Незавершена історія газети – Хвиля Десни\nНезавершена історія газети\nПовернуло вже на двадцять другий рік, як покинув я пост головного редактора газети «Правда Украины», але не повірите, – і понині з’їдаються, терзаються, дратуються окремі люди над питанням: «Як же ж це він так зумів?» Біс забери… Виплекав найпотужніше на той час в Україні видання. І пішло воно під лід.\nКиївський журналіст Олександр Рущак, з яким ми колись починали свої творчі кар’єри в обласній газета «Вінницька правда», знову почав аналіз моїх далеких вже редакторських діянь. Кажу знову, бо за два десятки літ, від нього це вже четверта чи п’ята стаття з цього замусоленого типу. Якби нинішню публікацію умовно розгорнути на одному столі з першою, що прозвучала ще 1998 чи 1999 року, то, чесно кажучи, їхній зміст виглядав би так віддалено один від іншого, як небо і земля. І всі акценти в них виглядали б догори дриґом…\nПан Рущак нарешті визнав, що режим президента Л. Кучми, з яким воювали журналісти «Правди Украины», що називається, не на життя, а на смерть, – і кривожерливий, і злочинний. Це у статті підкреслюється неодноразово! Що заяви колишнього міністра інформаційної політики України, облизувавча диктатора Л. Кучми Зіновія Кулика і всієї його недоброчесної камарил’ї, зокрема, про те, що газета «Правда Украины» 1991 року, начебто, була неправильно зареєстрована, а тому її випуск потрібно було «призупинити» – хвороблива, дуросвітня, чудернацька вигадка недолугого чиновництва. Я називаю це простіше – брехня і дурня до останньої букви.\nСан Санич Рущак (мій повний тезка) відверто заявляє, що ніяких грошей від Павла Лазаренка, від його партії «Громада», тим паче через банки Антигуа і Барбуду, які знаходяться в Карибському морі, очолювана мною редакція ніколи не отримувала. Що все це нездоровий плід фантазії тих, хто мав на догоду особисто Л. Кучмі, за будь-яку ціну прикрити «Правду Украины», заблокувати її вихід у світ.\nМимоволі виникає питання: чому ж ти стільки років мовчав, козаче, а просльозився лише тепер? Особливо ж тоді, коли злоязикий З. Кулик, нині уже покійний, не злазив з цього лживого коника ні вдень, ні вночі, коли зі своїми вічними злудами і обманами «контррозвідник» СБУ Грицько Омельченко на телеефірах малював фантасмагоричні схеми того, як П. Лазаренко, буцімто, відправляє п’ять мільйонів доларів США на Антигуа, з майбутнім розприділенням їх за такою злодійською схемою: один мільйон – сім’ї О. Горобця, три мільйони редакції газети «Правда Украины», ще один – на передплату цього видання?\nТо де гроші, Грицю? Чи ставши на цих хворобливих ілюзіях Героєм України (чого ніколи не можна пробачити Віктору Ющенку), придумав уже якісь інші схеми розпилу? Де ж ті гроші, які буцімто ще понад двадцять літ тому Омельченко вилущив у мене і в «Правди Украины» для держави? Де хоч одна гривна, Грицю, горе-ти-антикорупціонере?!\nНарешті, журналіст О. Рущак доходить висновку, що схема, за якою у кінці 1997 року спрацювала «Правда Украины», залучаючи до передплати кошти спонсорів та інвесторів, у результаті чого за станом на 1 січня 1998 року разовий наклад газети виріс до 632 тисяч, а поспіль із роздрібом – до всіх 700 000 екземплярів, насправді не є порушенням чинного законодавства. Адже ж і редакції, і «Укрпошті», яка доставляє видання до поштової скриньки громадянина байдуже те, з чийого, власне, гаманця заплачено. Он, для прикладу, відкрийте номер газети «Літературна Україна» (ЛУ), котра ще й по нині мужньо тримається на паперовому виході видання, тритижневої давнини. На першій полосі там розміщено фото голови Вінницької обласної організації Національної спілки письменників України Вадима Вітковського, який організував передплату кількох номерів ЛУ для бідних людей за гроші бізнесменів. З редакції кажуть: честь і хвала такому почину!\nДволикі пропагандисти рудого вождя понад двадцять років тому, стояли на тому, що «Правда Украины», нібито, цілком законно закрита, немає права друкуватися і через те, що вона для передплати залучає кошти своїх спонсорів. Дикунство, звичайно. Але ж хіба, скажіть, я винен, що інші редактори, їхні підлеглі не можуть знайти поважних господарів, політиків, не мають у них авторитету, щоб переконати: видання газети на спільних паях принесе користь і виданню, і спонсорам, які отримають потужну рекламу. А що стосується так званого «закриття “Правди Украины», то ще і ще раз підкреслю: ніхто у світі не призупиняє випуск видання наказом міністра, навіть такого значимо, як очільника Міністерства інформаційної політики, ні навіть указом глави держави. Це може вчинити лише суд, і тільки він. Але ж Україна — це дикунські джунглі, а не правова держава…\nТут би, мабуть, можна було починати мені кланятись О. Рущаку за те, що хоч із запізненням, але таки нарешті визнав: з боку влади щодо неправомірного закриття виходу найпотужнішого на той час видання держави «Правди Украины» насправді була вчинена зухвала, вульгарна провокація, про що я, до речі, говорив, просто кричав повсюдно ще у січні 1998 року. Одначе, не можу опуститись до подяк, позаяк добре пам’ятаю, як слідом за прислужниками влади В. Піховшиком, Долгановим, Ю. Мостовою і пан О. Рущак, в одному хорі з З. Куликом, образливо, на сторінках газети «Дзеркало тижня» вовтузив мене, як паршиве котеня, повчав, як треба «робити газету». Прикро й образливо лаяв за якісь, буцімто, «антигуанські гроші», щоб вони їм вже стали поперек горла усім. За «неправильну організацію передплати» видання. Власне, за все те, що нині визнає правомірним!\nВи мене запитаєте, мабуть, а що ж стало поштовхом до осяяння відомого журналіста? Коли, діючи протиправно під надуманим приводом, мене, так звані, правоохоронці, у кінці вересня 1991-го, пов’язали і кинули до слідчого ізолятора, коли редакцію влада остаточно розгромила і перетворила на смердюче згарище, тут де не візьмись, прибула бригада нових «хазяїв» на чолі з… О. Рущаком. Оголосили вони себе редакційною владою.\nОписуючи ті події, автор у своїй статті вказує, що в цьому «продзагоні» коршунів було аж «восьмеро великих професіоналів». Їй-право, смішно читати про цю зграю від П. Порошенка, який вирішив полакомитись на розореному гнізді. Бо саме його грошовитим іменем представлялися прибулі в редакцію…\nУявляю, як підіймаючись вперше на четвертий поверх видавництва «Преса України», де тоді містилася редакція «Правди Украины», «восьмеро високих професіоналів» поживитись чужим, наче колишні партійні комісари пріснопам’ятних часів, задоволено, мабуть, потирали руки, передчуваючи, як вони зараз будуть рахувати мільйони доларів Павла Лазаренка, які награбував О. Горобець і його команда. Бо ж З. Кулик, Долганов поспіль із Г. Омельченком та В. Піховшиком про це не вгавали. Та й із О. Рущаком заодно. Тому я закликаю пана Олександра почитати свою першу статтю у «Дзеркалі тижня» з цього приводу про, начебто, війну мишей та жаб, як він собі казково уявляв жорстоку розправу влади з опозиціним виданням. От посидів би у заперті з бандитами й убивцями в одній камері, бадай би з тиждень. Уявляю, щоб тоді заспівав. На чиїй би стороні серед хамноводних він виявився? У тій статті дуже чітко розставлено звинувальні акценти якраз проти журналістів опозиційного видання і їх головного редактора. Так що нинішні якісь випарвдання — це мурашиний писк, друже…\nІ що ж виявиться, коли вони опиняться рішучі і задавоковиді на четвертому поверсі видавництва, у редакції «Правди Украины»? А те, про що пише сам О. Рущак через багато років опісля, себто, 20 грудня 2020 року. Ніяких крадених грошей П. Лазаренка, ніяких протиправних учинків не було з боку газетярів. Влада знову всіх ганебно обманула. Це треба чітко і однозначно сказати, і нехай перевертається у труні пан Кулик. Нехай обжирається «геройськими» і генеральськими грішми ще один двоєдушник – Г. Омельченко. Кучмісти, замітаючи сліди своїх злочинів, на сім місяців і 24 доби вкинула мене до слідчого ізолятора. Власне, за це Л. Кучму, у травні 1999 року, міжнародний «Дім свободи» (Freedom House) який опікується питаннями демократії, політичних свобод, насамперед, і свободою слова, визнав Л. Кучму «ворогом преси №1 у світі». Про це того ж року заявляв з трибуни Верховної Ради України Голова парламентського комітету зі свободи слова ВРУ О. Зінченко, про це записано у звіті за 1998 рік Уповноваженого з прав людини Верховної Ради України Н. Карпачової. Але все це дуже схоже на примітивну «стурованість» Європейського Союзу агресією Московщини проти України. А Васька слухає та жирує.\nЩо ж до високого, геніального рівня «вісімки професіоналів», які прийшли в «Правду Украины» для поновлення видання газети, мабуть же ж, дуже лояльної до влади, мені в СІЗО, як «маляву», по каналах таємної пошти ув’язнених передали від колишніх співробітників редакції. Як не дивно, але ця цидулка збереглася до нині. В ній описано те, як нові газетярські вожді заборонили будь-де на нашому поверсі видавництва згадувати взагалі моє прізвище, інших колишніх керівників газети. Просто самодури! Таких не зустрічав.\nДуже швидко виявилося, що «великі професіонали» такими є лише на словах. І обов’язково ж лише тоді, коли вони в зграї. Розумніших за них, зрозуміло, не знайдеш. Ось, приміром, пан Рущак описує те, як вони «нарощували» тираж видання. Каже, мовляв, за сприяння, насамперед, дизайнера, розміщення крупних світлин, переходу на формат А-3, виходом газети на 16-ти полосах у п’ятницю… Зауважу, що все це – до «лампочки» більшості читачів. Ти людям дай хоч на жовтому папері, але правду про життя, викривання зложвивань влади. Таке, щоб сколихнуло душу, стало предметом обговорення і в родинах, і у транспорті, на роботі. Сьогодні, завтра, ще кілька діб, і в кінці тижня, той, хто це читає точно піде на пошту, передплатить видання… А вони тиснули на купівлю газети у роздріб. А це не йшло, ні у Києві, ні будь-де на перефирії. Україна, звісно, не благословенний закордон, де купляють видання в супермаркетах і кафе… Тут у людей кожна копійка на обліку…\nТому на кожній планірці, летючці, в свої часи, я загострював питання влучності виступів видання, підкреслював: якщо у номері газети немає такої публікації, за наведеними там фактами якої не можна звільнити з високого поста хабарника, крадія, нечесну людину, а опублікований виступ газети не можна направити на реагування до прокуратури, такий номер немає права виходити у світ. Люди очікують на бойову газету, наступальну газету. Захисницю її інтересів і надій…\nПригадую, якось заходить до мене одна наша журналістка, вся в сльозах. «Що сталося?», — справляюся. «Приведіть же, будь ласка, до порядку Малахова, — каже вона, сьорбаючи соплі, — у нього що не слово, то матірна лайка. Він просто ображає людей, і мене в першу чергу…»\nВолодимир Данилович Малахов – то справжня легенда «Правди Украины», беззмінний перший заступник головного редактора, людина, яка день і ніч стояла над підготовкою і вичиткою матеріалів, версткою свіжих номерів видання. Великий майстер журналістських і літературних розслідувань, знавець життя, віртуоз пошуку влучного слова. Гукаю його трохи згодом. «Скаржаться дівчата, — кажу, — що ви, старшого віку чоловік, безсоромно матюкаєтесь…». Він глянув на мене своїми сірими, добрими очима, високий, сивочолий і навіть трохи весело каже:\n–Ти, панімаєш, Сан Санич. Как нє покрою всьо матом – ні*уя нє получаєтся… А как приперчу трьохетажним, нашім, донбасскім, – сматрі, і загаловок совсєм свєжій появілся, і вичітан текст хорошо, не прідерьошся, даже отличная поговорка или пословіца в тексте к месту появилась. Мат – ето в нашем газетном деле отменний помошник… Как поліграфскоє шило в верстальном деле…\n— Коли так, – кажу, – то нехай у вас і далі все так працює… Нам понад усе важливий результат…\nМоже й не правильно, але ефективно.\nСкільки ввихалася ця бригада-ух коридорами «Правди Украины» і важко сказати нині? Рік, півтора? Але нехай назвуть ці «професіонали» бодай одну таку публікацію, котра потрясла б Україну. Знаю напевне, що не знайдеться. А я з кожного року свого редакторства десяток-півтора таких публікацій вичленю, покладу на стіл. Ось, хоч би «Шашлики для президії». Стаття ця, до речі, передрукована в моїй книзі «Босоніж по битому шклу» (2003 р.). Щоб було всім зрозуміло, за цим літературним твором, названим вище, який описує те, як працює редакція в умовах опозиції до влади, захищено сотні журналістських дипломів, дві кандидатських дисертації. Це з того, що я точно знаю як факт… Але думаю, що значно більше…\nА згадувана О. Рущаком у своїй публікації стаття на всю газетну полосу «Кінець чорнобородої дІмократії», яку теж написав у номер я. Її місяцями носили всі, показуючи один одному. А чому їхню оновлену, подеколи і на 16 сторінок ПУ ніхто не брав до рук – ні з передплати, ні з роздрібу? Бо там не було що читати. Як пише О. Рущак, основну частину накладу доводилося повсякчас пускати під ніж. Якому інвестору таке сподобається? Відтак, бригада «8-ох високих професіоналів» пролетіла над Києвом, як дрібна фанера над Парижем. Хтось там, як пише О. Рущак, навіть ледве не став інвалідом, відчайдушно борючись за наклад. Я не забобонний, але карма і справді штука вельми капосна, особливо ж тоді, якщо діяти всупереч волі людей, принижуючи їхню честь, у їхньому ж домі… Це не лише не по-християнськи, але й не по-журналістськи…\nЗ іншого боку, якби мені хто подарував аж вісім журналістів-професіоналів, я б з ними заклав за пояс будь-яке видання. Перебудовувати газету з партійної на демократичну, чим, власне, займався я в «ПУ», було вкрай нелегко. Люди, виховані в комуністичній системі не могли мислити без догм, керівних цитат. Спершу майже побожно ставилися до влади, до її грабунків людей. І це все треба було перебороти. З важкими труднощами ми все-таки зробили вільне, демократичне видання. Молодих людей підучили. Коли у вересні 1991-го мене обрали головним редактором, на рахунку редакції не було жодного карбованця, ні єдиного грама газетного паперу. В. Чорновіл з трибуни Верховної Ради України, коли стався заколот ГКЧП, публічно заявив: «Комуністична «Правда Украины» повинна вмерти, бо вона була на стороні гекачипістів… Виступала проти незалежності України».\nЗапитаю я вас, друзі: а хто відвернув його від цієї думки? Я один займався подібним, позаяк на той час у редакції «Правди Украины», куди я втрапив перед тим просто таки випадково, за наполяганням Л. Кравчука, не було жодної людини (уявіть собі лишень!), котра б володіла українською мовою, котра б могла була піти на засідання Народної Ради (частини парламенту, який фактично взяв до своїх рук владу в країні), на засідання Президії Верховної Ради України. Заявити на тих зібраннях усім, як зробив це я, що якби несподівано кінчила життя україномовна газета в молодій нашій державі, то це не було так страшно, як помре авторитетна російськомовна. Бо кого вам треба більше переконувати зараз у тому, що Україна має бути Незалежною, Суверенною. Мабуть, газета, котра йде до російськомовних читачів, котра там має свою аудиторію? А нова «Правда Украины», я вам гарантую таке, це робитиме.\nДумаю, що саме ці мої слова, мовленні перед націоналістами Народної Ради привели сприяли, що всі присутні на засіданні народні депутати України одноголосно, майже через місяць після серпневого путчу 1991 року, проголосували за те, що треба негайно розблокувати газету «Правда Украины», дозволити їй вихід у світ. Від видання вимагалося одне — перейменувати газету, щоб рухівцям нічого не нагадувала…\nНікого окрім одного мене, представника редакції тоді в коридорах і кабінетах влади не було. Тому я впевнено кажу, якби я особисто не поборовся за долю видання, хана йому прийшла б ще 1991 року. А тепер мене шпетять за те, що я, буцімто, загубив «ПУ» через зв’язки з «Громадою». Хто взагалі ви такі, щоб виставляти мені претензії?\nА тоді на трудовому обліку ПУ було 128 працюючих. А вже до кінця 1997 року, коли ми, власне, уклали угоду на співробітництво з партією «Громада», редакція уже купила за свої кошти… десять квартир (!) для своїх співробітників, набравла один з найвищих тиражів серед центральних видань. Ніхто з інших редакцій цієї пори уже не поліпшував житлові умови журналістам, окрім нас. Попри те, мали на обліку і дев’ять авто, чотири із них знаходилося у власності власкорів в областях. Я ревно слідкував за тим, щоб наші співробітники хоч на декілька десятків карбованців, але отримували вишу платню від газетярів інших редакцій, які містилися в приміщеннях видавництва “Преса Украины”. Сказати б, невеличкий моральний стимул, але існував. І це правило виконувалося ретельно завжди.\nТому мені читати те, що пише О. Рущак, мовляв, газету погубила партія «Громада», яка стала нам допомагати в випуску «Правди Украины», це просто ахінея. Завдяки партійній підтримці ми стали більш зубастими, поінформованими. Прес-центр партії став працювати на нас. Одного дня колишній прем’єр-міністр Павло Лазаренко передав мені особисто списки тих співробітників адміністрації президента Л. Кучми, хто отримав за рахунок держави в найпристойніших місцях Києва по дві-три нових квартири, жирні шматки власності. Можете лише здогадуватись, якої сили це був інформаційний вибух. Готуючись до цього, ми надрукували кілька тисяч додаткових примірників газети, але черга, яка стала з редакції до метро «Шулявка» все це розмела за кілька годин…\nАбо стаття на формат газетної полоси А-2, озаглавлена «Кінець чорнобородої дІмократії», (про неї згадував і О. Рущак, у своїй публікації), яка була, мабуть, силою своєрідного публічного атомного вибуху, про чудасії голови адміністрації президента України Д. Табачника, яку я підготував. На мене з усіх боків тиснули тоді — телефонуй, вибачайся перед Л. Кучмою, чого я, зісно, не зробив і про це йому, знаю, також тут же донесли прислужники і сексоти…\nТаких матеріалів, високої і вбивчої сили у нас стало з’являтися по декілька в номері. Цю навалу, з колосальним ростом тиражу ПУ вже не можна було зупинити. Окрім по-бандитськи, як учинили це щодо видання і особисто проти мене З. Кулик, Ю. Кравченко, О. Колінько, М. Потебенько…\nПрацювала б так успішно і натхненно «вісімка пана Рущака», завдання оновлення ПУ — вони б теж виконали перед тими, хто їх засилав на четвертий поверх видавництва «Преса України». Але щоб так трудитися, хлопці, треба мати і політичну волю, і просто сміливість. Та й, насамперед, журналістський талант. А ще – надійних партнерів. Одне слово – учіться! Ви ж покрутилися, повертілися на попелищі, бачите, що нічим поживитись, справу не потягнете, і тому всі восьмеро зникли по-англійськи… Чи, можливо, я не так усе зрозумів?\nІ останнє, не за змістом, зрозуміло, а за порядком викладу. Якби мене хто запитав, чому публікація О. Рущака з’явилося так відірвано від події, аж через роки, я б пояснив це так. Просто у Фейсбук і постах моїх блогів ряду інтернет-видань з’явилася стаття – «Два редактори із Трощі над Собом». Це розповідь про колишніх, ще повоєнних часів керівників центральних ЗМІ УРСР, які народилися і виросли в одному затрапезному подільському селі. Це, звичайно, О. Рущака і команду його поплічників, напевне ж, мало цікавило, а ось закінчення статті, гадаю, могло і насторожити чи навіть потривожити. Там ішлося про те, що до мене звернулася одна дивна особа, яка у приміщенні видавництва «Преса Україна», буцімто, охороняє сяке-таке майно, котре залишилося від розгромленої кучмістами й порошенківцями «Правди Украины». Він запропонував мені особисто викупити з тих манатків у нього орден Трудового Червоного Прапора, яким свого часу була нагороджена «Правда Украины» і прапор журналістського колективу редакції. Мабуть, знаючи, що те, що це я особисто замовляв, виготовляв для колективу і тримав у себе за спиною, на стіні робочого кабінету.\nПрипускаю, що О. Рущака і його поплічників стривожило, що з такою цинічною пропозицією вандал із «Преси України» звертається не до них, які там, сказати б, календарно останніми хазяювали, а до мене. Я ж то в «Правді Украины», що не кажіть, а відпрацював понад тринадцять літ, і майже десять – головним редактором видання.\nПанове! Я згоден, нехай цей шахрай продасть орден вам, але головне, щоб нагорода, заслужена і журналістами-фронтовиками, післявоєнних десятиліть, обов’язково потрапила врешті-решт на вічне зберігання до Музею історії Києва. Там йому законне місце! І щоб цього пройдисвіта обов’язково затримали правоохоронці. Як бачите, я щедро ділюся славою з вами!\n28 Червня, 2022 02:10


