Полицяк Петро Петрович (Чорний) (05.07.1992 - 20.01.2015) - Революція гідності. Війна. Рівненщина\nМинулої п’ятниці в селі Борбин Млинівського району поховали іще одного українського Героя – «кіборга» Петра Полицяка.\nЖиття 22-річного Петра забрав клятий донецький аеропорт. Він в складі групи бійців 80 аеромобільної бригади до останнього бився у новому терміналі аеропорту. 20 січня хлопець востаннє вийшов на зв’язок з рідними. Після того від нього не було ні слуху, ні духу. І ось майже через місяць мати отримала страшну звістку: тіло її сина лежить у морзі Дніпропетровська.\nРідні відправилися у Дніпропетровськ і у ніч з 19 на 20 лютого тіло Героя привезли у Борбин. А наступного дня його поховали. Поховали якраз в той час, коли у Дубні проходив реквієм за загиблими героями Небесної Сотні.\nПро похорон захисника України стало відомо тоді, коли його вже ховали. Жителі Плоски зателефонували до нас в редакцію і повідомили цю сумну звістку. Вони розповіли, що Петро – наш земляк, з Дубенщини. З Плоски родом його мама, і хлопець виріс у Плосці в діда. Його й в армію мобілізували через Плосківську сільську раду. Це було в серпні минулого року. Петро був на заробітках у Києві. Так його знайшли там. Подзвонили, щоб приїхав за повісткою. Він і приїхав. Дуже доброї душі, щирий був хлопчина. Сказав: «Треба, значить треба!». І пішов на смерть страшну і люту. Його замучили у полоні. Зі слів людей, навіть очі повиймали. А з сільської ради на похорон не приїхали і навіть вінка не передали – обурювалися наші співрозмовники.\nВони допомогли нам зв’язатися з мамою Петра – Вірою Миколаївною. Вона погодилася розповісти все, що знала про загибель сина за умови, якщо часопис напише її розповідь повністю. Ось її скорботні слова:\n– Що я маю вам, люди добрі, сказати? Немає мого синочка. Не стало наслідника. Він у мене один був. Ще маю четверо дівчат, а син був один і того відібрали. Як треба було, то знайшли його аж у Києві. І номер телефона його у сільраді розізнали. Бо повістку треба було їм вручити. Другий би відкрутився, а він дитина безотказна, послухався, приїхав. Як у воєнкомат взяли, я воєнкомові кажу – у нього запалення. А воєнком мені: «Там розберуться». І потягнув його за собою. Він з 12 серпня у армії. А як ховали його, то нікого від Плосківської сільради не було, ні з Дубна з воєнкомату. Ні вінка не передали. Як живий був, то був потрібен. А мертвий потрібний тільки матері.\n– Віро Миколаївно, а як Петро у десантники потрапив, він що – срочну у десанті служив?\n– Служив. У тій самій бригаді. І ото зимою їх в той аеропорт поперли. За що ж там воювати було, за купу бетону? Там уже нічого цілого не осталося, як їх туди привели. Як вони бідні там мучилися. Вони ж на мерзлому цементі спали. Без спальників, без нічого. Та якби ж то ще тільки холод. А їх же ж там вбивали щодня. Петя з ще одним хлопцем півтора кілометра несли хлопця, якому щелепу і горло вирвало. Того пораненого по телевізору показували. Так то мій Петро і другий хлопець його винесли. Той тоже був ранений, то й його назад довелося тягнути. Вони ж його до тих сепаратистів занесли, попросили, щоб спасли. Їхній командир як побачив, що він без бронежилета прийшов, сказав до Петі, що він сміливий солдат і дав папірос. А мій син каже «я не курю», то він шоколадку йому дав. І тоді в ту ніч він кричав по связі до наших «Дайте поміч». Не дали. Якби дали, може, він і другі живі були б.\n– Нічого не знаю. Нам подзвонили і сказали – приїжджайте у Дніпропетровськ, заберіть тіло. А що сталося, хто його привіз, звідки, ніхто нічого не сказав. Я до останнього надіялася. Думала, не він. Приїхала, глянула – і серце обімліло. Він! Мій синочок лежить, весь побитий. В одних берцях і нижніх штанах. Більш нічого на ньому не було, ще, правда, часи і срібний ланцюжок при ньому були. Часи стояли. Хто сина забив і роздягнув – чи чужі, чи свої – не знаю. Всяке передумала. Інших мертвих солдат одітими віддавали, чого його роздягнули. Кажуть, що плитами привалило, але ж плитою так не поб’є. Так кастетом б’ють. Лице чисте, а біля брови розбите. Всього його обмацала, побої по тілі познаходила. Хай мені хто хоче каже, але він місяць під плитами не лежав. Так довго тіло не могло зберегтися. І дуже вже худий зробився. Видно, він жив, його били й голодом морили.\nНаш обов’язок не забути віх тих, хто кладе свої душі й тіла за наше мирне життя.\nКіборг» з Борбина, Рівненщина,залишився в аеропорту заради друга\nі прийняв мученицьку смерть\nПетро завжди мав багато друзів. Ще не встигне із зупинки до батьківської хати дійти (їздив на заробітки до стол иці), а за ним уже купа хлопчаків біжить.\n– Його всі діти любили, – підхоплює мама Віра. – Петька дуже добрий був. Гроші заробляв, на себе практично не тратив. Усе сестрам купував. Казав: «Вони ж дівчата, їм більше треба». Менша, Славіна, завше чекала на нього, що на рідного батька. Мені мопеда купив, щоб легше було почту розвозити (мама довгі роки працює сільським поштарем – авт.). Він і вчитися далі після школи не пішов, бо казав, що треба нам з батьком помагати – дівчат же багато. Хоча й школу добре закінчив. Всенькому класу математику рішав. До п’ятого класу відмінником був, потім почали над ним підсміюватися, і він якось науку запустив.\nПовістка застала Петра Полицяка на роботі у Києві. Якщо точніше, то йому просто зателефонували із сільради під час третьої хвилі мобілізації у серпні. Він міг не брати слухавку, міг просто не приїхати, адже за законом повістку мають вручити особисто в руки. І де б шукали його по столицях? Так багато хто робить – ховається. Петро не сховався. У свої 22 роки він розумів, що таке обов’язок. «Треба, значить, треба», – сказав мамі і поїхав у рідну Львівську 80-ту аеромобільну бригаду, де проходив строкову службу.\n– На той день всі діти з’їхалися. Старша Аліна з дочкою, молодші Діана і Надійка. А Славіна так взагалі від нього не відходила. Вони тут хату ледь не перевернули, – з ледь помітною усмішкою пригадала мама. – А Петька побачив дідові часи. Спитав, чи може із собою взяти. Дуже він діда любив. «Та бери», – говорю. То нам тільки ті часи та ланцюжок і повернули потім. Ми їх Петьці поклали в останню дорогу.\nБійців 80-ї аеромобільної бригади зимою кинули обороняти аеропорт. Петро Полицяк був замкомандира взводу з позивним «Чорний». Про своє життя на війні рідним, особливо мамі, практично не розказував. Шкодував, не хотів, щоб передчасно сивина посріблила їй коси. У щоденних телефонних розмовах твердив: «Усе добре, в мене все нормально».\n–За товаришів стояв горою. Друг його, Сашко, розказував, що коли обстріли були, то Петька на нього падав, прикривав. Казав: «Тобі жити треба, в тебе ж двоє діток, а третє в дорозі». Отакий був мій Петька, – з болем і одночасно гордістю у голосі каже мама.\nОдин з найяскравіших моментів з військового життя бійців розповів товариш Петра Іван.\n– Його потрібно було терміново евакуювати і доставити до лікарні. Але бойовики не давали добро на використання нашого транспорту. Так нам двом довелося у 30-градусний мороз нести його з терміналу на дорогу, де стояли бойовики. Один з них, під позивним «Шаман», дав слово офіцера, що доставить пораненого до медиків. Ми були без зброї і під прицілами, але Петро не злякався, хоча нас могли захопити в полон або вбити. Коли поверталися, то вони стріляли вгору, щоб полякати -. «Шаман» оцінив сміливість рівненського хлопця і пригостив цигарками. Але Петро не курив. Тоді той дав йому шоколадку.