Похід на Дали\nПовстання Лі Таня\nУ той час як Хулагу розширював межі Монгольської імперії на заході, Мунке розробляв плани по завоюванню областей Китаю, залишалися під владою династії Південної Сун. Ці загарбницькі устремління були частково обумовлені набігами сунских загонів на територію, контрольовану монголами. Наприклад, безпосередньо перед тим, як Мунке зійшов на престол, сунские війська напали на місто Юннін в сучасній провінції Хенань. Мунке і його військові радники вирішили вести наступ відразу в декількох напрямках, так як лобовий удар з півночі на південь навряд чи привів би до успіху і, швидше за все, навпаки, був би приречений на повний провал. Одним з варіантів було напад із заходу, але перешкодою в даному випадку служило держава Далі в сучасній провінції Юньнань. Монголам необхідно було підкорити цю область, щоб зробити з неї базу для наступу на Сун. У 1252 р Мунке поставив свого брата Хубілая на чолі армії, що відправилася в похід на віддалену провінцію Юньнань, яка за традицією навіть не вважалася частиною Серединної імперії.\nДо сих пір Хубілай спрямовував усі сили на зміцнення своєї влади в Північному Китаї. У перші місяці правління старшого брата Хубілай значно розширив кордони своїх северокитайских володінь. Звичайно, він повинен був отримати дозвіл Мунке на збільшення території, що знаходиться під його керуванням, яку слід відрізняти від його власного спадку Сінчжоу. Його вимога було визнано справедливим. Монгольські війська успішно захопили Північно-Китайську рівнину, але зазнавали труднощів з постійним підвозом зерна та інших продуктів. Доставка цих приписів виявилася складним і клопіткою справою. За пропозицією свого китайського радника Яо Шу Хубілай попросив дозволу влаштувати військові поселення, які отримали китайська назва тунь-тянь, в Хенань і Шеньсі. Солдати-китайці, що служили в його військах, повинні були виконувати не тільки військові завдання, а й сільськогосподарські роботи в цих областях. Такий план дозволяв військам самим забезпечувати себе продовольством і одночасно зміцнював контроль за місцевим населенням. У Бяньцзіне для управління цими військовими поселеннями було створено особливе відомство, що називалося по. - китай-скі Цзин-люес. В результаті економічне становище в області, де були організовані такі господарства, значно покращився, і це в свою чергу вельми сприяло здійсненню задумів Хубілая по створенню сильної бази в Китаї.\nТим часом Мунке завітав Хубілай новий доля на додаток до Сінчжоу, запропонувавши йому на вибір Наньцзін або Цзінчжао. Хубілай, що не знайомий з цими місцями, звернувся до своїх радників, особливо Яо Шу. Вони пояснили йому, що грунту і зрошення в Наньцзині гірше, ніж в Цзінчжао. Область Наньцзін іноді страждає від розливів Хуанхе, а деякі землі з-за високого вмісту солі непридатні для землеробства. З іншого боку, в Цзінчжао, головному районі в області Гуаньчжун, грунту набагато плодороднее, але менше населення. Хубілай прислухався до цих роз'яснень і вибрав Цзінчжао. Мунке, очевидно, не чекав, що його брат попросить менш населені землі, винагородив його, завітавши ще один наділ в Хуаймене в Хенань. У своїх нових володіннях Хубілай, серед інших відомств, заснував Управління по умиротворення для підтримання миру і спокою, а також службу для друкування паперових грошей, що сприяла розвитку торгівлі. | 4l\nТаким чином, інтереси Хубілая виявлялися все більш і більш тісно пов'язані з Китаєм, у міру того як в економічних і політичних відносинах його положення все більше залежало від китайських володінь. У той же час він все далі відходив від цінностей, звичаїв і способів управління своїх монгольських предків. Тим не менш, він завжди залишався монголом, незважаючи на необхідність пристосовуватися до деяких китайських уявлень і звичок, щоб успішно керувати країною.\nВ кінці 1252 р Хубілай ще глибше занурився в китайські справи, так як великий хан наказав йому підкорити царство Далі. Цю країну населяли не китайські народи, але китайці протягом декількох століть поступово просувалися в цьому напрямку. Захоплення Далі представляв би собою логічний розвиток китайської експансії, оскільки він усував би перешкоди для торгівлі з Бірмою і Південною Азією. Таким чином, це підприємство не можна вважати власне монгольської ініціативою, оскільки таку мету, безсумнівно, поставила б перед собою будь-яка китайська династія.\nХоча Хубілай отримав наказ Мунке в липні 1252 р він виступив в похід тільки у вересні 1253 р Характерно, що він ретельно, навіть, може бути надто ретельно, готувався до війни, не бажаючи залишати нічого на волю випадку. Він вважав, що його війська повинні бути готові до будь-яких труднощів і не повинні відчувати нестачу в запасах. До походу на Так-ли важливо було підготуватися особливо добре, так як це була його перша велика військова кампанія. Нарешті, у віці 36 років він отримав серйозне доручення, що має життєво важливе значення для Монгольської імперії. Його батько і його старший брат Мунке очолювали монгольські армії, коли їм не виповнилося ще й двадцяти років. Так як можливість проявити свої військові здібності випала Хубілай в набагато більш зрілому віці, він зовсім не хотів її упустити.\nУ Дали його супроводжували два видатні людини. Урянхадай, син Субедей, одного з найбільших воєначальників, які служили Чингіз-хана, став на главе_ однієї з армій, що рухалися на південний захід, а конфуцианец Яо Шу відправився разом зі своїм покровителем Хубилаем в Дали, область, населену народами нижчої культури, на думку китайців. Урянхадай мав набагато більший бойовий досвід, ніж Хубілай, і виявився неоціненним помічником. Згідно з китайськими джерелами, Яо Шу утримував монголів від надмірного кровопролиття і допоміг відносно легко примусити Далі до капітуляції. Однак, навіть якщо своїми порадами він сприяв успіху походу, китайські історики цілком могли дати його діям і ролі в кампанії завищену оцінку.\nВ кінці літа 1253 р Хубілай вирішив, що підготовка до походу завершена. Зібравши війська в Ліньтао в північно-західній провінції Шеньсі, він виступив в довгий шлях на південь. Щоб дістатися до Юньнані, армія повинна була подолати складну гористу місцевість. Їй довелося йти через Сичуань, щоб прибути в долину Далі, яка омивалася трьома великими річками: Салуин, верхня течія Меконгу і Янцзи. З Ліньтао Хубілай відправив в Дали посольство на чолі з трьома посланцями, які передали правителеві Далі вимога підкоритися монголам. Цар Так-ли, відомий в китайських джерелах під ім'ям Дуань Сінчжі, насправді не мав реальної влади, а країною керував його головний міністр Гао Тайся. Саме від нього залежало, яка буде відповідь на вимогу Хубілая. Гао обрав рішення, яке принесло нещастя йому самому і всій країні: він наказав стратити всіх трьох послів.\nЦі дії не залишили Хубілай ніякого вибору. Він виступив на каральний похід на Дали. Смерть посланників давала йому зайвий привід для упокорення народів південно-західного Китаю. Стратегія, застосована їм для завоювання Далі, була оманливе проста: Урянхадай повинен був вести свій загін із заходу на Дали, Хубілай йшов на лобове зіткнення з ворогом, а кілька князів зі своєю частиною армії повинні були завдати удару зі східного напрямку. Наступ з трьох сторін почалося в кінці жовтня 1253 р Хубілай вважав, що зломити опір Далі вдасться тільки у важкій і кровопролитної війни. Гао Тайся, відмовившись здатися монголам, зібрав свої війська в єдиний кулак на березі Цзіньшацзян і очікував наближення ворога. Війська Хубілая вийшли на протилежний берег річки в листопаді. Анітрохи не зляканий виглядом потужних сил, виставлених супротивників, Хубілай наказав своїм воїнам спорудити наплавний міст з мішків, щоб переправитися через річку. Спорудою мосту керував Баян, один з супроводжували Хубілая полководців. Це був перший випадок співпраці Хубілая і Баяна, що згодом став одним з найбільш довірених і успішних його воєначальників. За цих обставин Баян повів війська в сміливий нічний кидок через річку, і монголи застали супротивника зненацька, швидко завдавши йому повну поразку, змусивши Гао Тайся бігти в столицю і перебивши значну частину ворожої армії. Усунувши найскладніше перешкода, Хубілай тепер міг зосередити свої зусилля на взяття міста Дали.\nЗгідно з китайськими джерелами, головним героєм походу був Яо Шу. Неухильно дотримуючись конфуцианским принципам, він усе робив щоб побиття місцевих жителів. У типовій для конфуцианца манері він вдався до історичних паралелей, щоб переконати Хубілая в користь поблажливості. Яо розповів Хубілай про Цао Біне, знаменитого полководця, який жив в ті часи, коли недавно заснована династія Сун зміцнювала свою владу над Китаєм. У 975 р сунский імператор відправив Цао приборкати область навколо сучасного Нанкіна. У шляху Цао прикинувся, ніби тяжко захворів. Коли підлеглі зібралися, щоб довідатися про його здоров'я, він сказав їм, що одужає тільки в тому випадку, якщо вони поклянутся НЕ разграблять Нанкін і не влаштовувати в ньому різанину. Вони погодилися, і Нанкін був захоплений без зайвого кровопролиття. Закликаючи Хубілая наслідувати приклад Цао, Яо Шу запропонував послати до Дали авангард з прапорами, на яких було б написано, що монголи не збираються влаштовувати безчинства і вимагають лише беззастережного визнання монгольської влади. За запевненнями Яо, така миролюбна тактика неодмінно спонукає Далі здатися без бою.\nВтім, ця розповідь дуже віддає властивим китайцям міфотворчістю. Монголи ще до цих подій десятиліттями застосовували тактику, нібито запропоновану Яо Шу, обіцяючи не завдавати шкоди жителям і не руйнувати місто, якщо вороги здадуться на милість переможця. Хубілай не потребував в радах, як, не вдаючись до насильства, підкорити вороже або, по крайней мере, нестійке населення. Його дід часто використовував тактику залякування для підкорення інших країн. Обрушуючи всі мислимі жорстокості на непокірного противника, Чингіз-хан розраховував тим самим налякати і примусити здатися інших ворогів на шляху прямування. Тепер Хубілай діяв в тому ж ключі. Він розгромив основні сили Далі, і тепер йому не потрібно було ні винищувати залишилися захисників, ні кидати монгольські війська на приступ, який може призвести до великих втрат.\nІсторія здачі Далі викладено в китайських текстах дещо туманно. У них повідомляється, що Хубілай, послухавшись поради Яо Шу і прагнучи до мирного завоювання, наказав своїм воїнам нести шовкове прапор з написом, яка обіцяла жителям міста пощаду, якщо вони здадуться без бою. Отримавши гарантії безпеки, городяни вважали за краще здати столицю, а Хубілай стримав слово, стративши тільки чиновників, винних у вбивстві монгольських послів, і не заподіявши шкоди іншим жителям. | 9] Однак ця версія викликає багато запитань. Якщо напис на прапорі була складена по-китайськи, то чи могли її зрозуміти захисники Дали? І навіть якщо вони її зрозуміли, стали б монголи використовувати цей китайський звичай, коли у них була своя звична, перевірена і успішна тактика наказів підкоритися? По суті, вона була дуже схожа на стратегію, розроблену Яо Шу, і отже, остання була монголам просто не потрібна. Хубілай міг відправити послів з наказом підкоритися прямо до правителя Далі, і такий сценарій розвитку подій виглядає набагато більш правдоподібним, ніж версія китайських джерел.\nУ будь-якому випадку, війська Хубілая увійшли в місто без особливого опору.Гао Тайся вночі спробував втекти, але пішов недалеко. Два воєначальника Хубілая вирушили в погоню і захопили його в полон, але Гао не став принижуватися перед загарбниками. Розгніваний зарозумілістю бранця, Хубілай наказав відрубати йому голову у вежі південних воріт, що ведуть в Дали. Потім він стратив людей, які брали участь у вбивстві монгольських послів. Послам влаштували належні похорон, і Хубілай наказав Яо Шу скласти хвалебну промову покійним. Проте, зрадивши смерті самого Гао Тайся, він пощадив його сім'ю. Діти Гао пізніше отримали китайську освіту і не піддавалися ніяким утисків.\nСистема управління Дали також не зазнала особливих змін. Яо Шу зібрав в архівах підкореної країни все друку і книги і, мабуть, забрав їх з собою до монгольського двору, але Хубілай не став скидати правлячу династію. Рід Дуань розділив владу з Лю Шічжун, ставлеником Хубілая, який отримав посаду Сюань-фу ши. Відправившись в зворотний шлях, Хубілай залишив місцевим жителям худобу і зерно.