Влучати з неба на землю: тренування бійців підрозділу Сил спеціальних операцій На Житомирщині | Новини\nТаку вправу наші армійці виконували десятки разів. Але щоби усю траєкторію десантування контролювала електроніка, таке було вперше, передає tsn.ua.\n"Сучасні технології дають можливість приземляти вантажі з похибкою не більше ніж у півсотні метрів.\nРаніше обладнання й техніка легко могли загубитися й відлетіти від необхідної точки на десятки кілометрів. Такі тренування й вміння входять до програми обов'язкової підготовки спецзагонів за стандартами НАТО. Повні випуски дивіться на 1+1 video", - зазначається в сюжеті.\nжитомирщина тренування бійці підрозділ сили спеціальних операцій житомирська область\nПро це на власній Фейсбук-сторінці повідомив Житомирський міський голова Сергій Сухомлин. «У дітей не буде другої можливості піти до 1-го класу. Сьогодні виконкомом проголосував звернення до т.в.о. Міністра освіти: прагнемо відкрити школи цього навчального року. Дистанційне навчання — не вихід, живе слово вчителя не замінить комп’ютер. До того ж, не у кожної сім’ї він є. Садочки в місті працюють. Досвід показав, що в нинішніх умовах можливо безпечно вихову...\nУ перший день серпня в Житомирі відбудеться «TETERIV OPEN»\nПро це йдеться в повідомленні управління у справах сім'ї, молоді та спорту Житомирської міської ради. Сьогодні, 15 липня 2020 року, на засіданні виконавчого комітету погодили рішення щодо проведення забезпечення організації проведення V-го турніру «TETERIV OPEN» з плавання на відкритій воді. Турнір відбудеться в Гідропарку 01 серпня 2020 року і об'єднає юних та досвідчених спортсменів, а також аматорів плавання. Програма: 12.30 - офіційне відкриття змагань...\nНа Житомирщині за добу знайшли чотири застарілі боєприпаси\n14 липня у с. Потіївка Радомишльського району виявлено 3 артилерійських снаряди часів минулої війни, а в с. Малинівка Малинського району знайдено 1 ручну гранату. Про це повідомляє Управління з питань ЦЗ населення та оборонної роботи Житомирської ОДА. «У цей же день піротехніками аварійно-рятувального загону спеціального призначення управління ДСНС в області знищено 28 артилерійських снарядів. Щоб уникнути нещасних випадків, потрібно пам’ятати, що зовнішні...


