер’єру малогабаритної квартири в стилі прованс\nОсновні кольори для створення інтер’єру в стилі Прованс\nСтіни квартири в сільському стилі\nДизайн стель, дверей і вікон в квартирі в стилі Прованс\nМеблі для інтер’єру в сільському стилі\nЯкі аксесуари можуть використовуватися для створення дизайну інтер’єру в стилі Прованс\nСтиль Прованс – бере свій початок в Південних регіонах Франції. Стиль Прованс трохи схожий на стиль Кантрі, але, на відміну від Кантрі, акцент в стилі Прованс робиться на комфорт. Цьому стилю властива провінційна домашня атмосфера. У квартирі, оформленій в стилі Прованс, велика увага повинна бути приділена світла і освітленню. Бра, люстри, вікна – приміщення, яке оформлюється в сільському стилі має бути світлим.\nІнтер’єр квартири в стилі Прованс не сприймає елементів сучасного. Весь дизайн повинен бути акцентований на створення комфортної невимушеної атмосфери в квартирі. Цей стиль стає все більш популярним не тільки в заміських будинках, але і невеликих квартирах.\nОсновними кольорами, що використовуються для створення дизайну інтер’єру квартири в сільському стилі, є спокійні «вигорілі на сонці» пастельні відтінки:\nДля створення дизайну інтер’єру в сільському стилі рекомендується вибирати світлі тони стін. Можливо, це буде малюнок, великі мазки, покриття штукатуркою. Загальне враження повинне залишати відчуття незалежності.\nДля облицювання стін кухні може підійти цегла або камінь. Також можна використовувати дерево. Підлоги, якщо у вас лежить паркет, змінювати в даному випадку зовсім необов’язково – достатньо лише покрити його лаком. Можна використовувати таку дизайнерську ідею, як килим – килим створить відчуття комфорту.\nЯкщо ви оформляєте інтер’єр квартири в стилі Прованс, то стелі в такому приміщенні рекомендується робити досить світлими. Можливе використання дерев’яних балок.\nЩо стосується дверей, то тут щоб вибрати кращий білий колір. Можна також нанести розпис або штучно зістарити.\nПри виборі меблів варто звернути увагу на матеріал, з якого вона виготовлена. Так, в дизайні інтер’єру переважно використання плетінки, дерев’яної або кованих меблів. Не рекомендується меблі, виготовлені з пластику, скла – так як вона буде привносити елементи сучасності в інтер’єр квартири.\nКомод – одне з дизайнерських рішень. Якщо розміри приміщення дозволяють, увімкніть комод в список меблів для оформлення квартири в сільському стилі.\nОсобливу увагу при розробці інтер’єру в стилі Прованс варто приділити текстилю. Текстиль займає одне з центральних місць в створенні інтер’єру. Рекомендується вибирати натуральні тканини – льон, бавовна. Сільські орнаменти дозволять надати особливий колорит інтер’єру в стилі Прованс.\nЩо стосується декору і вибору аксесуарів, то тут акцент також робиться на сільський затишок.\nВсі ці предмети декору дозволять створити індивідуальний колорит приміщення.\nДуже важливо не перевантажувати приміщення зайвими деталями і предметами – це стосується як предметів декору, так і меблів. Дуже важливо залишити відчуття легкого і просторого приміщення.


