у здорових доношених новонароджених над усіма легеневими полями пуерільное, тобто вислуховується вдих і 1 / 3 - 1 / 2 частину видиху. У здорових недоношених дітей в перші дні життя дихання нерідко ослаблене, що пов'язано з фізіологічним ателектазом легких (див. гл. IV).\nОслаблення дихання може бути обумовлене екстрапульмональнимі причинами (вузькі носові ходи, набряк слизової носа при ГРВІ або внаслідок трав-мотузці при проведенні реанімаційних заходів, призначення деяких препаратів матері в пологах). Диференційно-діагностичним прийомом є аускультація при диханні новонародженого через відкритий рот.\nЗміна характеру дихання (ослаблене, жорстке), як і перкуторний даних над легкими є ознакою великої групи захворювань і аномалій розвитку дихальної системи (див. гл. XII).\nДихання над ураженим легким може не проводитися (не вислуховуватися) при масивному ателектазі, пневмоторакс, аспіраційному синдромі з об-тураціей великого бронха, діафрагмальної грижі. В останньому випадку над грудною кліткою можна вислуховувати перистальтику петель кишечника.\nХрипи над легенями в перші хвилини життя вислуховуються у більшості здорових новонароджених, що обумовлено наявністю в легенях залишку внутрішньоутробної легеневої рідини. Велика кількість різнокаліберних хрипів при народженні свідчить про аспіраційному синдромі. Для того, щоб відрізнити провідні хрипи, фонендоскоп слід піднести до зовнішніх носових ходах дитини та / або проводити аускультацію легень при диханні відкритим ротом. Діагностично значущою є також оцінка звучності хрипів і сталості їх локалізації як під час одного огляду (можуть зникати після декількох форсованих вдихів), так і при спостереженні в динаміці.\nНаявність хрипів над легенями при народженні може свідчити і про природжений захворюванні легенів (внутрішньоутробна пневмонія), а в наступні дні життя завжди говорять про патологію (див. гл. XII).\nДихальні шуми можуть бути при аномаліях розвитку гортані (інспіра-торні шум при стрідор) і ураженні легень (експіраторний шум при тяжкій пневмонії і пневмопатії).\nСередня частота дихання у з д о р о в и х н о в о р о ж д е н н и х з о с т а в л я е т 4 0 - 5 0 в хвилину. Число подихів більше 60 в хвилину слід розцінювати як тахіпное, менше 30 - як брадіпное. Тахіпное з наявністю шумів на вдиху і / або видиху називають задишкою. Зміни частоти дихання супроводжують захворювання дихальної системи і перинатальні ураження ЦНС. Брадіпное говорить про більш важкому порушенні механізмів регуляції дихання.\nПорушення ритму дихання у здорових доношених новонароджених перших годин життя можуть виявлятися короткочасними апное і наявністю гас-пов (див. гл. IV). Апное - зупинка дихання протягом 10 с і більше. Незрілість механізмів регуляції дихання у недоношених може призвести до виникнення тривалих апное (більше 20 с), що супроводжуються ціанозом, бради-кардіо, і навіть до зупинок дихання. Повторювані тривалі апное без супутнього зміни серцевого ритму можуть бути розцінені як еквівалент судом, особливо у недоношених дітей.\nОгляд живота. Живіт у здорового новонародженого округлої форми, бере активну участь в акті дихання, підшкірний жировий шар розвинений добре. Перистальтику кишечника можна спостерігати тільки у виснажених дітей (пренатальна гіпотрофія) і недоношених; для цих же дітей характерна розвинена мережа поверхневих судин шкіри.\nЗміни форми живота. Здуття живота можливо у здорових новонароджених при перегодовуванні, збільшенні утворення газів (особливо при штучному вигодовуванні); зазвичай супроводжується рясним відходженням газів. При цьому занепокоєння дитини і необільние відрижки. Здуття живота може бути симптомом таких захворювань, як низька кишкова непрохідність (динамічна, атрезія анального отвору, атрезія прямої кишки і т.д.), хвороба Гіршпрунга, некротизуючий ентероколіт, ме-коніевий ілеус (при муковісцидозі), перитоніт (докладніше - див гл. XXIII). Здуття живота нерідко супроводжує важкі соматичні захворювання (сепсис, пневмонії, внутрішньоутробні інфекції).\nЗападіння живота характерно для високої кишкової непрохідності (мембрана дванадцятипалої кишки), можливо при постгеморагічної анемії, зневодненні.\nАсиметрію живота спостерігають при діафрагмальної грижі (на стороні поразки жііот втягнутий), аномаліях розвитку передньої черевної стінки (на стороні дефекту відзначають випинання).\nЗміна кольору шкіри передньої черевної стінки (блискуча, яскраво-рожевого відтінку) характерно для запальних змін в черевній порожнині (перитоніт, некротизуючий ентероколіт).\nПальпація живота. Живіт у здорового новонародженого м'який і при спокійній поведінці дитини доступний глибокій пальпації. Передня черевна стінка еластична і пружна. Пастозність передньої черевної стінки можлива у недоношених, при запальних захворюваннях органів черевної порожнини, склередеме, аномалії розвитку нирок. Незначна пастозність в області лобка може бути проявом гормонального кризу. Локальна набряклість внизу живота (зазвичай у вигляді тяжа) іноді виникає внаслідок тугого сповивання дитини.\nРозходження прямих м'язів живота частіше зустрічається у недоношених. При крику можливо випинання петель кишечника. Лікування зазвичай не вимагає.\nПечінка у всіх новонароджених виступає з-під краю реберної дуги (у здорових дітей не більше 2 см по среднеключичной лінії). Збільшення печінки можливе при перинатальних інфекціях, важкої асфіксії, вроджених вадах серця, спадкових хворобах обміну (галактоземия, мукополісаха-рідози тощо), субкапсулярної гематомі печінки, деяких желтухах новонароджених, гемолітичної хвороби новонароджених (див. відповідні розділи підручника).\nСелезінку у здорових новонароджених можна пальпувати у краю реберної дуги. Спленомегалія часто супроводжує перинатальні інфекції, важкі форми гемолітичної хвороби новонароджених, спадковий мікросфе-ріцітоз і ряд інших спадкових захворювань.\nНирки (частіше права) доступні для пальпації у недоношених та дітей зі слабо вираженим підшкірним жировим шаром. Пальпація нирок у доношених новонароджених і горбистість їх поверхні може свідчити про аномалії розвитку сечовивідної системи і вимагає поглибленого обстеження.\nПеркусію живота використовують як додатковий метод для визначення нижньої межі печінки та селезінки, а також при виявленні вільної рідини в черевній порожнині.\nАускул'таіця живота виявляє порушення перистальтики кишечника, які нерідко супроводжують важку гіпоксію, внутрішньочерепні крововиливи, внутрішньоутробні інфекції, але також характерні для ряду хірургічних захворювань новонароджених (див. гл. XXIII). Млява перистальтика або її відсутність є показанням для рентгенологічного обстеження дитини і його спостереження спільно з дитячим хірургом.\nОгляд пупкової ранки включає визначення її розмірів, стану навколишньої шкіри і пупкового кільця, характеристику темпів загоєння. При щоденному огляді з поверхні пупкової ранки необхідно знімати корочку (обережно!), так як це сприяє швидкому її загоєнню та своєчасної діагностики захворювань пупка.\nПальпацію пупкових судин проводять у верхнього і нижнього полюса пупкової ранки легкими масажними рухами у напрямку до останньої. У здорових доношених новонароджених пупкові судини зазвичай не пальпуються. (Захворювання пупка - див гол. XIII.)\nОгляд статевих органів. У здорових доношених хлопчиків яєчка опущені в мошонку, головка статевого члена прихована під крайньою плоттю і зазвичай повністю з-під неї не виводиться. Розміри статевого члена і мошонки суто індивідуальні. У деяких новонароджених голівка статевого члена не прикрита крайньою плоттю, що обумовлено недорозвиненням останньої (варіант норми). При цьому необхідно переконатися у відсутності гіпоспадії. Пігментацію мошонки слід розцінювати швидше як індивідуальну (етнічну) особливість, ніж як прояв гормонального кризу. Наявність пігментації мошонки і великі розміри статевого члена можливі при сольте-ряющей формі адреногенитального синдрому (див. гл. XXI).\nНа 3-5-у добу життя у зовнішнього отвору сечівника можливо відкладення кристалів бурого кольору (солі сечової кислоти). Невеликий набряк мошонки, що з'явився в ці ж терміни, свідчить про гормональний кризі.\nМошонка у деяких новонароджених може бути збільшена в розмірах. Це найчастіше пов'язано з водянкою яєчок, звичайно не вимагає лікування (диференціювати з пахово-мошоночной грижею, особливо у недоношених).\nУ недоношених хлопчиків яєчка нерідко перебувають в паховому каналі. У більшості випадків вони опускаються в мошонку самостійно, проте такі діти потребують спостереження ендокринолога та дитячого хірурга.\nУ доношених дівчаток великі статеві губи прикривають малі. Невеликий набряк статевих губ, слизові або кров'янисті виділення з піхви бувають при гормональному кризі.\nДля недоношених дівчаток характерно зяяння статевої щілини, гіпертрофія клітора. Значна гіпертрофія клітора іноді викликає необхідність визначення статевого хроматину для уточнення статі дитини.\nОгляд поперекової області. Гіпертрихоз поперекової області може бути ознакою порушення формування хребта і свідчити про наявність спинномозкової кили (показано рентгенологічне дослідження). Асиметрія поперекової області (невеликий набряк м'яких тканин з боку ураження) іноді можлива при крововиливі в наднирник.\nОгляд сідниць. Симптом проколотого м'яча - западіння сідниці на стороні поразки - характерний для ураження поперекового відділу спинного мозку. Пальпаторно ця сідниця менш пружна.\nПальпація сідниць сприяє також виявлення інфільтратів і абсцесів ятрогенного генезу.\nОгляд тазостегнових суглобів. У здорових новонароджених, незважаючи на фізіологічний гіпертонус м'язів, розведення ніг в тазостегнових суглобах можливе майже до поверхні пеленальніка (положення дитини на спині). Обмеження рухливості в тазостегнових суглобах відзначають при ураженні центральної нервової системи (патологічний гіпертонус аддукторов стегон) або дисплазії тазостегнових суглобів. В останньому випадку знаходять позитивний симптом Маркса (симптом зісковзування, симптом клацання).\nПатологічна рухливість в тазостегнових суглобах можлива при зниженні м'язового тонусу нижніх кінцівок (недоношеність, травма поперекового відділу спинного мозку). Надлишковий обсяг рухів у тазостегнових суглобах відзначають і при деяких спадкових захворюваннях (хвороба Дауна, артрогрипоз).\nЗавершуючи огляд дитини, неонатолог ще раз оцінює реакцію новонародженого на проведені маніпуляції, стабільність його терморегуляції, аналізує відмічені неврологічні і соматичні особливості, динаміку станів адаптації і фіксує отримані дані в історії розвитку.\nПісля закінчення клінічного обстеження новонародженого слід відразу ж сповити і покласти в ліжечко, і, якщо огляд доставив йому неприємні відчуття, заспокоїти дитину.\nСкрупульозно проведений клінічний огляд, разом з ретельно зібраним анамнезом, сприяє своєчасній діагностиці і правильному лікуванню хворого.