\nВидатний полководець Урянхадай залишився на завойованих землях, щоб продовжити похід на південний захід. Він вів військові дії настільки успішно, що незабаром велика частина південно-західних областей опинилася під владою монголів. Він підкорив багато племен і навіть проникав в Тибет. У 1257 він повернув на схід, вирішивши завоювати Аннам, але війська в джунглях страждали від спеки і комах, а битви з місцевим населенням не давали монголам відчутної переваги. Хоча Урянхадаю вдалося ненадовго зайняти Ханой, він не домігся тут настільки великих успіхів, як на південному заході. Проте, правитель Аннама пообіцяв послати до монгольського двору данину, безсумнівно, для того, щоб монголи пішли з країни.\nТаким чином, завдяки допомозі Урянхадая, перше військове підприємство Хубілая увінчалося тріумфальним успіхом. Він виконав завдання Мунке. Без важких втрат його війська підпорядкували монгольської влади стратегічно важливий регіон, що представляв собою прекрасну базу для нападу на Південний Китай і важливий перевалочний пункт для розвитку торгівлі з Бірмою та Індією. Він завойовував репутацію звичним для монгола способом - в війнах і битвах. Його старший брат Мунке отримав бойове хрещення в західних походах 1230-х рр. Похід Хубілая, хоча і не був настільки масштабним, приніс монголам не менший успіх. Щоб заслужити визнання, монгол повинен був проявити свої здібності в якості полководця, і тепер Хубілай високо піднявся на думці монгольської знаті.\nДовівши свою хоробрість в бою, Хубілай міг тепер переключити свою увагу на справи управління. Завоювання Далі мало, зокрема, ще й те наслідок, що володіння Хубілая значно розширилися, охопивши багато областей сучасних провінцій Шеньсі і Хе-нань. Для такої обширної території була потрібна стабільна адміністративна система. Хубілай призначив уйгури Лянь Сісянь, якому в той час було всього двадцять років, уповноважений по умиротворення округу Гуаньсі, однією з найважливіших областей в його землях, і зобов'язав його впорядкувати систему управління. У Цзінчжао входили деякі райони Сичуані, населення не китайськими народностями і тому представляли додаткові складності для управління, і Шеньсі. Висловлюючись словами традиційних китайських династичних хронік, завданням Ляня було "приборкати сильних і підтримати слабких". У типово конфуціанської манері для досягнення своїх цілей він перш за все звернувся до утворення, запросивши знаменитого конфуціанського вченого Сюй Хена, пізніше грав видну роль в уряді Хубілая, поставивши його на чолі місцевих шкіл і доручивши йому набрати чиновників з здатних вчених. Лянь намагався всіляко відгородити інтереси вчених. Правила, введені Угедея і дотримуватися Хубилаем, забороняли монгольським князям звертати конфуціанських вчених в рабство. Однак монголи обходили ці закони і примушували вчених виконувати принизливі роботи. Лянь наказав місцевій владі переписувати вчених, щоб усунути можливість таких зловживань. | 17] Крім того, віщуни, також пригнічує населення, підлягали покаранню, а їх дії були поставлені під більш строгий контроль. Лянь привертав до справ грамотних і освічених адміністраторів, покровительствовавших сільському господарству, які випускали паперові гроші, заохочували торгівлю і збирали податки для Хубілая. Коротко кажучи, він стабілізував становище у володіннях Хубілая і в чималому ступені сприяв їх процвітанню.\nЗабезпечивши належне врядування за свій уділ, Хубілай міг зі спокійним серцем зайнятися обмірковуванням довготривалих планів. При цьому він звернувся за допомогою до хитромудрому буддійському монаху на ім'я Лю Бінчжун, до послуг якого він, очевидно, після цього став часто вдаватися. Їхні взаємини в китайських джерелах ідеалізовані. За словами автора недавно вийшла біографії Лю, складно: розрізнити справжній стан справ і подолати подвійну перешкоду традиційних стереотипів і народних легенд ... В офіційній історії епохи Юань Лю Бінчжун володіє всіма атрибутами ідеального радника імператора. Повна гармонія у відносинах між правителем і його міністрами - основна тема в конфуціанської політичної філософії. Хоча володар, що володіє мандатом неба, править завдяки своїй мудрості, він залежить від своїх мудрих міністрів, до яких звертається за допомогою і порадами ... Поняття "мудрого правителя" і "доброчесного міністра" взаємно доповнювали один одного і були нерозривно пов'язані. Добродійні міністри ставали такими ж героями, як і мудрі правителі. Ними захоплювалися, їх ідеалізували ... Тільки проникнувши за завісу традиційних стереотипів і народних легенд, ми можемо дати об'єктивну оцінку особистості і діяльності Лю Бінчжуна 18].\nВтім, навіть беручи до уваги властиву китайським текстам пристрасть до перебільшення, не можна не побачити, що Лю, безсумнівно, справив великий вплив на політику Хубілая в ранній період його державної діяльності. Великий хан, мабуть, був захоплений численними даруваннями Лю, який був, прекрасним каліграфом і художником, стерпним поетом і чудовим математиком і астрономом. Дійсно, у співпраці з кількома іншими китайськими вченими він розробив для монголів новий, більш точний календар. Цей календар, Шоуша чи, був оприлюднений після смерті Лю і високо цінувався за свою виняткову точність. Лю був також вельми обізнаний в навчаннях і обрядах даосизму, буддизму і конфуціанства. Ці знання дуже знадобилися йому, коли він брав участь у диспуті між буддистами і даосами, влаштованому при ханському дворі 1258 р, а потім коли він переробляв музику і ритуальні церемонії для своїх монгольських покровителів. Цілком зрозуміло, чому Хубілай включив в коло радників цієї людини, своєї всебічність викликає асоціації з геніями епохи Відродження.\nУвага Хубілая до Лю вперше ще 1242 р привернув буддійський монах Хайюнь, про який ми говорили раніше. Лю був на рік молодший за монгольського хана, і, мабуть, з самого початку між ними встановилося повне взаєморозуміння. До своїх 26 років Лю вже встиг послужити чиновником в уряді, вивчити математику й астрономію, даоські обряди і магію і вступити в ченці буддійського ордена чань. Його досвід і практичний склад розуму, а також політична хватка не могли залишитися непоміченими Хубилаем, а поєднання високих моральних засад та вміння дати конкретну практичну пораду остаточно його підкупило.\nЛю постарався проявити всі свої таланти в записці, представленій на розгляд Хубілая. | 19 | За освяченому традицією конфуціанської звичаєм він почав з легендарних китайських імператорів доісторичної епохи. Ці відсилання до героїв давнини входили в число риторичних засобів, покликаних переконати китайського імператора в ефективності заходів, запропонованих автором. Лю стверджував, що правитель, якщо він бажає встановити у своїй країні щось на зразок золотого століття, повинен слідувати порадам, які він викладе і які представляли собою ряд конкретних рекомендацій. Через весь твір червоною ниткою проходила звична тема виховання і захисту вчених чиновників, які оголошувалися національним надбанням. Лю закликав Хубілая покладатися при здійсненні його програми саме на них. Він пропонував побудувати у всіх володіннях хана школи, щоб готувати молодих людей до іспитів на цивільний чин. Лю не тільки наполягав на поверненні до традиційних китайських іспитів, одночасно він прагнув відродити стародавні китайські ритуали і музичні церемонії. Крім того, він пропонував ввести фіксовані податки і судову систему, які зняли б зайве тягар з китайських підданих. Як типовий китайський вчений, на закінчення Лю закликав Хубілая доручити вченим написати історію скинутої чжурчженской династії Цзінь.\nПо суті, Хубілай схвалив майже всі пропозиції Лю, за двома винятками. Він чинив опір відродженню екзаменаційної системи, оскільки такий крок означав би залучення до справ управління виключно китайських або принаймні кітаеязичних чиновників і радників. Хубілай ж прагнув зберегти гнучкість в цьому питанні і зовсім не збирався ставити себе в залежність від китайців. Також він відклав на невизначений термін складання історії попередньої династії. Зрештою, Хубілай ще не був ні правителем монгольських володінь, ні імператором Китаю і не міг віддати наказ про написання династичної історії. Веління написати такий вчений працю могло виходити тільки від Мунке. Лю, звичайно, розумів, що Хубілай не владний послідувати цьому його порадою, так що досить складно уявити, якими міркуваннями він керувався. Може бути, він вважав, що молодший брат вплине на Мунке? Або ж передбачав, що Хубілай стане великим ханом?\nПісля походу на Дали, в якому Лю супроводжував Хубілая, він зосередився на розробці довгострокових стратегічних планів. Згідно з китайськими джерелами, Лю разом з Яо Шу зумів запобігти побиття жителів Дали і розорення країни. Я вже висловлював сумніви в достовірності такої точки зору. У будь-якому випадку, тепер Хубілай і його радники протягом декількох років могли відпочити від воєн і присвятити цей час втілення широкомасштабного проекту, що свідчить про зміцнення зв'язків Хубілая з його підданими-китайцями і зростаючої турботи про добробут осілого населення: зведення столиці в нових володіннях. Деякі китайські письменники приписують Лю заслугу цього задуму, але інші не згадують його імені в зв'язку з цим рішенням. Не слід скидати з рахунків і самого Хубілая. Мабуть, його зовсім не було потрібно переконувати у важливості та символічної значущості цього проекту. Ймовірно, ідея належала їм обом.\nДля будівництва столиці вони вибрали місцевість на північ від річки Луаньхе в 36 км на захід від міста До-лон-Нур, побудованого за часів династії Цин приблизно в 125 км від Пекіна на кордоні китайських сільськогосподарських земель і монгольських пасовищ. Монголи-традиціоналісти не могли дорікнути Хубілая в зречення від спадщини предків і окітаіваніі, так як кілька монгольських князів вже будували міста в степу. Проте, Хубілай дав зрозуміти своїм китайським підданим, що часи змінюються, наказавши, щоб Лю Бінчжун вибрав місце для міста на підставі принципів "води і вітру", традиційної китайської геомантії. Не цілком ясно, чи планував Хубілай зробити з нового міста столицю або розглядав його в якості літньої резиденції.\nСпочатку він назвав його Кайпін, але в 1263 перейменував в Шанду, за контрастом з Чжунду, тодішнім найменуванням Пекіна.\nЩе однією ознакою змін для осілих підданих монгольського хана було те, що Хубілай будував Кайпін за образом і подобою стародавніх китайських столиць. Якщо не брати до уваги великі мисливські угіддя, данина монгольською традицією, планування міста відображає китайське вплив. Місто було поділено на три частини. Зовнішній місто представляв собою квадрат, обнесений земляним валом від 12 до 18 футів у висоту. Кожна сторона мала 4500 футів в довжину, а увійти в цю частину міста можна було через шість воріт: по двоє воріт на західній і східній сторонах, і одні ворота на південній і північній. З усіх чотирьох сторін земляні стіни охороняли сторожові вежі. Саме тут жила велика частина жителів, селівшіхся в мазанках або хатинах. Чисельність населення оцінюється приблизно в 200000 чоловік. Втім, видається неймовірним, щоб в цій місцевості могло проживати стільки жителів, і набагато правдоподібніше виглядає цифра в 100000 чоловік, тобто рівно в два рази менше. У зовнішньому місті також знаходилося кілька буддійських храмів, розміщених відповідно до китайської традицією. Храм Хуаянь розташовувався в північно-східній частині міста, а храм Цяньюань - в північно-західній. Древня китайська ворожильна книга. І Цзин вимагала розміщувати різні будівлі в суворо визначених місцях, і розташування обох храмів вписувалося в цю модель. Це також говорить про китайський вплив. Ймовірно, були і інші буддійські храми, як і даоські святилища, і мусульманські мечеті, але їх точне місце розташування невідомо.\nДруга частина Кайпін представляла собою Внутрішній Місто, в якому знаходилися резиденції Хубілая і членів його свити.Подібно Зовнішньому Місту, в основу його планування було покладено квадрат, хоча в дійсності боку його були нерівні. Зі сходу на захід його довжина становила тисяча вісімсот тридцять шість футів, а з півночі на південь - 2016 футів. Весь внутрішній Місто було обнесено цегляною стіною від 10 до 16 футів у висоту, а з кожного боку було споруджено за чотири сторожових вежі. Англійський мандрівник С.