Інтернати Черкащини економлять сотні тисяч гривень завдяки енергозберігаючим технологіям\nАвтор : Прес-служба ОДА 22.06.2017 17:18\nЯскравим прикладом такого закладу є Жовтневий психоневрологічний (чоловічий) інтернат, що в с. Мирне Чорнобаївського району. Сюди з робочим візитом приїздив перший заступник очільника області Віталій Коваль, оглянувши умови, в яких проживають тамтешні підопічні.\nПід час зустрічі директор установи Галина Черненко розповіла про те, що ще два роки тому в інтернаті встановили твердопаливні котли. І вже за рік тут відчули значну економію:\n– Використовуючи газові котли, ми мали платити за опалення закладу 2 млн 300 тис. грн на рік. Замінивши котли на твердопаливні, вже другий рік поспіль платимо лише близько 300 тис. грн. Уявіть різницю. Це – колосальна економія.\nМіж тим, в установі також утеплено фасад, замінено покрівлю, вікна, проведено енергоаудит.\n– Підопічні інтернатних закладів мають відчувати себе упевнено й затишно. Тож, приємно бачити, що колектив цієї установи прикладає максимальних зусиль для забезпечення тутешніх мешканців належними умовами проживання. Відрадно, що турбуєтесь і про економію, оновлюючи обладнання й технології відповідно до сучасних, – наголосив Віталій Коваль, звернувшись до працівників.\nВіталій Володимирович спільно з керівницею інтернату, також директором Департаменту соціального захисту населення ОДА Русланом Чикалом оглянули територію установи, зокрема й корпус для проживання підопічних. Зокрема, переконались у необхідності заходів із енергозбереження. Завдяки цьому низка закладів соціальної сфери економлять сотні тисяч гривень.\nЗауважимо, нині в Жовтневому психоневрологічному інтернаті мешкає 130 чоловіків, котрі забезпечені всім необхідним відповідно до встановлених норм: житлом, одягом, раціональним чотириразовим харчуванням, цілодобовим медичним обслуговуванням, консультативною допомогою, стаціонарним лікуванням на базі закріплених лікувально-профілактичних закладів охорони здоров’я. Також усіма умовами, що сприяють адаптації громадян похилого віку, ветеранів війни, праці та інвалідів, психічно хворих громадян у соціумі. Окрім того, тут організовують культурно-масові та оздоровчо-спортивні заходи для мешканців.


Мер Конотопа скликав віче через саботаж міськради. Із поданням піде на Київ пішки (ФОТО) - Інформаційне агентство «Вголос»\nМер Конотопа скликав віче через саботаж міськради. Із поданням піде на Київ пішки (ФОТО)\n05.08.2017 | 19:34 | Вголос\nДосі невирішеними залишається низка важливих питань щодо виділення коштів на капітальні ремонти об’єктів міської інфраструктури, зарплат бюджетникам, допомоги хворим дітям.\n«Сьогодні на Конотопському Майдані було велелюдно! Вперше з часів Революції Гідності Громада зібралася на загальноміське ВІЧЕ. Прості люди різного віку прийшли, аби згідно з законом дати доручення своїм обранцям діяти в інтересах міста, а не в інтересах різних мафіозних кланів, що через зрив сесій міськради взяли в заручники місто Козацької слави - Конотоп.\nЛюди починають брати владу в свої руки! Вірю в Вас Українці! З нами правда і це значить, що з нами Бог! А якщо Бог з нами - то ми переможемо! Слава Конотопу і Слава Україні!» - зазначає у Facebook Семеніхін.\nУчасники нинішньої акції вимагали, аби депутати нарешті зібрались на сесію та проголосували за надважливі термінові питання. Також громада ініціює проведення позачергових виборів депутатів міської ради. З відповідним поданням учасники віче відрядили міського голову до столиці, куди Семеніхін пообіцяв добиратися пішки.\n«Громада ще й дала офіційне відрядження Семеніхіну на Київ. Семеніхін каже, що піде пішки. З Конотопа - на Київ. Через Батурин і Кіпті. З листом подання на позачергові вибори в Конотопі - до ВР і Пана Президента», - повідомляють на сторінці міського очільника.\n«Укрінформ» пише, що до 31 липня депутати Конотопської міськради зробили вже три спроби провести п’яте пленарне засідання 24-ї сесії Конотопської міської ради (перша - 6 червня, друга - 29 червня, третя - 31 липня). Але у всіх трьох випадках вони не відбувались через відсутність кворуму.