\n– Він сказав, що тримається, але скільки ще так зможе – не знає. Останні його слова: «Можна було би ще щось сказати, але того вам краще не знати. Якщо що – то подзвоню». Так більше і не подзвонив. А потім по телевізору показали підірваний аеропорт. Я думав, що лопну. Вибіг з хати… – опустивши голову, перериває спогад тато хлопця.\nРідні до кінця вірили, що побачать Петьку живим. Обнадіювали волонтери, військові… Казали, якщо давав про себе знати, значить живий, може у полоні. Якось серед ночі подзвонили Полицякам і сказали, що їхній Петро, можливо, у Дніпропетровську в госпіталі. Лежить як неопізнаний боєць в реанімації. Батьки відповіли: «Зараз виїжджаємо». «Що, серед ночі?» – запитали на іншому кінці дроту. «Так». Попросили зачекати трішки. На другий день зателефонували: це не Петро.\nЦілий місяць надії і віри. Вдень і вночі линули до Бога молитви мами, тата, бабусі, сестер, односельчан за здоров’я Петра. Не вимолили!\n– Розносила пенсію. Подзвонила квартирантка з Дубна: «Вєра, що там твій малий?» «Не знаю», – кажу. «Ой, як тобі сказати?» «Та кажи, як є, ранений?» «Вантаж-200».\nКинула все, додому летіла, не чуючи під собою ніг. У скронях тільки било: «Петька! Петька! Син!» Тремтячими пальцями почали набирати телефон військкомату – там нічого не знають. А о 9-й вечора волонтери вислали по Інтернету для впізнання фото годинника, того самого, дідового…\n– Я їх ще просила сфотографувати ліву частину обличчя: у нього мала бути родимка така, як в мене. А вони кажуть, що вся сторона кастетом побита…Нічого не видно, – ніби чужим голосом почала говорити мама. – Всю дорогу, як їхали до Дніпропетровська, надіялися, що то помилка, що то не наш Петька. Але як тільки зайшли в морг, відкрили двері холодильника, я по волоссю побачила – мій. Його ще хоч впізнати можна було. Таких, як він, до впізнання ще троє лежало. А поруч – гора частин тіл… Їх по ДНК впізнавати будуть… Матері ще довго чекатимуть синів…\nБатьки десантника Петра Полицяка впевнені: його з-під завалів аеропорту дістали живим. І вже потім вбили. Хоча у довідці про смерть написано, що помер від удушення – мовляв, привалило тяжкими плитами. Тато і мама весь час кажуть, що хотіли би знати правду про останні хвилини життя сина…\nКоли 20 лютого Україна згадувала Героїв «Небесної сотні», мешканці Борбина і навколишніх сіл на колінах серед ночі із запаленими свічками зустрічали свого Героя. І ніхто не хотів вірити, що це Петро Полицяк. Тут його пам’ятають вічно усміхненим, турботливим… Сусідка, учениця місцевої школи Софія Казанчук, написала вірші в пам’ять про Петра. Один з них присвячується його мамі Вірі Полицяк. Та, зрештою, всім мамам, які не дочекались своїх синів.\nБрати не убивали, щоб братів.\nЩодня, прийшовши на роботу, бачу портрет з чорною стрічкою – в фойє школи куточок пам’яті випускника нашої школи, загиблого «кіборга» Полицяка Петра Петровича. І новий вибух болю в ледь зашерхлій рані. На цьому місці традиційно оформлялись книжкові виставки до роковин Тараса Шевченка, Голодомору, Чорнобиля, Афганістану. Стояв біля цих столів, в колі своїх однолітків, і тендітний русявий Петрик. І ось до болю знайоме обличчя, яке дорослішало, мужніло на наших очах, в траурній рамці в оточенні лампадок і живих троянд. Всього лиш двадцять дві білі троянди… .Квітка, як прожитий рік… Всього лиш двадцять два юних роки, які вмістили в себе безтурботне дитинство, люблячих батьків, турботливих бабусь і дідусів, шкільні роки і службу в армії, кохану дівчину, плани створити власну сім’ю і віддячити за турботу рідним. Не здійснилось! Не збулось! Все перекреслила ВІЙНА! Така несподівана і така страшна в сьогоденні. Вона забирає найкращих. Петро завжди, в першу чергу турбувався про інших. Він думав про спокій найрідніших людей, коли в телефонній слухавці мама,сестри,кохана чули: «У мене все нормально». Нормально – спати на промерзлому бетоні без теплого одягу і спальників; нормально – один сухий пайок на день на двадцять солдат, а потім на добу, взагалі, лиш кусочок льоду з розбитої фляжки. Безперервні обстріли, стогін поранених, втрата побратимів. «Нормально!», щоб не хвилювати, щоб менше пила заспокійливих ліків бабуся, щоб менше сивини було в маминому волоссі.\nПобратими згадують Петра, як надійного, відданого товариша. Згадують його широку щиру усмішку. «Петро був заступником командира взводу, завжди веселий і надійний. Я пам’ятаю, як ми з ним півтора кілометра несли на ношах пораненого товариша Ігоря Римара. Його необхідно було терміново евакуювати в лікарню. Але бойовики не погоджувались на використання нашого транспорту. І ми вдвох змушені були в тридцятиградусний мороз нести його з терміналу на дорогу, де стояли бойовики. Один з них, з позивним «Шаман», дав слово офіцера, що доставить пораненого до медиків. Ми були без зброї і під прицілами, але Петро не злякався, хоч нас могли взяти в полон чи вбити. Коли ми повертались, вони стріляли вверх, щоб налякати » – згадує один з побратимів Петра Іван в інтерв’ю газеті «». Ігоря Римара рятували в госпіталі в Києві, кошти на лікування збирали по всій Україні. Не врятували. Гроші, що залишились, вдова Ігоря передала для допомоги іншим пораненим.\nІван, приїхавши на похорон Петра Полицяка, сказав матері загиблого Вірі Миколаївні, що своїм життям завдячує її сину. Вони, троє друзів Іван, Петро і Володимир, були серед поранених. Відходив, як потім виявилось, останній санітарний транспорт. Забирали найважчих. Уже закрили борт, загув мотор і тут Петро схопив Івана на руки(де взялися сили?) і закинув на машину. Я кричав йому:-Давай руку, стрибай! Рятуйся!\n– А як же Володя, я не можу залишити його – відповів Петро. Він міг врятуватись, але не зміг залишити пораненого в ноги побратима в небезпеці. Сам поранений, він мав юридичне право евакуюватись, але, як завжди в першу чергу думав про інших. Володимира похоронили на Буковині, Іван лікується в госпіталі.\nОстанній раз на зв’язок Петро виходив 20 січня. Він мужньо переносив голод, холод, постійні обстріли,газові атаки. «Моліться за мене, за нас » –останнє прохання до рідних. І линула до неба мамина молитва, молились безсонними ночами бабуся, батько, сестри Аліна, Діана, Надійка і найменша десятирічна Славіна. Молилась Борбинська громада Церкви Християн Віри Євангельської, молились прихожани Свято-Успенської Православної Церкви. Молилась родина, знайомі, постили і молились навіть діти. Не вимолили! Зійшов Петро на свою Голгофу. Віра Миколаївна розповідала Дубенському часопису «Дзеркало плюс» про останній місяць життя свого сина: «Нам подзвонили і сказали – приїжджайте у Дніпропетровськ, заберіть тіло. А що сталося,хто його привіз, звідки, ніхто нічого не сказав. Я до останнього надіялася. Думала, не він. Приїхала, глянула – і серце обімліло. Він! Мій синочок лежить, весь побитий. В одних берцях і нижніх штанах. Більш нічого на ньому не було, ще, правда, часи і срібний ланцюжок при ньому були. Часи стояли. Хто сина забив і роздягнув – чи чужі, чи свої – не знаю. Всяке передумала. Інших мертвих солдат одітими віддавали, чого його роздягнули? Кажуть,що плитами привалило, але ж плитою так не поб’є. Так кастетом б’ють. Лице чисте, а біля брови розбите. Всього його обмацала, побої по тілу познаходила. Хай мені хто хоче каже, але він місяць під плитами не лежав. Так довго тіло не могло зберегтися. І дуже вже худий зробився. Видно, він жив, його били й голодом морили. Закатували мого синочка. І не знаю хто й за що. Те, що з ним сталося, знає тільки він і Бог. Дякую Богові, що тіло сина додому вернув. Поховали Петю в рідному краю. Можу до могили прийти».