Як правильно користуватися рум 'янами за формою обличчя, подвійними, в кульках, кремовими, запеченими, рідкими: правила, поради відгуки. На яку частину обличчя можна наносити рум 'яна?\nНаші дні 26 січня 2021\t Перегляди: 279\nУ цій статті ми розберемося, як правильно користуватися рум "янами для обличчя і наносити їх.\nПоради щодо використання рум 'ян від фахівців: особливості\nЯк правильно користуватися рум 'янами: відгуки\nЗ рум 'янами у дівчат, при нанесенні макіяжу, завжди виникають складнощі. І це не дивно, тому що вони вимагають правильного використання. Звичайно, користуватися іншими предметами макіяжу набагато простіше, а ось з приводу рум 'ян поради можуть дати тільки професіонали. Так що, перш ніж наносити рум 'яна, варто вивчити про них інформацію - як, чим і куди їх наносити. Ось якраз ці питання ми і розберемо далі.\nНа яку частину обличчя наносити рум 'яна?\nВи повинні знати не тільки, як правильно наносити рум 'яна на обличчя, але і в якій частині особи робиться ця процедура. Взагалі, звичайно, головне місце, для якого створені рум 'яна - це вилиці. Саме їх правильне виділення дозволяє значно змінити вигляд обличчя.\nДо речі, не забороняється використовувати рум 'яна і на все обличчя, щоб скоригувати форму або просто виділити окремі частини. Навіть замість тіней засіб активно застосовується.\nЯк правильно користуватися рум 'янами для круглого, квадратного, трикутного овального обличчя: схема, рекомендації\nУ дівчат з овальним обличчям, щоб його трохи округлити, виділяється верхня частина вилиці, а розтушовка робиться до вуха. Щоб поліпшити ефект трохи розтушувати до скронь теж не завадить.\nУ круглолицих дівчат завжди виділяються щоки. Тому багато хто хоче витягнути злегка обличчя. Щоб це зробити, нам потрібні "яблучки" щік, які виділяються при посмішці. Якщо нанести рум 'яна на них і розтушувати під вилицю, то вийде дуже хороший ефект.\nДівчатам з трикутною формою обличчя потрібно трохи зменшити верх. Для цього засіб наноситься на вилиці і розподіляється до скронь. Це дозволить виділити центр обличчя. Бажано ще нанести трохи хайлайтера, щоб максимально поліпшити образ.\nЯкщо форма обличчя у вас нагадує трикутник, виділяйте верхню лінію вилиць і розтушовуйте на віскі. Це дозволить виділити центр обличчя. Бажано підкреслити вилиці хайлайтером.\nЧитайте також: "Як зробити красиві брови? Красиві брови в домашніх умовах "\nЯк правильно розтушувати рум 'яна: техніка нанесення рум 'ян\nТак як правильно завдавати рум 'яна на обличчя правильно і розтушовувати їх? Тут важливо врахувати, який конкретно засіб використовується. Для сухих процедура робиться великим пензлем для пудри, а для рідких - пальці. Перший спосіб підходить і для рум 'ян у вигляді кульок.\nЯкщо жінка використовує кремоподібні засоби, то пензель нічим не допоможе в такому випадку. Для них ідеально підходить спонж. Нанесення і розтушовка можлива за допомогою пальців. Плюс до всього, важливо пам 'ятати, що рідкі рум' яна наносяться на тональну основу.\nЩо стосується розтушовки, то вона робиться зазвичай до скронь або мочки вуха. Нерідко дівчата розподіляють трохи рум 'ян по всьому обличчю, щоб надати йому блиску.\nОтже, якщо вже для кожного типу рум 'ян використовується окрема техніка нанесення, то давайте поговоримо про кожну окремо.\nЯк правильно користуватися рум 'янами в кульках?\nРум 'яна в кульках випускаються в баночках, куди поміщається по кілька кульок пресованої пудри декількох відтінків. Оскільки засіб наноситься за допомогою пензля, кольори без проблем змішуються. При їх нанесенні колір зливається зі шкірою і виглядає природно. Нерідко до пігменту додають сяючі частинки, які змушують шкіру світитися.\nХоч формат засобу не надто звичайний, користуватися ним легко. І відповідь на питання - як правильно наносити рум 'яна на обличчя в кульках простою.\nТехніка нанесення засобу наступна:\nВізьміть скошену пензель і наберіть їй трохи засобу. Намагайтеся торкатися різних кульок, щоб перемішати якомога більше кольорів\nПодивіться в дзеркало з посмішкою, щоб виділити "яблучки" на обличчі. Якраз їх ви і повинні виділити\nВізьміть пензель кабуки або пухнастий пензель для пудри. З їх допомогою розтушуйте рум 'яна, щоб не було видно кордонів\nТепер знову візьміть перший пензель і обмахніть лоб з боків, нижні контури щелепи, а також підборіддя і спинку носа\nЯк бачите, техніка досить проста і використовувати її не складе труднощів, навіть модницям-початківцям.\nЧитайте також: "Вакуумний очищувач пір для обличчя з Аліекспрес"\nЯк користуватися кремовими рум 'янами?\nЯк і звичайні пудрові, кремові рум 'яна наносять на "яблучки" щік. Зазвичай для вилиць їх не використовують, хіба що при використанні техніки дрейпінгу.\nАле як правильно наносити рум 'яна на обличчя, якщо вони кремові? Слідкуйте, щоб засіб не скло і не наносіть його близько до носа. Це зробить обличчя "важким" і опустить вниз. Особливо важливий цей момент для жінок, які використовують віковий і ліфтинг-макіяж.\nЩе врахуйте, що область нанесення не повинна бути занадто велика, тому що виглядає таке нанесення як алергія.\nЩоб зробити погляд свіженьким і більш молодим, після нанесення засобу розтушуйте його трохи вище практично під очі. Якщо вам не страшні експерименти, то подібний варіант цілком можна використовувати.\nНаносяться рум 'яна або пальцями, або пензлем з синтетичним волокном. Останні дуже зручні для розтушовки.\nЯк користуватися подвійними рум 'янами з хайлайтером?\nСьогодні дуже великою популярністю користуються хайлайтери. Є навіть ті, що йдуть у складі з рум 'янами і в підсумку виходить подвійний продукт. З ним теж не все так просто і важливо знати, як правильно наносити рум 'яна на обличчя.\nПерш за все, за їх допомогою виділяються такі частини особи:\nВерхня лінія вилиць\nОбласть під бровами\nВиділення спинки носа\nЩе його наносять але кромку верхньої губи і підборіддя\nНаносити засіб потрібно дуже акуратно, щоб не залишилося смужок або розлучень. Рідкі продукти добре розтушовуються спонжем, а сухі - пензликом.\nНаноситься засіб наступним способом:\nДля початку тон обличчя потрібно зробити рівним. Для цього відмінно підходить база під макіяж і тональний крем\nДалі, коректором усуньте всі нерівності\nОформіть брови за допомогою олівця або тіней, а під ними зону виділила хайлайтером світлого кольору\nХайлайтер-рум 'яна розподіліть по "яблучках" щік або їм виділіть вилиці\nЯкщо потрібно, виділіть інші частини обличчя\nРумяна-хайлайтери сьогодні дуже популярні не тільки серед молодих дівчат, а й тих, хто постарше. Це обумовлено тим, що сяючі частинки приховують невеликі зморшки.\nЧитайте також: "Омолоджуючі, відбілюючі та антивозрастні сироватки для обличчя в домашніх умовах - як приготувати?"\nЯк користуватися запеченими рум 'янами?\nЗапечені рум 'яна є одним з підвидів компактних. Вони виробляються не так, як інші. Справа в тому, що суміш запікається довго при температурі в 40 градусів. Завдяки такій обробці кольору стають насиченими, а текстура шовковистою. Вони з легкістю наносяться пензлем, а рум 'янець, який вийшов, виглядає природно.\nПерш за все, врахуйте, що запечена косметика має особливі властивості і тому вона від звичайної відрізняється. Це стосується і способу нанесення. Іноді в упаковці із засобом є пензель, але вона не дуже жорстка і набирати рум 'яна в неї незручно.\nОбов "язково користуйтеся тональною основою для нанесення. До речі, дівчатам з жирною шкірою такий варіант не підходить. Для них більше підходить тональник з матовим ефектом. А ялини використовувати вологий спосіб для нанесення, то вийде більш насичений відтінок.\nКоли буде завдано тонального крему, накладайте пудру. Тоді вона добре ляже і не буде скочуватися.\nЗважте, що запечені продукти дуже сильно блищать. Так що приховати ними свої недоліки не вийде. По суті, цей продукт призначений для підсвічування шкіри, а не усунення недоліків.\nРумяна-олівець: як наносити?\nБуває, що рум 'яна випускається в упаковці, чимось схожій на помаду. Вони відрізняються більшою стійкістю і кращим ефектом. Найкраще використовувати їх для сухої або комбінованої шкіри.\nЯк правильно наносити рум 'яна на обличчя у вигляді олівця? Як правило, їх завдають пальцями, так вони краще розподіляються. Особливих правил для їх використання немає, вони відрізняються тільки тим, що мають вигляд помади.\nЯк користуватися рідкими рум 'янами?\nРідкі рум 'яна мають дещо іншу техніку нанесення. Їх складно буде нанести простим пензлем, тому що підходить вона для сухого варіанту. Як правильно наносити рум 'яна на обличчя такого формату?\nВсе просто - використовуйте пальці. Вбивайте ними потихеньку засіб у шкіру\nСпочатку робіть на "яблучки" щік. Потроху просувайтеся до скулів, як би розтушовуючи\nЯкщо ви завдали занадто багато, то почекайте, поки все ввібрається. Можливо, колір виявиться не дуже яскравим\nДля гарного сяйва, додайте трохи хайлайтера\nЧитайте також: "Як позбутися щік без операції?"\nЯк правильно наносити коричневі рум 'яна?\nКоричневий колір рум 'ян більше підходить для брюнеток. В принципі, вони за консистенцією можуть бути різними, а тому, як правильно наносити рум 'яна на обличчя в даному випадку ви дізнаєтеся вище.\nПам 'ятайте головне, що з такими рум' янами не можна користуватися червоною помадою, тому що тоді обличчя буде виглядати занадто зухвало. Краще вибрати колір бордо або також коричневий. Тоді образ буде виглядати цікавіше.\nЯк наносити рум 'яна на ніс, зменшити ніс?\nУ дівчат часто постає питання - як правильно наносити рум 'яна на обличчя, зокрема, на ніс? Однією з рекомендацій модних блогерів є точка на кінці носа. Вона надає свіжості виду. До речі, ця точка не дуже помітна, але вид помітно змінюється. З нею ваше обличчя буде походити на лялькове.\nЩе один цікавий тренд - це нанесення рум 'ян через спинку носа. Зазвичай її виділяють несильно, щоб трохи підняти кінчик носа, але деякі роблять прямо яскраву суцільну смугу через ніс від вилиці до вилиці. Навряд чи таке рішення можна назвати повсякденним, але воно набирає популярності і все частіше на просторах Інстаграма можна зустріти дівчат з таким макіяжем.\nЯк правильно наносити рум 'яна на вилиці: покрокова інструкція\nЯк правильно наносити рум 'яна на вилиці, мабуть, замислюється кожна дівчина. Звичайно, якщо робити це новачкові, то просто на око щось зробити буде дуже складно. Є не тільки прийоми, що підходять для конкретних типів особи, а й універсальні. Про одне з таких ми вам зараз розповімо.\nОтже, найперше, що вам буде потрібно - це тональна основа. Саме основа, а не крем. Вона наноситься на все обличчя, щоб основний макіяж краще лягав.\nДалі вам знадобиться пудра. Використовуйте її трохи. Вона не потрібна, якщо ваші рум 'яна рідкі.\nНа наступному кроці беремо рум 'яна, але не звичний колір, а потемніше і накладаємо його. Робити це теж треба правильно - втягніть щоки і на отримані западинки наносіть засіб.\nАле і це ще не все. Розтушуйте завдані рум 'яна, щоб кордонів у них не було.\nНаступне, що використовується - це вже рум 'яна звичного відтінку. Вони накладаються поверх темних.\nВерхні лінії вилиць теж не варто залишати без уваги. На них накладається хайлатер і акуратно розтушовується. У підсумку у вас не повинно залишитися меж між засобами.\nЧитайте також: "10 найпоширеніших помилок у макіяжі, які старять обличчя дівчини, жінки"\nВізуальна корекція обличчя рум 'янами - як зробити?\nВізуальна корекція особи потрібна, щоб виправити форму обличчя і зробити його більш привабливим. У багатьох постає питання, як правильно нанести рум 'яна на обличчя в таких випадках. Принцип тут використовується досить простий - виступаючі частини роблять темніше, щоб форма обличчя була правильною.\nДля макіяжу вам потрібні рожеві та коричневі рум 'яна.\nДля кожної форми особи застосовуються різні прийоми:\nОвальну форму не потрібно коригувати. Так що рум 'яна в даному випадку просто використовуються для виділення вилиць і освіження виду обличчя. Для повсякденного образу достатньо нанести засіб на "яблучки" щік. Якщо макіяж вечірній, то розтушуйте засіб до скронь.\nЯкщо форма особи є довготривалою, то її звужувати не треба. Краще зробити його круглішим. Такий ефект досягається нанесенням рум 'ян горизонтально по лінії підборіддя і центру лоба.\nКруглолицим наносити рум 'яна краще вертикальними смугами. Тобто, спочатку рум 'яна накладаються по лінії підборіддя, а потім розтягуються до скронь.\nПрямокутне обличчя виглядатиме м 'якше, якщо пройтися рум' янами по промовистих частинах. Ще нанесіть засіб з боків лоба по лінії волосся.\nКвадратну форму можна скоригувати, якщо нанести рум 'яна по кутах лоба. А ще по виступаючих частинах лінії щелепи теж варто накласти трохи кошти.\nОсоба у вигляді трапеції контурується таким же способом. Але лоб чіпати не треба. При цьому пудра повинна використовуватися на пару тонів темніше, ніж колір шкіри.\nТрикутна форма коригується за допомогою зменшення верхньої частини обличчя. Для цього рум 'яна наносяться на вилиці і лоб.\nЯкий пензель завдавати рум 'яна?\nКоли постає питання про те, як правильно наносити рум 'яна на обличчя, то важливо пам' ятати і про пензлі. Вони повинні підходити під конкретний засіб. Більше того, не вдасться використовувати один пензель для нанесення та розтушовки. Ви повинні розібратися, для чого і яким інструментом користуватися. Вибирати найкраще такі засоби:\nПензлі зі скошеними краями. Зверху ця пензель довша, а друга частина - коротша. Вони універсальні у використанні і підходять для нанесення засобів та їх розтушовки.\nКруглі пензлі. Вони мають випуклу будову, тобто, в центрі ворсинки завжди довші. З ними відмінно виходить скульптурування. Нерідко пензлі роблять складними для більш зручного використання.\nПензлі-лопатки. Пензлі особливої форми, що робить їх універсальними. Це обумовлено тим, що з нею можна виділяти як окремі ділянки, так і просто розтушувати рум 'яна.\nЧитайте також: "Слизь улитки в косметике, польза для лица"\nЧи можна користуватися простроченими рум 'янами?\nЯкщо рум 'яна лежать у вас дуже давно, то перше питання, яке ви повинні вирішувати, навіть не як правильно наносити рум' яна на обличчя, а чи можна ними користуватися? Кожен косметичний продукт володіє конкретним терміном придатності:\nЯкщо раптом у вашого засобу з 'явився неприємний запах або змінився, консистенція стада інший або неоднорідний, то викиньте такий продукт, тому що він зіпсувався. Навіть якщо на вигляд все добре, але у вас з 'явилися небажані реакції, то краще відмовтеся від використання такого засобу.\nЄ кілька порад від фахівців, які підкажуть, як правильно наносити рум 'яна на обличчя:\nРумянами можна замінити тіні. До речі, вони іноді виглядають навіть краще.\nНаноситься засіб не тільки на вилиці, а й інші частини особи, щоб доповнити вигляд.\nПідбирати тон буде простіше за кольором доль. Якщо він у вас "теплий", то і тони вибирайте відповідні.\nЗамінити рум 'яна завжди можна рожевою помадою, якщо їх раптом немає під рукою.\nЯкщо так вийшло, що ви нанесли багато рум 'ян, то виправте помилку за допомогою серветки або спонжу. Просто приберіть зайве і все.\nДля ідеальної шкіри підходить косметика з шиммером, але якщо у вас є проблеми, то вони стануть ще помітнішими. Так що для вас більше підходить матова косметика.\nКоли потрібен тривалий макіяж, то нанесіть на обличчя гелеву косметику, а поверх пудрову, але всі шари повинні бути дуже тонкими, щоб не вийшов перебір.\nРумяна приховують і кола під очима. Робиться це за допомогою сухих рум 'ян і вазеліну. Це ідеальний і швидкий засіб для корекції. Ну а поверх складу зробіть консилер.\nДля загорілої шкіри краще використовувати косметику червонуватих відтінків, а для світлої - коралову або персикову.\nВиділити очі можна простим способом. Візьміть пензель для тіней і нанесіть трохи рум 'ян під брову. Залежно від кольору очей відрізняються і кольори. Так, для зелених або каріх очей ідеально підійде персиковий колір, а для блакитних - холодні рожеві тони.\nЗ приводу рум 'ян дівчата говорять різне. Дехто радить, як правильно завдавати рум "яна на обличчя, щоб було ще цікавіше. Дівчата придумують і свої цікаві варіанти. Ми вам розповіли про основні. У будь-якому випадку, рум 'яна варто використовувати, щоб виділити гідності свого обличчя і приховати недоліки.\nПарацетамол - дозування, дія, побічні ефекти\nБепантен - что это?\n"Cambridge Club" - Школа вивчення англійської мови, це великі перспективи в майбутньому\nСтоит ли заказывать доставку пиццы в Кривом Роге?\nПочему вам нужна ПВХ-мембрана для кровли\nБізнес і гроші\nАйті та Веб\nДітлахи і діти\nЇжа, як ліки: 15 натуральних знеболюючих продуктів\n10 історій про те, як тварин планували використовувати як зброю\nВідбілювач і оцет. Дорогої затирки не треба: за ніч оновила стіни у ванній\n© Publish Ukraine 2018 – 2021\nКонтакти та важлива інформація\nПоштові індекси України