Україна – це дві системи в одній країні – політолог – Прес-клуб\nУкраїна – це дві системи в одній країні – політолог\nУкраїна – це дві системи в одній країні: Схід та Захід. Таку думку висловив на засіданні Незалежного громадського прес-центру «Львівський вибір-2010»: «Україна 2010: авторитаризм чи демократія. Що буде після виборів?» політолог Володимир Цибулько.\nЗа його словами, говорити про місцеві вибори як переломний момент можна лише в контексті частини українців.\n«Україна – це дві системи в одній країні. Це Схід, який базується на великій економіці, на потужних промислових підприємствах. І є Захід України, який базується на малому та середньому бізнесі, – розповів політолог. – Відповідно, якщо великі підприємства передбачають економічний феодалізм, то малий та середній бізнес передбачає і демократичні гарантії, свободи».\nНа переконання Володимира Цибулька, за такої ситуації не можна означати західноукраїнський економічний стиль як демократія, а східний як авторитаризм.\n«Насправді є боротьба і єдність протилежностей. Ми в цій боротьбі повинні знайти раціональне зерно, яке дасть, по-перше, можливість справді об’єднати країну, а, по-друге, все-таки змусити владу прислухатись до суспільної думки», – зазначив політолог.


21 квітня Made in Ukraine та Міжнародна організація з міграції (МОМ) провели масштабну конференцію Svidomo Made.\nМетою конференції було висвітлення міжнародного досвіду та українських кейсів ведення свідомого бізнесу та його переваг, зокрема при встановленні етичної політики підбору персоналу та забезпеченні прозорості ланцюга поставок.\nПід час прямої інтернет-трансляції на Youtube-каналі Made in Ukraine (саме у такому форматі проходила подія, згідно з дотримання рекомендацій Уряду України та Всесвітньої організації охорони здоров’я (ВООЗ) щодо пом'якшення наслідків COVID-19) міжнародні спікери, національні експерти та інфлюенсери поділилися своїм досвідом відповідального виробництва та споживання.\nКонференція була поділена на 6 панелей, відповідно до принципів корпоративної сталості:\nЕтичне працевлаштування, гідна оплата праці.\nВідмова від експлуатації та використання дитячої праці.\nПовага до прав людини, відмова від дискримінації на робочому місці.\nЗахист та збереження довкілля.\nЗабезпечення прозорості ланцюгів постачання.\n18 топових спікерів з їх теоретичними знаннями, практичними кейсами та inspiring stories показали, що будь-який напрямок та масштаб підприємства може створювати безпечні умови праці, слідувати етичному працевлаштуванню, позбавлятися стереотипів, поважати права людини незалежно від будь-яких ознак, забезпечувати прозорі ланцюги постачання, виробляти, не шкодячи довкіллю – бути свідомими.\nЗапис конференції можна побачити тут:\nКонференція Svidomo Made реалізована за підтримки Міжнародної організації з міграції (MOM) та Агенції США з міжнародного розвитку (USAID).\nСлідкуйте за новинами Svidomo Made в Instagram.


Кулінарний сайт » Продукти » Малина - калорійність і властивості. користь і шкода малини\nПродукти Прочитавши: 2256\nЕнергетична цінність продукту Малина (Співвідношення білків, жирів, вуглеводів):\nВуглеводи: 8.3 м (~ 33 кКал)\nЕнергетичне співвідношення (б | ж | у): 7% | 10% | 72%\nСкільки коштує Малина (середня ціна за 1 кг.)?\nМалина, мабуть, один з найбільш відомих ягідних кущів. Поширена вона практично повсюдно. І поширена не просто так. За свою довгу історію малина завоювала беззастережну любов і популярність. На Русі малина відома з 12-го століття. І протягом усього свого існування і проживання в наших садах малина незмінно цінувалася за тонкий і приємний смак, незрівнянний аромат і безпрецедентну користь для здоров'я.\nКорисні властивості відомі стільки ж, скільки і сама ягода. Пояснюється користь малини її багатою і різноманітною складом. У малині міститься практично повний набір вітамінів і мінеральних речовин, необхідних для нормального функціонування організму. Приміром, в ній містяться вітаміни А, В, С, РР, мінеральні солі кальцію, калію, магнію, марганцю, заліза, цинку, бору та багатьох інших.