\n20 лютого Україна згадувала і оплакувала героїв Небесної Сотні. А Борбин, після місяця страшної невідомості, місяця віри і надії на зустріч, зустрічав свого Героя. Ще інтернет ряснів повідомленнями про розшук безвісти пропавшого в Донецькому аеропорту рядового 80 аеромобільної бригади «Чорного», Полицяка Петра Петровича, а три десятки машин виїхали назустріч своєму односельцю,який віддав найдорожче, що мав,своє життя за нас. Він мав можливість не піти. Скількох чоловіків розшукують воєнкоми, щоб вручити повістку. Петя був на заробітках, в Києві. Йому зателефонували з Плосківської сільської ради, там він був прописаний в дідівській хаті. Сказав: «Треба, значить треба!» І в цих словах був весь він. Хлопець ніколи не ховався за чужі спини. Навіть його перша вчителька Гульт Лариса Володимирівна, головними рисами його характеру назвала відповідальність і дисциплінованість. Батьки везли додому свого єдиного сина, свою надію і опору, везли свою кровинку … в труні. Молодь, старші учні і вчителі з другої години ночі стали живим коридором на в’їзді в село. Щоб освітити лампадками, ліхтариками мобільних телефонів дорогу своєму ровеснику, який навіки лишився молодим.\nВ Борбині живе майже тисяча людей. Провести Героя в останню дорогу зібралось більше трьох тисяч. Виступаючі говорили коротко, тамуючи сльози. Зазвучала пісня «Віа Долороса (Дорога Скорботи)». Денисюк Надія співала про Хресний шлях Ісуса, його жертву, а ми, ті хто стояв навколо, думали про жертву, яку приніс Петро. Здавалось, він і з неба хотів полегшити страждання близьких. Час від часу мама витирала сльозу, яка з’являлась в куточку його ока. Здавалось, він і мертвим думав про інших.\nА мама молиться за мир,щоб хлопці вертались додому живими. Просить молитись усіх,бо більшого горя, ніж хоронити дітей, немає.\nЗараз в страшній невідомості, ще одна родина наших односельчан: в Донецькому аеропорту пропав 22-річний Ковальов Юрій Анатолійович, боєць 80 аеромобільної, їх племінник і брат. Близькі моляться і вірять – живий.\nГерої не вмирають. Вони живуть в нашій пам’яті, в наших серцях. В вічному, невгамовному болі материнського серця.\nЗавідуюча публічно-шкільною бібліотекою\nСкорботи і жалю додали учні одинадцятирічки – вмонтували у сценарій заходу настільки щирі, проникливі і зворушливі слова, вірші та факти з життєпису Петра, на які відреагувала сльозами не одна душа. Крок за кроком школярі відстежили воєнні будні свого земляка: телефонував рідним, коханій дівчині, запевняв, що «у мене все нормально», просив молитися за нього і побратимів. І молилася мама, батько, сестрички, родина, молилися односельці, громада Церкви християн віри євангельської, молилися прихожани Свято-Успенської православної церкви. Очевидно, молитовні благання ще не встигли дійти до небес, як заступник командира взводу Петро Полицяк – «Чорний» – зійшов на свою Голгофу.\nНародний депутат України Олександр Дехтярчук озвучив міркування про значення Донецького аеропорту, який захищала 80-а Львівська аеромобільна бригада, у російсько-українській війні: українські «кіборги» «перемололи» військову силу ворогів і, власне, після Донецького аеропорту нікому було наступати на Україну. Серед тих, хто зупинив вражу орду і Петро Полицяк – справжній герой України.\nДо речі, у населених пунктах виборчого округу Олександра Дехтярчука на сході України загинуло 27 воїнів. Меморіальна плита Петру Полицяку – сімнадцята від команди народного депутата.\nГолова райдержадміністрації Алла Черній підкреслила, що Петро загинув за кожного з нас. Він зробив усвідомлений вибір і був до останнього подиху свого там, де місце лицаря України, коли ворожа навала вдирається в рідну оселю. Алла Леонідівна також просила не впускати в душу велику злість і образу, натомість закликала бути єдиними, підтримати батьків і сестричок героя. А школярів, переступаючи поріг школи, щоразу згадувати того, кому завдячують, кому завдячує вся Україна.\nПам’ятник Петру Полицяку в с. Бобрині\n*”Когда в аэропорту я был сильно контужен и потерял сознание, Петя под огнем вынес меня из-под обстрела. Спас мне жизнь», — говорит Саша «Чечен» (справа). На фото — с бойцами 80-й аэромобильной бригады Володей «Итальянцем» (слева) и Петей «Черным»\nВиповнюється 2 роки захисту Донецького аеропорту.\nСпогадами поділилася сестра Петра Полицяка – Аліна,\nяка нині перебуває в Сполучених Штатах Америки\nЗ вірою у Бога він загинув за Україну\nПолицяк Петро Петрович (позивний «Чорний»), народився 05.07.1992 року у селі Борбин Млинівського району на Рівненщині. По закінченню школи оволодів професією механізатора, відслужив у армії. Влаштувався у Києві на роботу.\nУ серпні 2014 року Петра запросили до воєнкомату, там відразу вручили повістку. А далі був медичний огляд і буквально на завтра його відправили у Львів. Мені брат казав: «Я відчував, що піду на війну, тільки не знав коли. Смерті не боюсь, я боюсь, щоб мені не прогрішити проти Бога, якщо прийдеться стріляти і когось вбивати. Але вже, як Бог дасть так і буде». (Петро Полицяк був віруючою людиною).\nПо дорозі до Львова хтось випадково забрав його сумку, в якій була Євангелія. «Це напевно не випадково – говорив Петя – можливо Євангелія спасе комусь життя».\nДо призову Петро працював у Києві у підприємця, якого звали Олександром. Господар переживав за Петра, як за сина і купив все, що потрібно було для служби: бронежилет, кевларову каску, берци, окуляри, необхідну одежу.\nУ Львові брат пробув з літа до зими. Одного дня пролунав дзвінок і Петро повідомив, що їх забирають в Константинівку, це вже ближче до передової. Там вони пробули місяць. На початку січня, якраз на Різдво, Петро повідомив, що відбувається передислокація на передову в Донецький аеропорт. Січень був дуже морозний – до 30 градусів. Не було на чому спати, навіть мокрі серветки замерзали. Лише на другий день брат знайшов спальник, в якому вони спали по черзі.\nМи молилися за нього днями і ночами, не було зовсім сну. Молились церкви, рідні, близькі, знайомі. Брат казав, що перші дні не було сильної стрілянини. А потім почали їх дуже бомбити, були втрати. Спочатку хлопців тільки контузило і їх відразу забирали в лікарню. А потім один з хлопців отримав серйозні поранення. Йому кололи знеболююче, була нагальна потреба у стаціонарному лікуванні. Та наші уже добу не могли доїхати до аеропорту.\nНаступний раз, коли Петро зателефонував, він повідомив, що хлопця (Ігор Римар) вже відправили в лікарню. Він розповів, що командир попросив у сепаратистів припинити вогонь, аби пораненого вивезти. Вони відповіли: «Принесіть його нам і ми доставим у лікарню». Петро сам визвався нести пораненого. «Ми вдвох з командиром взяли на носилки Ігора і пішли через поле обстрілу півтора кілометри в одну сторону. Дув сильний вітер, тріщав мороз, руки німіли від холоду. Та ми йшли, не думаючи про те, чи повернемось живими. Я не боявся, бо відчував, що Бог зі мною».\nСкоро Ігоря переправили в лікарню. Після цього в аеропорту почалися страшні дні і ночі. Та Петро був спокійний. Як пізніше розповів мені його друг, Саша – тільки повертався з поста, відразу обходив усіх поранених і робив що міг: підносив чай, їжу, поки було, що їсти. Всі дивувались, що він завжди був спокійний в тому пеклі.\nОдного ранку Петро зателефонував і сказав: «Ну все, Аліно, якщо щось не так, то вибачай», – і зв’язок обірвався. Можна уявити, що коїлося в наших душах. Уся родина очей не стулила, молилися цілий день і ніч. Просили в Господа допомоги.