Потяг Leo Express з'єднає Львів та Прагу\nПро це повідомляє польський портал Rynek kolejowy.\nПередбачається, що поїзди курсуватимуть чотири рази на день і забезпечать рух пасажирів між Львовом і Прагою, хоча відправною точкою буде прикордонна станція.\nКрім того, в Leo Express бачать пріоритетом продовження маршруту на територію України – до прикордонної станції Мостиська-1 у Львівській області. Але для цього приватний оператор має вирішити питання з "Укрзалізницею" про можливість доступу на українську залізничну інфраструктуру та про порядок здійснення прикордонного контролю з Держприкордонслужбою України.\nОкрім того, перевізник хоче, щоб паспортний контроль проходив на борту поїзда, як це відбувається в популярних поїздах "Укрзалізниці" в Перемишлі. Також компанія планує закупити додаткові потяги.\nЧеська компанія Lео Express є першим повністю приватним залізничним оператором в Польщі, серед тих, які працюють на далеких напрямках. 20 липня 2018 року компанія почала виконувати рейси на маршруті між Прагою і Краковом. Квитки в поїзді коштували від 18 до 50 євро, залежно від класу вагона (економ, бізнес, преміум).


Вакцинація від коронавірусу в Києві та Україні: Міжнародний виставковий центр\nУ Києві почалася масова вакцинація від COVID-19: як можна зробити щеплення. Фото\nУ суботу, 29 травня, в Києві відкрили перший пілотний центр вакцинації проти коронавірусу. Він запрацював на базі Міжнародного виставкового центру в четвертому павільйоні, що на третьому поверсі.\nПро це повідомляє кореспондент OBOZREVATEL із місця події. Вранці прищепили першу людину, яка записалася в електронній черзі застосунку Дія (щоб подивитися фото, доскрольте до кінця сторінки).\nСтаном на 12:00 черги в центрі вже не було. Однак вранці кияни стовпилися біля входу в павільйон.\nРегіональний координатор із вакцинації в місті Київ Василь Животонюк розповів OBOZREVATEL, що обрати вакцину в центрі вакцинації не можна. Всіх прищеплюють препаратом CoronaVac від Sinovac Biotech, яка є в наявності в Україні.\nЗа його словами, в чергу на щеплення за станом на 29 червня записано 23 700 осіб, проте їм усім не будуть дзвонити і запрошувати на вакцинацію. Повідомлять про можливість прищепитися тільки людей похилого віку та інвалідів. За вихідні центр може обслужити до 1600 осіб.\n"Якщо сьогодні прийти – можна вакцинуватися. Центр за вихідні може обслужити 1600 осіб. Зараз підтвердили запис 500 осіб. 1000 місць вільні. І медики обіцяють вакцинувати всіх, хто зараз прийде навіть без запису, оскільки вільні місця. На наступних вихідних цих вільних місць вже може і не бути", – Животонюк.\nУсього в країні 29 травня відкрилися три такі центри – в Києві, Львові та Одесі. На вихідних у них прийматимуть громадян, які записалися в електронну чергу або через контакт-центр МОЗ, а в пріоритеті – громадяни похилого віку.\nВ результаті першого робочого дня, в Києві були вакциновані 1 395 осіб. Центр продовжить робити щеплення від COVID-19 тих, хто зареєструвався в додатку "Дія", 30 травня з 10:00 до 18:00.\nЯк повідомляв OBOZREVATEL раніше, в Україні з початку кампанії з вакцинації проти коронавірусу зробили вже більше ніж один мільйон щеплень. Станом на ранок 29 травня в країні прищепили 1 008 857 осіб.\nУкраїнаКиївВакцинація в Україні та світіКоронавірусвакцина Pfizer и BioNTech


Перша дружина Миколи, Світлана, ніколи не ходила в салони краси і не купувала собі дорогі речі, але в її домі завжди пахло свіжою їжею. Він без вагань пішов від неї до Олі, яка була повною протилежні — Будь в курсі!\nПерша дружина Миколи, Світлана, ніколи не ходила в салони краси і не купувала собі дорогі речі, але в її домі завжди пахло свіжою їжею. Він без вагань пішов від неї до Олі, яка була повною протилежні\nКолu у нас з чоловіком з’явuлася дuтuна, свекруха сама знайшла для внучкu хресну маму. Все б нічого, якбu нею не вuявuлася колuшня дівчuна мого чоловіка. Не знаю чому, але я не хочу клuкатu цю жінку\n“Я — маленькuй сuночок МАЙОРА Кuзuла”. Чuтаю цей вір і nлачу… Вічна Пам’ять!\nВенедіктова nоскаржuлася на нuзьку зарnлату в ОГП


Серія "Легенди Bugatti" поповнилася черговою моделлю - | РБК Украина\nСерія "Легенди Bugatti" поповнилася черговою моделлю\nНовость на русском → Вівторок 22 квітня 2014 15:08\nСерія "Легенди Bugatti" поповнилася черговою моделлю. Цього разу модель присвячена не людині, що зіграв важливу роль в історії бренду, а ще одному автомобілю Bugatti Type 18 з неофіційною назвою Black Bess.\nКожен раз, коли бренд Bugatti анонсує нову модель зі своєї лімітованої серії "Легенди Bugatti", замираешь в передчутті - якої особи, яка відіграла важливу роль в історії цієї марки, буде присвячений автомобіль. Однак цього разу бренд вирішив віддати належне не людині, а легендарної моделі Type 18. У цього автомобіля цікава історія: він був одним із знакових в лінійці Bugatti довоєнної ери, завдяки своїм вражаючим технічним характеристикам. Type 18 проводився у період між 1912 і 1914 роками, був оснащений 5-літровим чотирициліндровим двигуном, а його максимальна швидкість складала 160 км/год - неймовірний показник для того часу.\nBugatti випустила всього 7 екземплярів цього автомобіля. Власником одного з Type 18 був французький авіатор Ролан Гаррос, перший льотчик, перетнув Середземне море. Великий любитель швидкості, він шукав автомобіль, на якому міг би їздити так само швидко, як і літати. Type 18, володарем якого став Гаррос, мав ідентифікаційний номер 474 і пізніше отримав неофіційну назву "Чорна Бесс", або Black Bess, на честь знаменитої британської скаковой коні. Він став одним з трьох Type 18, збереглися до наших днів. На даний момент цей раритет належить колекціонерові Эверту Лаумену. Лаумен люб'язно надав його для демонстрації на автосалоні в Пекіні, де будуть виставлені і моделі Black Bess із серії "Легенди Bugatti".\nНова Black Bess побудована на базі родстера Buigatti Veyron Grand Sport Vitesse і випущена всього в трьох примірниках. Кузов зроблений з вуглецевого волокна і пофарбований в чорний колір. Деякі деталі покриті 24-каратним золотом, приміром, знаменита "підкова" на решітці радіатора або логотип Bugatti на задній частині кузова. Кришка бензобака і ковпачок маслянки прикрашені золотистим написом Black Bess.\nІнтер'єр автомобіля заслуговує окремої розмови. Сидіння, центральна консоль, стать, обшивка стелі та задній відсік оббиті високоякісної шкірою ніжного кремового відтінку, а приладова панель і панелі дверей оброблені контрастною світло-коричневою шкірою Havanna. Крім того, на панелях дверей вручну намальовані легендарна модель Type 18 Black Bess і літак Ролана Гарроса Morane Saulnier Type H. Щоб малюнки не постраждали від часу, їх робили спеціальними чорнилами. Зображення Type 18 Black Bess, а також позолочений логотип Bugatti можна побачити і на спеціальній шкіряного вставки на задньому відсіку для зберігання речей. Обплетення керма виконана з червоної шкіри Crimson, а на бічній поверхні центральній консолі красується ще одна позолочена деталь - танцюючий слон, символ моделей серії "Легенди Bugatti". Вартість кожного з трьох примірників Black Bess становить € 2,15 млн. Це ціле багатство, але за таку красу і його не шкода.


Відкрився саміт G20 | Газета «День»\n21 листопада, 2020 - 19:44\nВелика Двадцятка є найбільш ефективним форумом для вирішення глобальних криз.\nПро це заявив король головуючої в G20 Саудівської Аравії Салман ібн Абдул-Азіз Аль Сауд, відкриваючи віртуальний саміт G20, повідомляє Укрінформ.\n«G20 – найбільш видатний форум міжнародної співпраці та вирішення глобальних криз», - сказав король, нагадавши, що вперше країни в такому форматі зустрілися 12 років тому у відповідь на фінансову кризу.\nСалман ібн Абдул-Азіз Аль Сауд зазначив, що під час екстреного саміту G20 за саудівського головування в березні 2020 року країни взяли на себе зобов’язання невідкладно мобілізувати ресурси і пообіцяли надати понад 21 млрд доларів на підтримку глобальних зусиль у боротьбі з пандемією. Вони також схвалили надзвичайні заходи з підтримки економік шляхом вливання понад 11 трлн доларів. За його словами, зараз треба підтримати країни, що розвиваються, в тому числі забезпечивши їм рівний доступ до вакцин, ліків, діагностики тощо.\nТреба краще підготуватися для будь-яких майбутніх пандемій і викликів, знову відкрити економіки та кордони, посилити мобільність і торгівлю, реформувати ВТО. Також необхідно закласти фундамент для інклюзивного зростання, захистити навколишнє середовище, перерахував король завдання на найближче майбутнє.\nМонарх висловив переконання, що саміт завершиться ухваленням «важливих рішень».\nГоловною темою дводенного саміту двадцятки найбільших промислових держав світу є подолання пандемії COVID-19 та її наслідків, а також «класичні» міжнародні теми - податки, торгівля та зміни клімату.\nСаміт G20, господарем якого року є Саудівська Аравія, проходить переважно у віртуальній формі. Він завершує президентство Саудівської Аравії в G20, темою якого було «Реалізація можливостей 21 століття для всіх».


Православні християни сьогодні відзначають Преображення Господнє – одне із 12 найбільших православних свят. Повна назва свята звучить так: Преображення Господа Бога і Спаса нашого Ісуса Христа. Свято встановлено на згадку про євангельську подію, коли троє апостолів побачили Ісуса Христа у всій його Божественній величі. У народі свято більш відоме під назвою Яблучний Спас, оскільки цього дня в храмах освячують плоди нового врожаю, символом котрого стали яблука, і завжди відзначається в один і той самий день – 19 серпня.\nГосподь явив найближчим учням своє істинне Божественне єство, котре до цього було для них та інших послідовників зовсім неочевидним. Це мало зміцнити віру апостолів у годину випробувань. Так, Ісус Христос узяв із собою трьох найближчих учнів – Петра, Якова та Іоана – і зійшов з ними на гору Фавор. Піднявшись на вершину, Христос почав молитися. Під час молитви апостоли побачили, як Ісус преобразився: лице його сяяло – мов сонце, а одяг став білим як сніг. Таким чином, святкуванням Преображення Господнього церква урочисто сповідує й прославляє поєднання Божества і людства в особі Ісуса Христа.\nТой, хто усвідомлює свої гріхи, кається в них і намагається надалі не допускати їх повторення, може звільнитися від бруду і тоді на нього проллється Божественне світло. Християнське вчення вважає, що саме набуття цього світла є головною метою людини, сенсом усього її життя.\n21 листопада - День ангела Михайла. Характер та походження імені, привітання Михайлів, Михайловичів…