\nНаявність всіх цих компонентів, звичайно, не панацея. Унікальність і користь малини в тому, що всі ці речовини прекрасно засвоюються організмом, а також сприяють засвоєнню інших продуктів, тим самим, нормалізуючи обмін речовин і поліпшуючи травлення. Фітонциди, що містяться в малині, мають унікальну протимікробну активність. Вони сприяють зміцненню імунітету і захищають організм від негативних факторів навколишнього середовища.\nНародна медицина використовує настої і відвари з малини для лікування простудних захворювань, ангіни і грипу. Ці напої є відмінним жарознижуючим засобом, дозволяють не тільки вилікуватися, але і швидко відновитися після перенесених хвороб.\nМалина є прекрасним косметичним засобом. Рекомендується застосовувати відвари з малини для вмивання при вугрових висипаннях і навіть кон'юнктивіт. Широко відоме використання малини в якості антицелюлітного скрабу для тіла. Кісточки малини не тільки м'яко відлущують шкіру, але і прекрасно живлять шкіру, повертають їй пружність і еластичність.\nЗастосувань малині придумано безліч. Безумовно, найбільш популярний з них - вживання свіжих ягід. Крім цього, з малини готують соки, компоти, варенья- малину сушать, заморожують. Варто згадати, що калорійність малини становить 46 ккал. на 100 гр. Тому, навіть якщо занадто захопитися цією Ягою, великої шкоди фігурі нанесено не буде. Ягоди і листя малини додають в чай, тим самим надають йому незвичайний смак і аромат. А раніше і зовсім напій з малинових листя заміняв ранковий чай. Такий напій сприяє підтримці фізичних сил, покращує настрій, бадьорить і тонізує.\nШкода малини проявляється у випадку індивідуальної непереносимості цього продукту. Тому перед вживанням малини краще проконсультуватися з фахівцем, щоб уникнути негативних наслідків для здоров'я.\nв 1 штуці 7 грамів\nв 1 склянці 140 грамів\nЯк приготувати варення з малини і смородини - рецепт\nЯк приготувати зимовий малини варення - рецепт\nЯк приготувати зелений чай з ягодами малини - рецепт\nЯк приготувати чай з малини - рецепт\nКалорійність: 48 кКал.Енергетична цінність продукту Малинове пюре (Співвідношення білків, жирів,…


КМА ua – найбільший стенд на виставці LISDEREVMASH 2021 - Lisderevmash - міжнародна виставка техніки та обладнання для меблевої промисловості, деревообробки та лісового господарства\nГоловна Новини КМА ua – найбільший стенд на виставці LISDEREVMASH 2021\nКМА ua – найбільший стенд на виставці LISDEREVMASH 2021\nКМА ua – учасник міжнародної виставки лісової, деревообробної та меблевої промисловості LISDEREVMASH.\nKMA ua – ексклюзивний представник деревообробного обладнання відомих європейських брендів Holzmann, Robland, Cormak, AES, Ayza Mizrak, Nikmann на території України.\nКомпанія має 4 офіційних представництва в Україні: Луцьк, Київ, Харків, Житомир.\nKMA ua забезпечує покупців якісним висококласним обладнанням, надаючи кваліфіковані послуги та індивідуальний підхід до потреб кожного клієнта.\nНа НАЙБІЛЬШОМУ серед усіх стендів – С10, у павільйоні №2 можна буде оглянути й протестувати найсучасніше обладнання. Зокрема, тут буде виставлятися пильний центр з ЧПУ AES ALPHA PS-04, призначений для повздовжного, поперечного та кутового розкрою плитних матеріалів: МДФ, ДВП, ДСП та масивних щитів. Перевага цього верстата – можливість одночасного розкрою пачки з 4-х плит.\nСвердлильно-присадний верстат з ЧПУ AES SIRIUS 950M виконує свердління отворів у послідовному і точному режимі. Він може легко виконувати операції маршрутизації з опцією шпиндельного двигуна. Він також може використовуватися для різання та механічної обробки за допомогою опціонально встановленого фрезерного двигуна.\nСвердлильно-присадний верстат з ЧПУ AES GO! 1300 M також призначений для серійних робіт. Машина має робочий стіл повітряної флотації, щоб забезпечити простоту використання. Завантаження по осі X може бути необмеженим завдяки наявності робочого столу спереду й позаду.\nБільшість верстатів будуть підключеними та налаштованими, що дасть Вам можливість безпосередньо побачити їх результат в роботі.\nВи зможете придбати новинки обладнання з гарантованою знижкою, взяти участь у розіграшах та отримати кваліфіковану консультацію спеціалістів.