\nНа другий день, ввечері, він повідомив, що їх з усіх сторін оточили сеператисти і чеченці. Бій був дуже важкий. З криком «Аллаху Акбар» вороги йшли на них та відбиватися не було чим. «Ех, якби сюди хоч одного танка і одного бетеера», – говорив із сумом Петро. Серед інших, поранило командира, та вони в оточенні тримали оборону, як могли. Новий командир, якого призначили не був готовий до війни. Він того ж дня сховався між пораненими. Петька казав: «Тоді паніка була, але потім настав мир у серці, Бог підтримував мене».\nВ один з днів машина забирала важкопоранених. Тоді Петро взяв свого друга, який був поранений осколками в ноги, допоміг піднятися у кузов машини і сказав – рятуйся. Саша вижив, завдячуючи Петру. А ще він говорив, що Петька теж міг поїхати тоді, адже у нього була порізана і розпухла рука. З їхньої п’ятірки в аеропорту залишалися лише Володя і Петро. Брат не міг залишити свого друга самого. Володимир теж був поранений в ноги, а так як рани у них були не смертельними, вони і залишилися заради інших.\nВерхній і нижній поверхи зайняли сеператисти і чеченці. Їх відтіснили в кутове приміщення. Хлопці майже тиждень, що я знаю (поки був зв’язок) були без їжі і без сну, замість води смоктали лід, а коли хтось знаходив консерви серед завалин – це було щастя.\nЩе один довгоочікуваний дзвінок. Петро говорив: «Моліться, моліться за моїх друзів – він з ними був як з братами – моліться за всіх. Нас труять, не знаю чи ще подзвоню бо хлопці відключаються. Нема противогазів, ми задихаємось. У всіх сильна рвота».\nЇх травили кожного дня, підпалювали бензин і поливали згори. Але Бог посилав вітер, який дув в іншу сторону і хлопці не згоріли. Сепаратисти попросили наших хлопців зупинити вогонь, щоб забрати своїх поранених і в цей період підклали вибухівку. Страшний вибух. Було багато трьохсотих і двохсотих. Та на прохання припинити вогонь, щоб забрати наших поранених, які стікали кров’ю, сепаратисти не йшли. Петька в ті дні телефонував один раз на добу і то на хвилину. Говорив, що там робиться страшнее, що все розповість як провернеться додому. Він вірив, що Бог, з яким живе у серці – допоможе. Станеться чудо – прийде підмога і вони переможуть. І коли я плакала сказав: «Чого Ти плачеш, як Бог дасть так і буде».\nОстанній дзвінок, останні слова: «Я не знаю, як довго ми зможемо тут протриматися, коли це все завершиться». В мене ніби мову відібрало і я не могла йому нічого сказати. Ще, в той день, Петро телефонував до своєї дівчини і до тата. Батькові він сказав: «Краще того не знати, що тут відбувається – і додав – у мене на телефоні лишень дві поділки зарядки, він розряджається».\nТого вечора мені приснився сон, що Петро ніби був на будівництві, упав з третього поверху і забився. Я прокинулась у сльозах.\nПідвечір ми дізналися, що аеропорт повністю захвачений. Тих, хто вижив, забрали в полон, інші – залишилися під завалами. Петра не було в жодних списках – ні серед загиблих, ні серед полонених.\nПеред тим, як поїхати у США, я молилась, щоб побачити брата. Побачила та тільки мертвого.\nПортрет Петра Полицяка – із серії полотен «Голгофа України», якими Ніна Августін увічнила подвиг жителів населених пунктів Млинівського району, що загинули під час проведення антитерористичної операції на сході України.\n1.Мащенко П. Мого сина закатували! : Крик душі мами загиблого «кіборга» Петра Полицяка / П. Мащенко // Дзеркало плюс . – 2015 . – 26 лют. – С. 5\n2. Назарчук О. Дорога скорботи / Оксана Назарчук // Гомін [Млинів] . – 2015 . – 12 берез. – С. 3\n3. Тарасюк В. За спинами побратимів не ховався / Віталій Тарасюк / Гомін . – 2015 . – 16 лип. – С. 1, 3\n4. Комісарук Є. Жити за двох /Євгенія Комісарук // Гомін [Млинів] . – 2016 . – 28 січ. – С.4\n5.Увіковічнили ще одного героя // Замок. – 2015. – № 29/16 лип./. – С. 5.\nУ с. Борбин Млинівського району на будівлі ЗОШ відкрили меморіальну дошку\n6. Слюсар Н. Кіборг з Борбина залишився в аеропорту заради друга // ВІСНИК\n7.На Рівненщині прощаються з загиблим героєм АТО Петром Полицяком // ZIK сила інформаці\n8. На Рівненщині попрощалися з “кіборгом” Петром Полицяком [Відео] // YouTube ua\n9. На Рівненщині поховали кіборга “Чорного”(Фото) // ЧаРівне\n10. Похорон Полицяк П. П. [Відео] // YouTube.ua\n11. Тисячі жителів Рівненщини провели в останню путь 22-річного “кіборга” [+Фото] // Ого\n12. 80-та окрема десантно-штурмова бригада (ЗСУ) // Вікіпедія : вільна енциклопедія\n13. Полицяк Петро Петрович («Чорний») // Книга пам’яті загиблих\n14. Друзі про загиблого “кіборга”: “Петя півтора кілометра ніс на носилках пораненого товариша // Сегодня.ua\n15. Друзья о погибшем «киборге»: «Петя полтора километра нес на носилках раненного товарища» // СЕГОДНЯua\n16. Горская Д. “Мама, даже если меня убьют на войне, я вас никогда не оставлю”//Факти : газета\n26.08.2015 АТО, Дубенський район, Млинівський район\n← Момотюк Дмитро Володимирович (19.08.1991- 24.08.2014)\nПрисвячується Момотюку Дмитру →


Збірна Хорватії обіграла Росію у футболках, які пошили в Грузії | УНІАН\nЗбірна Хорватії обіграла Росію у футболках, які пошили в Грузії\n11:37, 09 липня 2018\nТовари, що виробляються в Грузії, не обкладаються митом. Вже кілька великих фірм перенесли туди свої потужності.\nЗбірна Хорватії, яка вийшла у півфінал чемпіонату світу з футболу в Росії, виступає у формі, яка виготовлена в Грузії. Нагадаємо, що у чвертьфіналі хорвати обіграли по пенальті збірну Росії і в півфіналі зіграють з Англією.\nПро це повідомила "Європейська правда" з посиланням на сайт виробника спортивного одягу.\nНа етикетках і бирках футболок, які носять хорватські гравці, зазначено "Made in Georgia".\nГрузія та ЄС мають зону вільної торгівлі між собою. Точно такий же договір з Євросоюзом має і Україна. Товари, які виробляються в Грузії, не обкладаються митами. Оскільки робоча сила за європейськими мірками в Грузії дешева, а також діє дуже ліберальне законодавство для бізнесу, вже кілька великих виробників перенесли туди свої потужності і компанія Nike не виняток.\nЯк повідомляв УНІАН, після завершення чвертьфінального матчу ЧС-2018 Росія - Хорватія захисник хорватів Домогой Віда записав відео, на якому він разом з колишнім гравцем команди Огнєном Вукоєвичем скандує: "Слава Україні!". Ролик викликав шквал обурення в Росії.\nФІФА винесла Вигляді попередження, хоча футболістові загрожувала дискваліфікація.\nФедерація футболу України заступилася за Домагоя Віду.\nТеги: #Грузія#збірна Хорватії


Київ від Павла Зіброва • Ukraїner\n— Пам’ятаєте, коли ви вперше приїхали до Києва?\n— Літом! Така пора, і мама привезла мене на екскурсію. Був шійсят який там шостий рік. Закінчив я перший клас, здається. «Гарно будеш вчитися, то в Київ повезу, покажу тобі, морозива поїмо, на пароплавчику покатаємось, на катеру по Дніпру і на дитячу залізницю» на вулиці Дорогожицькій. І от привезла мене на дитячу оцю залізницю, як зараз пам’ятаю: покатались ми в вагончиках, а потім зайшли в музичну школу-інтернат для обдарованих дітей.\n— Музична школа була там прямо по сусідству?\n— Так, хореографічне училище, художнє училище — там комплекс цілий і десятирічка. За три дні десь до першого вересня було. Був директор. «Послухайте хлопчика — ми здалеку приїхали». «Ну добре, давай! Мама побудьте там в коридорчику». П’ять хвилин імпровізований іспит — всьо, я заспівав, вистукав ритм. «А, хороший хлопець — давайте документи, зачисляєм!», — за п’ять хвилин вирішилась моя доля.\n— Чим для Вас взагалі є парк Шевченка?\n— Я поряд тут живу. Ну жив раніше. Для мене дуже теплий оцей парк, парк Шевченка. Чому? Тому, що тут виросла на руках моя донька Діана. Тоді, коли вагітна в мене була Марина, моя дружина, ми ходили ввечері, годин там в десять-дванадцять ночі. Нікого немає, ніхто тебе не впізнає, ні з ким не треба фотографуватися, автографи давати. Но тоді ше не було мобілок і тоді ше не було оце селфі знаєте, бо зараз в кожного мобілка — і кожен хоче зробити селфі — ну таке життя. Я думаю це велике щастя, коли тебе впізнають. Вот я пам’ятаю в свій час я збрив вуса і мене не впізнавали в 35 років. Ну двічі збривав.