Марина ГРИМИЧ Оттава ІЗОМОРФНІСТЬ УКРАЇНСЬКОГО КУЛІНАРНОГО ФОЛЬКЛОРУ В УКРАЇНСЬКО-КАНАДСЬКОМУ ТА УКРАЇНСЬКО-БРАЗИЛЬСЬКОМУ ДІАСПОРНИХ СЕРЕДОВИЩАХ У статті досліджуються процеси, що\n«Марина ГРИМИЧ Оттава ІЗОМОРФНІСТЬ УКРАЇНСЬКОГО КУЛІНАРНОГО ФОЛЬКЛОРУ В УКРАЇНСЬКО-КАНАДСЬКОМУ ТА УКРАЇНСЬКО-БРАЗИЛЬСЬКОМУ ДІАСПОРНИХ СЕРЕДОВИЩАХ У статті досліджуються процеси, що ...»\nІЗОМОРФНІСТЬ УКРАЇНСЬКОГО КУЛІНАРНОГО ФОЛЬКЛОРУ\nВ УКРАЇНСЬКО-КАНАДСЬКОМУ ТА УКРАЇНСЬКО-БРАЗИЛЬСЬКОМУ\nУ статті досліджуються процеси, що відбувалися і відбуваються в українських\nспільнотах Канади і Бразилії в сфері народної кулінарії. Виявлено, що досі українські страви\nв згаданих діаспорних середовищах за рецептурою цілком ізоморфні до материнських "оригіналів". Це стосується таких страв, як вареники, голубці, а також обрядового меню на Різдво та Паску. Разом з тим, культурний контекст приготування і вживання традиційних страв є дещо інакшим.\nКлючові слова: діаспора, Канада, Бразилія, ізоморфізм, народна кулінарія.\nЕтнічна їжа (ethnic food, ethnic foods), – а саме так називають в північноамериканських суспільствах продукти харчування і національні страви діаспор, що проживають там, – як свідчать дослідження з соціології міграцій, є найстабільнішим етнічним символом, який найдовше утримується в середовищі поза батьківщиною. У свою чергу, етнічний символ (ethnic symbol) – це певна особливість культури, за якою ідентифікують себе люди в межах або етнічної групи. Визнання етнічної їжі як найстабільнішого етнічного символа означає, що лише тоді, коли зникають всі інші показники, за якими можна ідентифікувати етнічне походження (мова, релігія, звичаї, одяг), "останнім могіканом" залишається прив’язаність людей (часом незбагненно сентиментальна) до їжі своїх предків. Власне, саме тому вивчення народної кулінарії виходить на один із перших планів під час вивчення іммігрантських та діаспорних спільнот.\nВжитий в назві статті термін кулінарний фольклор – це є спроба перекласти англійський термін foodlore, i яким ми намагаємося закріпити сучасний підхід до вивчення народної кулінарної традиції, яка пройшла довгий шлях від повної усності ("у сільських хатах ніколи не було кулінарних книг" або "моя баба ніколи не готувала за рецептом") до писемної трансмісії ("моя мама лишила мені величезний зошит з рецептами" або: "пам'ятаю з дитинства стару мамину кулінарну книгу з обшарпаною обкладинкою"), і аж до сучасної інтернет-практики обміну на форумах секретами приготування тієї чи іншої страви. В поняття кулінарний фольклор ми вкладаємо не лише перелік і варіабельність рецептів, удосконалених або спрощених персональним досвідом господинь, а й народні оповідання, жарти, анекдоти, прислів’я, приказки, а також звичаї, пов'язані з їжею. Важливою сферою дослідження кулінарного фольклору залишається контекст приготування і вживання тих чи інших страв.\nДослідження кулінарної практики українців Канади й Бразилії, країн, що представляють різний рівнень збереженості української етнічної культури, а також співвіднесення її з "материнською" основою (переважно західноукраїнською, тобто з регіону, звідки переважно йшли еміграційні рухи до Америки), вказує на певні стабільні тенденції, які існують в ній, зокрема, явище ізоморфізму.\nТермін ізоморфізм не є "на слуху" в етнологів. Серед "гуманітаріїв" лише лінгвісти, філософи і фольклористи в більшій чи меншій мірі послуговуються ним. Під ізоморфізмом ми маємо на увазі подібність внутрішньої будови (структури) однієї фольклорної одиниці іншій1. Як і більшість інструментів дослідження (методи, категорії, терміни), категорія ізоморфізму прийшла з точних наук: об’єкти, які в певному сенсі "однаково влаштовані", називаються ізоморфними2.\nЩоправда, представники точних наук вживають цей термін у випадку абсолютно точної відповідності структури об’єкта А структурі об’єкту Б, в той час, як фольклористи можуть © Гримич Марина ВИПУСК № називати ізоморфізмом просто подібність сюжетів, мотивів або співвідносність між різними типами діяльності, наприклад, обряду і фольклору4; культури повсякденності й фольклору/ постфольклору5. Вивчення матеріальної культури має ту перевагу перед "духовною", що дає можливість досить точно окреслювати подібність між структурами різних артефактів.\nПочнемо з найпростішого прикладу. Якщо розглянути таку одиницю українського кулінарного фольклору, як вареники (пироги), то по суті це є варені шматочки розкачаного діаметром від до 6 см тіста, які заліплені з начинкою у формі півмісяця. Це є внутрішня будова6 (структура7, модель8) цього народно-кулінарного виробу. І вона є стабільною. А варіюються такі позиції, як тип тіста, тип начинки, розмір, "засмачка" (підливка) тощо.\nНижче приведена таблиця варіативності начинок вареників у трьох, заявлених у назві статті регіонах (за сучасним станом речей)9:\nЯк бачимо, лідируюче місце за частотністю приготування в усіх трьох досліджуваних регіонах займає начинка з картоплі. З точки зору історизму, то, безсумнівно, це один з наймолодших варіантів традиційної української страви, проте у даному випадку головним є визначення не генетики, а типології. За сучасним станом речей, саме вареник з картопляною начинкою (№ 1) є типологічним взірецем і навіть інваріантом10 одного з групи варіантів (№№ 2, 3, 4 та інших, менш поширених і тому не вказаних у таблиці).\nВаріативність рецепту приготування тіста є незначною: в усіх трьох аналізованих регіонах (беремо не всю Україну, а лише західноукраїнську частину), це є "прісне тісто", яке в народнокулінарній практиці отримало термінологічну специфікацію: таке як на вареники11.\nЩодо засмачки, то традиційними є сметана, шкварки, смажена цибуля, грибна підлива.\nВ Канаді українці давно відмовилися від шкварок через певну антипатію і відразу в суспільстві до "білого сала", натомість ввели замінник – бекон, копчену свинячу грудинку. У Канаді шкварки замінюються на виріб, що носить назву бейкон бітс (bacon bits), по суті це висушені (або висмажені до хрумкості) шматочки бекону, які мають суттєвий присмак копченості. Їх можна придбати в будь-якому супермаркеті (натуральні або імітацію на рослинній базі), хоча деякі жінки зі старої так званої "фармарської" формації досі готують їх самі. Так, одна з респонденток купує бекон в магазині, січе на маленькі шматочки, ставить у духовку на режим "гриль" (грилює) і коли жир розтоплюється, виймає хрумкі шматочки бекону і зберігає в холодильнику. Додає вона їх до вареників, голубців12. Зрідка на українських прийняттях вареники подають зі смаженими шматочками копченої ковбаси. В Бразилії шкварки (вар.: мелені шкварки) є досі дуже популярні в кухні українців, вони додаються до багатьох страв як українського (вареники, голубці), так і неукраїнського (вірада13) походження. До вареників також подають тут сметану, смажену цибулю, смажену ковбасу.\nВзагалі вареники – чи не найпопулярніша в усіх діаспорних спільнотах українська страва, але контекст її вживання є різним. У Бразилії, в сільській місцевості, можна говорити про те, що традиційна культура досі залишається функціональною; вареники тут є не лише обрядовою, а й щоденною і недільною і святковою стравою. Цей продукт у Бразилії ще не комер\nціалізувався: його робить господиня сама, вручну. В колоніях на свята (празники, фести) можна купити готові (вже зварені і присмачені) вареники при церкві, також зліплені вручну. Це є дуже популярний продукт, який купують не лише українці. В містах вареники можна купити також на фестах при церкві, а в деяких випадках (наприклад, при Соборі Івана Хрестителя в Куритибі) навіть замовити їх для тієі чи іншої громадської або сімейної оказії.\nУ Канаді існує ціла індустрія виробництва вареників. Ці українські вироби перебувають у вільному продажу, їх 9як напівфакрикати) можна придбати в будь-якому звичайному супермаркеті у відділі заморожених продуктів. Сюди вони потрапляють переважно з малих підприємств, де процес виробництва механізований. Так, наприклад, на ковбасній міні-фабриці в Мандері (провінція Альберта) "Stawnichy sausages" ("Ковбаси Ставничого") одна машина "ліпить" за одну годину 2 тисячі вареників. Інший спосіб придбати цей продукт (але вже ліплений вручну), як і в Бразилії, – у церкві. Перед святами або з інших оказій жінки певної парафії збираються при церкві (а кожна церква обов’язково має кухню і святковий зал), а в минулому при Народному домі, і ліплять вареники. Цей звичай (так само, як і колективне випікання паски) можна зарахувати до однієї із стабільних рис українсько-канадської міської обрядової і громадської практики.\nВ минулому прибуток від виторгу вареників нерідко ішов на будову нової церкви, саме тому тут існує приказка: "Українські церкви в Канаді побудовнаі на варениках". Практика вживання вареників дещо відрізняється від бразильського контексту, де вони залишаються "стравою бідних". Інакшою є функціональність цієї страви: замість повсякденно-рутинної, вона стає часткою "ностальгійного" (спогади про дитинство), святкового (етнічно-забарвленого) чи делікатесного меню, тому частотність її вживання на кілька порядків нижча, ніж у Бразилії. Хоча при цьому в деяких українських сім’ях ця страва досі вживається досить регулярно. Так, один з респондентів, за звичаєм, встановленим у його родині його батьками, у п’ятницю на вечерю обов’язково готує вареники15. Але загалом у Канаді вживання вареників побутує на рівні етнічної символіки, відображенням чого є сентенція: якщо ти українець, мусиш любити вареники.\nТаким чином, кулінарний фольклор навколо вареників має в Україні, Бразилії та Канаді багато спільного, передусім в рецептурі: практично всі рецепти ізоморфні. Разом з тим, контекст і соціальні звичаї, пов’язані з приготуванням і вживанням, відрізняються. Так, в діаспорних спільнотах поширений громадський звичай ліплення вареників (в середньому 1 – 3 рази на рік) на потреби церкви, в Україні його немає, зате, подібно до Бразилії, тут ще роблять цю страву вручну в домашніх умовах, хоча при цьому, як і в Канаді, тут відбувається комерціалізація виробництва і перехід в категорію напівфабрикатів.\nТаким чином, бачимо, що ізоморфність стосується не лише самого артефакту матеріальної культури, а й цілого комплексу звичаїв і практик, що витворюють культурний контекст.\nТут варто зробити екскурс в інші етнічні культури, аби зробити висновки щодо ізоморфності.\nЦікава метаморфоза в світовій кулінарній практиці відбулася зі стравами, які колись асоціювалися з меню найбідніших верств населення. Ідеться про їжу, що потребує з одного боку, великої затрати часу і ручної праці на приготування, а з іншого, є дуже економічною (дешевою). В ХХ ст. люди, стаючи заможнішими, ігнорували їх, оскільки ті нагадували їм про бідне дитинство. Разом з тим, з розвитком системи громадського харчування і ресторанного бізнесу, вони набувають нового, символічного (подібно до вареників як символу "українськості") чи "елітного" звучання. Так сталося з продуктами морського збиральництва у приморських територіях, з українськими варениками чи італійською піцою. На острові Ньюфаундленд авторові пощастило записати таку бувальщину з сімейного фольклору родини О’Нел: в 1920рр., коли в родині не було що їсти, бабуся посилала його маму ловити біля пристані лобстера, причому надвечір (коли темніло) і наказувала: "Тільки іди так, щоб тебе ніхто не бачив!": це вважалося великою ганьбою у рибальських громадах16. Тепер лобстер – це елітний і дуже дорогий продукт харчування. Дла порівяння наведемо приклад із українського кулінарного контексту, ізоморфний до попереднього: коли одна родичка авторки статті на день народження приготувала вареники, її свекруха обурилася: "Ми їли вареники лише, коли голодували! А ти ставиш їх на святковий стіл!"17.\nІзоморфними до рецептури українських вареників є російські пельмені, італійські равіолі, азійські тушпара й чучпара, кавказькі дюшбара, китайські вон тон, тобто вироби інших\nнаціональних кухонь, причому поширеною є думка, що всі вони генетично походять від китайських цзяо цзи. Однак, знову ж таки, на сьогодні не генетичний зв’язок18, а типологічна подібність є актуальним питанням, зокрема, те, що у даному випадку ізоморфізм виявляється на вищому (наднаціональному) таксономічному рівні. Як писав Б.Путілов, "не випадковим є виникнення ізоморфних мотивів/блоків в однотипних сюжетмо-тематичних комплексах у фольклорі різних народів при відсутності прямих взаємодій"19.\nПодібно до цього, на позаетнічному таксонометричному рівні долма – варений рис, загорнений в листя винограду, – є ізоморфною до українського (і не лише українського) голубця.\nГолубці – в межах української кулінарної системи – мають модель загорненої в листок рослини начинки. Сьогодні, як відомо, найпоширенішою базою для начинки є рис, а для листка – капуста (свіжа або квашена)20.\nВідразу треба зазначити, соціальні звичаї виготовлення і вживання голубців в Бразилії й Канаді є ізоморфними до звичаїв, пов’язаних з варениками: їх так само виробляють і продають перед святами або на свята, а вторговані гроші ідуть на церкву. Щоправда, треба визнати, що об’єм виробництва голубців та їх популярність на порядок нижча, ніж вареників. Так само, як і вареники, голубці в Бразилії – це рутинна повсякденна, святкова і обрядова страва, а в Канаді – частина ностальгійно-етнічного та делікатесного меню.\nКапустяний голубець з рисом є на сьогодні типологічним стандартом цього кулінарного виробу і в Україні, і в діаспорі, хоча достеменно відомо, що стадіально давнішою є начинка з гречки. Як свідчить пошук в інтернеті на різних форумах, в українському побуті і ресторанному бізнесі голубці з гречаною начинкою готують зрідка задля екзотики або для святвечірнього меню переважно в ареалах західноукраїнських реґіонів, причому в таких варіантах: з гречкою і підсмаженою цибулею, з гречкою і картоплею, з гречкою і сиром (одиничні випадки).\nЩодо висвітлення питання побутування голубців з гречкою серед українців Бразилії та Канади, розглянемо кілька польових записів автора з канадської "фармарської" і бразильської сільської субкультур.\nБразильський запис здійснено від респондентки 1956 року народження, родом зі штату Санта-Катарина, де, дякуючи природно-екологічним умовам, практика вирощування гречки (і, відповідно, вживання її у їжу) затрималася довше, ніж у штаті Парана. Респондентка розповідає як голубці з гречкою готувала її мама: варену квасолю вона перетирала через сито макогоном до утворення пюре ("юшки"), додавала пересмажену звичайну і зелену цибулю, часник, петрушку, потім в цій юшці прокип’ячувала гречку: "трошки так закипіла, тоді ліпили, робили ті голубці. Тоді взяли, (...) поскладали ті голубці, тоді накидали поверха шкварки мелені такі, – дуже популярні в тих околицях мелені шкварки, – і заварювали”21.\n«ЧИТАННЯ В УКРАЇНІ Результати дослідження читацьких звичок та ставлення до читання, проведеного у 2013-2014 роках Збір та аналіз даних Компанія pro.mova Коментар до результатів дослідження Емілія Огар Ця публікація доступна на умовах Creative Commons Attribution-NonCommercial-ShareAlike Ліцензія 3.0 Не для продажу. Лише для вільного розповсюдження Ця публікація не відображає офіційної точки зору фонду Next Page ЗМІСТ ЧИТАННЯ В СУЧАСНІЙ УКРАЇНІ: ПРИПУЩЕННЯ, ФАКТИ, ПРОГНОЗИ Емілія Огар ЗВІТ...»\n«ISSN 2226-4051. Естетика і етика педагогічної дії. Збірник наукових праць, 2011, вип.2 Віталій Пилипчук, УДК 37.013.77:7 м. Київ СУБ’ЄКТНІСТЬ УЧИТЕЛЯ Й УЧНЯ В ГУМАННОМУ КОНТЕКСТІ КУЛЬТУРИ У статті визначається вплив культури на активізацію педагогічної дії щодо пізнання сутності людини, її гуманної суті, прагнення до її піднесення та самовираження. Розглядається розвиток суб’єктності вчителя й учня в унікальних особливостях гуманістичної основи культури самопізнання етичної основи світу, його...»\n«Марина Троян Обліковець Текст предоставлен правообладателем http://www.litres.ru/pages/biblio_book/?art=8371926 Марина Троян. Облiковець.: Книжковий Клуб «Клуб Сімейного Дозвілля»; Харків; 2013 ISBN 978-966-14-6095-8, 978-966-14-5785-9 Аннотация Хто такий той дивний обліковець і чому він обрав для опіки 18-річну Мілу? У світі нематеріальному обліковці людських душ – найзагадковіші постаті. Їм суворо заборонено втручатися у життя своїх опіканців. Їхня мета – вести облік радощам і жалям. А потім...»\n«КОЛЕГІЯ МІНІСТЕРСТВА ОСВІТИ І НАУКИ УКРАЇНИ РІШЕННЯ від 20 грудня 2001 р., протокол N 13/6-19 Про концепцію екологічної освіти в Україні Заслухавши та обговоривши доповідь директора Науково-методичного центру вищої освіти К.М. Левківського та співдоповідь голови комісії з екології НМР Г.О. Білявського про концепцію екологічної освіти в Україні, на виконання Постанови Верховної Ради України N 2130-III від 7.12.2000 р. “Про рекомендації парламентських слухань щодо дотримання вимог екологічного...»\n«РЕЦЕНЗIЇ А.Д.БАЧИНСЬКИЙ СIЧ ЗАДУНАЙСЬКА. 1775–1828. IСТОРИКО-ДОКУМЕНТАЛЬНИЙ НАРИС Одеса: Одеський державний унiверситет, 1994. – 124 с. За останнi п'ять рокiв з'явилось чимало праць щодо iсторiї запорозького козацтва. Деякi з них були присвяченi загальновiдомим сторiнкам iсторiї Козаччини i мали метою звернути увагу широкого кола читачiв до цiєї проблематики, тим самим лiквiдувавши той вiрний стереотип, що склався в уявленi самої особи запорожця та рiзнопланових аспектiв дiяльностi козаків....»\n«., ПЕДАГОГІЧНИЙ АЛЬМАНАХ. – 2013. – ВИПУСК 20 УДК 378 (477) Терентьєва Н.О.* ЛЮДСЬКИЙ РОЗВИТОК: КОНЦЕПТ ЦІЛЕЙ ТИСЯЧОЛІТТЯ У КОНТЕКСТІ УНІВЕРСИТЕТСЬКОЇ ОСВІТИ У статті окреслено Цілі розвитку тисячоліття (ЦРТ) – як світові, так і визначені для Україні, в контексті проблематики створення здоров’я¬збережувального середовища та Положення про Людський розвиток. Закцентовано увагу на таких ЦРТ: подолання нерівності, зменшення дитячої смертності, поліпшення здоров’я матерів, обмеження поширення...»\n«Віталія ПАПІШ (Ужгород) ДІАЛЕКТИЗМИ ЯК КОМПОНЕНТИ ФРАЗЕМ (НА МАТЕРІАЛІ ХУДОЖНЬОЇ ПРОЗИ ЗАКАРПАТОУКРАЇНСЬКИХ ПИСЬМЕННИКІВ 40–90 рр. ХХ ст.) Анотація. У статті аналізуються діалектні особливості фразеологізмів, такі як: лексичні діалектизми у межах фразем, явище аферези, наявність іншомовних запозичень, фонетичні відмінності. Ключові слова: діалектизм, фразеологічна одиниця, фразема, трансформація фразеологізмів. Summary. Based on fiction material of Transkarpathian Ukrainian writers 40-90 years...»\n«НАУКОВО-МЕТОДИЧНЕ ЗАБЕЗПЕЧЕННЯ ПІДГОТОВКИ ЗБІРНОЇ КОМАНДИ УКРАЇНИ З ВОДНОГО ПОЛО (З НАГОДИ 60-ЛІТТЯ ЛЬВІВСЬКОГО ДЕРЖАВНОГО УНІВЕРСИТЕТУ ФІЗИЧНОЇ КУЛЬТУРИ: ДОСВІД ДВАДЦЯТИП’ЯТИРІЧНОЇ ДІЯЛЬНОСТІ КОМПЛЕКСНОЇ НАУКОВОЇ ГРУПИ) Чернов В.М. Львівський державний університет фізичної культури Анотація. З нагоди 60-ліття Львівського державного університету фізичної культури наводиться інформація про мету і завдання діяльності, методи та методики дослідження, деякі результати роботи з досвіду...»\n«Теория и практика управления 67 Теория и практика управления УДК 338.48:658.336 В НО И И.К Н ЧУПРАВЛІННЯ КОМПЕТЕНЦІЄЮ ПЕРСОНАЛУ ОРГАНІЗАЦІЇ САНАТОРНОУР КУРОРТНОГО КОМПЛЕКСУ Винничук Р.О. Висвітлюються питання компетенції персоналу організацій санаторнокурортного комплексу в сучасних умовах. Формуються чинники ефективної діяльності туристичного підприємства. Розглядається зв’язок якості персоналу з організаційною культурою, а також управління компетенцією працівників в межах системи розвитку...»