Карантинні заходи не вплинуть на забезпечення аграріїв ресурсами для посівної — думка — КУРКУЛЬ\nКарантинні заходи не вплинуть на забезпечення аграріїв ЗЗР — думка\n19 березня 2020 73 0\nОсобливо сильного негативного впливу на забезпечення аграріїв насінням та ЗЗР через коронавірус в компанії CHEMISCHE GUTER не прогнозують. Через минулорічні залишки Україна в принципі забезпечена ЗЗР, за виключенням деяких діючих речовин. Повідомили в прес-службі компанії CHEMISCHE GUTER, інформує SuperAgronom.com.\n«Конкретно по нашій компанії, з метою уникнення дефіциту ЗЗР, ми вчасно спланували та заздалегідь ввезли необхідну кількість продукції відповідно до замовлень партнерів та нашого бачення ринку. Навіть якщо виникнуть труднощі з окремими продуктами, то перепрограмувати технології захисту не буде складно. Тим більше, рівень агрономічних служб у нас дуже високий і вони зможуть швидко переорієнтуватися, звісно з нашою допомогою», — зазначив директор компанії CHEMISCHE GUTER Олександр Дрешпак.\nЗ метою уникнення ризиків фахівці компанії радять сільгоспвиробникам співпрацювати лише з перевіреними виробниками і партнерами. Тим паче, що наразі на ринку з’явилося чимало компаній-постачальників з сумнівною репутацією.\n«Навіть якщо хтось пропонує істотно дешевше і обіцяє поставити продукт вчасно і в строк то, як показує практика, «вестися» на такі «солодкі» обіцянки і пропозиції не варто. Адже в результаті виробнику доводиться похапцем шукати продукти і «встрибувати в останній вагон», щоб успішно завершити посівну кампанію», — порадив Олександр Дрешпак.\nЗа його словами, обмежувальні заходи, спричиненні запровадженням карантину, можуть спричинити курсові втрати та фінансову недисциплінованість.\n#ЗЗР#CHEMISCHE GUTER AG#посівна 2020\nАграрії забезпечені достатньою кількістю ЗЗР\nКарантинні обмеження можуть вплинути на поставки МТР\n2020-03-20 10:20:522020-03-19 17:55:46


Чому “спалили” Василя Хомінця? – Провсе\n23.11.2012, 13:18 1k перегляди\nДива не сталося. Кандидатуру свободівця Василя Хомінця більшість депутатів Тернопільської облради не підтримали. “За” проголосувала лише демократична частина.\nЗа інформацією інтернет-газети “Про все” Василя Хомінця свідомо висунули на найвищу посаду самоврядного органу Тернопільщини не маючи необхідних голосів. Про “страховку” у кілька лишніх голосів й говорити не приходиться.\nКритики Свободи переконують журналістів “Про все”, що все це робилось свідомо, щоб обласна рада й далі… буксувала. “Обнулення” списків “Свободи” не можливе через те, що за обласна рада просто не проголосує. Не має необхідних 61 голосів. Все це лишень гра на публіку.\nЗа словами надійних джерел, Олексію Кайді не вигідно “запустити” зараз в облраду депутатів-списочників, яких не могли ввести 2 роки. Насправді, головний свободівець Тернопілля все робив, щоб їх не ввести.\n“Тоді б розпочалась зовсім інша гра, проаналізуйте список , хто має зайти”,- натякає на список “Свободи” авторитетний аналітик в Тернополі, який просить не називати його імені.\nХомінця підтримало лише 57 депутатів. “Свободівець” пролетів.Тернопільську облраду будуть переобирати\n“Наша Україна” проголосувала за Хомінця. Вибірково\nЩо мав робити Олексій Кайда як голова облради і що насправді зробив? Порівняйте передвиборчу програму і звіт!!!\nПряму трансляцію сесії Тернопільської обласної ради відмінили, щоб область не побачила пустопорожній звіт Олексія Кайди і зраду “Свободи”\nПопередня Хомінця підтримало лише 57 депутатів. “Свободівець” пролетів.Тернопільську облраду будуть переобирати\nНаступна Володимир Клименко не програв… Програло Тернопілля