У. Бушелл, який відвідав це місце в 1872 р, і японські археологи, що проводили тут розкопки в 1930-х рр., Знайшли тільки високу земляну платформу біля північної стіни. Дослідникам не вдалося більше ідентифікувати жодного будинку, а "в траві залишилися тільки каміння, що використовувалися для зміцнення грунту перед зведенням будівель, тепер єдині свідки слави минулих століть". | 29] На цій земляний платформі височів Імператорський палац, по-китайськи називався Дааньге, що мав близько 500 футів в довжину з заходу на схід і 50 футів з півночі на південь. Платформа, укріплена з різних сторін дерев'яними балками, була необхідна, так як будівля будувалося на болотистому місці. Під платформою "в підземних резервуарах накопичувалася вода, яка з часом виступала на поверхню на луках в деякому віддаленні від палацу, утворюючи безліч струмків", що надавали особливу мальовничість ландшафту. Швидше за все, саме на цій платформі стояв чудовий мармуровий палац, так вразив уяву Марко Поло, який побачив його в місті "Кіанду". "У палаці, - писав він, - все зали, приміщення та переходи покриті позолотою і прекрасними картинами, які зображують звірів, птахів, дерева, квіти і багато іншого і намальованими з таким мистецтвом, що на них не можна дивитися без захоплення і здивування".\nГоловною особливістю, в якій Кайпін відхилявся від типової планування китайської столиці, були мисливські угіддя, третя частина міста, хоча деякі китайські династії і розбивали невеликі парки для полювання. У цих угодах, розташованих на захід і на північ від Зовнішнього Міста, були і луки, і ліси, і річки. Парк був також оточений земляний стіною і ровом, а увійти в нього можна було через чотири пари воріт з різних сторін. Від цього прекрасного штучного парку до наших днів не збереглося практично нічого. Ліси, річки і будівлі - все зникло. Ми маємо в своєму розпорядженні яскравим описом чудових луків і зведених тут будівель тільки завдяки Марко Поло. За його словами, ландшафт був поцяткований струмками і фонтанами. Для розваги Хубілая тут містилися різні види приручених тварин, головним чином олені. Ще однією мисливської забавою, якою він віддавався на цих теренах, була соколине полювання. У центрі парку стояв палац з бамбука. Бамбукові стовпи були покриті лаком і позолотою, а стеля прикрашали картини зі звірами і птахами. Кожна тростину "була прибита цвяхами для захисту від вітру, і вони так добре вміють скріплювати і з'єднувати ці тростинки, що вони захищають будинок від дощу, а вода стікає вниз по стінах". У парку паслися особливі породи білих кобил і корів, чиє молоко "не сміє пити ніхто в світі, крім великого хана і його нащадків". Отже, "в країні Ксанаду", як Кольрідж називав Шанду, дійсно "благословенний Палац побудував Кубла Хан". Обидва вони вказували на те, що Хубілай, проявивши ворожість, тим самим просто підтвердить наклепи, за допомогою яких його намагалися очорнити радники Мунке. На їхню думку, набагато розумніше було б згладити враження, вироблене при дворі Мунке звинуваченнями проти Хубілая. Наслідуючи цієї поради, Хубілай відправив до Мунке захищати свої інтереси китайця Тань Чена і монгола Кеке. Число даоських сект, яких, по одному свідченням, налічувалося 81, неухильно збільшувалася і включало в свої ряди як аскетичний орден Цюаньчжень, так і більш світську секту Чжен'і, яка заохочувала передбачення долі, астрологію і магію. Деякі з них не криючись прагнули до мирських благ і політичної влади, тим самим вступаючи на шлях, який неминуче повинен був привести до зіткнення з буддистами. Мабуть, при монголів даоси були більш схильні до бунтів, ніж буддисти, але це враження може бути оманливим, оскільки воно грунтується на тенденційному висвітленні буддійських джерел, на які ми змушені спиратися.\nСпори і ворожість загострилися зі вступом на арену нового учасника - тибетського буддизму. При Мунке в Північному Китаї стало з'являтися все більше тибетських буддистів. У 1252 р монгольські війська за наказом великого хана вторглися в Тибет і в кінцевому підсумку підкорили цю країну. Тибетські лами здавна брали активну участь у політичному житті, вдаючись до захисту і допомоги влади в суперечках з представниками місцевої традиційної релігії бон. Здобувши гору над шаманами, лами часто брали в свої руки світське управління в межах своєї юрисдикції. Щоб зміцнити свою владу, вони ввели в свій ізвод буддизму деякі елементи бона, в тому числі і магію. Хоча ідеологія тантричного буддизму, який сповідували лами, була складна для непідготовлених, простий народ приваблювали містичні, магічні і астрологічні аспекти. Уява монголів лами особливо сти, так як монголи взагалі віддавали перевагу релігій, здатним принести відчутну користь або володіє особливими надприродними силами. Досвід тибетських лам, які набили руку в політичних справах і добре усвідомлював роль політики в релігійних суперечках, дуже знадобився їх союзникам - китайським буддистам.\nТакою була стан справ "при монголів. Як буддисти, так і даоси прагнули до панування і були готові закликати на допомогу світську владу. Як буддисти, так і даоси обурювалися будь-якими милостями, наданими урядом їхнім супротивникам. Як буддисти, так і даоси шукали заступництва при дворі великого хана і прагнули здобути прихильність монгольської правлячої еліти. Оскільки їх світські амбіції лежали в одній площині, зіткнення було неминучим.\nДаоси почали наступ, прийнявши теорію хуаху, яка була детально розроблена Ван Фу в книзі "Хуаху цзин", написаної в IV ст. За цією теорією, даоський мудрець Дао Цзи помер не в Китаї, а в Західних Областях, під якими малася на увазі Індія. В одній зі своїх 81 реінкарнацій він з'явився людям під ім'ям Будди і проповідував буддійське вчення. Він відправився в Індію, де став звертати в свою віру місцеве населення. По суті, буддійські сутри відбуваються з даоських творів. З теорії хуаху випливало, що буддизм - спрощена і перекручена форма даосизму, створена Дао Цзи для залучення неосвічених західних варварів, а даосизм в усіх відношеннях вище і значніше буддизму. Природно, буддисти сприйняли це як образу.\nДаоси пустили в хід і другу зброю - також сфабриковану твір, відоме під назвою "Башіі Хуат". На відміну від "Хуаху цзин", "Башіі Хуат" складалася не з нападок на буддизм, а з зображень вісімдесяти однієї реінкарнації Лао Цзи. На одній ілюстрації він зображений Буддою. Це служило ще одним вказівкою на те, що священний засновник індійської релігії відіграє другорядну роль по відношенню до китайського мудреця. Розгнівані подібним зневагою, буддисти незабаром знайшли спосіб помститися кривдникам.\nВони відповіли на образливі, навіть непристойні випади, які полягали в теорії хуа-ху, створенням своєї власної версії відносин між Лао Цзи і Будди. Вони стверджували, що Будда народився в 1029 до н.е. і покинув цей світ в 950 р до н.е. Таким чином, він досяг нірвани щонайменше за три століття до народження Лао Цзи і тому в усіх відношеннях стоїть вище китайського святого. Однак деякі тексти заходили ще далі, зображуючи Лао Цзи і навіть Конфуція учнями Будди, навіть приводячи уривки з "Хуаху цзин". За словами буддистів, в цій книзі Лао Цзи сам поставив себе нижче Будди, назвавшись Махакашьяпой, главою учнів після смерті Будди і упорядником першого буддійського канону. Користуючись заступництвом монгольських ханів, вони прагнули налякати буддистів, поширюючи безліч списків "Хуаху цзин" і "Башіі Хуат". Буддійські джерела, на які ми змушені спиратися при висвітленні цих подій, також містять скарги на те, що даоси псували і знищували буддійські картини і статуї, захоплювали буддійські храми і монастирі і привласнювали землі, перш оброблялися монахами-буддистами. Настільки агресивна поведінка не повинно було залишатися без відсічі, якщо буддисти хотіли відвести від себе загрозу. У буддійських творах викладається історія боротьби з даосами, включаючи бурхливі диспути, що проводилися в 1250-х рр. і спорадично поновлюються до 1 281, який був першим богом серед ідолів; і я шаную і віддаю повагу всім чотирьом, тобто того, хто найбільший на небі і самий справжній, і його я молю о помощи.\nВін обійшов мовчанням, ймовірно, свідомо, п'ятого пророка, Лао Цзи, і засновану ним релігію, даосизм. З часу свого першого знайомства з буддизмом він. в повній мірі оцінив його гідності. На нього справила велике враження особистість Хайюня, першого видатного чань-буддійського ченця, з яким звела його доля. В одній із розмов з ним Хубілай запитав: "Яка з трьох релігій сама поважна, сама справедлива і найвища?" Хайюнь відповідав:\nЗ усіх мудреців тільки буддійські ченці не вдаються до обману. Тому з давніх-давен буддизм завжди вважався вище інших. Тому, згідно з указами предків-імператорів, імператриця-мати проголосила, що буддійські ченці повинні стояти попереду всіх і що даос не повинен стояти перед ченцем | 541.\nПодібними поясненнями Хайюнь намагався налаштувати Хубілая проти даосів. Чаньский монах також познайомив Хубілая з Лю Бінчжуном, який став впливовим радником і використав своє становище на благо буддистам.\nОднак Хубілай все більше схилявся до тибетського буддизму. Оскільки секта Чань відрізнялася медитативної спрямованістю і квієтизмом, вона не могла запропонувати своїм послідовникам ніяких тимчасових вигод, а цим знижувалася її привабливість в очах прагматичних монгольських князів. Набагато привабливіше здавалися магічні сили, якими, за їх власними запевненнями, володіли тибетські буддисти. Крім того, набили руку в політичних справах лами могли виявитися для Хубілая корисними політичними союзниками. Пожертви, що виділялися Хубилаем тибетським ламам, і заступництво, яке він їм надавав, згодом могли повернутися до нього сторицею. Ще 1253 р Хубілай послав запрошення Сакья Пан-дитя, самому знаменитому тибетського ченця. Обидва з готовністю погодилися прийняти це компромісне рішення.\nВ цілому, Хубілай підійшов до диспуту вже з чітко вираженими буддійськими симпатіями, проявляючи особливу повагу до тибетських ламам. Так як головуючий вже тримав сторону буддистів, природно, він надавав їм всебічну підтримку. Таким чином, результат диспуту був вирішений наперед. Що б не робили даоси, вони не могли виграти в суперечці.\nУ 1258 р Хубілай скликав суперників на збори в своєму новому місті Кайпін. Китайські і тибетські буддисти, яким повинні були бути прекрасно відомі погляди Хубілая, були сповнені рішучості витягти з диспуту максимальну вигоду, щоб раз і назавжди позбутися від своїх супротивників-даосів. Китайський настоятель Фуюй і тибетський Пагба-лама були на цих зборах двома вищими представниками буддійського духовенства. Даосская сторона, на чолі з Чжан Чжіц-Зіном, який не мав належного досвіду і, очевидно, не відрізнявся ораторським мистецтвом, не могла похвалитися настільки ж значним представництвом. Інші ж виступали від даосів ще більше поступалися буддистам, не володіючи ні талантом, ні уявою.\nСуперечки спалахнули навколо двох вже відомих нам даоських, текстів. Пагба-лама поставив перед своїми опонентами питання про автентичність "Хуаху цзин". Він зажадав від них доказів, що підтверджують датування і авторство твору, і змусив даосів визнати, що цей текст не згадувався Лао Цзи, ні істориками стародавнього Китаю. У першій загальної історії Китаю - "Ши цзи", написаної Сима Цянем в 1 в. до н.е., не говориться ні слова про "Хуаху цзин", і це замовчування ставить під великий сумнів правдоподібність запевнень даосів. Пагба-лама припустив, що обидва ці твори є пізніми підробками, тим самим завдавши сильного удару, який даоси не зуміли відбити. Текстуальних свідчень ранньої датування "Хуаху цзин" і "Башіі Хуат. У" просто не існувало. В даному випадку даоська позиція була дуже вразлива.\nХубілай брав активну участь в диспуті.Чи не задовольняючись роллю стороннього спостерігача, він часто ставив найважливіші питання, коментував висловлювання сперечаються і викладав свої власні погляди, не приховуючи своїх буддійських переконань. Впевнений в тому, що буддисти вже здобули ідеологічну перемогу, він, тим не менш, надав даосам останню можливість зберегти обличчя, запропонувавши їм продемонструвати свої магічні і надприродні здібності, якими вони хвалилися. Однак даоси не зуміли нічого зробити, і віра Хубілая в їх особливі сили ще більше похитнулася.\nЗрештою Хубілай оголосив, що даоси поступилися в диспуті, і покарав їх вождів. Він наказав поголити 17 головних даосів і примусив їх перейти в буддизм. Всі списки текстів-підробок повинні були бути покарані вогнем, а тексти і картини на стелах, стовпах і стінах - стерті і знищені. Буддійські храми, захоплені даосами, і власність, привласнена ними, повинні були бути повернуті законним власникам. Для порівняння, Венеція, один з комерційних центрів Європи, налічувала 100000 жителів. Тут повинні були бути випробувані на міцність методи "облогової війни, перевірені монголами під час походів на Північний Китай. Для облоги цих міст була необхідна важка артилерія, так як його облягати не могли обійтися без катапульт, здатних метати великі камені. Кіннота, яка становила головну силу монголів , не могла успішно діяти в Південному Китаї як через особливості місцевості, так і з-за наявності великих міст. Успіх підприємства залежав від піхоти і облог. Китайські оцінки в цілому більш помірні.