27 липня, 2018 21:01\nСпеціальна моніторингова місія Організації з безпеки та співробітництва в Європі посилила рівень безпеки внутрішньої документації через інформацію про можливий витік даних представників України в ОБСЄ до ФСБ. Про це на брифінгу в Краматорську повідомив генеральний секретар ОБСЄ Томас Гремінгер, передає "Громадське" у п'ятницю, 27 липня.\nНагадаємо, 25 липня Україна закликала Організацію з безпеки і співробітництва у Європі провести розслідування щодо ймовірного викрадення персональних даних спостерігачів Спеціальної моніторингової місії ОБСЄ.\n17 липня, стало відомо, що спостерігачі місії ОБСЄ в Україні, імовірно, передавали інформацію російській Федеральній служби безпеки (ФСБ).\nОБСЄ, витік інформації, РФ


Нашi котики художній фiльм #230 - minigun.pl\nНашi котики художній фiльм #230\n2 sie 2020, o 16:16\nІ їм увесь час здається, що я оживу. Що і зробили – для зйомок втопили цілий танк. Касові збори фільму склали майже 43 тис. У 2014 році він пішов добровольцем на Донбас і воював у складі Добровольчого українського корпусу "Правий сектор". Втім, саме вони стають причиною грандіозного фіаско масштабної операції ворога … Відвага, мужність, трохи гіпнозу і фірмовий гумор – вибухова суміш для “теплої зустрічі”! ” – йдеться в описі до фільму. 19 серпня 2019 року, після виходу першого тізеру трейлеру фільму «Наші Котики», його появу обговорювали на ток-шоу російського державного телеканалу Росія-1 «60 хвилин» і у гостей передачі цей тізер фільму викликав бурхливо-негативну реакцію. "Комедію створено кінокомпаніями "Бедлам Продакшн" (США), "Директорія Кіно" (Україна), "Банесто Продакшн" (Канада) за підтримки Українського культурного фонду та Державного агентства України з питань кіно. У головних ролях: Дмитро Тубольцев, Петро Микитюк, Дмитро Хом’як, Віра Климковецька, Ярослав Федорчук, Станіслав Бжезінський Режиссер постановщик: Владимир Тихий Тож у фільмі — це окремий персонаж.\nЯк грають актори, чи доречний зараз такий жанр і якою є драматургія — традиційно діляться своїми особистими думками наші журналісти з Громадське. Нагадаємо, події фільму розгортаються у 2014 році, на початку гарячої фази гібридної війни Росії проти України. З наближенням прем’єри неполіткоректної патріотичної комедії “Наші котики”, творці стрічки вдаються до самих неочікуваних промо-ходів. 19 серпня 2019 року, після виходу першого тізеру трейлеру фільму «Наші Котики», його появу обговорювали на ток-шоу російського державного телеканалу Росія-1 «60 хвилин» і у гостей передачі цей тізер фільму викликав бурхливо-негативну реакцію. Режисер, та за сумісництвом сценарист «Наших котиків» Володимир Тихий є одним із співзасновників творчого об’єднання BABYLON`13 та творцем таких документальних стрічок як «Євромайдан. Поки наш Президент намагається піти на примирення та “згладити” кути, творці “Наших котиків” навіть не думають про поміркованість – така їх сміливість захоплює. Загалом, від початку кінопрокату 23 січня «Екс» заробив 463 тис. Автори «проходяться» по усіх наболілих та найбільш обговорюваних темах: тут жартують і з приводу Мінських угод, мови ненависті, стосунків ЗСУ та місцевого населення.\nНаприклад, історія мого персонажа – реальна. Если хотите посмотреть фильм Наші котики (2020) онлайн, а видео не работает, сообщите нам и мы его исправим или можете скачать Наші котики (2020) бесплатно без СМС на свой компьютер по ссылке: Є війна, вона далі продовжується, і треба нагадати, що вона є. З Професором хоч поговорити можна було, а з цим? Молодий, зелений. Вона гарно працює у різних закликах до користувача: будь котиком, допомагай, віддай котиків добрим людям на добрі справи тощо. "Комедію створено кінокомпаніями "Бедлам Продакшн" (США), "Директорія Кіно" (Україна), "Банесто Продакшн" (Канада) за підтримки Українського культурного фонду та Державного агентства України з питань кіно. Під кінець дрімота пройшла. Прем’єрні покази почнуться тридцятого січня. Хоч як дивно, це їм допомогло.\nКЕІ: дивитися трейлер Нашi котики фiльм Нашi котики дивитися онлайн Нашi котики онлайн дивитися Нашi котики фiльм дивитися онлайн фiльм и онлайн Нашi котики 2020 Нашi котики дивитися онлайн hd фiльм Нашi котики трейлер Нашi котики онлайн 2020 дивитися фiльм Нашi котики без реєстрації Нашi котики фiльм и онлайн\nСхожі фільми: @imthbnsq761 #ygpoypp 4774 JL87VOEYTRV2 @xfcgwofx415 #oqfmesja 6652 JBF08AWE8V @bulhffu430 #bhukdz 3473 GIPSX6I1 @cbmwrmy188 #pjwkhkgj 8413 RFSWQA1E4KK @grwglxt412 #ddbjh 9054 CNG6Y6U8 @kelpfyn274 #zlsmw 7470 TNFFGAC @iwlwtfd92 #xkunxaf 3420 RML6A2YY3 @romoavv920 #urnleua 6884 4LEELBVXKBI0\nUżytkownicy przeglądający to forum: Williamdut i 57 gości


Новорічні свята! » Лебединський заклад дошкільної освіти (ясла-садок) "Казка" Лебединської міської ради Сумської області\nНайпершими тупотіли ніжками та плескали в долоньки малюки І молодшої групи. У веселому вихрі таночків та пісеньок зустріли вони Новий рік разом із лісовими жителями: Лисичкою і Зайчиком, крокуючи стежками казки «Лисичкина хатка та Зайчикова хатка». З допомогою діток Зайчик зміг все ж таки відвоювати свою хатку і відсвяткувати Новий рік! Та невдовзі завітав і сам дід Мороз, щоб привітати діток та вручити їм солодощі!\nМалята ІІ молодшої групи продемонстрували всім присутнім свої акторські здібності, розігруючи казку «Новорічна рукавичка Діда Мороза», до якої зібралося безліч тваринок, бо кожен хотів зігрітися морозного зимового дня. Та все ж таки мудрий Дід Мороз знайшов свою загублену рукавичку та зігрів і малят і їхніх друзів, звірят, запальними хороводами та піснями. І звичайно всі отримали пакунки з солодкими подарунками!\nСередня група допомагали двом товаришам Маші та Віті (з однойменної казки «Новорічні пригоди Маші та Віті) визволити Снігурку з Кощієвого царства та долали перешкоди, які лаштували їм Баба Яга, Кіт Матвій та Ліший. Кульмінаційними моментом дійства стало визволення Снігуроньки та прихід Діда Мороза, з яким діти грали в ігри, співали пісень та водили хороводи.\nЗавершували цикл новорічних свят вихованці старшої групи, серед яких на святі були і принцеси, і Спляча Красуня, і Попелюшка із своїм принцем, і Кай з Гердою, і веселі скоморохи. Завітали до дітей і гості: розбійник Бармалей, що налякав усіх дітей, вдягнувшися у костюм Діда Мороза; лікар Айболить, який перевірив стан здоров’я діток, звеселивши їх своєю чарівною слухавкою; і Маг, що допомагав дітям подолати чари Снігової Корорлеви та багато інших.\nВсі веселі, сповнені позитивних емоцій залишали святковий зал, вітали один одного з наступаючими святами та бажали здоров’я, добробуту, радості та головне мирного неба над Україною!


Сережки з Індії та Непалу\nЕтнічні сережки з Індії, Непалу та Кореї\nСеред товарів, які надає магазин Територія Етно, особливу категорію займають сережки етнічного характеру: їх краса і витонченість стали втіленням для багатьох субкультур і спільнот саме того відсутньої ланки, що зв'язує світи матеріального і духовного — це не просто прикраси, а ті речі, які дозволяють відчувати себе гармонійно.\nУ нашому каталозі представлені аксесуари з різних країн, виготовлені кращими майстрами. Вони стануть чудовим доповненням до будь-якого наряду. В останні роки дизайнери активно використовують етнічні мотиви у створенні вечірніх нарядів і повсякденного одягу.\nІндійські сережки з помаранчевими намистинами\nМельхіорові непальські сережки у формк краплі з бірюзою і коралом Бохо\nМельхировые непальські сережки з лазуритом і коралом Тибет\nЕтнічні сережки з Індії, Непалу і Кореї з натуральних каменів, кістки, дерева та ін\nНепальські сережки етнічні з бірюзою і коралом в стилі бохо\nЕтнічні непальські вінтажні сережки з бірюзи і коралом у формі ромба\nМельхіорові непальські сережки східні у формі краплі з бірюзою і коралами.Бохо\nСхідні довгі сережки з лазуритом і коралом\nЕтнічні круглі сережки ручної роботи з бірюзою і коралом\nЕтнічні сережки ручної роботи з бірюзою і коралом Бохо\nМельхіорові непальські сережки з лазуритом і коралом круглої форми. Бохо шик\nМельхіорові непальські сережки з бірюзи і коралами. Вінтаж\nСріблясті металеві сережки в етностилі\nСережки "Ключики" під срібло\nСережки з білого металу "Tribal"\nСережки з альпаки з намистинами з кварцу\nСережки під срібло "Подвійна спіраль"\nСережки під срібло "Спіраль" з опліткою. Етнічні сережки\nСережки індійські під срібло "Змія". Етніка\nЛатунні індійські сережки з коралом\nЛатунні круглі сережки(великі) з коралом\nЛатунні індійські сережки з зеленої скляною вставкою\nІндійські сережки ручної роботи з намистинами\nВеликі сережки у етнічному стилі з сердоліком і агатом\nСережки металеві з емаллю\nСережки з кістки в етнічному стилі\nВітаємо вас на сайті інтернет-магазину "Територія Етно" і запрошуємо придбати красиві сережки в етнічному стилі. У нашому каталозі представлені аксесуари з різних країн, виготовлені кращими майстрами. Вони стануть чудовим доповненням до будь-якого наряду. В останні роки дизайнери активно використовують етнічні мотиви у створенні вечірніх нарядів і повсякденного одягу.\nСвіжі тренди в моді показують, що фольклорні мотиви користуються величезним інтересом публіки. Красиві сережки у поєднанні з іншими аксесуарами, витриманими в автентичному стилі, перетворять вас і дозволять створити елегантний образ навіть з буденним одягом.\nІнтернет-магазин "Територія Етно" пропонує широкий вибір аксесуарів, зроблених за кращими зразками різних народів світу. Якщо вас цікавлять екзотичні прикраси, зверніть увагу на оригінальні сережки з Індії, Непалу, Кореї. Ми пропонуємо ексклюзивні вироби, виготовлені майстрами з цих країн. Для кожної культури характерні яскраві і самобутні особливості.\nКрасиві сережки в етнічному стилі\nІндійська біжутерія відіграє важливу роль в образі жінки. Кожен елемент має глибокий сенс. Матеріали, дорогоцінні камені, форми та орнаменти покликані відкривати конкретні енергетичні центри. Фантазія і майстерність індійських ювелірів, велика кількість унікальних прикрас дозволяють підібрати красиві сережки для будь-якого типу зовнішності і стилю одягу.\nЖіночі прикраси з Непалу представлені унікальними виробами ручної роботи. Ця самобутня країна має цікаві культурні традиції. Методи роботи з металами, напівдорогоцінним камінням, колоритні орнаменти і колірні рішення – ці сережки стануть оригінальним і яскравим акцентом у вашому гардеробі.\nОсобливою витонченістю та елегантністю відрізняються корейські сережки. Увага до найдрібніших деталей, химерні форми і лаконічність, бездоганна якість – незаперечні переваги робіт майстрів з цієї країни. Універсальність і вишуканість робить їх доречними в будь-якій ситуації і дозволяє поєднувати з різними нарядами.\nГідне місце в асортименті займають слов'янська біжутерія. Вона створена за зразками автентичних жіночих прикрас, знайдених археологами в процесі розкопок стародавніх поселень. Варті пильної уваги кельтські та скандинавські сережки.\nЕтнічні сережки з напівдорогоцінним камінням\nБагатьом модницям доведеться за смаком вишукана колекція «Самоцвіти». Красиві етнічні сережки з напівдорогоцінним камінням з різних ювелірних сплавів стануть чудовим доповненням вашого гардеробу.\nВидовищні екранізації книг Джона Толкіна привели до зародження нових субкультур і надзвичайно цікавих напрямків у молодіжній моді. Стильні Кафи здобули величезну популярність блискавично і стали одним з найбільш затребуваних видів жіночих прикрас. Інтернет магазин Територія Етно пропонує широкий вибір оригінальних моделей.