Александр Жолудь: Чи побачимо ми транш МВФ?- транш МВФ - Экономический блог- МВФ - ЕБРР - Всемирный банк- Александр Жолудь - Украина | Обозреватель\nЯкщо проаналізувати програму співпраці України з Міжнародним валютним фондом, то можна побачити напрочуд цікаву картину: ми активно розпочинали наш діалог, одразу отримували перший транш, потім другий – а ось на третьому або четвертому неодноразово виникали проблеми.\nЦього разу ситуація повторилися з ювелірною точністю: проблема виникла саме на третьому транші. Формально ми мали отримали його спочатку у вересні 2015 року, потім надання коштів відтермінували на грудень минулого року, потім – коли президент зустрічався у Давосі з головою МВФ – мова йшла про лютий 2016. Зараз нам кажуть, що можлива дата отримання – вже навіть не березень, а квітень нинішнього року.\nУ чому різниця між попередніми випадками, коли у нас було призупинено співпрацю між Україною та МВФ, і нинішньою ситуацією? Усі попередні рази, коли співпраця з Фондом призупинялася, це було пов`язано із поліпшенням зовнішньої ринкової кон`юктури.\nНаприклад, у 2008-2010 роках, коли МВФ після надання нам другого траншу раптом призупинив кредитування України, - тоді ця ситуація відбулася на тлі суттєвого відновлення ціни на метал на світовому ринку. І тоді у Києві вирішили, що нашій державі вже не треба працювати з МВФ і йти на непопулярні заходи, наприклад, підвищення тарифів на газ для населення.\nТак було і раніше. В 1998 році, коли після початкового періоду, у який кошти МВФ були нам конче необхідні, раптом з`явилася змога залучати кошти з інших джерел. Український уряд традиційно погоджувався платити більше за приватні запозичення закордоном аби лише не мати жодних зобов’язань перед кредитором окрім самого повернення боргу.\nСьогодні ситуація, на жаль або на щастя, кардинально інша. Більшість експертів одностайно стверджує, що завершився так званий суперцикл високих цін на сировинні товари. Відповідно, у найближчі кілька років якогось значного підвищення цін на цю групу товарів, у тому числі на продукцію українського експорту: чорні метали, продукцію АПК не передбачається.\nВідповідно, очікувати, що у нас з`явиться приплив валюти з якогось іншого джерела, наприклад, від експорту замість надходження від міжнародних фінансових організацій, не доводиться. І це суттєво звужує наш маневр.\nТут треба розуміти ще один важливий момент: коли ми кажемо про діалог з МВФ, то насправді проблема є значно ширшою – адже на позицію МВФ дивляться інші міжнародні фінансові організації. І якщо Фонд дає черговий транш тій чи іншій державі, то це сигналізує про те, що ситуація у цій країні є достатньо стабільною. І тому вони також готові виділяти певні кошти. Мова йде про Світовий банк, і Європейський банк реконструкції і розвитку, а також ширше коло міжнародних донорів.\nЗ огляду на ситуацію у державі, я переконаний: співпраця з МВФ неодмінно відновиться. Єдине відкрите питання – коли саме це відбудеться?\nУкраинатранш МВФЭкономический блогМВФЕБРРВсемирный банкАлександр Жолудь


Дизайн та декор інтер'єрів. ПП "Оселя мрій" / Послуги та ціни / Консультації\n/ Послуги та ціни / Консультації\nВи переїхали в нову оселю?\nСтара квартира давно потребує реставрації?\nПросто хочеться змін?\nЯк би там не було, Ви вирішили зробити ремонт.\nЗрозуміло, що фінанси обмежені. Ви йдете на ринок будівельних матеріалів, купляєте шпалери, фарбу, шпаклівку. Можливо, замовите нові гардини. Наймаєте майстрів або робите все самотужки. Але результат однаково не приносить задоволення. Тому що Ви знову купили й зробили не те, що хотіли, а те, на що вистачило грошей... Причому, не факт, що Ви використали свої кошти найкращим чином. Адже Ви не займаєтесь ремонтом постійно і не маєте достатнього досвіду в цих питаннях...\nЯк професіонал в своїй сфері Ви, безумовно, знаєте масу секретів, які допомагають Вам виконувати свою роботу скоріше, якісніше, з меншими зусиллями.