Тимур Литовченко. Гоп-стоп!\nПрибуття пасажирського поїзда “Москва-Київ” очiкували троє мiлiцiонерiв. Звiсно, почесний ескорт зустрiчає тiльки вельми поважних осiб. Це або якiсь президенти, прем’єр-мiнiстри чи всякi iншi делегати, або... Втiм, делегати навряд чи їздитимуть пасажирським поїздом. Тому зважаючи на здоровезну вiвчарку бiля нiг одного з мiлiцiонерiв, неважко було зрозумiти, що правоохоронцi готуються виконати дещо iншi обов’язки.\n— Тихо ти! — шалено вирячивши очi, лейтенант висунувся на вулицю, махнув рукою i прослiдкував, щоб його пiдлеглий з вiвчаркою зайшов до сусiднього чотирнадцятого вагону. Тодi присунувся упритул до провiдницi, вийняв з її тремтячих пальцiв вiдмикачку на сталевому ланцюжку та просипiв: — Отримано сигнал, що у четвертому купе вашого вагона кордон перетнули два злочинця. Мiсця тринадцяте та п’ятнадцяте зайнятi?\nСпершу важко було зрозумiти, чому вони скупчилися саме тут, проте винний у всьому був собака. Пес лiг на пiдлогу, затулив морду переднiми лапами, немов захищався вiд невидимої небезпеки, витягнув хвоста та тихенько скавучав. Здавалося, грiзна вiвчарка прагне перетворитися на малесеньке цуценя, заповзти у кубельце та надiйно сховатися там пiд захистом матерi. Мiлiцiонери намагалися привести собаку до робочого стану, та вiн лише притискав вуха до голови та натягував повiдок. Зрештою лейтенант розчаровано скомандував:\nМiлiцiонер кинувся назад, i зрадiлий пес потягнув його вздовж коридору. Провiдники вже встигли зникнути. Лейтенант показав Савченку на четверте купе, прислухався, чи тихо довкола, розмiреною ходою пройшовся коридором i постукав у дверi.\n— Нi, Бахмач, — поважно вiдповiв лейтенант, намагаючись у той же час встромити вiдмикачку у замкову шпарину.\nТам спалахнуло нiчне свiтло, блiде, як лампочка у iнфекцiйному боксi. З гучним гуркотом дверi вiд’їхали убiк, у натоплений коридор вiйнуло лиховiсним смородом душогубства. Обидва мiлiцiонера вiдважно кинулися усередину, та замiсть традицiйного: “Руки вгору!” — тiльки невиразно вереснули, мов зайчатка, що потрапили у пастку. Дверi з тим же гуркотiнням зачинилися. I якби позаду мiлiцiонерiв знаходився хтось iще, вiн неодмiнно помiтив би усерединi якiсь незграбнi чорнi предмети, що стояли на нижнiх сидiннях. Та побачити не було кому...\nПротягом декiлькох хвилин з-за зачинених дверей долинало сопiння та звуки боротьби, потiм якесь смоктання чи чавкання, немов там цiлувалися по-французьки вщент сп’янiлi коханцi. Жодного пострiлу. Нарештi вибухнув ситий регiт, дверi знов розчинилися, i в коридор вивалилися обидва мiлiцiонера, обсмикуючи шинелi та намагаючися привести до ладу скуйовджене волосся. Зi службового купе визирнула перелякана провiдниця. Уп’явшись у жінку почервонiлими очима, Савченко потягнувся до неї, проте лейтенант спiймав пiдлеглого за комiр i суворо нагадав:\nОбернувшись до четвертого купе, махнув рукою, зауважив: “А переноснi домiвочки — це просто модерн...” — та коротко повiдомив провiдницi:\n— Авжеж може, — пiдтвердив Савченко i вищирив величезнi гострi iкла. Лейтенант наказав йому “закрити рота” та пiти на дiльницю, аби зв’язатися з начальством. Невдоволений Савченко стрибнув на платформу та почимчикував геть. Лейтенант на прощання махнув провiдницi, теж стрибнув i намагаючись не всмiхатися вiд передчуття раннього снiданку, пiшов до Зварича. Валет знов скавучав i натягував повiд, намагаючись утекти. Тепер вже вiд лейтенанта, котрий оглядав пiдлеглого, як вовк оглядає малесеньке вгодоване ягня.\nА тим часом у четвертому купе один iз пасажирiв спокiйно лагодив каркас переносної домовини, який було трiшки пошкоджено пiд час бiйки, а пiсля знов натягнув на нього чорну церковну парчу. Тодi потяг здригнувся, брязкнули буфери, i чергова по станцiї прогугнявила про вiдправлення поїзда “Москва-Київ”.\n— Рушили? — спитав йог товариш, який вже давно вiдпочивав у своїй пересувнiй трунi на п’ятнадцятому мiсцi.\n— Поїхали, — пiдтвердив перший пасажир, вимкнув свiтло, лiг до своєї домовини i запитав, немов звертаючись до себе: — Як ти вважаєш, яке це падло мєнтам настучало?\n— Мабуть, Кнур, — другий пасажир всмiхнувся i пояснив: — Кнуряка — вiн завше Кнуряка. Ач, стерво, боїться, що “гастролюючi” вампiри з Брянщини Хрещатиком погуляють! I наскiльки точно усе розрахував: нас заарештують, ми не встигаємо прибути на хазу до третiх пiвнiв, тож сонячне промiння вб’є нас на мiсцi.