«Портрет на тлі гір», де було море - Статті - KINOKOLO.UA\nУ прокат вийшов повнометражний документальний фільм режисера Максима Руденка «Портрет на тлі гір», виробництво студії «Т.Т.М.» з підтримкою Державного агентства України з питань кіно. Стрічку знято в Карпатах, у селі Криворівня на Івано-Франківщині. За кайнозойської ери на території сучасних карпатських гір було море.\n1910 року Криворівню відвідав письменник Михайло Коцюбинський і за враженнями від подорожі та оповідок гуцулів написав повість «Тіні забутих предків», яку на початку 1960-х екранізував кінорежисер Сергій Параджанов, створивши один із найвідоміших фільмів українського та світового кіно.\nБажання побачити місця зйомок легендарного фільму привело Максима Руденка до Криворівні. Художниця Інга Леві показала йому хату-музей Параски-Плитки Горицвіт, який створили її односельці. 1944-го Параску Плитку-Горицтвіт заарештували НКВД, вона відбула ув’язнення та заслання, після повернення мешкала увесь час у Криворівні, не вийшла заміж, не мала власної родини й нікуди не виїздила із Гуцульщини аж до самої смерті 1998 року.\nПараска Плитка-Горицвіт залишила велику спадщину : понад п’ятдесят великих рукописних книг, понад сотню книг меншого формату, картини у стилі наївного малярства. А ще вона займалася фотографією і саме це і зацікавило Максима Руденка. Упродовж майже тридцяти років Параска Плитка-Горицвіт фотографувала мешканців, побут та події села. Вона дарувала свої світлини односельцям, але не мала достатньо грошей аби надрукувати усі знімки. Значна частина негативів так і не стали фотографіями. За допомогою художниць Інги Леві та Катерини Бучацької віднайдено та скановано архів фото негативів Параски-Плитки Горицвіт, який нараховує понад чотири тисячі знімків, понад сотню стандартних котушок плівки на 36 кадрів кожна.\n«Портрет на тлі гір» – не є біографічним фільмом про народну художницю, це історія пошуків та дослідження її фото архіву. С`юзен Зонтаґ у відомій збірці есеїв, присвячених мистецтву фотографії зазначила : «Фото – це тонка скибка і часу , і простору».\nСеред фото-спадку Параски Плитки-Горицвіт є й її портрети, а ще багато портретів мешканців Криворівні. На деяких знімках люди тримають у руках перед собою велику саморобну рамку із овальним вирізом та написом «Привіт із Криворівні», що їх Параска-Плитка Горицвіт виготовила власноруч. Подібні рамки давно застосовувалися у фотографії, але маленькі, за розміром листка фотопаперу та накладалися вже у процесі друку світлини. Рамки Параски-Плитки великі, майже у дві третини людського зросту. На її знімках краї кадру не обмежуються розміром рамки, за краями рамки ми добре бачимо будинки, а ще – пейзаж із горами.\nЗа С`юзен Зонтаґ – «У світі, де панує фотографічне зображення усі кордони(«кадр») виглядають умовно». Авторка світлин ставиться досить вільно до рамок кадру, формуючи композицію як їй заманеться, абсолютно вільно. С`юзен Зонтаґ також порівнює фотографа із антропологом і дійшла висновку, що власне фотографія не здатна нічого пояснити, але вона штовхає до роздумів, дедукції та змушую уяву працювати.\nФільм Максима Руденка немов продовжує традицію, режисер використовує той самий прийом – знімає портрети сучасних мешканців Криворівні через ту саму саморобну рамку Параски-Плитки Горцвіт і так само, як і на інших її світлинах із життя села, зняті десятки років тому, проживає та фільмує усі головні події – Різдво, Водохреща, Великдень, весілля, похорони, тощо. Таким чином вибудовується паралель між архівними фото та сучасністю , режисер свідомо не дає відповідь на запитання «якою ж була Параска-Плитка Горицвіт?», але завдяки цьому глядач отримує нагоду увімкнути уяву і долучитися до процесу реконструкції її образу.\n«Портрет на тлі гір» водночас ще й данина старій технології, загадка про часи коли знімали на плівку, її необхідно було обережно проявити (аби не засвітити!), закріпити, висушити, а потім у темній кімнаті фотолабораторії, у світлі червоного ліхтаря стати свідком і учасником магічного, чарівного процесу – побачити, як на білому листі поступово проявляється зображення. Тоді у 1950-х, 1960-х, чи 1970-х Параска-Плитка Горицвіт напевно мала одну із небагатьох фотокамер у селі і кожний надрукований знімок був подією. Нині у часи цифрових технології знімати фото може будь-хто і не не лише на фотокамеру, а й на мобільний телефон чи планшет, потім викладати світлини у мережу, але чи довговічні ці цифрові зображення?\nУ стрічці «Портрет на тлі гір» є ще один важливий і потужний образ – море. Так, колись дуже давно тут було море, потім вода відійшла, залишивши по собі великі валуни. Як сказав один із мешканців Криворівні: – «Ми лишилися камінцями на дні того моря. У камені багато чого зберігається. Кажуть, якби каміння заговорило, то могло б багато чого розказати. Чи може ми осколки того далекого каміння? Ми діти тих, хто жив тут після того, як море відступило, і які із покоління в покоління несуть генетичну пам’ять про море і не лише про нього».\nПараска Плитка-Горицвіт мріяла побачити море, але після повернення із заслання ніколи не виїздила за межі Гуцульщини. І ось, на екрані відкриття першої виставки її фото робіт у Одесі, а потім один з героїв картини, пан Василь, який опікується спадком художниці, виносить її великий портрет на пірс. Параска Плитка-Горицвіт таки дісталася моря.


Жителька Прикарпаття відзначила столітній ювілей - Галицький Кореспондент\nГоловна » Відео » Жителька Прикарпаття відзначила столітній ювілей\nОпубліковано: 03.02.2020 03.02.2020 Автор: Волошин Тарас\nСтоліття відзначила мешканка Печеніжинської ОТГ.\nУродженка Коломиї Ганна Нагірна прожила нелегке життя, попри усе ніколи не втрачала оптимізму. Найбільше пишається довгожителька, що виховала гідного сина – журналіста Василя Нагірного.\n“Я пережила десять років війни і десять років тюрми. Жила, та й працювала, та й все”, – каже Ганна Нагірна.\nВона була зв’язковою в українському підпіллі, за що згодом була заарештована разом із родиною. Але жінка змогла пережити все це, повернутися до Коломиї і почати знову працювати.\nНагадаємо, в Івано-Франківську помер Михайло Мулик – почесний громадянин міста. Йому було 99 років.\nКатегорії: Відео, Життя, Людина, НовиниПомічено: Коломия, століття, ювілей


Аспіратор дитячий "Слоник", Поліком. Купити в інтернет-магазині DSka.\nАспіратор дитячий Слоник, Поліком\n: Перед використанням наконечник протерти 3% розчином перекису водню, після чого промити проточною водою і обполоснути кип'яченою водою. Балон аспіратора продезінфікувати кип'ятінням у воді протягом не менше 30 хвилин, після чого промити кип'яченою водою. Надалі балон промивати теплою водою. Прозорий наконечник вводять у носову порожнину, стискаючи при цьому еластичний балон для створення вакууму і відсмоктують слиз. Примітка: Конструкція наконечника перешкоджає попаданню слизу в балон.\nДитячий аспіратор – річ першої необхідності при виникненні в малюка застуди чи алергічної реакції, яка супроводжується нежитем і запаленням слизової оболонки носа. Здавна промивання носика є найдієвішим способом якомога швидше позбавити малюка пов’язаних з цим неприємних відчуттів та повернути йому здорове дихання і спокійний сон. Саме для ефективного і безболісного промивання існує Аспіратор дитячий "Слоник", Поліком. Його позитивний дизайн зацікавлює діток і перетворює промивання в цікаву гру. Більше ніколи промивання не викликатиме сліз та страху в дитини. Цілковито безпечний, позбавлений гострих елементів, він абсолютно нетравматичний, а матеріал, з якого він виготовлений, нетоксичний та не взаємодіє з жодними розчинами, для яких призначений аспіратор.


Саліцилова кислота – один з найдієвіших методів боротьби з вугрові висипання, прищами і чорними точками, яким користувалися ще наші бабусі. І сьогодні такий метод відновлення шкіри при появі прищиків (акне) і рубців від них (постакне) не втратив своєї актуальності.\nСаліцилова кислота робить сильний знезаражуючий і протизапальну дію, ефективно бореться з агресивною мікрофлорою і є препаратом широкого спектру застосування. Саліцилова кислота від прищів і її застосування можуть бути цілком ефективні.\nАцетилсаліцилова кислота від прищів призначається для зовнішнього використання і має протизапальну, подразнюючу, антибактеріальну дію. Цей засіб застосовується в косметології для лікування багатьох хвороб і проблем шкіри завдяки численним цілющим властивостям, а саме:\nнадає на запалену шкіру підсушує;\nефективно бореться зі збудниками, що викликають появу прищиків;\nусуває свербіння і больові відчуття в зоні ураження;\nконтролює виділення шкірного сала і пригнічує функцію потових залоз;\nрозчиняє і знебарвлює чорні точки;\nочищає шкіру від слідів неправильного лікування (видушіванія) прищів.\nУ поєднанні з іншими лікарськими засобами та мазями ефективно видаляє частинки відмерлих клітин, глибоко очищає шкіру і запобігає засмічення пір.\nВ аптеках продаються 1, 2, 3, 5 і 10% спиртові розчини саліцилової кислоти, а так само їх безспиртовій аналоги і різноманітні мазі на основі «саліцілкі». Однак для лікування проблемної шкіри в домашніх умовах 5% і 10% розчин краще не використовувати, тому що більша концентрація препарату неминуче викличе опік шкіри. Як користуватися правильно саліцилової кислотою, щоб уникнути неприємностей?\nПри використанні препарату в перший раз рекомендується найслабша його концентрація – 1% спиртовий розчин. Якщо прищиків або вугрів всього кілька – препарат наноситься точково, якщо висипаннями вражена значна площа – саліцилової кислотою обробляється вся зона.\nЩоб обробити окремі прищі можна використовувати ватяну паличку, для протирання всього обличчя краще використовувати ватний диск або шматочок вати.\nВату потрібно рясно змочити в розчині і акуратно протерти уражену висипаннями зону протягом 10 – 15 секунд. Коли виникне відчуття легкого пощипування (поколювання) – процедуру можна припинити. Якщо застосовувати 2 – 3% розчини, то після протирання потрібно сполоснути обличчя теплою водою, якщо 1% – умовно після процедури можна не робити.\nЯк використовувати саліцилової-цинкову пасту?\nТакож часто застосовується саліцилової цинкова паста від прищів. Паста Лассара, або по-іншому саліцилової-цинкова паста, так само ефективно справляється з вугрові висипання і прищами на шкірі. Лікарський препарат має сильну бактерицидну дію, відмінно відновлює шкіру після декількох невдалих спроб лікування прищиків і прекрасно оновлює її.\nПасту потрібно наносити рівним тонким шаром на уражену ділянку особи (спини, грудей, рук) ввечері перед сном і залишати на всю ніч. Для нанесення краще скористатися спеціальним шпателем, зубочисткою або ватною паличкою.\nПаста має густу консистенцію і легко забивається під нігті, ось видалити її звідти не так-то просто.\nЩоб видалити вранці пасту з особи (або іншої ділянки тіла, ураженого прищами) потрібно попередньо скористатися серветкою, після чого вмитися із застосуванням спонжа. Діяти при цьому потрібно ніжно і обережно, щоб не травмувати запалені ділянки епідермісу.\nСлід зазначити, що саліцилової-цинкова паста від появи прищів не менш ефективна, ніж для їх лікування. Тому застосовувати її потрібно регулярно до повного зникнення висипів, але з обережністю. Як і саліцилова кислота, мазь сушить шкіру і може стат причиною алергічних реакцій і опіків.\nНезважаючи на ефективність і масу позитивних властивостей саліцилова кислота від прищів має і цілий ряд протипоказань до застосування:\nЧутливість організму до його компонентів.\nХронічні хвороби нирок і шлунково-кишкового тракту.\nЗнижена секреція сальних і потових залоз.


Білий Барс - Донбас 1: 6 в матчі 38 туру Української хокейної ліги | Сьогодні\n"Донбас" розгромив "Білий Барс" і виходить у лідери УХЛ\n19 лютого 2019, 21:58\n"Донбас" здобув впевнену перемогу в Білій Церкві, закинувши шість шайб\nУ рамках 38-го туру чемпіонату Української хокейної ліги "Донбас" на виїзді обіграв білоцерківський "Білий Барс". Ця перемога вивела команду Сергія Вітера на чисте перше місце в турнірній таблиці в регулярній частині сезону. У першому періоді єдину шайбу зміг закинути центрфорвард першої ланки Вадим Мазур. Найрезультативнішою трійкою виявилося поєднання Манукян-Захаров-Костиков, які закинули три переломні шайби в другому періоді. Добив господарів у заключній двадцятихвилинці Артем Пуголовкін, який оформив дубль.\nВже завтра, 20 лютого, "Донбас" знову зіграє проти "Білого Барса", але вже в рамках перенесеного матчу 23-го туру УХЛ.\n"Білий Барс" – "Донбас" 1: 6 (0: 1, 1: 3, 0: 2)\nШайби: 0: 1 – Мазур (Коренчук, Дьяченко – бол. 4х3) – 16:39 1: 1 – Бородай (Ружников) – 29:54, 1: 2 – Костиков (Захаров, Манукян) – 33:48, 1 : 3 – Манукян (Захаров) – 37:10, 1: 4 – Захаров (Костиков) – 39:14, 1: 5 – Пуголовкін (Гончаров – бол.) – 50:53, 1: 6 – Пуголовкін (Мазур) – 56:46.\n"Білий Барс": Кучер (Качула – з 40:00); Васильєв – Ядловський (А), Гребеник – Таран (А), Логач – Грицюк, Гриценко – Собко; Куцевич – Качан – Лесников, Панченко – Ружников – Бородай, Арабов – Печерських – Тимченко (К), Панов – Дурдиєв – Ромахін.\n"Донбас": Дьяченко (Костенко); Александров – Романенко, Ігнатенко – Гончаров, Жовнір – Григор'єв, Воронін – Мостовий; Лялька (А) – Мазур – Коренчук (А), Манукян – Захаров (К) – Костиков, Пуголовкін – Кузьмик – Нікіфоров, Денискін – Карпенко – Разумов.\nХК Донбас Білий Барс УХЛ