\n— Це у вас експеримент був такий?\n— Експеримент, дурку називається зваляв. Марині хотів сподобатись. Моложавіньким, да. І вона вийшла з поїзда і мене не впізнала. І потім місяць мене не підпускала взагалі до себе. І сказала: «Будеш спати на кухні. Я тебе в ліжко не пущу».\n— Яке відношення до сценічного образу та до уваги прихильниць у вашої дружини?\n— Ну якби дружина то всьо серйозно сприймала, то вона б уже в дурку попала би. Та, як до робочого моменту. Всьо. Вона вже звикла, ясно шо.\n— Що б ви порадили іноземцю, який приїхав в Київ на вікенд? Що варто подивитися насамперед?\n— Ясно шо «Софії, Лаври хрести», як в пісні «Хрещатик», вірші Юрія Рибчинського, музика Павла Зіброва — Безсмертний Хрещатик! Саме з цього місця на кабріолеті 20 скільки там років назад, 25-26 років назад на пісню Хрещатик ми знімали кліп. Був в нас кабріолет, але він заглох. Він був старий і поломаний. Кажу: «Хлопці, обережно ви з ним, потому шо, якщо він заглохне ви можете його не завести, тому не зупиняйтесь! Хоча б там п’ять кілометрів, десять їдьте». Він тут заглох. Ми його, оператор і помічник звідси пхнули і так він завівся від своєї, як то кажуть, швидкості. І ми так: «Фуг, Слава Богу!».\n— У кого виникла ідея зняти кліп на пісню «Хрещатик»?\n— Тоді мені запропонував зняти кліп «Хрещатик» Пєтя Міхайлов, мій друг, бізнесмен. Крутий бізнесмен був, забудовник, будівельник. Пєтя Міхайлов каже: «Знімаєм! Я фінансую! Повністю!», — отак от!\n— На той час дорого було відзняти кліп?\n— Для мене знайшовся спонсор. Я не знаю. Ну на ті часи 5-7 тисяч доларів. Це були 5-7 тисяч доларів, як зараз 20 тисяч доларів!\nСеред багаточисельних символів Києва є і Бессарабський ринок — одна з найстаріших торговельних локацій столиці. Будівлю початку ХХ століття було збережено майже в незмінному стані. Однак ринок, як живий організм, змінюється весь час. Поряд зі звичними рядами виникають молодіжні заклади та простори, які надають Бессарабці нових сучасних рис.\n— Ви любите саме найдорожчий ринок в Києві, правда?\n— Справа не в дорогому, а в тому, що тут хороші, якісні товари зі всієї України везуть, і багатьох (продавців — ред.) я знаю просто уже по 20 років!\n— Але ж на ринку немає ніде цін?\n— Цінників немає ніде! Це ж ринок! І від того, які в тебе очі, який в тебе гаманець, скільки ти будеш брати: оптом, не оптом, як ти комплімєнт зробиш дівчині-жіночці чи нє — від того залежить, як тобі скинуть. Спочатку дають ціну велику, а потім знижки ідуть.\n— Часто зустрічаєте друзів на Бессарабці?\n— Ну тут весь бомонд український можна побачити: тут і мер Кличко, і депутати, і міністри, і спортсмени — ну дуже багато відомих людей. Прийдіть сюди в суботу чи в неділю в годин 9-10 зранку і ви побачите всю еліту України тут.\n— Ви пам’ятаєте момент, коли вже пішли по Хрещатику і вас почали впізнавати?\n— Коли я написав пісню «Хрещатик» — Да! Це вже я відчув себе зіркою, хоча перед цим була «Білий цвіт на калині» пісня така. Заходиш на базар, як на гастролі приїжджаєш і лунають на базарі гучномовці, стоїть такий колокол і звідти пісні сучасні. І тут «Білий цвіт на калині» по кругу через 3-4 пісні знов «Білий цвіт на калині». І там тобі хтось сметану дає безкоштовно. Той — кусок сала, той — кусок м’яса, той — меду, той — варення. Директор через 5-10 хвилин дізнається, шо Зібров приїхав на гастролі, це 90-91-й рік, 89-й — і тебе запрошують в кабінет до директора ринку і ти безумовно в нього вже там снідаєш.\n— Така всезагальна популярність не дала вам надії на те, що ви можете піти в політики, президенти? Хоча б в мери Києва?\n— Скільки раз мені пропонували йти в народні депутати. Нє, творчим людям там нема шо робити. Ми, музиканти, маєм творити. Ми — творці!\n— Ну максимум директор залізниці!\n— Да-а, «лова-лова польська залізниця» (слова з пісні «Польська залізниця лова-лова» — ред.). Це кльово!\n— Як відреагували на цю пісню в Польщі?\n— Вони сказали так: «Ви зараз стали у нас популярним шансоньє. Ми знаєм українських шансоньє. Ще одного — Михайло Михайлович Поплавський». От так от. Хто би там сміявся, не сміявся, ну Михайло Михайлович Поплавський в Польщі досить відомий шоумен.\n— Як Павло Зібров дружить із соцмережами?\n— Нормально. Зараз треба бути в соцмережах! Якщо ти нічого не будеш робити, то тебе молодь обійде просто, а деякі просто потопчуться по тобі ножками. Во-от. По шиї дадуть тобі, так шо треба бути зубастим у такому поважному віці як я. В тренді, як то кажуть. Не треба боятися новаторських якихось ідей. От: реп заспівав оперний співак Павло Зібров. Я співаю і оперу, і оперету, і естраду, і шансон.\n— Чим можна, чим не можна ділитись?\n— Да нормальним своїм життям, но більшість зараз цікавить не так творчість, як ти приготував куліш козацький, рецепт якийсь дав, як ти з собакою гуляєш, рибу — піймав, не піймав. Деяким — як я обрізаю дерева, садок оприскую — ну це ж цікаво народу подивитися.\nКиївський річковий вокзал, закритий на реставрацію з 2012 року, відкрили для відвідувачів через сім років. Сьогодні, завдяки частковій реновації, перший поверх будівлі перетворили на арт-простір, де відбуваються інсталяції сучасних художників, а збережені елементи модернізму 60-х років вдало поєдналися із сучасним мистецтвом.\n— Ви були на річковому вокзалі після того, як він перетворився на арт-простір?\n— Я думаю шо це просто хочуть зекономити гроші. Гроші хочуть зекономити на білилах, на цементі і кажуть: «Це арт-простір!». Шось я цього не розумію, канєшно.\n— Коли знімався кліп «Хрещатик» в ті всі буремні 90-ті, де тусувалися взагалі? Ще ж тоді там багато місць не було?\n— Нічних клубів було обмаль! Перший мій концерт, до речі, був на метро Лівобережна, клуб «Чікаго», нічний клуб. Тримали його рекетири, які, до речі, опікувалися артистами. Треба було «кришу» мати. Я не знаю, ну клубів п’ять. Вот зараз цих клубів прудь-пруді, а на той час їх було дуже і дуже мало.\n— А кафешки були, де ви просто зустрічались?\n— Ми любили, якщо чесно, ходити один до одного у гості! Я до Ліхути, до Гаріка Кричевського, Гарік до мене. Володя Бебешко, Юра Рибчинський. То єсть ми ходили в закриті (місця — ред.), щоб ніхто не бачив, ніхто не чув. Не любили випєндрюватись, як зараз.\n— І все таки, за що ви любите Київ?\n— Як тебе не любити, Києве мій? Полюбіть Київ! Приїжджайте в Київ! Ви відкриєте для себе цілий світ емоцій, хороших, добрих, світлих людей — киян.


Репортажи пользователей сайта Korrespondent.net - Текст добре, зображення краще ... А ВІДЕО безцінні! | Korrespondent.net\nТекст добре, зображення краще ... А ВІДЕО безцінні!\nОдне можна сказати напевно ... відео набагато ефективніше, ніж просто текст. iWowWe дарує вам можливість використовувати новітню електронну відео пошту абсолютно безкоштовно!\nПростіше кажучи, безкоштовна відео пошта дозволить вам донести більше інформації ніж якщо б ви робили це за допомогою тексту. Використовуйте вашу безкоштовну відео пошту як в особистих цілях, так і в просуванні свого бізнесу. Що б ви не робили, відео пошта iWowWe пропонує:\nЗараз будь-який комп'ютер з відео камерою і доступом до інтернету може стати потужним інструментом відеозв'язку. За допомогою чого Ви можете направляти потрібне повідомлення потрібним людям і в потрібний час. Тому, починайте прямо зараз! Тим більше це абсолютно БЕЗКОШТОВНО!