\nПеред кожною з чотирьох армій були поставлені особливі завдання. Армія під особистим командуванням Мунке мала рушити на південь з табору на північному сході, зайняти південно-західну провінцію Сичуань і потім йти на схід. Війська Хубілая отримали вказівку відправитися на південь з недавно відбудованого Кайпін. вийти в центральну частину Китаю і переправитися через Янцзи у Ечжоу, де вони повинні були розбити армію Сун. Там вони повинні були з'єднатися із загонами Урянхадая, третьої армією, якій було наказано слідувати на північний схід з Юньнані. Четверта армія під керівництвом онука одного з братів Чингіз-хана мала виступити з табору Мунке в Люпаньшане і йти на схід до Сян'я-ну, який перебував північносхідному Ечжоу. Зрештою їй також слід з'єднатися з арміями Хубілая і Урянхадая. | 72] Очевидно, задум полягав в тому. щоб відсікти східні і західні частини Південної Сун. Зосередивши свої сили на підкорення південно-західного і центрального Китаю, монголи розраховували послабити центр сунской держави, який перебував на сході. За їхніми планами, швидка перемога на заході могла змусити Сун капітулювати і знизити можливі втрати. Армія Мунке зіткнулася з серйозними труднощами. Вона рухалася по найскладнішого і найменш розвіданому маршруту. На південному заході стояла задушлива спека, а горбиста місцевість надавала всілякі вигоди обороняється, які користувалися цим, щоб затримати просування Мунке. Кіннота, головна сила монголів, не могла принести їм особливої користі н таких умовах. Навпаки, військові дії в основному складалися в облог міст і укріплених пунктів. Хоча монголи вже встигли набратися досвіду в облогової війні, цей аспект військового діла не був їх сильною стороною. Крім того, оборонці надавали, мабуть, більш серйозний опір, ніж очікували монголи. Мунке змушений був затриматися на південному заході набагато довше, ніж йому хотілося би.173]\nПроте, початок кампанії було успішним. До березня 1258 року його війська захопили місто Ченду, одну з найважливіших фортець в Сичуані. Наступною метою завойовників стала область навколо Чунцина, де головною перешкодою був місто Хечжоу. Ван Цзянь, сунский полководець, вирішив обороняти місто і відбити напад монголів. Він здавався зовсім не залякування, чисельністю нападників і не побажав здатися. Внаслідок цього війська Мунке просувалися вкрай повільно. | 74 | У березні 1259 року, через рік після взяття Ченду. Мунке влаштував для своїх головних воєначальників бенкет, щоб обговорити стратегію подальших дій. Добре поївши і випивши, вони приступили до наради. І знову один з найбільш довірених радників Мунке висловив сумніви в успішності кампанії, що проводиться в країні, місцевість і клімат якої так сильно відрізняються від областей, захоплених монголами раніше. Він також знову вказав на небезпеку хвороб і страшну спеку. Однак Мунке відкинув ці заперечення і рішуче наполіг на здійсненні раніше намічених планів у що б то не стало захопити Хечжоу. Однак його задумам не судилося збутися.\nМунке провів в області Хечжоу п'ять місяців. Його війська з кінця березня до початку травня кілька разів намагалися взяти місто приступом, але так і не могли досягти успіху. За відомостями джерел, обидві протиборчі сторони зазнали важких втрат. Однак Мунке це не збентежило. Вони наполягав на продовженні військових дій, але травневі та червневі зливи зашкодили його армії виконати поставлене Завдання. | 75 | Протягом сезону дощів війна завмерла. Як тільки дощі закінчилися, монголи пішли на приступ, але натрапили на запеклий опір військ Ван Цзянь. Під час однієї з останніх спроб взяти місто штурмом якийсь Ван Дечень повів свій загін на міські стіни по приставних сходах. Піднявшись нагору, він побачив Ван Цзянь і спробував захопити його в полон. У відповідь Ван Цзянь наказав метати в нападників камені, один з яких убив Ван Дечень. | 76 |\n11 серпня, через кілька днів після цього кровопролитного, але безуспішного нападу, в горбистій місцевості у Дяоюйшаня помер Мунке. Згідно з деякими джерелами, він помер від рани, яку отримав під час облоги Хечжоу. Сунский воєначальник Люй Веньде прибув з Чунцина і, як не дивно, зумів уникнути зіткнення з монгольськими військами і провести свій загін в Ечжоу. | 86] Цей прорив облоги говорить про те, що монголи не контролювали всю округу. Однак Хубілай прагнув будь-що-будь захопити Ечжоу, так як це досягнення підвищило б його престиж серед монголів, і не хотів розмінюватися на компроміси. Цзя Сида, який бажав будь-яку ціну зберегти цілісність території Південної Сун, послав для переговорів з Хубилаем полководця Сун Цзина. Цзя звернувся до умов угоди, прийнятого 1005 р кидання, плем'ям з Маньчжурії, що загрожував знищити династію Північної Сун. За договором, укладеним в Шаньюане, кидани погодилися не втручатися на китайську територію в обмін на щорічну данину, яка виплачується шовком і сріблом.  Тепер Цзя Сида сподівався укласти з монголами подібне угоду і доручив Сун Цзін запропонувати Хубілай щорічну данину, яка виплачується сріблом і тканинами, в обмін на обіцянку не переходити Янцзи, яка визнавалася б непорушною кордоном, але Хубілай відкинув ці умови. Чжао Бі, радник-конфуцианец, який виступав від імені Хубілая на переговорах з Сун Цзін, насмішкувато спитав посланника: "Тепер, коли ми вже на іншому березі Янцзи, що толку в цих словах?" Монголи вже захопили силою ті території, які сунский імператор милостиво погоджувався їм дарувати. Навіщо ж укладати мир і припиняти війну напередодні перемоги? Хубілай не потребував в компромісах: час грало йому на руку, а військові дії розгорталися сприятливо для монголів.\nУ цій важкій ситуації імперію Сун врятував криза, викликана суперечкою про престолонаслідування. За кілька місяців, що минули з дня смерті Мунке, розгорілася боротьба за престол великого хана, і Аріг-Бука заручився значною підтримкою. На його бік встали одна з дружин Мунке, а також сини Мунке Асутан і Урунгташ. Допомога Аріг-Буке серед інших обіцяли також онук Угедея Дурча, онук Чагатая Алгу і внук Джучі Хурум-ши. Крім того, у Аріг-Буки були впливові союзники і не з числа Чингизидов, наприклад, Болган, наймогутніша людина в монгольській адміністрації при Мунке. При такій розстановці сил Аріг-Бука зробив перший хід, призначивши Аландара командувачем своєю армією і наказавши йому зібрати війська на північ від Гобі, в той час як Дурча повинен був набрати армію на південь від цієї пустелі. В кінці листопада Дурча попрямував в Янь, область у сучасного Пекіна, яку він розраховував захопити., Але прагнув зберегти це в таємниці. Коли Хубілай запитав посланців Аріг-Буки про темні чутки, що ходять з приводу цих приготувань, ті відповідали: "Ми - слуги, нічого не знаємо, очевидно | це] брехня". Переслідуючи відступаючий мамлюкскій загін, вони раптово помітили, що з усіх боків оточені мамлюками. До кінця дня монгольська армія була знищена, а Кіт-Бука захоплений в полон і обезголовлений. | 9 | Наступ монголів нарешті було зупинено.\nОтримавши звістку про поразку при Айн-Джалуті, Хулагу спішно рушив назад, щоб помститися мусульманам, але виявився втягнутий в зіткнення із Золотою Ордою. Він зустрів серйозного противника в особі Бер-ке, правителя захопленої монголами Росії, який під враженням від перемоги мамлюків над військами ільхана оголосив війну Хулагу.\nТим часом, оскільки руки Хулагу були пов'язані війною з золотоординцями, Хубілай залишився з ворогами один на один. Будучи змушений покладатися тільки на власні сили, він перш за все подбав про те, щоб виправдати свої домагання на престол і очорнити свого молодшого брата, зобразивши його неправомочним узурпатором. Безсумнівно, під впливом своїх китайських радників, він виклав своє бачення подій в істинно китайському дусі. Через місяць після сходження на престол він випустив маніфест, в якому прагнув представити себе в ролі спадкоємця стародавніх китайських імператорів. Він визнавав, що, незважаючи на, військову міць монголів, в мистецтві управління вони не настільки досягли успіху. Для об'єднання китайського народу і запобігання безчинств, які несе армія Аріг-Буки, необхідний мудрий правитель. Цю функцію бере на себе Хубілай, відзначаючи, що він завжди виступав захисником чесноти і справедливості і не раз допомагав простому народу. Він обіцяв знизити податки і полегшити тягар, що лежить на плечах китайців. Він підкреслював, що найпершим його завданням буде нагодувати голодних, але також наголошував на тому, що він правитиме відповідно до традицій, встановленими його попередниками, тим самим явно звертаючись до сердець своїх китайських підданих. Маніфест завершувався закликом до всіх воїнам і простим жителям, як в його володіннях, так. і за їх межами, діяти в інтересах імперії. Це звернення практично нічим не відрізнялося від звичних відозв китайських імператорів.\nВін закликав своїх китайських підданих допомогти йому об'єднати Китай, але цей заклик був витриманий в абсолютно китайському ключі. Через кілька днів після оприлюднення маніфесту він прийняв китайський девіз правління Чжунтун, подібно типовому китайському імператору. Крім того, він створив урядові установи, або нагадували, або повторювали традиційні китайські інститути. Чжуншу шен і Сюаньвей си, які в кількості десяти штук були засновані в його володіннях, лише небагато чим відрізнялися від структур, що існували в Китаї при династії Сун і раніше. Як би там не було, Хубілай відреагував досить мляво. Його армії були задіяні у війні з Аріг-букою, і тому він не мав можливості спорядити каральний похід проти Сун. Навпаки, 21 травня 1260 року він направив до імператорського двору посольство на чолі з Хао Цзінь, одним зі своїх радників-конфуціанців, з яким поїхали Хе Юань і Лю Женьцзе, щоб залагодити конфлікт дипломатичним шляхом. Відповідь Цзя Сида був передбачуваний, хоча і нерозсудливість: він затримав Хао Цзина і всіх інших послів. Однак це наочне свідчення ворожості з боку Сун могло тільки пробудити в Хубилае прагнення помститися кривдникам. Так, зрештою, і сталося. Однак в даний момент увагу Хубілая була прикута до війни з Аріг-букою.\nСтратегія Хубілая полягала в тому, щоб не дати Аріг-Буке скористатися ресурсами землеробських володінь.Спираючись на базу в Каракорумі, Аріг-Бука повинен був забезпечити поставку продовольс твия для своєї армії, а Хубілай прагнув відрізати його від центрів постачання. Одним з таких центрів була країна уйгурів з головним містом Бешбалике. Монгольський правитель Бешбалике, син Угедея і двоюрідний брат Хубілая Хадано підтримував Хубілая. До 1262 р Хадано взяв верх над прихильниками Аріг-Буки. Крім того, він захищав від вторгнень військ Аріг-Буки територію стародавнього Тангутского царства в північно-західному Китаї. Його загони захопили Ганьсу, тим самим перегородивши Аріг-Буке доступ до ресурсів цієї області.\nАрмія самого Хубілая стала табором в Яні, третьому можливий центр постачання Каракорумського монголів. Аріг-Бука зберіг під своєю владою лише одну область - долину Єнісею на північний захід від Каракоруму. | 17 | Дослідження радянських вчених показують, що в верхів'ях Єнісею хлібороби вирощували пшеницю, просо і ячмінь, а ремісники виробляли для монголів побутові вироби, зброя і сільськогосподарський реманент. Саме ця область постачала Аріг-Буке необхідні припаси.\nОднак ця єдина база в верхів'ях Єнісею виявилася дуже ненадійним постачальником припасів для армії, яка протистоїть військам, які мали в своєму розпорядженні ресурси Північного Китаю та Середньої Азії. Проте, з осені 1260 р Аріг-Бука міг розраховувати тільки на неї. Хубілай повів військо на Каракорум, і Аріг-Бука спішно відступив до Усу, притоку Єнісею. рису. .\nПроте, блискучий успіх, яким увінчався похід Аріг-Буки, виявився пірровою перемогою. Алмалик, місце його нової ставки, розташовувався в степах, і йому як і раніше не вистачало необхідних припасів для ведення війни на виснаження, яку нав'язав йому Хубілай. Він так і не придбав надійних джерел поставок зерна і зброї, а війська Алгу блокували підходи до південних, більш родючим областям Синцзяна. Схоже, Аріг-Бука виявився в ще більш скрутному становищі, ніж раніше. Своїми діями, якщо судити по упередженого викладу Рашид Аддином, він тільки збільшував ці труднощі. Він вкрай жорстоко поводився з полоненими, захопленими на війні з Алгу, зраджуючи їх тортурам і стративши багатьох, навіть тих, хто не піднімав проти нього зброї. Така нічим невиправдана жорстокість відвертала від нього прихильників, спонукаючи їх дезертирувати. Дезертирство значно посилився під час особливо суворої зими 1263 р Воїни Аріг-Буки і мирне населення страждали від голоду, загинуло багато людей і коней. До весни його покинули навіть деякі найпалкіші прихильники. Один із синів Хулагу, Джумухур, пославшись на хворобу, поїхав в середньоазіатський місто Самарканд. Син Мунке Урунгташ зажадав у Аріг-Буки яшмову друк свого батька. Коли посланці Аріг-Буки привезли йому печатку, він забрав її і переметнувся до Хубілай. Алгу, обізнане про труднощі, з якими зіткнувся Аріг-Бука, перегрупував свої війська і приготувався вигнати свого колишнього союзника і нинішнього ворога з басейну річки Або.