Чи багато ви знаєте про Каховку? – Каховська ЗОРЯ\nЧи багато ви знаєте про Каховку?\n13.04.2017 Administrator\t0 коментарів\nНа вулиці чудова квітнева пора, нарешті можна сміливо виходити на прогулянку. А щоб поєднати корисне з приємним, пропонуємо вам пройти нескладний міський квест історичного змісту, який ще в минулому році придумав і розробив наш активіст, краєзнавець, один із лідерів козацького руху Каховщини Микола Огданець. Отже, прогулюйтесь і відкривайте для себе Каховку!\nКвест «Вулицями старої Каховки»\nСтарт — від дубів у самому центрі міста, і відразу вам перше завдання: у 1920-му році, під час громадянської війни з балкону на другому поверсі готелю «Росія» до своїх військ, вишикуваних на площі, в різний час зверталися генерал Врангель, командуючий південним фронтом Фрунзе, інші воєначальники. Будівля готелю збереглася, балкон — ні. Завдання – сфотографувати фасад цієї будівлі в тому самому місці, де був балкон.\nДалі по вулиці Великій Куликовській йдемо до будинку Овсянико-Куликовських, що “сховався” за будівлею “Укртелекому” і фотографуємо фасад. Це — друге завдання.\nА тепер — вздовж по вулиці та майже на розі Великої Куликовської і Лісової ви підходите до унікальної в своєму роді будівлі. Збудована у 1894-му році як бібліотека, вона і сьогодні зберегла своє призначення. Фотографуємо вхід і заходимо у читальний зал, записуємось у читачі найстарішої на Херсонщині бібліотеки.\nПовертаємо уверх по Лісовій, перед нами — двоповерхова будівля жіночої гімназії. Завдання: сфотографувати металеві сходи на другий поверх у самому приміщенні.\nЙдемо далі по вулиці, на розі повертаємо направо. Продовжуємо рух по вулиці, яка носить ім’я видатного російського поета, бюст якого, виготовлений коштом каховчан, з 1937-го року прикрашає сквер на цій же вулиці. Йдемо по вулиці до місця, де орієнтовно знаходився будинок, у якому цей поет зупинявся під час своєї подорожі у Крим, фотографуємо будинок, що зараз стоїть на цьому місці, та переходимо до наступного за ним, одноповерхового будинку, на ньому донедавна висіла пам’ятна дошка з написом, присвяченим подіям на Каховському плацдармі під час громадянської війні. Відновити цей напис — ось наступне завдання.\nПо цій же вулиці йдемо далі, повертаємо на вулицю Криву, знову виходимо на Велику Куликовську і повертаємо вліво. У нашій столиці — Києві — є будинок з химерами. У Каховці є свій подібний будинок, потрібно тільки уважніше придивитися. Фотографуємо. Ми мандруємо кварталом, де до революції 1917-го року знаходились постоялі двори. Збереглися дві арки, фотографуємо їх. Продовжуючи йти по Великій Куликовській, виходимо на велику площу, тут до революції була синагога. Зараз на цьому місці школа мистецтв. Завдання — назвіть ім’я, прізвище і партійний псевдонім найвідомішого єврея, який народився в північній Таврії, в селі Яновка в другій половині ХІХ ст.\nПовз школу мистецтв виходимо до будівлі ще однієї школи, побудованої коштом сім’ї другого власника Каховки. Завдання — назвати прізвище другого власника Каховки.\nМи знаходимось у центрі одного з районів старої Каховки, яка його назва?\nПовертаємось на Велику Куликовську, йдемо у зворотньому напрямку, підходимо до будинку, цетральний вхід якого охороняють камінні сторожі. В цій будівлі і завершується наша подорож. А завдання останнє — назвати ім’я та прізвище третього, останнього власника дореволюційної Каховки?\nСподобалось? А в Каховці ще багато місць, про які вам не завадило б дізнатись.\nТож до пошуку!!!\n← «Тендер педагогічних ідей» у Коробківському ДНЗ\n«Біле золото» Каховщини →


Світське життя - Джастін Бібер розповів про суїцидальні думки: «Я страждав» - відео\nДжастін Бібер розповів про суїцидальні думки: «Я страждав» - відео\n03 листопада 2020 | 12:43\nПопулярний американський співак Джастін Бібер, який набив незвичайне татуювання, прокоментував своє ментальне здоров'я у документальному фільмі про себе. Попвиконавець поділився історіями про те, що його переслідувала депресія і суїцидальні думки, з якими йому вдалося впоратися.\nУ певні періоди життя, за словами зірки, він страждав від ментального болю.\n«Були часи, коли я дійсно був схильний до суїциду. Мовляв, мужик, цей біль коли-небудь пройде? Це було так послідовно, так невпинно. Я страждав», - сказав він.\nДжастін зізнався, що він міг би і не переживати цей біль всередині себе, адже про це можна було з кимось поділитися і почути пораду. Саме тому він пішов на одкровення і закликав людей не закриватися і говорити про свої проблеми, щоб уникнути небажаних наслідків.\n«Я просто закликаю людей: "Гей, якщо вам самотньо, поговоріть про це. Скажіть це вголос". В цьому і є свобода. Я міг би уникнути цього сильного болю», - зазначив Бібер.\nЩо ж рятує артиста від депресії? Як виявилося, це молитви, медитації і музика. До того ж до останнього він вдається набагато частіше, адже саме творча діяльність допомагає йому позбутися від сильного болю.\nБібер в топі найбільш високооплачуваних зірок в Instagaram.\nзнаменитість біль співак


Червоний Хрест: у конфлікті на Донбасі зникли безвісті сотні людей - Останні та актуальні новини України та світу, новини дня онлайн - Україна Молода\nГоловна > Суспільство > Червоний Хрест: у конфлікті на Донбасі зникли безвісті сотні людей\nФлоранс Жиллєтт під час прес-конференції у Києві (Фото: УНІАН)\nУ результаті розв’язаного Росією збройного конфлікту на Донбасі 811 осіб досі вважаються зниклими безвісти.\nЯк інформує УМ, про це 6 вересня повідомила на прес-конференції у Києві голова делегації Міжнародного комітету Червоного Хреста (МКЧХ) в Україні Флоранс Жиллетт.\n«Минуло вже сім років з того часу, як Міжнародний комітет Червоного Хреста і Товариство Червоного Хреста в Україні почали отримувати запити від родин, чиї родичі пропали безвісти внаслідок конфлікту на Донбасі. За останні сім років МКЧХ і ТЧХУ отримали сотні запитів від таких сімей. Сьогодні 811 осіб досі вважаються зниклими безвісти», – зазначила, зокрема, пані Жиллетт.\nСвоєю чергою президент Товариства Червоного Хреста України Микола Поліщук поінформував, що з початку збройного конфлікту в Україні до ТЧХУ звернулося загалом 928 громадян щодо розшуку рідних.\n«Було відкрито 892 розшукових справи, робота щодо 701 справи закінчена, зокрема 154 – у зв’язку зі звільненням і возз’єднанням сім’ями, 115 – у зв’язку із загибеллю та похованням сім’єю. У 158 справах вдалося відновити зв’язок з рідними на непідконтрольній українській владі території за допомогою волонтерів і співробітників Луганської та Донецької обласних організацій Товариства Червоного Хреста України», – повідомив Микола Поліщук.\nПоліщук також додав, що станом на 27 серпня робота служби розшуку Товариства у 181 справі триває, доля членів сімей досі не встановлена.