Посадовця Львівської мерії звинуватили у ситуації із Грибовичами - Варіанти\nПосадовця Львівської мерії звинуватили у ситуації із Грибовичами\nСереда, 2 листопада 2016, 10:31\nПрокуратура оголосила про підозру начальнику управління житлового господарства Львівської міськради Юрію Гольцю щодо незаконного повадження з відходами.\nЯк повідомили в юридичному управлінні міськради, звинувачення стосуються питання діяльності департаменту житлового господарства та інфраструктури в частині контролю дій ЛКП «Збиранка» щодо складування сміття та обвалу на полігоні в Грибовичах.\n«До уваги правоохоронних органів мають братись не лише працівники міської ради Львова, а й усі інші служби, які були дотичні до роботи сміттєзвалища, до ліквідації наслідків підпалу, до пошукових робіт тощо. Ніхто не шукає тих негідників, які здійснили підпал, ніхто не шукає людей, які цей підпал замовили, кому це було вигідно», – прокоментували в юридичному управлінні Львівської міської ради.\nНагадаємо, прокуратура завершила досудове розслідування щодо посадових осіб ЛКП "Збиранка".\nМітки: Грибовицьке сміттєзвалище, ЛКП "Збиранка", юрій голець


Хатіко: собаці з породи акіта-іну встановили пам'ятник | Новини на Gazeta.ua\nВ день смерті собаки оголосили день національної жалоби\nВівторок, 21 квітня 2020 08:22\nОголосили день національної жалоби за собакою\nСобаці Хатіко встановили пам'ятник у Токіо. Фото: shibuyabunka.com\nВ Токіо 21 квітня 1934-го встановили пам'ятник собаці Хатіко. Він став символом вірності і відданості. На відкритті був присутнім і сам пес. Тварина померла наступного року і в країні оголосили день національної жалоби.\nПрофесор Імператорського університету в Токіо Хідесабуро Уєно назвав свого пса Хатіко – "восьмий" японською. Хідесабуро жив у передмісті – Сібуї. Щодня пес супроводжував господаря, куди б той не йшов. А коли добирався на роботу залізницею, проводжав його до вокзалу. Чекав, доки чоловік сяде у потяг, і вертався додому.\nЧИТАЙТЕ ТАКОЖ: Перед польотом імена космонавтів змінили на російські\n21 травня 1925 року у професора на роботі стався інфаркт. Його не врятували. Хатіко чекав на вокзалі до пізнього вечора. Потім ходив на станцію щодня, а ночував на ґанку професорського дому. Чекав його ще десять років. Газета надрукувала статтю про Хатіко. Після цього на станцію Сібуя щодня з'їжджалися сотні шанувальників. Собаці залишали харчі.\nВідомий скульптор Теру Андо виліпив собаку в бронзі і встановив пам'ятник перед станцією Сібуя. Написав на ньому "Вірний собака Хатіко".\nСобака помер 8 березня 1935-го неподалік вокзалу. Поховали поряд із могилою господаря.\nПід час Другої світової війни 1944-го бронзову статую забрали на металобрухт для військових потреб.\nЗ космодрому Байконур 19 серпня 1960 року відправили на орбіту космічний корабель "Супутник-5" з двома першими собаками-космонавтами на борту. Вони повернулися неушкодженими - Білка та Стрілка.\nЗараз ви читаєте новину «Оголосили день національної жалоби за собакою». Вас також можуть зацікавити свіжі новини України та світу на Gazeta.ua\nКолишня учасниця "ВІА Гри" викликала фурор знімком у надвідвертому бікіні Переглядів: 18540


Як усунути промерзання стін в квартирах або приватних будинках? — ППУ-утеплення Чернівці\nНапевно, багато хто намагався знайти відповідь на питання, чому промерзають стіни, які існують причини появи вогкості на стінах, стелі.\nНа жаль, промерзання стін є досить поширеною проблемою, яка виникає в основному в тих приміщеннях, де спостерігається підвищена вологість, а також там, де присутня недостатня теплоізоляція стін.\nСлабка опалювальна система і погана вентиляція приміщення.\nНеякісна герметизація віконних і дверних балконних блоків, стиків і примикань їх до стін.\nЧерез недоробки в облаштуванні теплоізоляції, які ще виникли під час будівництва будинку. У блокових багатоквартирних будинках набагато частіше промерзають стіни, ніж в цегляних.\nПорушення правил експлуатації приміщення безпосередньо самими мешканцями: миття підлог, часте прання, зберігання овочів, розведення кімнатних рослин, які вимагають рясного поливу і т.д.\nУ результаті цього в приміщенні виникає підвищена вологість, на стінах утворюється грибок, який дуже шкідливий для здоров'я в особливості малюкам і людям, страждаючим алергією. Крім цього, грибок здатний зіпсувати будь-який ремонт у приміщенні, навіть самий новий, а чорні плями на стінах говорять про не доглянутість за квартирою або будинком.\nДля того, щоб усунути промерзання стін, не варто в приміщенні зберігати вологі предмети, а також рідини у відкритому вигляді. Необхідно регулярно провітрювати кімнати, а також ретельно стежити за тим, в якому стані знаходиться сантехнічне обладнання, і не допускати його поломок і протічок.\nАле найголовніше, для того, щоб усунути промерзання зовнішніх стін, промерзання міжпанельних швів (стиків), треба виконати зовнішнє утеплення стін. Для цього необхідно знати товщину конструкцій стіни, і чим саме найкраще провести утеплення.\nЯкщо ви не знаєте, як самостійно усунути промерзання стін (в панельному будинку, дерев'яному), який матеріал для цього використовувати, вам слід звернутися в компанію, яка займається цим давно і на високому професійному рівні. Фахівці нашої компанії мають великий досвід роботи та високий рівень кваліфікації, обов'язково розкажуть, як можна позбутися вогкості на внутрішніх поверхнях кімнати, як провести утеплення цегляної стіни багатоповерхового будинку і т.д.\nДетальніше в цій категорії: Чим і як утеплити стелю? »


Підтяжки Lindenmann 9155-04 – купить в Киеве и Украине > Mystery: описание, фото, цены, отзывы\nДуже якісні підтяжки Lindenmann 9155-04 від німецького виробника. У наш час чоловічі і жіночі підтяжки дуже популярні. Підтяжки мають незаперечні переваги: утримують штани краще ременя, не перетягують талію, сорочка сидить краще. Завдяки підтяжкам Lindenmann 9155-04 ваш образ буде стильним і оригінальним. Красиві червоні підтяжки неодмінно сподобаються всім, хто любить виділятися.\nОписание и характеристики для Підтяжки Lindenmann 9155-04\nТільки в магазині подарунків Mystery величезний вибір підтяжок для чоловіків і жінок за доступною ціною. Ви можете купити якісні підтяжки Lindenmann 9155-04 в Києві і Україні, швидка доставка підтяжок Lindenmann 9155-04 по Києву і Україні: Харків, Луцьк, Дніпро, Львів, Одеса, Мелітополь, Івано-Франківськ, Умань ...\nкупить підтяжки онлайн, купить підтяжки київ, червоні підтяжки купить


КП «Ірпіньводоканал» - курс на технічне оновлення » Бучанський міський сайт Новини міста Буча. Бучанські новини\n— Розкажіть про інші здобутки колективу.\n— Встановлено та введено в експлуатацію станцію підкачки води по вул. Садовій, 69. У цьому будинку завжди був малий тиск. Зараз мешканці багатоповерхівки — з 6 по 9 поверх — стабільно, без проблем отримують воду. Нещодавно ми ввели в експлуатацію станцію зливу (наприкінці вул. III Інтернаціоналу, неподалік від «круга»). Тут організовано позмінне чергування, ведеться відеонагляд. Завдяки цьому ми ввели жорсткий контроль за стоками. Раніше ці пункти знаходилися в різних місцях — Гостомелі, Ворзелі, Ірпені. Ми не в змозі були їх повністю контролювати.\nДодам, що ціна за вивіз 3,7 куб. м стоків (бочки) зросла лише на 8,50 грн. Бо дехто розпускає чутки, що ця послуга подорожчала чи то на 100, чи то на 200 грн.!\nМи нині займаємося також оформленням землі у постійне користування під каналізаційно-насосні станції і свердловини у Гостомелі, Ворзелі та Ірпені. Бо ще з часів Радянського Союзу їх не було оформлено як слід. У цьому питанні нам ідуть назустріч депутати селищної та міської рад.\n— Узагалі, як складається співпраця з міською радою?\n— На бюджетній комісії, а згодом і на сесії Ірпінської міської ради я просив виділити кошти для нашого підприємства для придбання автомобіля (бочки). Наше побажання врахували. Зараз керівництво підприємства, разом з бухгалтерією, займається тендерною процедурою. Тендер відбудеться у серпні, і його переможець постачатиме нам цей автомобіль.\n— Дуже важливе питання — будівництво колектора по вул. Українській.\n— Для нас воно є стратегічним. Це єдиний колектор, який іде на Київ. У нас сталося декілька серйозних аварій на цій «нитці» траси. Його латати немає вже сенсу — свій ресурс вичерпав.\nУ нинішньому році на сесії міської ради було прийнято рішення про реконструкцію колектора. Ми залучили до цього забудовника Ліневича. Він узявся профінансувати ремонт колектора.\n— Можна сказати, що цей забудовник підставляє місту плече?\n— Так, я з Вами згоден. Будемо перекладати 300 погонних метрів трубопроводу. Складність полягає в тому, що нову «нитку» траси доведеться прокладати паралельно з діючим колектором. Перекладатимемо також і водопровід. Дасть Бог, з цим справимося до початку зими. І надалі працюватимемо в цьому ж напрямку, тобто здійснюватимемо заміну колекторів.\n— Наших читачів особливо цікавить тарифна політика підприємства.\n— Раніше за воду і каналізацію платили 10,17 грн. за метр кубічний. З 1 червня цей тариф становить 13,38 грн. Каналізація — 9,20 грн., вода — 4,18 грн.\nУсі запитують: хто підняв ціни? Хочу, щоб мене правильно зрозуміли. Ні водоканал, ні міська рада ціни на ці послуги не встановлюють! Це рішення приймає Національна комісія, якій ми підпорядковані. Ця\nструктура змушена підвищувати тарифи, бо подорожчали й електроенергія, і газ.\n— Проінформуйте читачів про перспективи галузі.\n— Ми залежні від Києва, адже стоки і каналізацію скидаємо на станцію аерації Бортничі. Це економічно невигідно. Тому для Ірпінського регіону дуже важливо мати очисні споруди. Тим паче, що під них є зарезервована земля.\nТому настав час зайнятися виготовленням технічних умов, проектів, щоб потрапити в державну програму будівництва очисних споруд. Якщо матимемо власні, то тоді великі кошти залишатимуться для розвитку\nінженерії — заміни колек торів, тру б тощо. І ми зможемо більш якісно надавати послуги населенню. Наше підприємство отримає новий імпульс розвитку.\n— Територія водоканалу завжди охайна. А ось обабіч нової автотраси на вашу територію скидали тверді побутові відходи люди місцеві та заїжджі без совісті й моралі.\n— Це було для нас великою проблемою. За стихійне сміттєзвалище отримували приписи від КП «Контроль благоустрою міста».\nТому вирішили: треба встановити і пофарбувати паркан навколо водоканалу. Думаю, до кінця цього місяця завершимо цю роботу.\n— Діяльність підприємства залежить і від своєчасної сплати за послуги населенням.\n— Зараз вийшли на більшменш нормальну проплату від населення. Але ще є чимало боржників. Споживачів, які не платитимуть за воду чи каналізацію, відключатимемо від мережі. Наші контролери вже розносять попередження. Якщо не буде позитивної реакції, відключатимемо боржникам воду.\nЗ тими, хто хоче платити, але зараз не може, — укладатимемо договори реструктуризації. Тобто людям йдемо назустріч.\nВстановлено лічильники на багатьох підприємствах. Це дисциплінує їх керівників платити. Звертаюся до ірпінців. Від вашої свідомої позиції — своєчасної оплати за надані послуги — залежить діяльність нашого підприємства. Тобто будьте нашими партнерами. Ми, у свою чергу, вас не підведемо!\n— Я бачу, що за сім місяців Ви досить добре вникли у діяльність підприємства.\n— Мій робочий день починається о 7.20, а завершую його о 18.00. Хоча робота складна, відповідальна, доводиться затрачати багато енергії, та мені вона подобається, отримую від неї задоволення.