Варва. Новини, події, огляд.: «Ширка». Місцеві особливості.\n24 квітня на сайті «Української правди» з’явилася публікація Сергія Лещенка «ШиркаГейт. Як Тимошенко і Янукович збиралися правити разом до 2029 року.» Основою для даної публікації стали чернетки договору між Тимошенко та Януковичем, що були знайдені у Межигір’ї. Представники як однієї так і другої договірних сторін заперечують такі домовленості. Юля особисто відписувалася Лещенку з цього приводу, говорячи про те що це продукт воспальонного мозку Януковича (лист Тимошенко наведено в публікації повністю).\nКожен з нас по-різному може ставитися як до персонажів у названій публікації, так і до самого автора та правдивості цієї публікації, але ніщо не заважає нам проаналізувати події останніх чотирьох років, щоб зробити свої висновки. Головне, про що варто зауважити відразу, це те що вигадати такі документи просто неможливо. Така колосальна цинічність, що виступає в кожному реченні цього тексту, не народилася б навіть у воспальонном мозку Януковича.\nДля такого аналізу подій не таких вже давніх пропоную взяти наші місцеві приклади, які спів ставляючи з цим договором, можемо отримати пояснення багатьох речей, що раніше видавалися дивними.\nКоли в листопаді 2010 року почала діяти нова районна рада, після призначень голови та заступника, які звичайно представляли партію регіонів, вже в березні 2011 року на посаду керуючого справами був призначений очільник районної «Батьківщини» Ляшенко М.Г. Всі навколо дивувалися, а як це? А все просто – «ширка» в дії. І якщо хтось бачить в цьому лише вигоду Ляшенка, то ви глибоко помиляєтесь, бо особиста вигода очільника «Батьківщини» не йде ні в яке порівняння з тотальною бездіяльністю цілого районного осередку, яку організував даний персонаж. Що може бути краще для місцевих регіоналів? Звичайно, лише бездіяльність найбільшої опозиційної сили. Невже це не «ширка»? Але ж Ляшенка прийняли не просто так, а по криміналу, за підробленою трудовою книжкою?!\nВарвинська районна рада працювала, приймала якісь рішення і в принципі за досить короткий час в ній склалася своя широка кааліція, як казала Юля. Тобто десять регіоналів, шість бютівців та ще кілька лояльних депутатів. Тобто утворилась збита, міцна коаліція, десь близько 17-20 депутатів (в принципі голосування за Бакуменка це підтверджує), з якої випав один регіонал, і можливо один-два бютівця. Тому всі потрібні питання для тодішньої влади вирішувалися за лічені хвилини. Потрібно розглянути 30 питань на сесії та які проблеми – 30-50 хвилин і все вирішено. Деякі депутати взагалі перестали відвідувати ці засідання, а який сенс? І як би дивно це не звучало, опозиційною силою в райраді були соціалісти. Невже це не ширка?!\nЩе цікавішою була історія на виборах у парламент в 2012 році. Коли мешканці Варви виявили, що Ляшенко і компанія розповсюджують обласну партійну газету «Батьківщини» в якій агітують за кандидата Куровського. З Києва приїхав цілий народний депутат Шевченко, нарозказував, що ну все тепер ми почистимо цих пасобніков, звучали фрази про кримінал і так далі. Довірливі варвинчани на щось сподівалися, але як не дивно нічого не трапилося. Що ж це як не «ширка». І при цьому всі звертали увагу на Ляшенка М.Г., що він такий сякий, продався й таке інше, але всі забувають що газета, в якій агітували за Куровського, була обласною. Тобто агітували за Куровського не Ляшенко і компанія у Варві, а це робилося на обласному рівні, а якщо на обласному – значить і на державному. І ще одне, не треба забувати що Боровик, конкурент Куровського, який доречі у Варві переміг за кількістю голосів, висувався «Свободою». Невже це не широка кааліція? Невже це не той рівень цинізму, що відображено в тих чернетках помальованих рукою Януковича?\nІ так оточені «ширкою» ми дожили й до майдану. І що ж бютівська ячєйка? Жодного мітингу, жодного зорганізованого автобусу на майдан, це при тому що риторика проти Януковича шалена. Невже це не «ширка»?\nІ звичайно варто згадати останній випадок широкай коаліції – це вибори Бакуменка на голову райради, де без голосів Ляшенка і Ко ніяких 20 голосів не зібралося б. І знову ж ми бачимо лише власну вигоду двох політичних сил, й звичайно особисті вигоди учасників подій.\nЗ огляду на це все, щоб не говорила Юля про абсурд можливої «ширки», але протягом всіх років починаючи з 2010 року ми її бачили і відчували на собі цю широку кааліцію. Зараз ця «ширка» зливає цілу країну, регіонали ніяким чином не критикують бютівців, можливо якимсь чином вписали тимчасово в «ширку» «Свободу», яка зараз мовчить та ділить посади разом з «Батьківщиною».


29.01.2020 29.01.2020 066\nОсвіта конкрементів в людському організмі — це досить природний процес, хоч і патологічний. Наростання на тверду основу сольовий, холестеринової або інший оболонки відбувається в багатьох органах. Цьому є свої причини, все протікає по особливим, добре вивченим механізмам. І, зрозуміло, для кожної патології розроблені свої методи лікування. Жовчний міхур — це орган, утворення каменів в якому відбувається дуже часто. Саме тому так важливо знати, якими методами профілактувати жовчнокам’яну хворобу і що робити, якщо вже з’явилися камені в жовчному міхурі — як лікувати і чому собі допомогти.\nГепатобіліарна система — це набір взаімосв занних між собою внутрішніх органів — печінки, жовчного міхура і жовчних проток. Їх основна функція-синтезування жовчі, її накопичення, проведення від одного органу до іншого і, в кінцевому рахунку, вкидання в дванадцятипалу кишку для правильного травлення.\nЖовчнокам’яна хвороба, або ЖКХ, відноситься до патологій цієї системи. Камені, або конкременти, можуть утворюватися як в протоках (рідше і небезпечніше), так і в самому жовчному міхурі (частіше і менш небезпечно). Це обмінне захворювання, оскільки для його розвитку повинні бути присутніми порушення природного обороту холестерину, білірубіну, солей.\nФактор Розшифровка ВозрастСтарше 65 років\nПрийом деяких лікарських средствФібрати, жіночі статеві гормони в період менопаузи, антибіотики\nПорушення діетиПерееданіе, зловживання жирної і смаженої їжею, голодування\nПатології обменаСахарний діабет, підвищення рівня холестерину, ліпопротеїдів низької щільності, зниження рівня ліпопротеїдів високої щільності, синдром порушення метаболізму\nНаследственностьПо жіночій лінії\nПатологія травної сістемиДівертікулез, інфекції, запальні захворювання киш -чніка\nОперативні втручання в анамнезеРезекція (часткове видалення) шлунку, видалення стовбура блукаючого нерва\nДля жовчнокам’яної хвороби немає строгих рамок того, скільки повинно бути каменів, якого вони повинні бути розміру або кольору. Однак класифікувати їх все ж можна. У жовчному міхурі можуть формуватися два типи каменів: холестеринові та пігментні, або білірубінові. У першому випадку камінь складається з холестерину, яка не розчинився в організмі до кінця, а також з деяких домішок — мінералів, того ж білірубіну. Зазвичай це досить великі камені жовтого кольору з жирної структурою. Таких каменів більшість. Для їх розвитку досить підвищення рівня холестерину в організмі.\nІнший варіант — білірубінові камені. Вони темніше, ближче до коричневого, ніж до жовтого, і є більш патологічними: при їх появі варто думати про патології печінки і жовчних проток.\nІснує три стовпи, на яких тримається все конкрементоутворення: зміни властивостей жовчі, наявність твердого кристаллизуемой ядра, яке стане основою каменю і порушення просування жовчі по жовчних шляхах.\nОсвіта холестеринових каменів відбувається через перенасичення елчі цією речовиною, коли його занадто багато надходить (з жирної, смаженої їжею, фаст-фудом), надмірно багато виробляється (під час вагітності, при наявності ожиріння, прийомі оральних контрацептивів) або занадто мало видаляється (таке відбувається при зниженій виробленню жовчних кислот — сувора голодна дієта, патологія кишечника, особливо що вимагає часткового видалення петель). Первинним ядром, основою каменю може стати випав в осад холестерин. Його тверді частинки збираються в конгломерати, поступово кристалізуються, ущільнюються, і формується зрощення.