Колерія: догляд у домашніх умовах, розмноження, пересадка, види, фото\nКолерія (Kohleria) – догляд, фото, види\nАвтор: Елена Н. Опубліковано у Кімнатні рослини Опубліковано: 24 жовтня 2011Перевидано: 23 лютого 2019 Останні правки: 11 березня 2021\nДогляд за колерією в домашніх умовах\nРозмноження колерії живцями\nХвороби і шкідники колерії\nКолерія боготська / Kohleria bogotensis\nКолерія велична / Kohleria magnifica\nКолерія волосиста / Kohleria hirsuta\nКолерія колоскова / Kohleria spicata\nКолерія Ліндена / Kohleria lindeniana\nКолерія наперстянкоквіткова / Kohleria digitaliflora\nКолерія нерівна / Kohleria inaequalis\nКолерія приємна / Kohleria amabilis\nКолерія пухнастоквіткова / Kohleria eriantha\nКолерія трубкоквіткова / Kohleria tubiflora\nКолерія шерстяна / Kohleria lanata\nДо родини Геснерієві входить приблизно 65 видів рослин роду колерія (лат. Kohleria). Ростуть переважно на територіях від Центральної Америки до Мексики, на о. Тринідад і в Колумбії. Цей рід отримав свою назву на честь відомого викладача в ХІХ столітті в Цюріху Майкла Колера. Колерії не особливо вимогливі до температури і вологості повітря, тому вирощувати їх простіше, ніж інші рослини родини Геснерієві.\nКолерія – це напівчагарники і трав'янисті рослини, що ростуть по кілька років і мають лускатий корінь-бульбу. Листя на черешках розташоване супротивно, витягнуте в довжину і має яйцевидну форму. Поверхня листка густо вкрита ворсом, а сам листок виростає до 15 см у довжину і до 8 в ширину. В одних видів червоні прожилки на темно-зеленому листі, в інших – основна жилка світла, а сам листок темно-оливкового відтінку. Листя буває ребристим і блискучим; ворс на листі – білий або червоний. У гібридів листя може бути кольору бронзи або срібла.\nКімнатна колерія цвіте дуже рясно. Квітки ростуть по одній або по дві-три квітки, розташованих на пазушному квітконосі. Трубка віночків досягає 5 см, звужується до вічка, донизу злегка розширюється; самі віночки за формою схожі на дзвіночки. Вічко розкрите широко і має 5 тупих часток, вкритих цятками, плямками і штришками. У природі квітки колерії мають різноманітне забарвлення: червоно-помаранчеві квітки з темно-червоними плямами на жовтому вічку; рожеві квітки з темно-рожевими цятками на білому вічку; коричневі з білими цятками квітки, і рожевий малюнок на білому вічку.\nЦвітіння: із липня по листопад.\nТемпература: улітку й навесні – 22-26 ºC, узимку рослині комфортно при 16-18 ºC.\nПолив: навесні й улітку поливають частіше й рясніше, восени полив поступово скорочують, а взимку поливають лише для того, щоб земляна грудка зовсім не пересохла.\nВологість повітря: звичайна для житлових приміщень. У спеку горщик із рослиною поміщають на піддон із вологим керамзитом.\nПідживлення: із квітня по жовтень один раз на тиждень у субстрат уносять добриво для квітучих рослин.\nПеріод спокою: із листопада по березень.\nПересадка: у міру необхідності на початку активного росту.\nСубстрат: 2 частини дернової землі, 4 частини листової землі, по 1 частині перегною й піску.\nРозмноження: насінням і живцюванням.\nШкідники: щитівки, павутинні кліщі, білокрилки, трипси й борошнисті червці.\nХвороби: через неправильний догляд або утримання у рослини трапляються проблеми з листям і затримка цвітіння.\nДетально про вирощування колерії читайте нижче\nДивіться великі фото колерії з назвою роду та виду.\nЯк і дуже багато рослин, колерія в домашніх умовах найкраще почувається на вікнах зі східної чи західної сторони. Якщо рослина стоїть на південній стороні, то від прямих променів сонця її слід притіняти, розсіюючи їх плівкою або прозорою тканиною; також можна поставити колерію глибше в кімнату. Якщо ж рослина стоїть на північних вікнах, то може не зацвісти через нестачу світла. Взимку колерію слід тримати в дуже освітленому місці.\nВлітку і навесні температура повітря повинна бути від 22 до 26 °С. Взимку температуру краще знизити, максимум до 16 °С.\nНавесні і влітку поливають домашню колерію, як тільки верхній шар ґрунту висихає. Восени поливають менше, а взимку поливають ще менше, аби земляна грудка не пересихала. Поливати варто відстояною водою, і бажано робити це нижнім поливом, тому що потрапляння води на листя позначається на рослині вкрай негативно.\nЩо робити, якщо кіт їсть квіти\nКімнатна колерія нормально ростиме і при сухому повітрі, хоча в більш вологих умовах рослина розвиватиметься швидше і краще. Оскільки потрапляння вологи на листя вкрай не рекомендується, то підвищувати вологість обприскуванням не варто. Щоби збільшити вологість повітря, можете поставити горщик із колерією на піддон зі змоченою галькою, не допускаючи занурення дна горщика у воду.\nЗ квітня до жовтня кімнатну рослину колерія необхідно щотижня підживлювати добривами для декоративноквітучих рослин. Решту року підживлення не проводиться.\nЦвіте квітка колерія зазвичай із липня до листопада. Найчастіше під час періоду спокою пагони і листя у колерії не відмирають, тому видалення листя і стебел не обов'язкове, але обрізування довгих пагонів може посприяти кращому утворенню коріння. У період спокою рослину утримують при температурі від 12 до 16 °С. Оскільки рослина продовжує жити, під час спокою її продовжують поливати, пильнуючи за тим, щоби ґрунт не пересихав.\nПересаджувати рослину колерія необхідно тоді, коли коріння повністю обплете земляну грудку, а краще не пересаджувати, а перевалювати в ширший, але такої ж глибини горщик. Субстрат для дорослих екземплярів готують з 0,5 частини піску, 1 частини легкої дернової і 2 частини листової землі. Ще одна непогана суміш – 3 частини дернової землі, 2 частини листової, по 1 частині перегнійної землі та піску. Оскільки колерії в домашніх умовах не люблять надлишку вологи в ґрунті, і в дренаж, і в субстрат добре додавати деревне вугілля. Слід пам'ятати, що дернову землю в субстрат для молодих колерій не додають.\nНасінням розмножують у середині-кінці зими. Насіння висівають у миски, але не закладають згори землею. Субстрат готують із піску й листової землі (2:1). Коли насіння посіяли, його поливають через ситечко і накривають склом. Миски з насінням потрібно щодня провітрювати до моменту появи сходів і підтримувати температуру від 20 до 24 °С. Коли насіння зійде, його пікірують у посуд із таким же складом субстрату на відстані кількох сантиметрів один від одного. Через місяць-півтора сіянці зміцніють, і їх потрібно перевалювати ще раз на відстані 3 см один від одного. Коли сіянці достатньо розвинуться, їх пересаджують в індивідуальні горщики 7 см у діаметрі. Субстрат: по 1 частині торф'яної землі і піску, 2 частини листяної землі і 0,5 частини легкої дернової.\nПри розмноженні живцями зрізують верхню частину пагона й укорінюють її або в піску, або в суміші листяної землі та піску (1:1). Ґрунт накривають склом, попередньо зволоживши. Треба стежити, щоб від надлишку вологи живці не загнили. Утворення коренів можна прискорити, обробивши живці стимуляторами і використовуючи нижній підігрів посудини з живцями. Протягом двох тижнів живці вкореняться, після чого їх пересаджують в індивідуальні горщики в ґрунт для дорослих рослин.\nКоричневі плями на листі колерії. Щоб запобігти появі коричневих плям на листках, поливати колерію слід злегка теплою водою.\nЛистя колерії блідне. При потраплянні прямих променів на листя або зайвому підживленні добривами листя може збліднути і вкритися жовтими плямами.\nСірий наліт на листі колерії. Найімовірніше рослина хворіє на грибкові захворювання, якщо на листках виявлено сірий наліт. Зазвичай це виникає, якщо вологість повітря і субстрату завелика.\nЛистя колерії скручується. Якщо ж листя скручується, то це говорить про недостатню вологість. Її можна підвищити, обприскуючи повітря навколо рослини теплою водою, не потрапляючи при цьому водою на листя колерії.\nКолерія не цвіте. Рослина може не зацвісти або цвісти дуже слабо з низки причин: перезволоження ґрунту; нестачі добрив; занадто низької або, навпаки, занадто високої температури повітря під час періоду спокою; нестачі світла; сухого повітря.\nЛистя колерії в'яне. Листя може злегка підв'янути, якщо взимку рослині не буде вистачати освітлення.\nШкідники колерії. До основних шкідників відносять щитівку, трипса та білокрилку, а також павутинного кліща і борошнистого червця.\nЦе трав'янисті багаторічні рослини ростуть на кам'янистому ґрунті в колумбійських лісах і досягають 60 см у висоту. Прямі пагони, опушені волосинками червоного і білого кольору, не розгалужуються. Листя – або яйцеподібне широке, або овально-серцеподібної форми – виростає до 7,5 см у довжину і до 3,5 см у ширину; зубчасті по краях, загострені; темно-зелена верхня частина листка опушена вздовж жилок волосинками яскраво-білого кольору. Пониклі пазушні квітки розташовані по одній або попарно на п'ятисантиметрових опушених квітконіжках. Трубка віночка досягає 2,5 см у довжину, червонувата й опушена зовні, а донизу – червоно-оранжевого кольору; з червоними смужками і цяточками всередині жовтого вічка. Цвіте рясно з середини літа до початку осені.\nСтебло вкрите волосинками червоного кольору, листя нібито стьобане, блискуче, опушене білими волосинками. Темні штрихи на великих червоно-помаранчевих квітках заходять просто в вічко.\nУ цієї колерії листя бронзового відтінку і червоні зовні трубчасті квітки з жовтим вічком у цяточку яскраво-червоного кольору.\nЦя мексиканська рослина дуже дрібна, з витягнутим листям і червоними квітками з помаранчевим вічком, що кріпляться на довгих стеблах.\nМешкає в гірській місцевості Еквадору. Пагони цієї трав'янистої багаторічної рослини опушені білими волосинками, а сама колерія виростає до 30 см у висоту. Яйцевидної форми листя виростає до 7 см у довжину і до 2 см у ширину; зелене з рожевим відтінком знизу і з біло-сріблястими або світло-зеленими жилками на темно-зеленій верхній пластині листка. На 6-сантиметровому квітконосі розташовані – по кілька або поодиноко – пазушні квітки. Віночок за формою схожий на дзвіночок; трубка віночка, як і пелюстки квіток, – максимум 1 см у довжину. Трубка опушена білими волосинками, чисто жовтого кольору всередині і з коричневими цяточками у вічку, яке в свою чергу білого кольору зовні і має лілові смужки на відгинах. Період рясного цвітіння у колерії Ліндена – початок-середина осені.\nЦя трав'яниста багаторічна рослина росте переважно в колумбійських лісах. Колерія густо вкрита білими волосинками, пагони – прямі. Листя має форму еліпса (яйцевидне або ланцетне), виростає завдовжки до 18-20 см і завширшки до 10-12. Зелене листя на коротких черешках вкрите волосинками – знизу густіше, ніж зверху. На пазушних суцвіттях розташовано від 5 квіток. Трубка віночка – біла з рожевим відтінком у верхній частині – виростає до 3 см у довжину; на відгині зеленого вічка віночка красуються пурпурні цятки. Період активного цвітіння: кінець літа – початок осені.\nТрохи опушена середніх розмірів колерія. Квітки у цього виду червоно-помаранчеві, а долі відгину – світло-червоні і вкриті темними цяточками.\nЦі трав'янисті багаторічні рослини ростуть у колумбійських горах на висоті 800 м над рівнем моря. Червоні або зелені пагони, опушені білими волосинками, виростають у довжину до 60 см. Черешки до 2,5 см. Листя росте супротивно і має форму яйця, досягає висоти 7 см і довжини 10 см; зелене або темно-зелене зверху і світло-зелене знизу, з біло-сріблястими лініями і червоно-коричневими жилками. Квітки пазушні, опушені зовні, з рожевою трубкою віночка – з чисто білою або білою з пурпуровими цятками біля вічка. Цвіте майже цілий рік.\nЛистя у цієї колерії з червоними краями, оксамитове, темне. Квітки великі й опушені, червоно-помаранчевого кольору, а нижні частки відгину густо вкриті жовтими цяточками.\nУ Колумбії та Коста-Ріці ця колерія виростає до 60 см у висоту. Листя довге й овальне, червоне знизу і темно-зелене зверху. Помаранчеві та червоні квітки досягають у довжину 2,5 см.\nЦе мексиканська трав'яниста рослина. Стебло міцне. Листя дрібне, овальне, рясно вкрите палевими волосинками, городчасте по краях. Трубка віночка червоно-помаранчева зі світло-малиновими цятками, котрі вкривають частки широко розкритого відгину. Домашня колерія виглядає пухнастою через покрив дрібних волосинок, що вкриває всю рослину.\nРозділи: Кімнатні рослини Гарноквітучі Рослини на К Геснерієві\n0 # Люда 06.02.2021, 21:52\nЗацікавила ця квітка. Надто вже незвичайна. Пишуть, що це трав'яниста квітка, що росте декілька років. Але в той же час можна вирощувати і як кімнатну. Чи можна її придбати в Україні, і виростити в нашому кліматі?\n+1 # Марія 08.02.2021, 14:24\nКалерію можливо придбати в Україні і навіть за досить адекватну ціну. Однак, взимку цій рослині необхідно приділяти підвищену увагу. Температура в квартирі не повинна бути нижча ніж 14-18 градусів(залежи ть від виду) та поливати водою кімнатної температури. А яскраве розсіяне світло зможе забезпечити і гарний колір і зріст.\n0 # Валентина 02.03.2021, 18:55\nКолерію можна купити у будь-якому квітковому інтернет-магази ні. Наприклад, на тому ж olx. Рослина потребує яскравого сонячного світла. Що стосується оптимальної температури для її вирощування, то в літній час - це 22-26 градусів тепла, а в зимовий - від 16 до 18 градусів тепла. Український клімат цілком сприятливий для того, щоб вирощувати таку квітку в домашніх умовах.


ON THE EARTH, ON THE SEA, IN THE AIR\nВ Одесі, як і в інших містах України вшанували пам’ять українських воїнів, які 7 років тому впродовж 242 днів героїчно боронили Донецьке летовище. У новому терміналі міжнародного аеропорту «Одеса» військові музиканти Центру військово-музичного мистецтва Військово-Морських Сил ЗС України виконали композиції «Шана», «Мелодія» та «Інтродукція». Диригував зведеним музичним колективом начальник Центру капітан 2 рангу Любомир Сукенник. …\n17 січня, з метою продовження тісного співробітництва між нашими країнами, до міста Одеса прибули представники військового аташату посольства США в Україні на чолі з військово-морським Аташе при Посольстві США в Україні капітаном 2 рангу Пітером Меллорі. Зустріч проведена в рамках міжнародного співробітництва та є продовженням постійного діалогу щодо військової взаємодії Сполучених Штатів та України. Під …\nСьогодні, з нагоди нового навчального року у морській авіаційній бригаді Військово-Морських Сил ЗС України введено в експлуатацію навчальний корпус, призначений для підготовки льотного та технічного складу. Нове приміщення оснащене робочими місцями для підготовки особового складу, інтерактивними дошками, тощо. Також в будівлі обладнано тренажерний зал з сучасним спортивним інвентарем. Як зазначають у бригаді, морські авіатори постійно …\nУ військових частинах, підрозділах, кораблях, катерах та суднах національного флоту проведено заходи з нагоди початку нового навчального року за участі керівного складу флоту. З привітальним словом до особового складу звернувся командувач Військово-Морських Сил ЗС України контр-адмірал Олексій Неїжпапа. Керівник національних ВМС пригадав основні досягнення за минулий рік та визначив пріоритети функціонування й розвитку українського флоту …\nНапередодні новорічних свят, творчі колективи Центру військово-музичного мистецтва та 59-го будинку офіцерів Військово-Морських Сил ЗС України подарували дітям військовослужбовців національного флоту театралізовану новорічну виставу. Упродовж заходу гості дитячого свята поринули у Новорічну казку, під час якої малюки подорожували чарівними стежками та допомагали Святому Миколаю і ангелам перемогти витівки злих персонажів. Дітлахи були активними учасниками динамічних …\nВ Одесі на базі 59 будинку офіцерів ВМС ЗС України розпочалась плануюча конференція українсько-американського навчання «Сі Бриз – 2022». Як відомо, щороку масштаб навчань збільшується, відповідно й підготовка до нього розпочинається завчасно. За цей час країни-учасниці мають обговорити й узгодити чимало, зокрема, заздалегідь визначити план і перебіг маневрів, формат участі країн-учасниць, рекогностування на місцях тощо. …\nКомандувач Військово-Морських Сил ЗС України контр-адмірал Олексій Неїжпапа у межах робочої поїздки в район проведення операції Об’єднаних сил відвідав підрозділи морської піхоти, які там дислокуються та виконують завдання з захисту територіальної цілісності та недоторканості України. Очільник національного флоту перевірив умови несення служби і побуту морських піхотинців та привітав особовий склад з прийдешніми Новорічними святами. В …


Композитна черепиця | Прикарпат-Дах\nЧерепиця – на рідкість елегантний аристократичний покрівельний матеріал, який починає свою історію від стародавніх архітектурних споруд, що будувалися тисячі років тому. Багато житлових будинків, що збереглися до наших днів з середньовічних часів, покриті керамічною черепицею. При погляді з висоти пташиного польоту на центральні вулички старих міст Європи не можна не помітити пишноти черепичної покрівлі, якій до сих пір покриті там більшість споруд. Довговічність і відмінні споживчі властивості цього чудового покрівельного матеріалу нікого не залишать байдужим.\nУ двадцятому столітті з’явилося нове покриття – металочерепиця. Сучасний аналог класичної черепиці, але він за своїми зовнішніми і експлуатаційним даними все ж відставав від свого великого керамічного зразка.\nЗ урахуванням всіх недоліків був розроблений новий матеріал – композитна черепиця. На відміну від двошарової металочерепиці, що складається з металевого прокатного листа і шару полімерного покриття, новітня композитна черепиця складається з декількох шарів. Як основний несучий елемент, також застосовується металевий лист, але для більшої стійкості до зовнішніх явищ зовні його покривають алюмоцинковим шаром, що дає надійний захист металу від всіх видів корозії. Третім шаром із зовнішнього боку черепиці наноситься дрібногранульоване покриття, яке виготовляють шляхом спеціальної обробки природного каменю. Завдяки цьому шару, черепиця отримує такі позитивні якості, як відмінний зовнішній вигляд, хороші звуко- і теплоізоляційні якості, які не завжди присутні в металочерепичному покритті. Крім того, вона має порівняно невелику вагу за рахунок невеликих розмірів плитки, легко монтується на дахах будь-якого виду.\nІнноваційна розробка в сфері покрівельних матеріалів – композитна черепиця являє собою нове покоління матеріалів, здатних прикрасити покрівельну систему будь-якої будівлі. Композитна черепиця – це оптимальний вибір по причині елегантного дизайну та широкої кольорової палітри.\nАкриловий прозорий шар, перешкоджає скупченню пилу на поверхні черепиці.\nГранулят, на основі натурального каменю, не тільки сприяє захисту металу від пошкоджень, але й надає всій конструкції більш привабливий та єфектний вигляд.\nАкрилове покриття захищає частки грануляту.\nГрунтовка на основі акрилу надає додаткового антикорозійного захисту\nШар алюмоцинкового сплаву\nСталевий лист, що забезпечує високу міцність всієї конструкції\nГрунтовка, на основі акрилу, в якості додаткового антикорозійного захисту\nДизайн композитної черепиці дозволяє облаштування будинків, як у класичному, так і в сучасному Hi-Tech стилі.\nНевелика вага у поєднанні з найширшим асортиментом колірного виконання.\nЕксплуатаційний термін – більше п’ятдесяти років.\nБагатий вибір форм та стилів.\nЗручний монтаж, за рахунок не великих розмірів листів.\nКомпозитна черепиця є чудовою перешкодою для шуму, вітру, дощу.\nГранулят на основі натурального каменю, зробить вигляд покрівлі престижним та єфектним.