\nДо 1264 р Аріг-Бука виявився в безвихідній ситуації. Через дезертирства своїх прихильників він не міг продовжувати боротьбу з Алгу, а відступати можна було тільки у володіння Хубілая, який, безсумнівно, скористається нагодою помститися суперникові. Замість цього Аріг-Бука вирішив здатися. Він приїхав в Кайпін і постав перед Хубилаем. Після деякої затримки, викликаної незручністю, брати обнялися і примирилися. Рашид аддін і тут не забув вколоти Аріг-Буку. Він розповідає, що Хубілай утер сльози з обличчя брата і м'яко запитав його: "Дорогий брате, хто мав рацію в цій суперечці і розбраті - ми чи ви?" Аріг-Бука зі злістю відповів: "Тоді - ми, а тепер - ви". Цим коротким діалогом Рашид ад-дін показує невдячність Аріг-Буки і відсутність у нього братніх почуттів, які тільки що настільки яскраво проявив Хубілай. Однак, з огляду на упередженість перського історика по відношенню до Аріг-Буке, швидше за все, ця розмова - лише плід авторської уяви. У будь-якому випадку, Хубілай спочатку не став піддавати брата не покарають. Однак така поблажливість відштовхнула багатьох його прихильників, які вважали, що Аріг-Бука і його прихильники не повинні залишитися безкарними. Деякі відкрито висловили своє невдоволення, але особливе враження на Хубілая справили заперечення Хулагу. Тоді Хубілай, згідно Рашид ад-дину, спробував вгамувати незадоволених монголів, наказавши Аріг-Буке "не показуватися на його очі цілий рік". Очевидно, монголи вважали це покарання занадто м'яким; вони вимагали чистки в рядах зрадників, які підтримали Аріг-Буку. Допитавши Аріг-Буку і з'ясувавши, хто спонукав його оскаржити права старшого брата, Хубілай оголосив одним з головних натхненників змови Болгов, найвпливовішого сановника при Мунке, і стратив його. Та ж доля чекала ще дев'ятьох найважливіших поплічників Аріг-Буки.\nТепер прийшов час судити самого Аріг-Буку. Однак Хубілай не захотів брати на себе відповідальність за одноосібне рішення долі свого брата і скликав курилтай для суду над Аріг-букою і, що не менш важливо, для підтвердження свого обрання на трон великого хана. Щоб скликати монгольських правителів на курилтай, були відправлені гінці в головні улуси в Персії, Росії та Середньої Азії. Вони привезли невтішні відповіді: все три хана наші вибачення, що виправдовують затримку з явкою на судилище. Берке, правитель монгольських володінь в Росії, і Хулагу, хан Персії, вели міжусобну війну і не могли покинути свої уділи. Хан Чагатайська улусу Алгу сам ще не був затверджений на престолі і тому не міг виступати суддею в справі Аріг-Буки. Втім, все три хана незабаром померли. Хулагу помер в 1265 р, через короткий час після прибуття до нього гінців Хубілая, а Берке і Алгу пережили його всього лише на рік. Таким чином, доля Аріг-Буки виявилася в руках одного Хубілая.\nОднак Аріг-Бука тяжко захворів і помер на початку 1266 р позбавивши Хубілая від труднощів, пов'язаних з необхідністю влаштовувати суд над рідним братом. Його смерть виявилася дуже доречною і вже одним цим викликала підозри. Несподівана хвороба і її швидка течія також наводили на роздуми. Аріг-Бука був міцним чоловіком, які не досягли ще й 50 років, і, мабуть, не страждав ніякими серйозними захворюваннями. Деякі вчені висловлюють сумніви в тому, що він помер природною смертю, а деякі впевнені в тому, що він був отруєний. Звичайно, сама його присутність служило постійним нагадуванням сумнівності обрання Хубілая великим ханом, і усунення колишнього противника могло сприяти зміцненню стабільності у володіннях його старшого брата. Однак всі ці міркування про причини смерті Аріг-Буки є лише домислами. Наявні в нашому розпорядженні джерела не дозволяють розв'язати цю загадку. | 35 |\nНавіть здобувши верх над Аріг-букою, Хубілай не убезпечився себе від загроз з боку інших претендентів. Його права на престол далеко не представлялися незаперечними. На курилтай, котра обрала Хубілая, були відсутні багато найважливіші монгольські князі. Його обрання відбулося в Кайпін, а не в Монголії, як було потрібно освяченої часом традицією. Коли він спробував скликати другий курилтай, три головних монгольських хана ухилилися, пославшись на проблеми, що виникли в їх власних володіннях. Тим не менш, вони як і раніше визнавали верховенство Хубілая, а при обранні нового хана в кожному улусі питали його схвалення. І все ж він так і не зміг позбутися від аури іллегітімності, що лежала на його правлінні. Справді, деякі його пізніші кроки у внутрішній і зовнішньої політики, ймовірно, були продиктовані бажанням завоювати одностайну підтримку, якої йому так довго не вистачало.\nДалеко не всі визнавали Хубілая і китайським імператором. Поки в Ханчжоу правили імператори династії Сун, багато китайців зберігали їм вірність. Щоб завоювати одностайне визнання китайських підданих, Хубілай було необхідно скинути Сун. Крім того, імператорська гідність Хубілая було оскаржено і в його північних володіннях. У перші два роки його правління в Північному Китаї збільшувалося число незадоволених, і в 1262 році це вилилося в повстання.\nПовстання спалахнуло в провінції Шаньдун, в якій округом Іду керував вождь повсталих Лі Тань. Після цього підвищення Лі повідомив Хубілай, що, за словами захоплених ним сунских бранців, головні сановники Південного Китаю Цзя Сида і Люй Веньде спорядили 2000 човнів і армію в 75000 осіб для нападу на Ляньчжоу. Він пояснив, що для відбиття атаки потрібно полагодити стіни і підготувати місто. Хубілай виділив йому 300 злитків срібла, щоб покрити вартість цих оборонних заходів. Крім того, Лі попросив дозволу переправитися через річку Хуайхе, щоб робити набіги на володіння Сун. Однак, хоча Хубілай високо цінував завзяття Лі, він не дозволив йому перейти до наступальних дій, можливо, побоюючись надмірного посилення свого китайського підданого.\nТепер, забезпечивши безпеку синові і, ймовірно, отримавши запевнення в підтримці з боку Сун, Лі міг дозволити собі порвати відносини з Хубілай і монголамі.22 лютого 1262 року він підняв заколот проти тих, кого раніше визнавав своїми верховними правителями. Він "розікрав" склади в Іду, "винищив" монгольських воїнів в окрузі і передав Ляньчжоу і Хайчжоу імперії Сун. Його війська "спустошили" міста поблизу Іду, а через місяць "розграбували" місто Цзинань.\nХоча Хубілай був поглинений боротьбою з Аріг-букою, він швидко оцінив розміри небезпеки, що виходить від Лі, і вжив усіх необхідних заходів для її усунення. Він послав проти Лі в Шаньдун своїх найбільш довірених полководців. Разом з ними вирушив Чжао Бі, один з його найбільш наближених радників. Хубілай прагнув придушити китайське повстання, перш ніж анти-монгольські настрою перекинуться на решту населення Північного Китаю. Його війська зміцнили оборону міст, які могли піддатися нападу армії Лі, і стали в них гарнізонами. Покінчивши з оборонними заходами, Хубілай наказав Ши Тяньцзе і Ши Чу перейти в наступ. В кінці березня або початку квітня противники зійшлися в бою неподалік від Цзинаня. Армія Лі була розбита, втративши 4000 чоловік убитими. Чи відступив в Цзинань з рештою військами. Його армія була змушена оборонятися, а наступали монголо-китайські об'єднані сили не послаблювали тиску.\nДо середини квітня Лі почали залишати його головні прихильники. Вони перекинулися до монголам, заявляючи, що Лі примусив їх приєднатися до повстання. Прагнучи спонукати до дезертирства інших прихильників бунтівника, Хубілай пробачив перших перебіжчиків. Він також попередив своїх воєначальників, щоб вони не допускали утиски місцевих жителів в цих областях і не завдавали непотрібної шкоди, сподіваючись таким чином переманити на свою сторону більше заколотників. Цей план спрацював, і ряди повсталих все більше танули. Одночасно Ши Тяньцзе осадив Цзинань, головне місто Лі Таня. Відрізані від приписів і складів зброї, війська Лі стали залишати обложеного міста і здаватися на милість ворога. До початку серпня Лі Тань зрозумів, що програв. Він відправився до прилеглого озера Дамін і спробував втопитися, але монголи врятували невдачливого самогубця, щоб зрадити його належною кари. Вони запроторили його в мішок і розтоптали кіньми. За монгольським звичаєм, не треба було проливати крові ворожого вождя. Загибель під копитами коней була улюбленим способом стратити чужоземних правителів.\nКара чекала також Ван Веньтуна. Хубілай прийняв цього талановитого китайця в коло своїх радників-конфуціанців ще дб сходження на престол. Він кілька разів відправляв до Лі Таню свого сина, сповіщаючи заколотника про пересування і діях Хубілая. Суд також виявив у Вана компрометуючі листи від Лі Таня. Ван був знятий з посади, і Хубілай скликав своїх наближених радників-конфуціанців, включаючи Яо Шу і Доу Мо, щоб дізнатися їхню думку про те, якого покарання заслуговує Ван. Радники вирішили, що. Ван повинен бути страчений, а один особливо завзятий радник запропонував розрубати його на частини. При їх одностайної підтримки Хубілай наказав стратити Ван Веньтуна і його сина, який служив посередником між батьком і Лі Танем. "Зрада" Вана була широко оприлюднена, а його зрадницькі дії у всіх подробицях доведені до відома китайців. Він засуджувався не тільки за віроломство по відношенню до монгольським володарям, а й за зраду інтересів свого народу. Звичайно, не випадково Хубілай просив ради щодо належного покарання у своїх китайських сановників. Хубілай хотів показати, що Ван зрадив не тільки хана, але і китайців, і знайшов найкращий спосіб продемонструвати це, переклавши відповідальність за його засудження на плечі його співвітчизників.\nНезважаючи на одностайне схвалення з боку радників-конфуціанців, ці події не зітреться з пам'яті Хубілая, який став все більш насторожено ставитися до своїх китайським підданим.Повстання в області, яка грала ключову роль в китайській економіці, був очолений високопоставленим китайцем за таємної підтримки одного з найбільш довірених і цінують Хубилаем сановників. З цього часу він перестав беззастережно довіряти управління Китаєм китайським радникам. Побоюючись потрапити в залежність від китайців і тим самим послабити свою владу, він вдався до послуг іноземних радників. Ще до обрання * великим ханом він остерігався покладатися в державних справах виключно на китайських чиновників. Однак заколот Лі Таня підштовхнув його до більш рішучих дій. Тепер Хубілай зрозумів, що йому потрібно залучити на службу чужоземних фахівців, щоб зменшити вплив китайців в своєму оточенні і знизити небезпеку нових повстань. Крім того, в число головних ворогів Хубілая входила імперія Південна Сун. Чи міг він розраховувати на вірність своїх китайських наближених в боротьбі з їх же співвітчизниками? Хубілай не був у цьому впевнений. З іншого боку, залучення до справ управління іноземців також таїло в собі загрозу, так як могло викликати ще більше невдоволення серед китайців. Положення Хубілая завжди було досить двозначним, але заколот Лі Тан, проте, став переломним моментом.\nУ фізичному плані він був готовий до необхідних політичних рішень. На китайському портреті, написаному приблизно в цей період, зображений міцний рішуча людина, одягнений в - простий одяг з білої тканини, не прикрашеної ні, шовком, ні хутрами. На ньому звичайна чорно-біла шапка, вуса і борода підстрижені і доглянуті. Але, що найважливіше, по цій картині можна судити, що на той час Хубілай ще не віддався плотських задоволень. Хоча, звичайно, його не можна назвати худим, але він не був і огрядним, як до кінця свого царювання. | 48] Ймовірно, він ще не був схильний до обжерливості і пияцтва, яким віддавався згодом настільки безоглядно. Здоровий і міцний чоловік, зображений на цьому портреті, разюче відрізняється від того, який постає перед нами на картині 1280 р Через два десятиліття після сходження на китайський імператорський трон Хубілай жахливо розтовстів. Він також почав втрачати контроль над державними справами, тоді як на початку правління він брав найактивнішу участь в управлінні і знаходився в хорошій фізичній формі, щоб взяти на себе таку важливу задачу, як створення адміністративної системи в Китаї, який став головною коштовністю в його короні.