\nТак і дизайнер. Він - професіонал у своїй справі і точно знає, що навіть за обмежені кошти і на дуже обмеженій території можна створити винятковий, цікавий інтер'єр.\nДизайнер прийде до Вас у зручний для Вас час та проконсультує з питань, що Вас цікавлять. Він знає багато способів раціональної організації приміщення, чудово розбирається у стилях та сполученнях кольорів, орієнтується в сучасних тенденціях, матеріалах та виробниках. Він може запропонувати нестандартні ідеї декору приміщення доступними засобами. Дизайнер знає, як і на чому можна зекономити.\nСвоїми знаннями дизайнер готовий поділитися з Вами. З його допомогою Ви зможете уникнути типових помилок та непотрібних витрат. А в результаті отримаєте незвичний, продуманий інтер'єр, який зможе стати предметом захоплення і навіть заздрощів з боку друзів та знайомих. Але особливо Ви будете пишатися тим, що витратили на ремонт набагато менше, ніж вважають люди необізнані.\nБазова вартість консультації становить 50 у.о. Орієнтовна тривалість консультації - 2 години. При великій кількості приміщень вартість консультації збільшується на 20 у.о. за кожне наступне приміщення. При необхідності уточнення інформації дизайнер може повідомити Вам додаткові дані по телефону (безкоштовно).\nЯкщо Ви вирішите замовити дизайнеру розробку проекту, то Вам буде надана знижка в розмірі гонорару за консультацію.\nАле мета консультації - не вмовити Вас на замовлення дизайн-проекту, а надати Вам реальну допомогу в створенні сучасного інтер'єру.


АКМЦ » У Костянтинівці буде реалізовано проект «Сходини»\nУ Костянтинівці буде реалізовано проект «Сходини»\n14 Червня 2018 в 14:31\nУ Костянтинівці цей проект відбуватиметься протягом двох днів 6-7 липня. Він буде проводитися на базі вільного простору «Друзі». З 24-го червня представники платформи GoF, які приїжджають його втілювати в життя, збиратимуть команди. Для реєстрації можна знайти посилання на сайті GoF, або просто загуглити проект «Сходини» та заповнити форму для претендентів. У команді має бути чотири людини. Це можуть бути учні, вчителі, батьки.\nПереможців відберуть після того, як навчання пройде по всій області. Й згодом, сорок команд матимуть можливість отримати гроші для своїх проектів на місцях. У середньому можна буде отримати на реалізацію свого проекту 25 тис. грн.\n«Проект «Сходини» розрахований для шкіл із Донецької та Луганської областей і орієнтований на інновації . Ми всі знаємо, що зараз освітня система в Україні на шляху до змін і вона дуже потребує різноманітних нововведень і вони зараз пробуються вводитись . І ця програма була створена спеціально для того, щоб підтримати освіту на локальному рівні. Й надати можливість учням, їхнім батькам, викладачам шкіл створити власні проекти й підтримати їх» – каже координаторка молодіжної платформи «Друзі» Наталка Сосницька.\nНа тренінгах будуть присутні фахівці у сфері дизайн-мислення , проектного менеджменту, фандрейзингу тощо. Планується, що ці зайняття допоможуть привести проект від ідеї до втілення його на місці.\n«Дизайн – мислення це така цікава техніка, яка дуже популярна в усьому світі. Це метод формування ідеї в реалістичну річ. Якщо ви хочете зробити якийсь проект, для того щоб він був досконалий, цікавий, творчій вам потрібно застосувати цю техніку для того , щоб накидати купу ідей, відшліфувати ці думки й довести її до кінця» – каже Наталка більш детально про майбутню програму.\nЩодо ідей, то вони мають бути інноваційними, цікавими. Й за кілька днів занять буде можливо сформувати їх у якісний проект та отримати фінансування.\nУчасники інноваційного центру розвитку молоді та дітей “Талантаун” завітали до костянтинівського МЦЗ