Біла вхідні двері сьогодні є одним із популярних і модних елементів сучасних і класичних інтер’єрів. Причина популярності проста: з її допомогою можна без праці грамотно розставити акценти, втіливши в реальність самі сміливі задуми. Світлий відтінок допомагає позбутися від химерності і робить простір більш гармонійним. Якщо використовувати білий глянець, то можна візуально збільшити кімнату. Крім того, білий глянець або матове покриття відмінно поєднуються з різними стильовими рішеннями.\nБіла арочна двері\nБіла двері в класичному стилі\nБілі дерев’яні двері мають багато переваг, які можна довго перераховувати.\nДане колірне рішення є універсальним. Його можна комбінувати з безліччю інших кольорів. Білі глянцеві двері будуть доречні абсолютно в будь-якому приміщенні, від ванної кімнати до спальні. Міжкімнатні двері білого кольору не обов’язково повинні поєднуватися з відтінками меблів, ламінату або стін.\nРізноманітність фарб цього кольору просто не знає кордонів, тому фарбувати двері в білий можна самостійно.\nБілі двері в інтер’єрі квартири дають відмінну можливість за прийнятною вартістю зробити простір більш вишуканим і витонченим. Справа в тому, що білі гладкі двері обійдуться набагато дешевше конструкцій, що мають розписні елементи.\nБілі двері з масиву – це екологічно безпечний предмет інтер’єру, який здатний прослужити своєму власникові протягом тривалого періоду часу.\nБілі міжкімнатні двері в інтер’єрі – це безпрограшний варіант для маленьких кімнат, так як допомагають візуально збільшити простір. Біла палітра робить простір невимушеним і більш світлим.\nМіжкімнатні білі двері допомагають надати простору особливий шарм і індивідуальність.\nНедоліків у білих дверей в квартирі або будинку практично немає. Рекомендується віддавати перевагу надійним виробникам. Як відомо, білий колір є марким, він більше за інших схильний до забруднень, але бруд з поверхні легко видалити за допомогою мильного розчину. Легше всього очищаються ламіновані міжкімнатні двері.\nБіла двері з декором\nБіла дерев’яні двері\nБілі двері фільончасті\nПопулярні різновиди вхідних білих дверей\nВхідні та міжкімнатні двері, декор яких різний, класифікуються в залежності від використовуваного матеріалу, цілей, особливостей відкривання. Виходячи з наявного матеріалу можна виділити наступні типи дверей:\nДвері, виготовлені з масиву дуба, сосни, берези, вільхи\nТакі моделі якісні і довговічні. Двері білі з ясена сьогодні – поширене рішення, тому що вони відрізняються привабливим відтінком. Такі міжкімнатні двері з масиву виглядають благородно і дорого.\nДвері з масиву сосни міцні, стійкі до вологи. Крім того, сосна легко піддається обробці, з неї виходять гарні полотна з унікальною структурою.\nДвері з МДФ міжкімнатні з шпону – це бюджетне рішення. Така шпонована конструкція відрізняється наявністю широкого вибору дизайнерських рішень. Білі шпоновані двері часто можна зустріти в міських квартирах, в прихожих, віталень. Така конструкція характеризується високими показниками міцності.\nДана конструкція складається з невеликих дощок чи планок (фільонок). Прямокутна вибілена дошка закріплюється за допомогою системи шип-паз або клею.\nБіла двері у вітальні\nБілі двері зі склом, дзеркалом\nДана дзеркальна скляна конструкція сьогодні є одним з останніх напрямків моди. Моделі з дзеркалом і склом візуально збільшують простір. В дизайні може бути використано суцільне скло, дзеркало, мозаїка, вітраж різнобарвного оформлення або з чорного скла.\nТака конструкція нерідко знаходить застосування у приміщеннях з підвищеним рівнем вологості. Наприклад, такі двері часто встановлюють у ванну.\nБіла двері в стилі лофт\nНайчастіше в інтер’єрах використовуються класичні білі двері. Такі двері можна отримати, якщо пофарбувати дерево в білий колір. Білі фарбовані двері виглядають ефектно, особливо в сонячних приміщеннях. Фарба для дверей повинна бути якісною.\nБілі розсувні двері – це відмінне рішення для невеликих просторів. По-перше, ви звільняєте місце завдяки зручному механізму відкривання. По-друге, білий колір робить приміщення візуально більше і не загострює на себе увагу.\nБіла двері з матового скла\nБіла двері з МДФ\nБіла металеві двері\nМоделі, пофарбовані в білий колір, салонного типу характеризуються наявністю хитної конструкції і можуть відкриватися в дві сторони. Використовуються такі білі двері в стилі прованс, модерн або класика.\nБіла двері в стилі модерн\nБіла двері з декоративними наличниками\nМіжкімнатні глухі або засклені білені двері з різними механізмами відкривання встановлюють у ванну кімнату, дитячу, коридор або зал.\nБіла орні двері\nБіла шпоновані двері\nДизайнерські рішення з білими дверима\nБілі двері сьогодні використовуються в інтер’єрах практично будь-яких стилів. Так, наприклад, білі лаковані двері в стилі модерн підходять для монохромних інтер’єрів або нестандартних рішень чорно-білого поєднання. Така двері, встановлена на темному тлі, стає самостійним елементом інтер’єру і впливає на формування атмосфери індивідуальності.\nБіла двері зі шторою\nБілі двері з патиною відмінно виглядають в класичних інтер’єрах і будуарах стилю бароко. Головне, щоб вся композиція двері була витримана в єдиному стилі і відповідала духові часу.\nБіла вхідні двері з розширювачами\nМатові потерті під старовину конструкції – це гарне рішення для стилів кантрі або прованс. Такі двері містять у собі провінційний лиск і природність фактури.\nДвері представленого універсального кольору підходять для будь-яких приміщень. Вони можуть бути встановлені в спальню, вітальню, прихожу, кухню та інші кімнати. Білі двері виходять за рамки звичної буденності і перетворюють простір навколо себе, роблячи його більш світлим і просторим. Оригінально і стильно виглядають двері з чорним склом.\nБіла двері з чорною вставкою


Новость BMW Individual 7-ї серії Естер Махлангу.\n9:26, 7 сентября 2016 г.\nДля полегшення цього завдання фахівці BMW Individual Manufaktur очолили виробничий процес. Вони розробили спеціальне біле оздоблення салону з високосортної деревини для основи зображень Естер, після чого для забезпечення довговічності малюнків була проведена герметизація і установка їх у винятковий BMW Individual 7-ї серії. Єдиний у своєму роді автомобіль буде вперше показаний публіці у цьому році на Frieze Art Fair у Риджентс-парку, Лондон. Автомобіль візьме участь у торгах негласного аукціону. Доходи від продажу транспортного засобу будуть пожертвувані на користь проекту "The Art Room", який займається підтримкою та розвитком молодих художників.\n81-річна художниця сказала: «Малювання живе у моєму серці і в моїй крові. Техніка малювання була передана мені від моєї матері і бабусі. Зображення і кольори змінилися, і я малюю на багатьох різних поверхнях і предметах, але я до сих пір люблю малювати. Візерунки, які я використовувала для прикраси деталей BMW поєднують традиції та сутність марки. Коли з BMW мені прислали панелі для малювання, я вже бачила їх дизайн у своїй голові і хотіла швидше приступити до роботи! Я почала роботу з маленьких деталей, щоб відчути поверхню, а потім це було легко, оскільки дизайн пішов за лініями панелей.\nМоє мистецтво направило мене по всьому світу, я бачила багато місць, я розписала багато стін і предметів, мої роботи представлені в багатьох музеях, але я до сих пір Естер Малангу з Мпумаланга, що у Південній Африці. Моє серце було повно радості, коли BMW знову попросили мене намалювати для них".\nД-р Ян Робертсон, член правління BMW AG, пояснив: "У рамках довгострокового партнерства з Frieze і Frieze Masters, ми об'єднуємо наше культурну взаємодію з BMW Individual в перший раз. Я радий, що ми змогли знову працювати з Естер Малангу, винятковим художником і тою кого я добре пам'ятаю з часу проведеного мною у Південній Африці. Спільно з експертами з BMW Individual Manufaktur і BMW Group Design, Естер створила унікальний витвір мистецтва - BMW 7-ї серії, яка формує надзвичайний зв'язок між майстерністю і мистецтвом Ндебеле ".\nBMW Individual 7 серії Естер Махлангу є транспортним засобом з правим розташуванням керма, маючи повний комплект обладнання від BMW Individual на додаток до унікальних особливостей, об'єднаним BMW Individual Manufaktur. 20-дюймові BMW Individual литі диски з V-подібними спицями підкреслюють елегантний зовнішній вигляд BMW 7-ї серії, в той час як зовнішня сторона кузова покрита Pure metal Silver від BMW Individual.\nІнтер'єр BMW Individual також наділений неперевершеними характеристиками. Салон оформлений шкірою найвищої якості Merino Smoke White / Black. Природна гладкість шкіри і її витончена структура формують унікальний зовнішній вигляд. Повна шкіряна обробка включає задню обшивку сидінь, верхню і нижню панелі приладів, а також дверні панелі, в тому числі B-стійки. Шкіряне кермо BMW Individual з доповненнями в Piano finish Black і елементами алькантара в кольорі Smoke White завершують ексклюзивну атмосферу інтер'єру.\nПрестижний BMW 740Li живиться від високопродуктивного шестицилиндрового бензинового двигуна з технологією BMW TwinPower Turbo, 240 кВт / 326 к.с. (Комбінована витрата палива: 7,0-6,8 л / 100 км, викиди CO2 в поєднанні: 164-159 г / км) * і потужний максимальний крутний момент 450 Нм. Динамічний седан розганяється від 0 до 100 км / год всього за 5,6 секунди; максимальна швидкість обмежена до 250 км / ч. BMW 740Li оснащений 8-ступінчастою коробкою автоматичної передач Steptronic і має найнижчу вагу у своєму сегменті.\nBMW 7-ї серії Естер Махлангу буде представлений на BMW Lounge на Frieze в Лондоні. Робота південноафриканської художниці буде продемонстрована для забезпечення розуміння її творчості та стане натхненням для творчої молоді.


Збірна Італії виграла Євро - PressReader\nЗбірна Італії виграла Євро\nТРЕНЕР АНГЛІЇ ПОМИЛИВСЯ В КЕРУВАННІ ГРОЮ ПІД ЧАС ФІНАЛЬНОГО МАТЧУ\n2021-07-15 - Сергій ТИЩЕНКО\nЗбірна Італії виграла Євро2020/2021 з футболу. У фінальному матчі команда тренера 56-річного Роберто МАНЧИНІ перемогла в Англії. Ігровий час закінчився внічию — 1:1. В серії пенальті італійці були точніші — 3:2.\n— Італія стала найкращою командою на турнірі, — каже футбольний експерт Всеволод Кевлич, 51 рік. — Головна їх чеснота — націленість на ворота суперника. Надійно зіграли в обороні. За весь турнір пропустили три м’ячі.\nАнглія фінальний матч грала вдома. Як пояснити їхню поразку?\n— Якщо ти не прагнеш атакувати та забити м’яч, для тебе футбол завершується.\nАнглія мала перевагу завдяки швидкому голу. Команда тренера Ґарета Саутґейта добре відчувала ритм і мала хороші швидкості. Чому вони зупинилися після забитого м’яча — загадка. Після 1:1 гра стала складною. Ніхто не хотів помилися та ризикувати.\nАнглія має хорошу лаву запасних. Саутґейт міг посилювати гру чи спробувати її змінити. Але він почав випускати нових гравців тільки під післяматчеві пенальті. Довірив бити молодим гравцям, а не досвідченим футболістам. Тренер має бути сміливіший і проявляти характер.\nФранція була головним фаворитом, але вилетіла у 1/8 фіналу. Чому?\n— Бракувало мотивації та дисципліни. Чинні чемпіони світу вважали, що зможуть дійти до півфіналу, не докладаючи багато зусиль.\nХто зі збірних сподобався найбільше?\n— Данія — за вміння контратакувати. Коли вибігали у швидку атаку, мали три-чотири варіанти продовження дії в один дотик. Це вимагало значних фізичних зусиль і роботи без м’яча. Іспанія імпонувала в останніх матчах. Гравці добре працюють із м’ячем, але не вистачає гостроти та швидкості в останній фазі атаки. Англія зіграла дисципліновано й організовано, поставивши командний футбол вище індивідуальностей.\n— Туреччина взагалі нічого не показала. Німеччина переживає період зміни тренера. Йоахім Льов засидівся на своєму міс\nці. В нього були гравці, на яких робили ставки, проте не відповідали рівню амбіцій збірної. Виходить дисбаланс. Португальці й англійці сповна потенціал не використали.\nЯкі головні тенденції Євро?\n— Пошук креативу. Майже всі команди намагалися грати в атаку. Це стосується навіть не найсильніших збірних.\nРозширення заявки на три гравці вплинуло на турнір?\n— Це пішло на користь ”великим” збірним, які мають можливість заявити більше футболістів та отримати можливість ротації, посилення гри. На стадії матчів на виліт команди з довшою лавкою запасних отримали перевагу.\nНайкращим футболістом визнав би Жоржиньйо\nТренерський фактор мав більшу вагу, ніж зазвичай?\n— Так. Євро показало, що навіть у стислі терміни можна підготувати команду, яка буде грати у свій футбол. Цього не могли уявити рік тому. Зараз усі провідні команди грали у футбол, який потрібно було вибудовувати. Це визнання тренерської роботи.\nНайкращим гравцем турніру визнали воротаря Італії Джанлуїджі Доннарумму. Згодні з таким вибором?\n— Ні. Я відзначив би іншого гравця цієї команди — Жоржиньйо.\nЗахисник збірної Італії Леонардо Бонуччі тримає трофей, яким нагороджують чемпіона Європи