Окупанти створюють єдину біометричну базу своїх бойовиків, – ГУР | Черноморская ТРК\nОкупанти створюють єдину біометричну базу своїх бойовиків, – ГУР\nСпівробітники т.зв. «міністерств внутрішніх справ» російських окупаційних адміністрацій на окупованому Донбасі під кураторством ФСБ РФ взялися за створення єдиної бази біометричних даних (дактилоскопічного обліку) військовослужбовців російських окупаційних військ.\nТаку інформацію повідомило Головне управління розвідки Міністерства оборони України.\nЗа даними розвідників, дактилоскопіюванню підлягає весь особовий склад з’єднань і частин окупантів, за винятком кадрових військовослужбовців ЗС РФ, які відряджені на тимчасово окуповану територію у Донецькій та Луганській областях.\n«У подальшому створена база буде використовуватись російськими спецслужбами для ідентифікації осіб при спробі несанкціонованого залишення тимчасово окупованої території та встановлення причетності до скоєння злочинів», – кажуть у ГУР.


Філігранний маневр Ердогана | Іслам в Україні\nФілігранний маневр Ердогана\nПочинаючи з 20 лютого і до сьогоднішнього дня ситуація у багатостраждальній сирійській провінції Ідліб вступила у якісно нову фазу. І, передусім, вона характеризується серією блискучих операцій на військовому, дипломатичному і пропагандистському фронтах, здійснених президентом Туреччини Реджепом Таїпом Ердоганом.\nЯк наслідок, не тільки було завдано відчутного удару сирійсько-російським військам, які прагнуть втопити в крові нескорену провінцію, а й навіть сам російський президент зажадав перемир’я.\nНагадаємо, що протягом декількох днів, починаючи з 17 по 19 лютого, Ердоган чітко попередив: на випадок, якщо збройні сили сирійського диктатора за підтримки російської авіації не припинять спробу захопити демілітаризовану зону і не звільнять захоплені тут території, Туреччина завдасть потужного удару і відкине проасадівські сили за межі цієї зони. Але це попередження не подіяло.\nУ провінції назрівала гуманітарна катастрофа. Понад 900 тис. мирних жителів провінції Ідліб бігли до турецького кордону. Сотні загинули; від холоду вмирали маленькі діти. І тоді турецька армія завдала потужного удару по угрупованню військ Асада і не тільки зупинила їх просування, але і звільнила деякі населені пункти.\nНа військово-дипломатичному фронті турецький лідер здійснив маневр, який відразу ж ввів у ступор російське керівництво. Реджеп Таїп Ердоган звернувся до президента США Д. Трампа з проханням розмістити на території Туреччини, поблизу кордону з Сирією, і поруч з провінцією Ідліб два комплекси ЗРК Patriot. Судячи з того, що президент США Д.Трамп і державний секретар США М.Помпео заявили, що Сполучені Ш\nтати підтримують Туреччину, можна зробити висновок, що американське керівництво не тільки позитивно, а й оперативно відреагує на прохання Туреччини. А це принципово змінює військово-стратегічну ситуацію в провінції Ідліб. Адже війська Асада могли просуватися вперед лише завдяки безпосередній участі в бойових діях підрозділів російської бойової авіації, що має, фактично, повне панування в повітрі, яке гарантувалося російськими ЗРК С-400, розміщеними на військових базах Росії у Сирії. Як тільки підрозділи Patriot розпочнуть бойове чергування поблизу сирійських кордонів, про колишню перевагу російсько-сирійського альянсу можна буде забути, а Туреччина зможе підняти в повітря свою авіацію.\nНа заклик Ердогана про критичність ситуації, що склалася, і її можливі наслідки відгукнулися лідери двох провідних європейських держав — президент Франції Еммануель Макрон і канцлер Німеччини Ангела Меркель, які запропонували негайно приступити до переговорів з питання врегулювання ситуації в Сирії у форматі Ердоган — Путін — Макрон — Меркель.\n21 лютого Ердоган провів телефонну розмову з Путіним, під час якої підкреслив, що без припинення насильства режиму Б.Асада на північному заході Сирії Туреччина не виведе війська з Ідлібской зони дислокації.\nЦього ж дня відбулася спільна телефонна розмова турецького президента з Е.Макроном, А.Меркель і В. Путіним.\n22 лютого в Ізмірі Ердоган заявив, що дії Туреччини в Сирії і Лівії — це не авантюра, а вимога національних інтересів країни.\nЗа словами президента Ердогана, якщо Туреччина відмовиться від боротьби за свої інтереси в Сирії, Лівії і Східному Середземномор’ї, то завтра буде пожинати важкі плоди своїх помилок.\nТурецький лідер нагадав, що напередодні провів телефонну розмову з Путіним, а також спілкувався з лідерами Франції і Німеччини, і підкреслив, що «за підсумками всебічної оцінки ситуації була визначена Дорожня карта дій з Ідлібу».\n5 березня Ердоган планує зустрітися з трьома вищезгаданими лідерами.\nВ Ідлібі настало хитке перемир’я в очікуванні саміту 4-х і його рішень. Таким чином, можна стверджувати, що завдяки лідерським здібностям президента Туреччини Р. Т. Ердогана, його стратегічному мисленню, рішучості, дипломатичному мистецтву і багатьом іншим якостям вдалося виграти важку військово-політичну партію з таким сильним союзником на міжнародній арені як Росія.\nЕрдоган усвідомлював, що Путін розуміє лише мову сили і він блискуче довів, що має що протиставити Путіну на цьому напрямку. Ще раз було продемонстровано, що турецька армія — це не тільки четверта в світі армія за чисельністю і озброєнням, але й прекрасно підготовлена, здатна вирішувати складні завдання.\nТурецький лідер ефективно використовував фактор перебування Туреччини в НАТО, її важливу роль у цьому Альянсі, її стратегічне партнерство зі Сполученими Штатами.\nУ світлі останніх подій навколо Ідлібу видається, що чутки і міркування про те, що Туреччина дрейфує від США до Росії, планує вийти з НАТО тощо, — м’яко кажучи, перебільшені.\nЕрдоган, як ніхто інший, розуміє, якими якостями наділені російські і американські лідери; безпомилково визначає, коли й у який момент натиснути на ту чи іншу педаль. Він усвідомлює, хто управляє нинішньою Росією і вміє вибудовувати досить глибокі економічні відносини з нею і водночас жорстко б’є її по руках, коли її апетити відкрито суперечать національним інтересам Туреччини.\nЗазначимо, що Ердоган, у ці дні використовував не всі можливості і ресурси Туреччини, але і цього було досить, щоб зупинити Путіна, не дати розгорітися трагедії в Ідлібі в повну силу.\nТак, Туреччина закрила свій повітряний простір для військових літаків Росії. До того ж Турецька Республіка може запровадити транспортну блокаду і припинити чорноморську протокову зону, що відразу ж припинить роботу так званого «Сирійського експресу» — регулярних переходів десантних і транспортних кораблів з доставки військових вантажів до Сирії з усіма наслідками.\nНа крайній випадок, Туреччина може ввести в дію положення Конвенції Монтре і наглухо перекрити доступ Росії до Босфору і Дарданелл.\nБагато факторів вказують на те, що Анкара вже не розглядає Москву як свого партнера з Астанинского процесу. Такий формат турецько-російських відносин може мати далекосяжні наслідки.\nДуже важливо, щоб українське керівництво, новий український лідер глибоко вивчили державний талант президента Туреччини, постійно тримали у центрі уваги українсько-турецьке стратегічне партнерство.\nНе дарма видатний український державний діяч, славетний український гетьман Пилип Орлик ще на початку XVIII ст. розглядав Оттоманську Порту як одне з двох світових гарантів існування Української козацької держави.\nВкотре останні події в Сирії як і ряд інших, продемонстрували, наскільки важливим для України є розвиток і поглиблення стратегічного партнерства.\nБез цього годі й розраховувати на повернення Криму і відновлення територіальної цілісності нашої держави.\n«ЗА» — 310 голосів: Верховна Рада схвалила Звернення до міжнародних інституцій щодо порушень РФ прав киримли


Водія, який врізався в автобус КамАЗом, засудили до майже 7 років | NTER.NET.UA - Территория новостей\nВодія, який врізався в автобус КамАЗом, засудили до майже 7 років\nТроїцький суд Москви засудив до шести років і дев'яти місяців колонії водія КамАЗа Грачью Арутюняна. Він визнаний винним у ДТП з міським автобусом під Подільському 13 липня 2013 року, в результаті якого загинули 18 людей, постраждали більше 40, передає «Лента.Ру».\nСуд визнав Арутюняна винним у порушенні правил дорожнього руху і експлуатації транспортних засобів, а також підробці документів (Арутюнян керував вантажівкою, не маючи водійського посвідчення російського зразка). Відбувати покарання він буде в колонії загального режиму. Також підсудному призначено покарання у вигляді одного року виправних робіт і заборонено протягом трьох років після відбуття покарання керувати транспортним засобом.\nСуд зазначив, що водієві було відомо про несправності гальмівної системи знаходився під його управлінням КамАЗа. Таким чином, підсудний свідомо поставив себе в умови, при яких не зміг забезпечити контроль над автомобілем і створив аварійну ситуацію.\nВарто зазначити, що позов родичів загиблих і потерпілих в результаті зіткнення КамАЗа з рейсовим автобусом під Подільському залишений судом без розгляду. Він повинен бути дозволений у цивільному судочинстві. Раніше шість потерпілих в рамках кримінальної справи заявили цивільні позови до Грачье Арутюняну на загальну суму близько 16 мільйонів рублів.\nНагадаємо, що ДТП сталося 13 липня 2013 року під Подільському. «КамАЗ», завантажений щебенем, врізався в пасажирський рейсовий автобус Ліаз. Загинули 18 людей, більше 60 отримали травми. Аварія отримала широкий резонанс. За результатами перевірок ДАІ та прокуратури була заборонена експлуатація дев'яти тисяч автомобілів.


Симптоми Омікрону – вчені назвали основні ознаки | Postfuctum.info\nВчені назвали п'ять основних симптомів Омікрону\n21 листопада 2021 23:26\nБританські вчені виявили схожість штамів Дельта та Омікрон. Останній, втім, має більш легке протікання. Дослідники вивчили симптоми нового штаму та назвали п'ять основних з них. Про це йдеться у повідомленні компанії ZOE.\nПорівнявши симптоми двох штамів, вчені з'ясували, що перебіг хвороби у пацієнтів, інфікованих Омікроном, дуже нагадує стан тих пацієнтів із Дельтою, які були вакциновані. Вірус у цьому випадку був менш агресивним.\nШтам Омікрон. Фото з відкритих джерел\nСеред основних симптомів Омікрону фахівці відзначили у перші три дні активної фази хвороби головний біль, сильну втому, чхання, нежить та біль у горлі. Деякі з пацієнтів також скаржилися на втрату апетиту, кашель та туманну свідомість.\n"Омікрон за своїми симптомами дуже нагадує легкий варіант Дельти у пацієнтів, які раніше вакцинувалися", - зазначив професор Тім Спектор, який керує проектом ZOE COVID Study.\nВчений закликає за перших схожих симптомів пройти тестування. Без аналізів відрізнити новий штам від застуди практично неможливо.\nРаніше ми повідомляли про ефективні методи вгамування голоду.\nЩе вам може бути цікаво, що вчені виявили симптом ковіду, який зустрічається тільки у вакцинованих.\nТакож рекомендуємо дізнатися про те, що медики назвали новий симптом наближення серцевого нападу.