Будівництво 01 грудня 2020\t Перегляди: 489\nРозмноження грибка і поява цвілі у ванній кімнаті здатні зіпсувати ремонт і створити загрозу для здоров 'я людей, які проживають у квартирі. Правильний вибір антигрибкової ґрунтовки дозволяє зберегти стіни у відмінному стані.\nПереваги застосування ґрунтовки\nУ приміщеннях з високим рівнем вологості значно зростає ризик розмноження грибка на стінах, стелі. На поверхнях з 'являються чорні плями, що сильно псує зовнішній вигляд, сприяє відшаровуванню декоративних матеріалів. Цвіль зрештою руйнує стіни. Суперечки мікроорганізмів є сильними алергенами. Вони проникають в дихальні шляхи людей, що знаходяться в приміщенні, і викликають ряд важких захворювань.\nПозбутися грибка досить складно. Навіть якщо протерти поверхню, це не призведе до бажаного результату, оскільки суперечки проникають углиб стін. Щоб подібних проблем не виникало, рекомендується на завершальних стадіях ремонту покрити поверхні протигрибковою ґрунтовкою. Це необхідно зробити перед нанесенням декоративних покриттів.\nПротигрибкова грунтовка містить фунгіциди, що активно знищують спори мікроорганізмів, а також вирішує й інші завдання:\nсприяє зниженню витрати оздоблювальних матеріалів (фарби, штукатурки);\nпідвищує міцність оздоблення;\nутворює на стінах покриття, здатне відштовхувати вологу;\nзапобігає процесам гниття матеріалу.\nЯкщо розташування ванної кімнати є кутовим, необхідно обробити не тільки внутрішні стіни, а й зовнішні.\nАнтигрибкові грунтовки представлені в сучасних будівельних магазинах в широкому асортименті. Більшість видів мають профілактичну дію. Якщо рівень вологості у ванній дуже високий, приміщення не провітрюється, фундамент будівлі має огріхи в гідроізоляції, протікають труби, необхідно використовувати антигрибкову ґрунтовку глибокого проникнення. Такі склади мають вищий ступінь захисту, проникають глибоко в стіни. Їх рекомендується застосовувати, коли на стінах вже виступили чорні плями і виникла необхідність в оновленні ремонту. При виборі ґрунту варто враховувати гідності та недоліки певних видів і орієнтуватися на тип оброблюваних поверхонь.\nАкрилова ґрунтовка користується незмінним попитом у споживачів. Її виготовляють на основі акрилових смол. Наявність даних компонентів у складі дозволяє істотно підвищити адгезійні властивості ґрунту. Акрилові грунтовки легко наноситься на поверхні, забезпечують більш рівномірний розподіл по стінах або стелі декоративних складів.\nТакий матеріал при нанесенні швидко сохне, що дуже важливо при застосуванні його в приміщеннях з підвищеною вологістю і поганою вентиляцією. Швидке висихання ґрунту дозволяє мінімізувати часові відрізки між певними етапами робіт. Акриловий грунт ідеальний для подальшого нанесення на нього фарб на водно-дисперсійній або акриловій основах.\nАлкидна ґрунтовка застосовується для обробки поверхонь їх деревини. Такий варіант ідеально підійде для ремонту ванної в дерев 'яному будинку. Її використання рекомендується для підготовки під фарбування, нанесення шпатлівки, клею, для подальшого оздоблення рідкими шпалерами.\nАлкидні ґрунтовки швидко висихають і чудово захищають поверхні від утворення цвілі. Але їх не рекомендується використовувати на бетонних підставах. Алкидний ґрунт погано взаємодіє з гіпсокартоном і штукатуркою.\nКварцова ґрунтовка містить найдрібніші частинки мікрокристалічного піску. При її нанесенні на стіни поверхня набуває шорсткості. Це сприяє поліпшенню адгезії. Кварцовий протигрибковий грунт рекомендується застосовувати перед подальшим нанесенням декоративної штукатурки. Висока в 'язкість і відсутність летючих компонентів дозволяє наносити мінеральний ґрунт в один шар.\nЗастосування даного складу рекомендується для обробки гладких, але пористих поверхонь, до числа яких можна віднести бетон. Основний недолік використання кварцевої грунтовки - підвищена витрата. Але для нерівних стін вона підходить ідеально, оскільки дозволяє вирівняти поверхню. Кварцевим грунтом не можна покривати стелю.\nМінеральні протигрибкові ґрунтовки виготовляють із застосуванням гіпсу і цементу. Вони відносно безпечні, оскільки містять переважно натуральні компоненти. Цей тип захисного покриття добре підходить для обробки бетонних і цегляних стін і подальшого оздоблення їх плиткою. Час висихання мінеральної грунтовки залежить від вологості приміщення. Для ванних кімнат воно становить 10-24 години.\nЩоб захистити поверхню від грибка, необхідно не тільки вибрати розчин для ґрунтування, а й правильно його нанести. Перед застосуванням ґрунту слід очистити стіни від сторонніх елементів, забруднень. Якщо грибок вже з 'явився, його необхідно видалити. Для цього рекомендується нанести на поверхню розчин, що містить хлор або інший засіб для дезінфекції. Після повного його висихання слід додатково просушити стіни будівельним феном.\nДля ґрунтування поверхонь можна використовувати валик, пензель або розпилювач. За допомогою валика вдається нанести склад на стіни більш рівномірно і швидко. Пензлем зазвичай обробляють важкодоступні місця. Розпилювач можна застосовувати для обробки великих площ. Шар ґрунтовки повинен вийти рівним, без проплішин. Приблизна витрата складу - 0,5 літра на 1 квадратний метр поверхні. Краще покривати стіни і стелю в два шари перпендикулярно один одному, щоб не залишилося необроблених ділянок. Втираючі рухи при нанесенні ґрунтовки забезпечать більш глибоке її проникнення і кращий захист від грибка.\nБоротьбу з уже наявними чорними плямами на стінах, профілактичну обробку поверхонь антигрибковою ґрунтовкою рекомендується проводити виключно з використанням індивідуальних засобів захисту: розпиратора, гумових рукавичок, прилеглих окулярів. Потрапляння суперечок цвілі в дихальні шляхи може спровокувати серйозні проблеми зі здоров 'ям. Ґрунтовка містить фунгіциди, тому важливо стежити за тим, щоб вона не потрапила на відкриті ділянки тіла. Якщо це все-таки сталося, необхідно ретельно промити шкіру водою.


Супчик від похмілля: рецепти за 10 хвилин і півгодини - Коліжанка\nГоловна » Кулінарія » Суп від похмілля: 2 рецепти супу, коли в тебе похмілля\nВід похмілля краще лікування – чарочка того ж напою, якого ви напередодні перебрали. Кажуть, саме так починається алкоголізм.\nДозволю собі з цією думкою не погодиться. Переходить в алкоголізм – це коли похмілля перетворюється в запій. А якщо правильно вжити чарочку і заїсти її гарячим «похмільним» супчиком, то ви просто знімете похмільний синдром, і будете почувати себе значно краще.\nХочеться позбутись похмілля, тоді приготуйте суп від похмілля!\nА якщо ще приймете не довгий теплий душ, то принаймні будете почувати себе так, що зможете повноцінно працювати, якщо є така необхідність. А якщо це ще й вихідний день, то після прийому супчика і теплого душу дозвольте собі години дві поспати, прокинетеся як огірочок.\nУвага! Я б не радив контрастний або холодний душ, хоча таку пораду і можна зустріти. Саме після такого душа у одного мого знайомого (46 років мужику було) стався інсульт. Добре хоч виходили, але інвалідність очевидна.\nБульйон з аджикою\nЯк правильно їсти похмільний суп?\nПохмільний суп: Відео\nПропонований супчик смачний, швидкий і буквально лікувальний.\nПара-трійка склянок томатної м’якоті. Де взяти? Прекрасно, якщо у вас є банка консервованих помідорів. Витягуєте томати, знімаєте шкірку і відправляєте в блендер. Можна використовувати свіжі помідори, якщо це в сезон і їх у вас достатньо. Незручність – потрібно зняти шкірку, що на хвору голову нелегко. Для самих ледачих – у продажу є розтерта томатна м’якоть без домішок..\nБульйон курячий або яловичий. Є натуральний в холодильнику – ви молодець. Але простіше розчинити в склянці окропу бульйонний кубик.\nТвердий сир – близько 50 г. просто відмінне рішення на заміну-сир “напіврідкий «типу» Янтар” – його не потрібно натирати, досить просто вибрати ложкою з упаковки.\nЧасник – пара зубчиків, плюс гострий перець (скільки для вас прийнятно).\nДля аромату селера, базилік. Але це – якщо є, можна обійтися і так.\nСупчик тому і готується 10 хвилин, що кип’ятити його ну потрібно, а ось прогріти майже до кипіння – так.\nВажливо! Якщо сильно болить голова, перед приготуванням прийміть таблетку аспірину.\nЗбийте в блендері томати. Сюди ж киньте очищений часник, перець, можна додати порізаний на шматочки стебло селери. Відразу і посоліть. Немає блендера? Можна обійтися: помідори потовкти виделкою, часник і селера порізати. Але буде трішки не так.\nСпочатку в каструлю помістіть бульйон, потім – томатну суміш. Дивіться на консистенцію, і якщо потрібно – додайте трохи рідини від помідор, овочевого соку. Загалом того, що пов’язано з помідорами, але рідкого.\nДоведіть майже до кипіння. Це ви зрозумієте по бульбашками повітря, що піднімається з дна. Вогонь зменшіть і додайте – натертий сир. Його краще додавати порціями, стежачи, щоб розчинився. І не переживайте, якщо натерли сиру більше 50 г.сиром супчик не зіпсуєш.\nТакий “бульйончик” зварити за 10 хвилин, правда, не вийде. Добре, якщо поруч співчуваюча дружина (мати), тоді легше. Поки ви спите, або намагаєтеся це робити (саме сон – найважливіша складова позбавлення від похмілля), бульйон готовий.\nАле перевага є, навіть якщо допомогти нікому: не доведеться возитися з овочами, оскільки інгредієнтів – мінімум.\n1,5-2 літри води;\n1 невелика баночка гострої аджики з магазину. Власного приготування теж підійде, але вона зазвичай середньої гостроти, а потрібно – ядерну.\nЗваріть курятину (на це піде мінімум хвилин 30) і додайте в каструлю баночку аджики. Ось і все!\nЯк тільки суп готовий, налийте собі глибоку тарілку гарячої, ароматної і гострої, наскільки можете, їжі. Дістаньте з холодильника горілочку і налийте невелику стопку – грам 50 досить.\nНавіть якщо стає зле від запаху, залпом випийте і відразу ж закушуйте гарячим супчиком. До нього добре б зробити пару гарячих тостів або нагріти хліб в мультиварці. Десь на півдні Італії томатний суп прийнято подавати з гарячим хлібом, ви теж собі це можете дозволити. Та й під гарячий бульйон з томатною складовою теж прекрасно.\nОбережно! Після однієї стопки просто поїжте суп і не здумайте повторювати спиртне. Пам’ятайте: вам потрібно привести себе в порядок, а не «вибути з ладу».\nЩоб швидше привести себе в порядок, на додаток до супчику зробіть ще деякі дії:\nПийте якомога більше: соки, мінеральна вода або проста з лимоном – 2-3 літри потрібно точно.\nГарячий зелений чай з цукром – ще один засіб, що допомагає вивести токсини. Чорним чаєм і кавою краще не балуватися, вони підвищують тиск.\nРізні джерела вводять томатний сік в список “антипохмільних” засобів.\nЯ час від часу (не скажу, що регулярно) користуюся томатним супчиком, і мені допомагає. “Гострий” жирний бульйон теж хороший, хоча самому з жорстокого похмілля готувати його важче.\nГоловна перевага рецептів в тому, що це – справжня швидка допомога страждаючому організму, який вчора трохи не розрахував свої можливості. Хочете переконатися в дієвості похмільних супчиків, – приготуйте їх і собі – а також – поділіться з друзями в соцмережах.\nБульйон з аджикою похмілля похмілля що їсти суп від похмілля суп від похмілля рецепт Томатний суп з сиром


У Саудівській Аравії розбився вертоліт з чиновниками - Korrespondent.net\nУ Саудівській Аравії розбився вертоліт з чиновниками\nКорреспондент.net, 5 листопада 2017, 23:49\nНа півдні Саудівської Аравії розбився вертоліт з високопоставленими особами\nВ авіакатастрофі загинув принц Мансур бен Мукрін.\nНа півдні Саудівської Аравії в неділю, 5 листопада, розбився вертоліт, повідомив телеканал Аль-Арабія.\nЗа даними ЗМІ, в катастрофі загинув заступник губернатора провінції Асир принц Мансур бен Мукрін і кілька високопоставлених чиновників. Як уточнюється, чиновники здійснювали інспекційну поїздку регіоном.\nЗа попередніми даними, всього на борту вертольота перебувало дев'ять осіб. Інші подробиці поки не повідомляються.\nРаніше комітет з боротьби з корупцією Саудівської Аравії, створений 4 листопада на чолі з наслідним принцом країни Мухаммедом бен Салманом, розпорядився затримати 11 принців з правлячої сім'ї і чотирьох міністрів з нинішнього складу уряду королівства.


Ноябрь 2019 — Черкаський обласний художній музей\nВідкриття виставки «Барба на Буч...\n25/11/2019 Написал Художественный музей\n22 листопада 2019 року в Черкаському художньому музеї презентували твори, проекти та серії, що складали арт-частину фестивалю «Барба на Бучаку»-2019. Фестиваль був задуманим в рамках загальноукраїнського екологічного руху за порятунок села Бучак та спротиву будівництву Канівської ГАЕС. Подія відбувається в мальовничому селі Бучак на Трахтемирівському півострові. У 2019 році темою фестивалю стала фотографія. Одним з […]\n15/11/2019 Написал Художественный музей\nЩо приховує мовчання інтроверта? Нерідко за ним цілий всесвіт, потрапити до якого можна лише за певних умов. Саме такий ідеальний збіг обставин стався у четвер, 14 листопада, о 16.00 в Черкаському обласному художньому музеї. Три художниці, чия практика охоплює різні медіа, але об’єднується чутливою виваженістю і любов’ю до лаконізму, відкриють спільну виставку «Три […]\nМІЖНАРОДНА ВИСТАВКА СУЧАСНОГО МИСТЕЦТ...\n13/11/2019 Написал Художественный музей\n12 листопада 2019 року Черкаський обласний художній музей презентував дев’яту виставку сучасного мистецтва «Діалоги». Історія проекту розпочалася у 2010 році у головному виставковому залі художнього музею. Усі наступні виставки приймав Черкаський обласний краєзнавчий музей та останні декілька років проект повернувся у царину мистецького середовища. Проект «Діалоги» – є діалогом поколінь, жанрів, образів та можливостей. Це […]\nПерсональна виставка черкаської худож...\n06/11/2019 Написал Художественный музей\nХудожній музей 5 листопада 2019 року презентував першу персональну виставку черкаської художниці-аматорки Катерини Пуш. На виставці представлені творчі напрацювання 2015-2019 років. Народилася художниця у 1963 році у селі Майське, що на Кіровоградщині. Хист до живопису перейшов майстрині від дідуся по батьковій лінії, який гарно та багато малював. На початку 1970-х років родина переїхала на батьківщину […]\nПерсональна виставка живопису Володим...\n1 листопада 2019 року в Черкаському обласному художньому музеї відкрили виставку Володимира Бабченка «Черкаські імпресії». Володимир Бабченко – постімпресіоніст в живописі – він не лише фіксує емоцію, враження від конкретної миті, він намагається передати тривалі стани світу, осмислити їх та запропонувати глядачеві свої візуальні висновки. Іноді здається, що навіть своїм характером, способом життя, ставленням до […]