Міжнародні відносини на рубежі ХIХ–ХХ століть визначалися наростанням суперечностей між провідними державами, що завершували поділ світу. Повсюдно посилювалися націоналістичні настрої. Формулюючи свої інтереси, правлячі кола кожної з європейських країн прагнули представляти їх як народні сподівання. Збройні сутички й локальні війни відбувалися майже безперервно. Усе більш небезпечними ставали конфлікти між великими державами через гегемонію в Європі, а також переділ колоній і сфер впливу. Вони стимулювали гонку озброєнь і призвели до Першої світової війни.\nСтворення Троїстого блоку\nГоловною проблемою європейських держав у їхньому силовому протистоянні були пошуки союзників для забезпечення політичної рівноваги в Європі. У першій половині ХIХ століття європейська політика зводилася до створення коаліцій, що врівноважували міць Франції. Із цією метою, наприклад, у 1815 р., після розгрому Наполеона, Австрія, Великобританія, Пруссія і Росія спробували забезпечити стабільність шляхом створення континентальної системи безпеки — Священного союзу. Але до середини ХIХ століття цей союз розпався через суперечності між його засновниками.\nВ останній третині ХIХ століття міжнародна нестабільність посилилася. Створення Німецької імперії (1871 р.), що продемонструвала свою могутність перемогою над Францією, істотно змінило ситуацію на європейському континенті. Надалі зовнішня політика німецького уряду була спрямована на досягнення домінуючого положення Німеччини в Європі. Щоб позбавити Францію можливості помститися за свою поразку, німецький канцлер О. фон Бісмарк спробував знайти надійних союзників. У 1873 р. йому вдалося створити Союз трьох імператорів — Німеччини, Австро-Угорщині й Росії. Але цей союз виявився не дуже надійним, оскільки Росія виступила на підтримку Франції. Погіршення відносин з Росією підштовхнуло Німеччину до подальшого зближення з Австро-Угорщиною. Хоча Бісмарку й не вдалося схилити австрійський уряд до підтримки Німеччини проти Франції, але все-таки у 1879 р. між Німеччиною й Австро-Угорщиною був підписаний секретний союзний договір про спільну оборону проти нападу Росії. Згодом до цієї коаліції вдалося залучити й Італію, у якої були серйозні суперечності з Францією через контроль над Північною Африкою. 1882 р. Німеччина, Австро-Угорщина й Італія підписали Троїстий союз, спрямований проти Франції і Росії (проіснував до 1915 р.). Німеччина намагалася залучити до участі в союзі й Англію, але ці спроби виявилися марними. Незважаючи на гострі колоніальні суперечності з Францією і Росією, Англія залишалася вірною політиці «блискучої ізоляції» — не хотіла зв’язувати себе довгостроковими договорами з жодною з європейських держав.\nОтже, виникнення Троїстого союзу поклало початок розколу Європи на угруповання, що ворогували між собою.\nПосилення англонімецьких суперечностей\nПісля коронації нового імператора Німеччини Вільгельма II (1888 р.) і відставки Бісмарка (1890 р.) Німеччина стала ще активніше боротися за своє місце під сонцем, робити більш рішучі кроки в політиці. Посилюється її економічна й військова міць, починається будівництво потужного флоту. Правлячі кола Німеччини стали на шлях корінного переділу світу на свою користь.\nЦе стривожило уряд Великобританії — найбільшої колоніальної імперії того часу. Лондон у жодному разі не хотів допустити переділу колоній. Крім того, Великобританія надто залежала від морської торгівлі і вважала свій флот найважливішою гарантією виживання. Тому посилення німецького флоту створювало реальну загрозу морській гегемонії англійців. І хоча до кінця ХIХ століття уряд Великобританії продовжував дотримуватись принципу «блискучої ізоляції», політична ситуація в Європі, що ускладнювалася, підштовхувала Лондон до пошуків надійних союзників проти Німеччини.\nУ 80-ті рр. ХIХ століття відносини між Росією і Німеччиною повільно, але неухильно погіршувалися. У 1887 р. Союз трьох імперій розпався. Зростанням напруженості в російсько-німецьких відносинах спробувала скористатися Франція, яка прагнула перебороти свою зовнішньополітичну ізоляцію. Бісмарк, намагаючись учинити економічний тиск на Росію, закрив царському урядові вихід на німецький грошовий ринок. Тоді Росія звернулася із проханням про позики до французької біржі. І незабаром Франція стає найбільшим кредитором Російської імперії. Зближення республіканської Франції і царської Росії полегшувалося тим, що між ними не існувало серйозних суперечностей ні з питань європейської політики, ні з колоніальних проблем.\nЗдавалося, що утворення франко-російського союзу створювало противагу Троїстому пакту і тим самим стабілізувало ситуацію в Європі. Але реальне виникнення цього союзу тільки підхльоснуло суперництво між двома блоками, тепер уже цілком визначеними, оскільки ніхто з їхніх керівників не збирався жертвувати інтересами фінансової олігархії своїх країн.\nОтже, досягнутий баланс у Європі був нестійким. Тому обидва блоки прагнули залучити на свій бік нових союзників.\nНова політична ситуація позначилася на позиції Великобританії. Територіальні домагання Німеччини, що швидко зростали, збільшення її економічного і військового потенціалу, а головне — витіснення з деяких ринків англійських товарів німецькими примусило керівників Великобританії переглянути свою традиційну політику «блискучої ізоляції». У 1904 р. було підписано англо-французьку угоду про розподіл сфер впливу в Африці. Ця угода одержала назву Антанта (від франц. «згода»). Вона відкривала можливості для широкого співробітництва двох країн проти Німеччини (хоча про неї в документі не було сказано жодного слова). Зростання зовнішньополітичної активності Німеччини примусило Францію і Великобританію в 1906 р. домовитися про військове співробітництво.\nЗ метою остаточного визначення місця Росії в системі європейських союзів необхідно було врегулювати відносини з партнером Франції — Великобританією. У 1907 р. після тривалих переговорів за сприяння Франції вдалося укласти англо-російську угоду про поділ сфер впливу на Середньому Сході. Ця угода відкрила можливість співробітництва Росії і Великобританії проти Німеччини. Англо-російська угода 1907 р. завершила формування нового воєнно-політичного блоку, що увійшов в історію як Антанта.\nОтже, перегрупування сил у Європі в основному завершилася. Європа остаточно розкололася на два конфронтуючі між собою військові блоки.\nМіжнародні кризи та конфлікти на початку XX століття\nШвидкий промисловий розвиток провідних країн світу наприкінці ХIХ століття призвів до загострення їхнього суперництва за джерела сировини, ринки збуту й сфери прибуткових капіталовкладень. Держави стали обмежувати конкуренцію на міжнародних ринках і перейшли до їхнього поділу. Невтримний колоніальний поділ світу підштовхував людство до військової катастрофи. Про це свідчили міжнародні кризи й локальні війни, що почастішали з кінця ХIХ століття і поки що відбувалися за межами або на периферії Європи.\n— У 1894–1895 рр. відбулася японо-китайська війна, у результаті якої Японія захопила ряд китайських територій (острів Тайвань і Пескадорські острови).\n— У 1898 р. спалахнула американо-іспанська війна — перша війна за переділ світу. До США, які одержали в цій війні перемогу, відійшли колишні іспанські володіння — острови Пуерто-Рико і Гуам. Куба була проголошена «незалежною», але фактично потрапила під протекторат США. Американці також захопили Філіппіни, заплативши Іспанії компенсацію в розмірі 20 млн. доларів.\n— У 1899–1902 рр. відбулася англо-бурська війна (бури — нащадки голландських, французьких і німецьких поселенців на півдні Африки), у результаті якої Великобританія захопила дві бурські республіки у Південній Африці — Трансвааль і Оранжеву республіку. Ці території були багаті на алмази і золото. Після перемоги над бурами англійці об’єднали в суцільний масив свої володіння на півдні Африки.\n— У 1904–1905 рр. відбулася російсько-японська війна. У результаті своєї перемоги Японія одержала південну частину російського острова Сахалін, а також території, орендовані Росією в Північно-Східному Китаї. Восени 1905 р., скориставшись перемогою над Росією, Японія нав’язала протекторат Кореї (у 1910 р. Корея стала японською колонією).\n— У 1905–1906 рр. виникла перша марокканська криза — гострий конфлікт між Німеччиною, Великобританією і Францією за панування в Марокко. Німцям не вдалося взяти участь у розділенні цієї країни. Вона потрапила під контроль Франції і частково Іспанії.\n— У 1908–1909 рр. виникла боснійська криза. Австро-Угорщина приєднала до себе давно окуповані її військами Боснію і Герцеговину. Це поставило під загрозу існування незалежної сербської держави. Сербія готувалася дати відсіч будь-якому вторгненню, розраховуючи на допомогу Росії. Але Росія не була готова до війни з Австро-Угорщиною, на боці якої виступала Німеччина. Тому російський уряд, а слідом за ним і сербський, були змушені визнати владу Австро-Угорщини над Боснією і Герцеговиною.\n— У 1911 р. виникла друга марокканська криза. Вона була викликана тим, що Німеччина направила до берегів Марокко свій військовий корабель і заявила про намір захопити частину території цієї країни, де вже хазяйнувала Франція. Конфлікт міг призвести до війни. Але Німеччина не зважилася на зіткнення з Антантою і була змушена відмовитися від втручання в марокканську проблему.\n— У 1911 р. відбулася італо-турецька (Триполітанська) війна. Користуючись слабкістю Османської імперії, Італія захопила останні турецькі володіння в Північній Африці — Триполітанію і Кіренаїку. На базі цих територій була створена італійська колонія Лівія.\nЇ У 1912–1913 рр. відбулися дві Балканські війни (див. розділ «Виникнення незалежних держав на Балканах»).\nНапруженість, що наростала у відносинах провідних держав, супроводжувалась шаленою гонкою озброєнь. З 1883 р. по 1903 р. тільки в європейських країнах військові витрати зросли майже вдвічі, а чисельність солдатів збільшилася на 25 %.\nНайбільш активно йшов процес нарощування військово-морських сил. Так, наприкінці ХIХ століття німецький військовий флот посідав п’яте місце в Європі і був призначений лише для оборони морського узбережжя. Однак з 1898 р., коли був прийнятий перший морський закон, у Німеччині почалася гонка морських озброєнь, метою якої було подолання переваги Англії на морях. До 1914 р. у Німеччині було прийнято ще чотири програми військово-морських озброєнь.\nНарощувала свою військову міць й Англія. У 1905 р. там був закладений броненосець нового типу, названий «Дредноут». Від звичайних він відрізнявся і розмірами, і швидкістю ходу, і більш потужним озброєнням (10 артилерійських гармат великого калібру замість колишніх 4). Надалі однотипні кораблі стали називатися дредноутами. Уряд вважав, що, створивши ці потужні кораблі, він підсилить морську перевагу Великобританії. Він вважав, що Німеччина протягом декількох років не зможе почати будівництво таких кораблів. Але вже в 1907 р. Німеччина спустила на воду відразу 5 дредноутів.\nВ 1912 р. рейхстаг прийняв доповнення до закону про флот, відповідно до якого військово-морський флот Німеччини був істотно збільшений за рахунок великих бойових кораблів. Англія відповіла на це рішенням будувати надалі два кораблі у відповідь на один німецький («два кілі проти одного»).\nЗростала чисельність сухопутних збройних сил. У 1913 р. Франція прийняла закон про перехід від дворічного на трирічний термін військової служби, що повинно було збільшити чисельність французької армії мирного часу на 50 %. Розширювала свій кадровий склад російська армія. Гарячково збільшувала свою сухопутну армію Німеччина. Разом зі своєю спільницею Австро-Угорщиною до 1914 р. вона мала у своєму розпорядженні 8 млн. чоловік, навчених військової справи.\nВідбувалося переозброєння армій розвинених країн. Для створення новітніх систем озброєнь широко використовувалися досягнення науково-технічного прогресу. Завдяки розвиткові металургії і хімії стало можливим удосконалення вогнепальної зброї. Наприкінці ХIХ століття з’явився перший станковий кулемет, винайдений Х. Максимом, різні скорострільні й далекобійні гармати, розривні шрапнельні снаряди, бездимний порох. Російський конструктор С. Мосін у 1891 р. створив магазинну трилінійну гвинтівку. Виробництво й упровадження нових видів озброєнь викликали значне збільшення військових витрат.\nЗа період з 1901 р. по 1913 р. великі держави витратили на військові потреби 90 млрд. марок. Лідерство в гонці озброєнь залишалося за Німеччиною. Німецька армія була технічно краще оснащена, ніж французька і російська. Спираючись на свій економічний потенціал, Німеччина встигла краще й швидше за інші країни підготуватися до війни.