Юристи Bihus.Info зупинили закупівлю наддорогих респіраторів на 4,2 млн грн на Закарпатті - Bihus.Info\nЮристи Bihus.Info зупинили закупівлю наддорогих респіраторів на 4,2 млн грн на Закарпатті\nПісля звернення юристів проєкту “Тисни” (Bihus.Info), комунальники розірвали договір на постачання наддорогих респіраторів класів захисту FFP2 та FFP3 на суму 4,2 млн грн. За даними журналістів “Наших грошей”, ціна, за якою планували закупити респіратори, була найвищою серед всіх закупівель області.\nПро це повідомляють юристи “Тисни” з посиланням на відповідь замовника – комунальної установи “Закарпатський обласний центр цивільного захисту, матеріальних резервів та централізованого оповіщення” Закарпатської обласної ради від 13.04.2020 та інформацію системи «Prozorro».\nНагадаємо, журналісти сайту «Наші гроші. Львів» з’ясували, що Закарпатський обласний центр цивільного захисту 3 квітня 2020 року підписав договір на закупівлю респіраторів із ТОВ «Мед Лайн Груп» на 4,2 млн грн.\nЗа цим договором мали придбати 19 тисяч респіраторів із клапанами для дихання. З них 10 тисяч респіраторів з класом захисту FFP2 за ціною 150 грн і 9 тисяч з класом захисту FFP3 – по 300 грн. Поставити засоби індивідуального захисту компанія мала до 21 квітня.\nЖурналісти провели порівняння цін, за якими медичні заклади Закарпаття придбали аналогічні респіраторів протягом лютого – березня 2020 року та з’ясували, що це найвища ціна на такий товар у закупівлях на території Закарпатської області.\nЗ цією інформацією юристи проєкту «Тисни» (Bihus.Info) оперативно звернулись до замовника, в результаті чого, 13 квітня було розірвано договір на постачання респіраторів з ТОВ «Мед Лайн Груп». Жодних проплат за вказаним договором Замовником здійснено не було.\nПомічаєте завищені ціни на медтендерах у вашому місті? Звертайтесь до юристів платформи “Свої Люди” і добивайтесь справедливості.\nProzzoro, Закарпаття, респіратори, тисни, юристи


У розмові з пранкером Охлобистін дав зрозуміти, що записав ролик про Зеленського на прохання з України, - ЗМІ | Українські Новини\nУ розмові з пранкером Охлобистін дав зрозуміти, що записав ролик про Зеленського на прохання з України, - ЗМІ\n29 березня 2019, пʼятниця, 18:38\t936\n2019-03-29T18:38:00+02:00 Політика 2019-04-05T04:01:12+03:00\nУ розпорядженні "Страны" виявився ексклюзивний запис розмови українського пранкера з російським актором Іваном Охлобистіним.\nНагадаємо, днями російські актори Іван Охлобистін і Михайло Пореченков записали стьобний відеоролик на підтримку кандидата в президенти України і шоумена Володимира Зеленського. Актори випили на камеру з вигуками "Тільки Зеленський! Крим наш! Все наше!", що викликало неоднозначну реакцію в українських соцмережах.\nЗ розмови пранкера з людиною з голосом, схожим на Охлобистіна, який знаходиться в нашому розпорядження, можна зрозуміти, що відеоролик російському акторові замовили якісь представники з української сторони. А посередником виступив якийсь Захар. І сам Охлобистін з урахуванням резонансу і негативної реакції на нього, хотів би отримати доплату. Пранкер пропонує Охлобистіну продовжити співпрацю і зняти ще щось на парламентську кампанію. Втім, незабаром Охлобистін усвідомлює, що дзвінок це розіграш і кладе трубку.\nМи звірилися з рядом людей, які особисто знають Охлобистіна. І вони підтвердили, що голос на запису схожий на голос російського актора. У теж час, нам поки не вдалося отримати коментар у самого Охлобистіна.\nПранкери: Алло, Іване, добрий день. Вам зручно зараз говорити?\nПранкери: Мене звати Сергій я з приводу ваших роликів з Миколою. Я з української сторони. Вас Захар попереджав?\nПранкери: По-перше, дзвоню подякувати. Дізнатися розрахувалися з вами, чи задоволені ви ... І все таке там.\nІван Охлобистін: Так. Все добре. Ваші там Грані, Святи-Х...янти заспокоїлися? А то переживали сильно.\nПранкери: Так все супер, просто зрозумійте і їх, там перший їм мозок виносить, а вони вже нам всім як-би ...\nІван Охлобистін: Хлопців, ви зрозумійте мені абсолютно насрати. Мене мої попросили, я зробив.\nПранкери: Да-Да дуже дякую, але ви ж розумієте, що як-би мета у нас у всіх одна. Ми б хотіли там якщо 31-го все ок, то перед другим туром якусь подібну штуку зробити, записати. Швидше за все теж на ту саму людину.\nПо-друге, мені після цих роликів всяку х...йню почали писати. Так що по цифрі потрібно буде переглянути, напевно. І мені у моїх ще потрібно буде дізнатися, потрібно нам це взагалі чи ні?\nПранкери: Ну, там з вашими начебто вже залагодили. Повинні підтвердити. І далі ви ж розумієте, що у нас і парламентські будуть, як би ..\nПранкери: Ну, там поле поширше. Там можна когось ще задіяти. Може ви допоможете вийти на Олексія Паніна. Там його любов з собаками, можна якось на Ляшко використовувати. Чичеріна може якось чисто по-жіночому Юлю підтримати.\nІван Охлобистін: Ви зараз б ... серйозно?\nПранкери: Ні, ну або, наприклад, Тіматі скаже, що з Яценюком в Чечні воювали.\nІван Охлобистін: Я зрозумів б ... (поклав трубку).\nБільше новин про:\tІван Охлобистін


Козятинчанка Олена Данчук стала трикратною чемпіонкою України : 03:10:2021 - kazatin.com\nКозятинчанка Олена Данчук стала трикратною чемпіонкою України\nНаприкінці вересня у Кропивницькому пройшов чемпіонат України з кіокушинкай карате, де з-поміж трьох сотень учасників, які представляли півтора десятка регіонів, визначали кращих у розділах ”ката” і ”куміте”.\nНаша землячка Лєна Данчук виступала у віковій категорії 2005-2006 р.н.\nПровівши дуже складні поєдинки, вона все ж не дала суперницям шансу на перемогу й отримала три золоті медалі. А відтак, вже через півтора місяці у складі національної збірної представлятиме Україну на чемпіонаті Європи.\nБрати участь у змаганнях європейського рівня 16-річна Лєна буде вперше. А ось звання чемпіонки чи призерки Всеукраїнських змагань дівчина отримувала вже багато разів. Вперше — у 2015 році, коли їй було всього 10 літ. Наразі скарбничка досягнень нараховує 25 нагород за 1 місце, 7 — за зайняті другі місця, 5 — за треті.\nЧемпіонат Європи буде проходити в середині листопада, тож наразі Лєна посилено займається, аби показати свої кращі здібності та завоювати призові місця. Побажаємо юній землячці успіхів на шляху до спортивного Олімпу.


УПЦ ОБРАЛИ НОВОГО МИТРОПОЛІТА! НИМ СТАВ ОНУФРІЙ | КАМЕНЯРІ-ІНФО\nУПЦ ОБРАЛИ НОВОГО МИТРОПОЛІТА! НИМ СТАВ ОНУФРІЙ\nPosted: 13.08.2014 by kamenjari in Каменярі-інфо\nПозначки:Митрополит Онуфрій, УПЦ МП\n13 серпня 2014 року оголошені підсумки виборів Митрополита Київського і всієї України.\nПід стінами Києво-Печерської Лаври в цей же час зібралися віряни різних деномінацій, та представники Народного Руху України, чекаючи на оголошення нового Предстоятеля УПЦ (Московського Патріархату).\nМіліції лише частково вдалось відокремити мітингувальників від вірян МП, які продовжують молитви біля зачиненої брами Лаври. Повз людей проходять семінаристи та священики УПЦ (МП), до яких лунають заклики «згадати про совість» та «одуматись». Самі ж вірні Московського Патріархату стоять за щільним кордоном міліції.\nВірні інших Церков під Лаврою вимагають створення єдиної Церкви та обрання дійсно патріотичного митрополита, який не залежатиме від Москви. Люди постійно сперечаються між собою, обіцяючи один одному «муки пекла».\nОнуфрій (Березовський) (* 5 листопада 1944, Коритне, Вижницький район, Чернівецька область, Українська РСР, СРСР) — український священик, місцеблюститель Київської митрополичої кафедри УПЦ МП (з 24 лютого 2014). Один з найстарших за хіротонією архієреїв УПЦ МП, митрополит Чернівецький і Буковинський, постійний член Священного синоду УПЦ МП, голова Церковного суду УПЦ МП.\nНА МАЙДАНІ В КИЄВІ-ПОЖЕЖА! ПРОХОДИТЬ ПРИБИРАННЯ ЦЕНТРУ СТОЛИЦІ ВІД БАРИКАД ТА НАМЕТІВ


Сергій Березка: Арбітри отримують по повній програмі за свої помилки | Інтерв'ю з України\n← Валерій Рекунов: Баль з Михайличенком мають визначитися, чи варто залишатися в структурі “Динамо”\nЛілія Гриневич: В Україні бідність успадковується →\n27.09.2013 · 10:23 am\nСергій Березка: Арбітри отримують по повній програмі за свої помилки\nУкраїнські арбітри отримують “по повній програмі” за свої помилки. Про це суддя прем’єр-ліги Сергій Березка розповів на футбольному прес-клубі.\nНагадаємо, 2010-го року П’єрлуїджі Колліна став куратором системи арбітражу в українському футболі. Італійцеві часто закидають, що він вигороджує своїх підопічних і не карає за помилки.\n“Уявіть ситуацію, я грабую квартиру міністра і пересічного громадянина. Про перший випадок напишуть усі газети, – розповідає Березка про роботу на топових матчах. – Будь-яку помилку у поєдинку лідерів розглядають під мікроскопом. Але не думайте, що комітет арбітрів не помічає помилок, які трапляються в інших іграх. Всі команди вирішують якісь завдання.\nПісля матчів ми отримуємо відеонарізки і рекомендації. Повірте, іграм команд-середняків ми приділяємо не менше уваги, ніж поєдинкам лідерів на наших семінарах. Звичайно, працювати на топових матчах — це певна відповідальність. Адже завтра ти можеш піти в магазин за продуктами, а на тебе почнуть показувати пальцем, охоронець на виході попросить чек і перевірить чи ти все правильно купив.\nНе думайте, що коли арбітр не побачив свого прізвища навпроти призначення на топовий матч, то зітхнув з полегшенням.\nХотів би нагадати, що у нас арбітри не можуть працювати на матчах команд зі свого міста. Хоча в СРСР рефері з Москви судили поєдинки московських команд і все було нормально. Можливо ми доживемо до таких часів.\nХочу сказати, що за свої менш значні помилки ми отримуємо по повній програмі, так як і за всі інші.”\nДуже часто ходять розмови, що арбітри симпатизують певним командам. Як ви на це реагуєте?\n“Треба враховувати наш український менталітет. Пам’ятаєте, як у класика: “повесился кузнец Вакула или утопился”. Я спілкуюся з усіма арбітрами прем’єр-ліги і можу сказати, що ми не звертаємо уваги на ці розмови.”\nУ минулому сезоні матчі прем’єр-ліги почали судити бригади з шести арбітрів. Наскільки це нововведення себе виправдало?\n“Футбол став швидшим та динамічнішим. Якщо глянути на футболістів 30 років назад і теперішніх, то швидкості гри зросли у кілька разів. Зараз з’явилася дуже комфортна і додаткова допомога. Це додаткові асистенти арбітра, які знаходяться за воротами і бачать багато ігрових епізодів із зовсім іншого ракурсу.\nКоли ми на зборах в Туреччині стали за воротами, то спочатку було складно, адже ти бачиш футбол в іншому форматі. Але через один, два, три матчі з’явилася впевненість. До і після матчів ми проводимо наради та обмінюємося думками. Зараз це дійсно дуже велика допомога.\nСуддівство так само, як і гра, не стоїть на місці. Ще раз повторюся. Судді за воротами — це дуже комфортна допомога головному арбітру та його асистентам. І повірте мені, дуже непроста допомога, адже за короткий проміжок часу потрібно, щоб команда була почута головним арбітром і було прийнято правильне рішення.”\nТраплялися випадки, що рішення помічників за воротами заважали головному арбітру? Наскільки ви одна команда?\n“Перед виїздом на стадіон, тобто за дві години до матчу, ми проводимо установку. 20-30 хвилин ми обговорюємо всі тонкощі і нюанси майбутньої гри – кількість дискваліфікованих гравців, турнірне становище команд, хто наставники.\nЩодо того, наскільки ми одна команда, то розповім про свою останню гру “Іллічівець” — “Зоря”. Бутко порушує правила, я даю свисток і мені відразу додатковий асистент говорить, яка картка має бути. Я епізод також бачу та контролюю, але підказка дозволяє відкинути сумніви. Трапляються архіскладні моменти. Нам також потрібно притертися і звикнути один до одного. Це не питання одного дня.”\nКолись бригади арбітрів були постійними, а зараз міняються. Як вам комфортніше?\n“Дійсно, у мене була постійна бригада в Україні. Один із моїх асистентів не мав статусу ФІФА, але на моє прохання і за рекомендацією нашого комітету він працював зі мною на міжнародних матчах. На той момент це була ідеальна формула. Люди знали звички один одного у побуті і на полі. Один з моїх асистентів був професійним футболістом, майстром спорту, а інший був старшим викладачем кафедри футболу.\nЧерез рік з’явився радіозв’язок. Зараз методика арбітражу змінилася кардинально. Відкрию вам один секрет. Раніше пріоритетним був зоровий контакт, коли бачиш свого асистента і по виразу очей розумієш, яка команда отримала право ввести м’яч. Зараз, коли йде діагональна передача в лінію атаки, мені вже не потрібно повертати голову у бік асистента. Я чекаю від нього сигналу по радіозв’язку. 20 років тому таких технологій не було.”\nЯк ви відреагували на призначення Колліни куратором системи арбітражу в українському футболі?\n“Ми познайомилися у далекому 2003-у році на зборах арбітрів УЄФА. Тоді була сильна команда європейських суддів. Поява пана Колліни в Україні — це великий крок уперед. Уявіть, що команда провідних менеджерів приїжджає на підприємство-банкрот і через один, два чи три роки воно стає провідним у своїй сфері. За ці три роки спілкування у багатьох хлопців змінився підхід до справи. Не кожній європейській країні пощастило користуватися таким досвідом.”\nСтаніслав Битюцький про свій майбутній фільм, революційні злами та пост-горор жанр в кінематографі rozmova.wordpress.com/2020/06/01/sta…Інтерв’ю з України\t40 minutes ago