\nІснують фактори захисту і фактори агресії — процеси і компоненти, які перешкоджають і допомагають утворенню каменів відповідно. В здоровому жовчному міхурі і печінці, коли виділяється досить рідка жовч з нормальним складом, камені утворюватися не будуть. Так, в жовч холестерин потрапляє «оточений» деякими структурами, капсулою, утвореною трігліцерідамі і фосфоліпідами. Це — фактор захисту. Як тільки печінку страждає, тригліцеридів стає менше, а холестерину більше, він вже не утримується всередині своїх «стінок» і випадає в осад. Механізм утворення пігментних каменів складніше.\nКлініка хвороби залежить від її стадії. На першому етапі каменів в жовчному міхурі ще немає. З’являються відхилення від нормального складу жовчі, вона стає густою, розвиваються обмінні порушення — підвищується рівень холестерину, білірубіну, знижується вміст тригліцеридів, фосфоліпідів. Це свого роду «підготовчий етап» хвороби. Якщо його вчасно виявити і почати лікування вже в цей період, можна запобігти формуванню конкрементів.\nпояву проблем зі шкірою — жирність, схильність до гнійничкових захворювань, жирність волосся, ламкість нігтів.\nпояву проблем з артеріальним тиском.\nнезначні порушення травлення — послаблення або, навпаки, затримка стільця, відрижка, іноді легка нудота.\nСпочатку каменів в жовчному міхурі немає\nДругий етап — «носійство». З’являються перші конкременти, вони збільшуються в розмірах, набувають все більш тверду структуру. В цей час характерною симптоматики все ще не розвивається, але потихеньку починає приєднуватися до описаних вище симптомів тяжкість в правому боці, гіркуватий присмак у роті.\nТретій етап — розквіт хвороби, хронічний холецистит. У цей час розвивається хронічне запалення стінки жовчного міхура з періодами загострення і ремісії. У моменти затишшя симптоматика мінімальна або її зовсім може не бути. А ось загострення важкі, можуть призводити на лікарняне ліжко, а часто і на операційний стіл. Симптоми холециститу:\nнудота, виникає незалежно від приймання їжі і посилюється після нього.\nбіль в правій підреберній області , іррадіює в лопатку, спину, грудну клітку, часто інтенсивна, в ремісію ниючий, в загострення різка, схваткообразная гостра.\nжовчна колька — це напад гострої інтенсивної болю, що розвивається після їжі через спазм жовчних проток.\nблювота на висоті болей з домішкою жовчі, яка не приносить полегшення.\nНа першому етапі розвитку захворювання або при безсимптомному перебігу рекомендовано дотримуватися вичікувальної тактики. Однак ця рада в більшій мірі стосується хірургічного втручання. У цей період вкрай важливою є корекція факторів ризику і метаболічних порушень в організмі.\nВ першу чергу, це дієта. Тільки за рахунок корекції режиму харчування без застосування лікарських засобів можна домогтися значного поліпшення і уповільнення прогресування захворювання. Варто виключити:\nсмажені на маслі страви.\nрослинне масло в якості самостійних заправок і їх компонентів.\nтрави і листові овочі — кріп, ревінь, селера, шпинат.\nПерераховані харчові одиниці не тільки не шкідливі, але і корисні: незважаючи на те, що вони покращують метаболізм, мають антиоксидантну дію, в той же час вони стимулюють утворення і рух жовчі. А при каменях це може привести до закупорки протоки, механічної жовтяниці і інших ускладнень.\nбільше овочів в сирому або вареному вигляді, на пару.\nзлаки, крупи, квасоля, сочевиця.\nбільше проводити часі на свіжому повітрі.\nскинути зайву вагу, якщо він є.\nконтролювати рівень артеріального тиску і при необхідності з лікарем підібрати антигіпертензивну терапію.\nстежити за лабораторними показниками холестерину, ліпідів, білірубіну.\nМожна допомогти організму і медикаментозно. Наприклад, статини — це лікарські засоби, які здатні знижувати рівень холестерину, а також пригнічувати (сповільнювати) його вироблення печінкою, впливають на те, щоб різні види ліпопротеїдів в організмі трималися на рівні цільових значень. Крім того, вони володіють і іншими позитивними ефектами — знижують реактивності атеросклеротичних бляшок тим самим профилактируя серцево-судинні катастрофи, знижують в’язкість крові, що зменшує ймовірність тромбозу. Незважаючи на те, що відзначені випадки побічних ефектів, користь від препарату багаторазово перевищує ризик їх розвитку.\nІноді пропонується замінити статини фібратами. При жовчнокам’яної хвороби цього робити не можна! Фібрати протипоказані хворим з каменями в жовчному міхурі, т. К. Збільшують літогенна властивості печінки. Не варто пити і секвестранти жовчних кислот. Можливе використання гепатопротекторів, наприклад, Ессенціале Форте.\nВажливо розуміти, що камені з жовчного міхура консервативно не прибрати. Вони не зможуть розчинитися від вживання тих чи інших препаратів, при скрупульозному дотриманні дієти і після зниження ваги. Однак є засіб, який може забезпечити певний рівень перорального литолиза — руйнування каменів без оперативного або апаратного втручання, це урсодезоксіхоліевя кислота. Не варто сподіватися на її ефект, оскільки досить виражений він, згідно клінічних випробувань, тільки у 10% хворих. Урсодезоксіхоліевя кислота сприяє зниженню насичення жовчі холестерином, а також здатна руйнувати холестеринові камені, екстрагуючись речовина з мінеральної оболонки. Оригінальний препарат — Урсофальк, єдиний аналог — Урсосану. Доза ліків повинна розраховуватися з орієнтуванням на вагу тіла і складати близько 15 мг на 1 кг тіла. Мінімальна тривалість прийому в повній дозі — 3 місяці, оптимальна — рік і більше. Необхідно розуміти, що препаратом можна лікувати виключно холестеринові камені, на пігментні він не робить ніякого ефекту.\nЧИТАЙТЕ ТАКОЖ: Геморой під час вагітності: як лікувати\nОсновне питання — як усунути больові відчуття. Однак при болях в животі з знеболенням потрібно бути гранично акуратним! Є ризик сильно змастити клінічну картину, буде «пропущений» гострий живіт — патологія, яка потребує невідкладного хірургічного втручання, — що може спричинити за собою перитоніт і навіть летальний результат. Незважаючи на те, що основні діагностичні ознаки холециститу не йдуть після застосування анальгетиків, бездумно їх застосовувати не можна: хто сказав, що у людини з камінням в жовчному міхурі не могла відбутися перфорація виразки або запалитися апендикс?\nНайбільш безпечними в плані діагностичної точності є спазмолітичні препарати. Їх можна приймати всередину або вводити в м’яз. До таких засобів відносяться:\nгіосціна бутілбромід (Бускопан).\nмебеверина гідрохлорид (Дюспаталин, Спарекс, Дютан).\nдротаверин (Но-шпа ).\nпінаверія бромід (Діцітел) і ін.\nЩе один комплекс неприємних відчуттів — диспепсія. Це нудота, блювота, відрижка, гіркота в роті, метеоризм, порушення стільця і т. Д. Щоб їх усунути, застосовуються такі ліки:\nальверіна в поєднанні і симетиконом (спазмолітик і піногасник), які усувають як больовий синдром, спазм, так і метеоризм, здуття живота, нудоту.\nтримебутин або домперидон, діють як прокінетік і спазмолітик, знімає біль, поліпшує процеси травлення, усуває нудоту.\nпри жовчної коліці, інтенсивних болях можна використовувати нестероїдні протизапальні препарати — німесулід, кетопрофен, диклофенак, індометацин.\nОднак основними методами усунення каменів з жовчного міхура є хірургічні і апаратні. У першому випадку в невідкладному або плановому порядку видаляється жовчний міхур разом з усіма конкрементами. При відсутності запалення і показань до видалення органу, використовуються різні види літотрипсії — руйнування каменів за допомогою ультразвуку, ударно-хвильових та інших технологій, — які не потребують порушення цілісності шкірного покриву.\nРоблячи висновок, варто сказати, що жовчнокам’яна хвороба — це мультифакторна патологія, успіх лікування якої залежить від своєчасної корекції факторів ризику . Консервативні способи видалення каменів малоефективні , без апаратного або хірургічного втручання мова може йти лише про симптоматичної терапії . Що таке гастроскопія читайте у нас на сайті .