Дітки не квітки | ukrainky.com\nЦікаві факти про зачаття, вагітність, пологи і виховання прапраукраїнок.\nТочніше, не факти, а ціле дослідження нашого партнера – платформи «Гендер в деталях» і її авторки, етнографині, кандидатки історичних наук Ірини Ігнатенко. Ми звикли читати в українській етнографії романтично-ідеалізовані розповіді про шану материнства і багатодітності, плекання традицій прадавніх сімей. Підґрунтя для цього, відзначає Ірина, склалося ще у ХІХ столітті, коли українська інтелігенція наділяла селянство доброчесними і високоморальними рисами і протиставляла їх культурі еліт, зіпсованих іноземними впливами. Селян досі часто ідеалізують як високоморальних, духовних, безкорисливих, справжніх тощо, а народну культуру підносять як скарбницю національних традицій і джерело культурної пам’яті. Але не все було ідилічно ні сто, ні двісті, ні триста років тому.\nІ в безплідді, і в «надмірній» вагітності, коли численних дітей нічим було годувати, чоловіки винуватили жінок\n(не) Винна жінка\nУкраїнське традиційне суспільство висувало і до чоловіків, і до жінок низку вимог, серед яких материнство/батьківство були пріоритетними. Через фольклор, звичаї, світоглядні уявлення, виховання тощо в голову кожній людині змалечку вкладали цю обов’язкову до виконання програму, її ж подавали як єдино правильну і нормативну: «Люди на те сходяться, побираються і любляться, аби мати діти». Неодружених (нежонатих і незаміжніх) людей у моралізаторських народних оповідках якраз тим і лякали, мовляв, «на тому світі» їх каратимуть за те, що не залишили нащадків. Відсутність дітей завжди трактувалася як трагедія: «З дітьми хата — базар, без дітей — кладовище».\nЗгідно з народним світоглядом, жінка мала народжувати стільки дітей, «скільки Бог дав», тому до будь-якого виду регулювання вагітності (контрацепція, а тим паче аборти) народна мораль ставилася вкрай негативно.\nУ джерелах зафіксовано таке ставлення до статі дитини: «Кожний господар дуже незадоволений, коли вродиться дівчинка. Коли повідомляє священика, відразу можна пізнати, що уродилося: коли господар веселий — то знак, що хлопець, а коли захмурений, а почухраєсь в голову, то знак, що дівка (...) Для родини в той час таке явище прирівнювалося до справжнього лиха, і, не зважаючи на заможність, батько, даючи посаг своїм донькам, повторював: “Я себе сім раз зарізав. Нема гірше, як самі дівки».\nВагітну жінку називали «тягітною», «огридною», «череватою», «важкою» і на її дії накладали низку обмежень\nВагітну жінку називали «тягітною», «огридною», «череватою», «важкою» тощо, на її дії накладали низку заборон і обмежень. Очевидно, що раціональне зерно в певних обмеженнях було, але дещо сьогодні видається просто безглуздим. Ось для прикладу кілька таких «правил», які записав свого часу на Харківщині етнограф Петро Іванов. «Если беременная женщина что-нибудь уворует, то на теле младенца будет темное «родимое» пятно, формою украденной вещи. Также, если, испугавшись пожара, схватится за лицо рукою, на лице ребенка будет родимое пятно… Беременная не должна на себе ничего зашивать или пришивать к надетому платью, иначе у ребенка будет какой-либо из членов тела его пришит. Не должна толкать ногою кошек, собак, свиней, иначе у ребенка будут на теле нарывы или спина болеть; Не должна переступать через веревку, иначе ребенок родится перевитый пуповиной; Не должна переступать через коромысло, а то у ребенка, да и у нее самой будут на ногах нарывы. Не следует бросать дров под печку, а то сон бросит ребенка. Не должна по пятницам расчесывать у себя на голове волос, чтобы не страдать сильно при родах. Не должна по средам мыть головы, чтобы не прибавилось вшей».\nНезважаючи на безліч обмежень, вагітні жінки багато працювали фізично, і чергова вагітність не була причиною скорочувати чи скасовувати ці навантаження. Мало того, джерела й розповіді жінок старшого віку містять непоодинокі свідчення, що жінки часто ще й народжували в тому місці, де працювали: на городі, в полі, лісі тощо. «...Гуцульська челядь не пещена, тому і беремінна жінка робить усяку звичайну роботу: кутав ся по хатї, ходить коло подою, закладав ворннє, кладе сїно і т. и.; тільки з природи у тлі жінка, як вже чув ся на днях, кладе ся на постіль, а кожда друга вляже, де стоїть, чи при подою, чи на поли, чи при будь якій іньшій роботі; часом полізе на під чого, а звідтам подасть дитину тай сама злізе; бував й таке, що беремінна вертав з ярмарку матерню з дитиною на руці і з бесагами на плечах».\nЖінки важко працювали і не могли покинути роботу, щоб присвятити себе винятково дитині\nПологи і кувалди\nНародити дитину самотужки, без сторонньої допомоги, фізіологічно жінка могла за умови, що організм здоровий і пологи неускладнені. Бувало й навпаки, коли жінки не могли розродитися, народжували важко й довго, в муках. Бувало, жінки при пологах помирали, «але заспокоюються: як смерть з цього, то хай буде й так. Декотрих то заспокоює те, що кажуть, що смерть, з дитиною у рай уведе».\nРоль батька під час пологів дружини була пасивною. Чоловіка випроваджували з хати, мотивуючи це тим, що «не годиться бачити родиво». Вірили, що інакше це зашкодить чоловікові, а побачені пологові субстрати (плацента, пуповина, кров) навіть можуть бути небезпечними для нього. Залучали майбутнього батька до родопомічної діяльності лише в окремих, одиничних випадках, наприклад, коли потрібна була фізична сила або ж треба було когось покликати чи кудись збігати, взяти участь у специфічному обряді — лізти на горище й гукати: «Йди сюди, не барись!». Етнографи зафіксували і відгомін звичаю «кувада»: коли жінка не могла розродитися, баба-повитуха кликала її чоловіка, який лягав поруч, стогнав та імітував біль. Уважалося, що такі дії допоможуть породіллі швидше розродитися.\nНе чоловіче діло\nНовонародженими немовлятами опікувалися переважно жінки: мати, баба, сестра та ін. Чоловіки, як правило, трималися від немовлят осторонь: «Найбільш коло дитини ходить сама мати, це перша і найсправніша нянька. Як тільки дитинка знайдеться, то, звісно, нянчить її баба, а як мати піддужає, то сама вже коло неї увивається. Підсобляють їй, як у сім’ї, її мати, чи свекруха, чи там яка жінка, а то то й старші діти або наймичка (це дуже, дуже зрідка). А то все мати. Миє, купає, сповиває, колише, годує, утішається, доглядає; (...) Батько рідко який нагляне до своєї дитини: уже аж тоді нею цікавить ся, як вона стане дещо розуміть».\nВідстороненість батька від догляду за немовлям пояснюється не так його байдужістю до власної дитини, а чітким поділом у суспільстві роботи на «чоловічу» й «жіночу», де «няньчити» дітей було суто жіночою справою. Щоб не здаватися «бабою», чоловіки могли привселюдно соромитися тішити малих дітей і при цьому в душі їх щиро любити: «Умерла у Γ-ка дитина, а він дуже плакав за ним. Нїколи й не думав нїхто, щоб Г-ко так плакав дуже. Бувало, поки не стане дитина вже сьміять ся, або й сидить, то нїколи й не загляне він до неї. Аж одвернеть ся було, як нарошне піднесеш, щоб потішився своєю дитиною. Наче аж гидував він або соромив ся своєї дитини. А як умерло, то так плакав, що аж піп на його насварився».\nЖінки багато й важко працювали з ранку до ночі і не могли покинути роботу, щоб присвятити себе винятково дитині. Тому етнографічні записи рясніють свідченнями про те, як жінки скрізь брали із собою немовлят — у поле, в ліс тощо: «...Мовчки наділа коробку з дитиною на спину і піде собі в постолах по коліно в болота і бовтається собі і дитина на плечах, перед себе коробка з грибами або ягодами оце й журавліни (клюква) “насьпелі” треба збірати, бо люди “наберуть” і не оглянешься й коли»; «Як беруть у поле таких дїтей, то уже обходять ся без коляски, воно собі сидить, і хоча й поплаче, то його забавлять, нагодують, тай засне. Що у полі роблять, то так і з ним приспособлюються: як жнуть, то під снопом його садять, або і холодок йому роблять, як косять сїно, то під копицею його садять або під деревом».\nДітей залучали до роботи заледве не з самого малечку\nБез соски, але на горілці\nПостійна зайнятість у господарстві змушувала матерів рано припиняти грудне вигодовування і шукати йому замінники, які, м’яко кажучи, навряд чи підходили для дитячого шлунка і часто призводили до дитячої смертності: «...роблять бідній дитиночцї таку куклу або мозючок. Як годують куклою, то її роблять так: у біленьку полотнинку покладе пожованого своїм ротом хлїба, а як де, то паляниці, або пряника, та пересипле його потовченим сахарем, щоб добреньке було, тай завяже у вузлик у тій полотнинцї. Тодї дає дитинї смоктать цю куклу, сама придержуючи рукою коло її рота, щоб не втягло у горло кукли та не вдавилось».\nДітей залучали до роботи заледве не з самого малечку. Як правило, років з п’яти–семи діти вже самостійно виконували господарчі або побутові роботи, певному віку дитини відповідало конкретне заняття. З огляду на поділ праці на чоловічу й жіночу синів найчастіше залучали до випасу птиці й худоби. «Кар’єра» пастуха починалася з випасу гусей, потім були свині, далі — телята; старші дітки, вже після 10 років, випасали корів, а хлопці в підлітковому віці — коней і волів. Дитину п’яти–шести років називали «гусячий (свинячий) пастух», шести–семи — «телячий», восьми–десяти років — «овечий пастух».\nУ родинному вихованні дитини важливою була спадкоємність професійних знань, навчання промислів і ремесел. Якщо батько був бондарем, він старався передати синові всі секрети бондарського ремесла. Якщо ковалем — учив ковальства, пасічником — бджолярства тощо.\nКрім праці у власному господарстві, батьки могли віддавати дітей у найми за гроші або натуральні продукти. Наймитування практикували переважно в найбідніших селянських родинах, воно майже завжди було пов’язано з недолею, злиднями, неволею, бідністю. Тогочасні етичні норми дозволяли віддавати дитину в найми, якщо їй виповнилося вісім-дев’ять років. Діти, проживаючи в нерідній сім’ї й виконуючи різну хатню чи сільськогосподарську роботу, як правило, грошову винагороду не отримували. За розрахунок уважалося утримання й харчування дитини хазяйським коштом.\nНовонароджену дитину клали до ніг матері, щоб символічно запрограмувати її покірність батькам\nЛише на ви\nТрадиційно діти зверталися до батьків на «Ви», вживаючи так звану «множинну гідність». До того ж «Ви» діти казали не тільки рідним батькам, хрещеним, діду/бабі, дядькові/тітці, а подекуди й старшим братам та сестрам. «Ти» було неприпустимим і виражало б неповагу. Крім традиційних звертань до батьків «батьку», «мамо», в українській мові широко побутували слова «тато» й «ненька», а також регіональні звертання до батька «няньо» (Закарпаття), «гедзьо», «лєльо» (Галичина). Отож обов’язкове вживання займенника «Ви» показувало не лише шанобливе, а й ієрархічне ставлення молодших до старших.\nЯк же добре, україночки, що ми живемо у наші часи, а не двісті років тому) Користуємося безліччю благ. Сьогодні кожне подружжя може обрати зручний для себе період для батьківства або ж відкласти його з огляду на свої матеріальні блага, світоглядні орієнтири, кар’єрні перспективи тощо. Також нині в сім’ї є можливість регулювати кількість бажаних (!) дітей, знов-таки з огляду на свої пріоритети й можливості. У дітей є дитинство, переважна більшість із них відчувають догляд і увагу батьків, як з боку матері, так і з боку батька. Маленьких дітей уже давно не залучають до важкої фізичної праці. Ми щасливі жінки)


На Рівненщині смертельна автопригода (ФОТО)\nВчора, 26 квітня, близько 17:15 на трасі "Київ-Чоп" між селами Птича і Туркович трапилася автопригода. Один водій загинув на місці.\nЯк встановили поліцейські, водій автомобіля "ВАЗ 2109", 28-річний рівнянин, рухаючись у сторону Львова, виїхав на зустрічну смугу та зіткнувся з автомобілем "Renault Premium" із напівпричепом під керуванням 39-річного жителя Львівської області.\nВнаслідок зіткнення водій легковика загинув на місці. Водій вантажівки за результатами освідування був тверезий.\n3145 За добу на Хмельниччині 15 нових випадків COVID-19. 6 людей одужало. Підтверджена одна смерть