Як навчити дитину відповідальності? Поради тернопільським мамам — Особистий бСВ Тернопіль\nЯк навчити дитину відповідальності? Поради тернопільським мамам\nБагатьом мамам Тернополя хочеться, щоб їх малюк якомога довше залишався маленьким і потребував захисту і турботи. Так мимоволі виявляється материнська любов, у догляді й турботі про безпорадних і слабких. Але чи варто прагнути до того, щоб дитина виросла без досвіду протистояти непростим життєвим ситуаціям, які рано чи пізно з'являться на його шляху? І неважливо, чи буде мова йти про вміння самостійно одягатися або про здатність дати відсіч кривдникові — головне, щоб дитина могла сама зробити те, що дійсно потрібно в цей момент.\nОсобистий бСВ Тернопіль спільно з психологами розповість, як можна допомогти самим батькам, адже саме від них залежить, якою виросте дитина. Не треба думати, що малюк сам зможе розвивати свої здібності, навпаки: все, чому ви захочете його навчити, буде йому абсолютно нецікаво. Проте, зробити це доведеться. Отже, приступимо.\nДо нього дитину можна і потрібно привчати з самого раннього віку. Звичайно, йому не потрібно, щоб його іграшки лежали в певному місці, а не валялися по всій квартирі. В першу чергу це треба самим батькам, тому малюка доведеться заохочувати, пояснюючи йому, наскільки важливо підтримувати порядок.\nТернопільські психологи радять підходити до даного питання поетапно:\n• Пояснюємо, що тільки великі і дорослі діти можуть самостійно підтримувати порядок у своїх речах.\n• Доручаємо малюкові не менше трьох щоденних домашніх обов'язків.\n• Пам'ятаємо, що йому все це зовсім не цікаво.\n• Показуємо, як саме потрібно робити, щоб виконати ці домашні обов'язки.\n• Заохочуємо за виконання і звинувачуємо за відмову виконувати домашні обов'язки.\n• Поступово ускладнюємо завдання для малюка відповідно до його дорослішання.\nНайважливіше — дотримуватися послідовності у своїх діях. Ні в якому разі не можна сьогодні вимагати від дитини виконання певних зобов'язань, а завтра забути про необхідність їх виконання.\nЩоденне заохочення необхідно, так само як і регулярний осуд за невиконання своїх обов'язків.\nЗвичайно, все в житті дитини взаємопов'язане, і відповідальність у виконанні домашніх справ позначиться і на його здатності серйозно підходити до виконання шкільних обов'язків. І все ж певні нюанси тут присутні. По-перше, дуже багато залежить від схильностей учня і його здібностей. По-друге, завжди потрібно пам'ятати про ризик перевантажити дитину завданнями, а це може призвести до втрати інтересу до навчання і зниженням пізнавальної активності. Тому важливо пам'ятати про деякі прості правила:\n• Існує певний час, протягом якого учень може працювати самостійно, і цей час поступово збільшується. Наприклад, 20-25 хвилин — це межа самостійної роботи для другокласника, в третьому класі цей час можна збільшувати до 30 хвилин, і тільки в четвертому класі дитина може працювати самостійно 45 хвилин.\n• Дуже важливо навчити дитину самостійно перевіряти самого себе. Доведеться послідовно пояснити йому, що для перевірки правопису існують словники, а ще треба навчити його правилам перевірки математичних розрахунків.\n• Дитина повинна розуміти свою відповідальність, йому потрібно пояснити, що його навчання так само важливе, як і робота його батьків, і основна частина його роботи — це виконання домашніх завдань.\nВиховання самостійності неможливо без свободи\nВажливо знайти золоту середину у вихованні самостійності своєї дитини. Вкрай небажана постійна опіка і прагнення контролювати кожен крок маленької особистості.\nПам'ятайте, виховання самостійності неможливо без надання дитині певної частки свободи, тільки тоді можливий процес формування самостійної особистості, здатної відповідати за свої вчинки і планувати свої найближчі цілі і завдання. Але можлива й інша крайність.\nЄ дві речі, яких батькам слід уникати: перша — це надання дитині повної свободи, а друга — надмірна опіка і прагнення зробити все за нього. У першому випадку великий ризик того, що учень почне приховувати частину своїх домашніх завдань і просто перестане їх виконувати під приводом того, що їх просто не існує. У другому випадку постійний контроль за навчальним процесом перетворить дитину в безвідповідальну істоту, яка виконує розпорядження то вчителів, то батьків.\nЯк тільки ослабне один з видів контролю, зникне і необхідність виконання поставлених вимог: іншими словами, «сказано — зроблено, а не сказано — навіщо робити»?\n• Без шишок не обійтися. Перш ніж обурюватися з приводу чергової невдалої спроби дитини зробити щось самостійно, згадайте себе, згадайте, скільки разів ви самі помилялися, стаючи самостійними.\n• Досвід батьків не конвертується в досвід дитини. «Повір мені, я через це проходив» — дуже популярна класична фраза, якою батько намагається захистити дитину, розповідаючи про свої помилки. Але батько сам прийшов до цього, роблячи помилки, і у нього були свої батьки, але нічого не змінилося. Діти можуть прислухатися до думки батьків, враховувати їх досвід, але ніколи не зможуть, просто вислухавши «правильні» думки та ідеї, зробити їх своїми.\n• Необхідно визначитися з пріоритетами: зібрати портфель самому або встигнути до школи, зробити уроки самостійно або лягти спати вчасно. Якщо ви щиро здивовані катастрофічною несамостійністю дитини, згадайте, як проходить його практика. Класичний приклад: запит батька на розвиток самостійності дитини супроводжується ілюстрацією: «Він завжди збирається ну дуже довго, в результаті я сам закидаю речі в портфель і ми біжимо до школи».\nПравила для виховання відповідальності\n1. Відповідальність повинна бути під силу дитині\nПочинати треба з малого. Якщо вам здається, що дитині пора навчитися робити уроки без нагадувань, адже це його зона відповідальності, недостатньо сказати «Так! Відсьогодні я тобі не нагадую про уроки, стеж за цим сам ». Краще почати з малого: запропонуйте стежити за часом, коли йому слід приступати до домашнього завдання, обговорюйте труднощі, допомагайте знаходити рішення.\n2. Підтримка, а не критика\nЯкщо дитині важко впоратися з якоюсь відповідальністю. З відповідальністю неможна «справлятися», відповідальність беруть, несуть, приймають, дитина теж це відчуває. Радості це їй приносить мало, а порція критики навряд чи допоможе.\n3. Особистий приклад\nЩоб навчити дитину виконувати домовленості, тримати слово, відповідати за свої вчинки, будь-якому дорослому потрібно відповідати вимогам, що пред'являються синові або дочці. В іншому випадку діти бачать подвійні стандарти, коли мама регулярно спізнюється до закінчення занять, але дитини за затримку строго вичитує.\nОдне з найскладніших завдань, яке неминуче лягає на плечі батьків, — здатність змінюватися разом з дитиною. Він росте, говорить і думає по-іншому щороку, він змінюється. І батьки теж. І в цій постійній динаміці важливо встигнути вловити той момент, коли дитина хоче і може почати щось робити сама, здатна взяти на себе відповідальність.\nУ будь-якому випадку, допомога батьків у формуванні самостійної особистості дитини неймовірно важлива. І найголовніше, про що повинні пам'ятати мама і тато – те, що дітям завжди буде потрібна їхня допомога і добра порада, ось тільки давати її потрібно буде в певний момент, коли дочка або син насправді будуть мати в ній потребу. А значить, в самому ранньому віці дітей потрібно вчити самостійності, тоді в дорослому житті вони не стануть мчати до батьків з першого дріб'язкового приводу.\nмамам тернополя, особистий бсв тернопіль, привчити дитину, тернопільські психологи, вихованні самостійності, виховання відповідальності


У 12-річного підлітка в Тернополі вкрали дорогий смартфон : 23:07:2019 - te.20minut.ua\nУ 12-річного підлітка в Тернополі вкрали дорогий смартфон\nЗайшовши до магазину на кілька хвилин, 12-річний підліток повісив сумку на вулиці на перилах. На залишену без нагляду річ спокусився 32-річний тернополянин.\nДо співробітників Тернопільського відділу поліції із заявою про крадіжку звернувся батько потерпілого. Він розповів, що у його неповнолітнього сина поцупили сумку, в якій був дорогий мобільний телефон та ключі від квартири. Збитки чоловік оцінив у понад 10 тисяч гривень, повідомляє відділ комунікації поліції Тернопільської області.


На Кіровоградщині двоє чоловіків стали жертвами пожеж, одна жінка травмована | Новини\nНа Кіровоградщині двоє чоловіків стали жертвами пожеж, одна жінка травмована\n09:15, 12 лютого 2013 р.\n7 пожеж сталося протягом вихідних на території Кіровоградщини. Усі вони виникли у житловому секторі. Двоє чоловіків стали жертвами «червоного півня», одна жінка травмована.\n9 лютого опівночі у селі Костянтинівка Новоукраїнського району виникла пожежа у приватному житловому будинку. Вогнем знищено 55 кв. м покрівлі, 25 кв. м підлоги та домашні речі. На місці події виявлено тіло 44-річного господаря. Причина смерті чоловіка встановлюється. До пожежі призвела необережність господаря з вогнем при курінні в ліжку.\nТакож через необережність з вогнем при курінні в ліжку 28-річної онуки власниці помешкання загорілися постільні речі у житловому будинку в селі Цибулеве Знам’янського району. Винуватицю займання з отруєнням чадним газом та алкогольним отруєнням госпіталізовано до реанімаційного відділення центральної районної лікарні.\nУ селищі Павлиш Онуфріївського району через коротке замикання електромережі сталося загорання пластикової обшивки стін, 3 віконних рам та 2 дверей у приватному житловому будинку. На місці події виявлено тіло 42-річного господаря. Причина смерті чоловіка встановлюється.\nКоротке замикання електромережі спричинило займання сіна на горищі господарчої споруди у домоволодінні пенсіонерки у селі Червоне Гайворонського району.\nПорушення господарями правил пожежної безпеки при експлуатації пічного опалення спричинило займання балки перекриття та домашніх речей у приватному житловому будинку в Олександрії. Подія сталася 10 лютого.\nНесправність пічного опалення стала причиною займання 2 кв. м майна в оселі жителя села Павлівка Компаніївського району.\n15 кв. м перекриття та 700 кг сіна згоріло у нежитловому будинку на території приватного домоволодіння в селі Давидівка Голованівського району. Причина цієї пожежі встановлюється.\nВкотре закликаємо жителів області до ретельного виконання вимог пожежної безпеки. Вчіться на чужих помилках. Адже ваша безпечність та безвідповідальність може мати жахливі наслідки. Бережіть себе та свої оселі від вогню.\nПовідомляє прес-служба ТУ МНС в області.


Капелани освятили паски у виховній колонії в Прилуках :: КАТОЛИЦЬКИЙ ОГЛЯДАЧ - Інформаційний сайт порталу MCI\n4 травня 2013 року Страсної суботи в Прилуках видалася сонячна погода. Вихованці здійснювали останні приготування до Великодня, прибирали на території. Хлопці були надзвичайно раді гостям. Напередодні Святого Воскресіння Христового їх відвідали семінаристи Дрогобицької семінарії УГКЦ Зорян Вацяк, Микола Клименко, капелани о. Дмитро Горнакевич з дружиною Наталею, о. Роман Пушка і о. Костянтин Пантелей. Після чину освячення було передано 290 пасок вихованцям до святкового столу в неділю. Також сприянням Трьохсвятительської громади УГКЦ у Броварах паски було передано черговій зміні співробітників Державної пенітенціарної служби, які святкуватимуть празник Врскресіння разом з вихованцями. Кошти на придбання пасок було зібрано протягом Великого посту під час акції "Великодній кошик в'язням". Вихованці та працівники Прилуцької колонії для неповнолітніх просили передати щиру вдячність усім, хто подбав про них у ці дні.