Леся Нікітюк оголена у ванні відсвяткувала Трійцю, і не сама – зіркове життя – 1+1\nЛеся Нікітюк оголена у ванній відсвяткувала Трійцю – і не сама\nВедуча показала, як розслабляється у свій вихідний.\nБронзова призерка Танців з зірками Леся Нікітюк із задоволенням ділиться в Instagram особистими фото. Свій акаунт ведуча заповнює лише позитивними світлинами, що надихають і дарують її підписникам оптимізм.\nУ день Трійці Леся Нікітюк показала прихильникам, як розслабляється у свій вихідний. Зірка щойно з душу опублікувала усміхнені фото та додала підпис: «Банний день». На знімку вона позує зі своїм улюбленцем – вест-хайленд-вайт-тер'єром Рафіком. Гортай фото:\nПубликация от Леся Никитюк (@lesia_nikituk) 16 Июн 2019 в 1:36 PDT\nПід світлиною ведуча привітала своїх підписників зі святом. У відповідь вони закидали її компліментами. Публіка помітила неабияку схожість Нікітюк і її улюбленця. «Правду кажуть, що кожен домашній улюбленець схожий на свою хазяйку», – залишила жартівливий коментар підписниця.\nХочеш дізнатися про Лесю Нікітюк більше? Дивись відео:\nНе пропусти цікаві новини про зірку Танців з зірками:\n1. Леся Нікітюк здивувала звабливим образом у вінтажній маминій сукні\n4. Dan Balan спокусливо станцював із Лесею Нікітюк (відео)\n6. Леся Нікітюк показала пікантне відео зі співачкою MARUV у ванній\n#леся нікітюк #шоу-бізнес #особисті фото #зіркове життя


Тиждень без м'яса: чи вплинув експеримент на стан крові та як без м'яса люди живуть роками : 03:12:2019 - te.20minut.ua\nТиждень без м'яса: чи вплинув експеримент на стан крові та як без м'яса люди живуть роками\n28 листопада розпочався Різдвяний піст. Багато тернополян на цей час виключають зі свого раціону м'ясні продукти.\nВід м'яса відмовилася і наша журналістка. Як замінити цей продукт на час посту, розповіли експерти.\nМи продовжуємо спецпроєкт #тижденьбез, у рамках якого проводимо челенджі та експерименти.\nЦього тижня у християн розпочався Різдвяний піст. Тому ми вирішили виключити із нашого раціону м'ясні продукти та розповісти, як їх відсутність впливає на людський організм.\nДля чого відмовлятись від м'яса? Для жінки це легко, а от чи довго протягне на траві чоловік із фізичними навантаженнями?\nта ніц небуде за тиждень скоро новий рік там візьмете втрачені кілограми\nскоро буде тиждень (рік) без туалетного паперу


Головна » Медицина та здоров'я » Застосування насіння льону в медицині\nЛьон - рослина справді чудове, застосовне в самих різних областях. Перш за все, зрозуміло, з нього завжди робили тканини і шили одяг, яка була незамінна в спеку, рятувала від підвищеного потовиділення і корости. А ще з нього отримують найцінніше масло, використовується не тільки в харчових цілях. Застосування насіння льону в медицині відомо вже дуже давно, адже це унікальна рослина підходить як для профілактики ряду захворювань, так і для їх лікування. Потрібно сказати, що насіння льону містять у своєму складі повноцінний білок, клітковину, вуглеводи і жири, органічні кислоти, жирні олії, пектини, ряд вітамінів (вітамін С, каротин, вітаміни F і У) і мікроелементів (алюміній, цинк, залізо, хром, нікель, кальцій, калій, бор, йод, селен і марганець). Завдяки цьому надають оздоровчий вплив.\nЗастосування насіння льону вельми широке. Згідно народній медицині, вони виліковують гастрити, виразки шлунка та дванадцятипалої кишки, кашель (діє як відхаркувальні мікстура), запори і коліти. Компрес з них допомагає при фурункулах і наривах, має легкий знеболюючу дію. Таким чином, цей продукт має протизапальну, ранозагоювальну, відхаркувальну, бактерицидну, пом'якшуючу та проносний вплив.\nЗастосування насіння льону має місце і в кулінарії. Зазвичай їх просто подрібнюють і беруть з великою кількістю води, замочувати попередньо не потрібно. Можна додавати в кашу, салати, випічку, вживати з кисломолочними продуктами, медом і навіть варенням. Однак у лікувальних цілях його кількість і форма застосування повинні визначатися тільки лікарем. Також слід правильно зберігати (можна просто в холодильнику в герметичній тарі або пакеті) насіння льону.\nЗастосування при запорах цього засобу досить ефективно за рахунок легкого проносного ефекту. Крім цього, насіння льону знижує рівень цукру в крові, покращує травлення (укупі зі зміцненням імунітету і зниженням тиску), служить профілактикою захворювань серця, утворення тромбів і онкологічних хвороб. За рахунок слизу, якою просякнуті насіння льону, вони допомагають зменшити запальні процеси, регулюють функції печінки, виліковують захворювання травного тракту. Крім того, даний продукт не дає розвиватися в організмі пухлин, покращує зір і діяльність мозку, очищає тіло від важких металів. Участь його у холестериновому і жировому обміні, омолоджуючу дію на шкіру роблять насіння льону дійсно унікальним продуктом. Вміщені в ньому жирні олії допомагають регенерувати тканини.\nНасіння льону, застосування в медицині якого відомо давно, має і ряд протипоказань. Перш за все, його не можна вживати у великих кількостях, тому що надлишок лляної олії не корисний для печінки. Крім того, людина може і не переносити цей продукт, і насіння будуть замість користі приносити лише шкоду, викликаючи здуття, метеоризм, діарею. Через сильний жовчогінний ефекту їх лише з великою обережністю можна приймати людям, страждаючим від каменів у жовчному міхурі та нирках. Застосування насіння льону протипоказано у період вагітності та годування малюка, а також при непрохідності кишечника і загостреннях холециститу. Вдобавок цей продукт може викликати алергію.


11/12/19 05:21 UTC-5\nЩоб створити і відстежувати сертифікати поновлюваних джерел енергії і торгувати сонячною енергією ведуча австралійська блокчейн-компанія Power Ledger вирішила розширити свої випробування спільно з другою за величиною енергетичною компанією Японії Kansai Electric Power Company. Інформацію розмістили на сайті powerledger.io.\nДоведено передову технологію Power Ledger в Японії\nУ новій угоді Kansai Electric Power Company буде використовувати платформу блокчейнів Power Ledger для створення, відстеження, торгівлі і пропозиції для врегулювання сертифікатів відновлюваної енергії, отриманих з сонячних систем на даху.\nРаніше дві компанії провели пробну торгівлю енергією P2P для додаткової енергії в Осаці з автоматичним розрахунком з використанням криптовалюти.\nЯпонія вже стала п'ятим за величиною споживачем електроенергії в світі в 2018 році. Країна зробила все 17,5 відсотка своєї енергії з поновлюваних джерел.\nКлієнти японської компанії зможуть торгувати токенамиТокен\n– облікова одиниця, яка використовується для представлення цифрового балансу в активі.Докладніше між собою, просто використовуючи платформу блокчейнаБлокчейн\n– це елемент ланцюжка блокчейн, набір записів про виконаня транзакції в криптовалютній мережі. Докладніше одночасно зберігаються на багатьох комп'ютерів.Докладніше. Згенеровані токени Power Ledger будуть зберігатися в центральному гаманці компанії, як передають новини криптовалюти.\nЦікаве у розділі: Актуальність працевлаштування в блокчейні, у 2020 році\nВикористання технології блокчейн в бізнесі поліпшить сервіс для клієнтів. Зростає кількість країн, які застосовують криптовалюту.\nЧитайте також: "Центробанк Литви випустить колекційні монети на блокчейні"\n#Японія #блокчейн #відновлюваніджерелаенергії #криптовалюта #PowerLedger


Зустріч громадської організації "Мистецтво жити щасливо" - 2event.com\nУ сьогоднішньому сучасному світі, де все динамічно розвивається і змінюється, жінка намагається встигати все:\n- бути турботливою мамою,\n- люблячою дружиною,\n- доброю господинею,\n- вірною подругою,\n- успішною співробітницею або висококласним керівником,\n- бути уважною дочкою своїх батьків.\nЗа день жінка може отримувати до 1000 дзвінків. Їй необхідно виконувати основні завдання та при цьому залишатися щасливою. Так нам диктує соціум. Чи легко це насправді?\nІ тут виникає питання: на якому місці для себе ви? Скільки часу ви виділяєте для себе щодня для того, щоб слухати і чути свої справжні бажання і якісно задовольняти свої необхідні потреби. Іноді такий темп життя може привести в глухий кут, коли виникає відчуття розчарування, невизначеності і незадоволеності собою і своїм життям, що може привести до стресу і хвороби в кінцевому результаті.\nТак, як правильно поєднувати жіночі ролі для того, щоб залишатися щасливою самій і робити щасливими людей навколо себе? На чому повинен бути фокус?\nСаме про це ми будемо говорити і опрацьовувати найосновніші жіночі ролі на моєму майстер-класі «Жіночі ролі: як бути успішною та щасливою і при цьому встигати все», де ви: зможете побачити і дізнатися, яка жіноча з ролей у вас в надлишку, а якої не вистачає, що потрібно відкрити в собі, які думки, почуття, емоції, щоб перестати створювати страждання в своєму житті, а стати джерелом щастя і любові без страху втрати, недовіри і розчарування.\nНа майстер-класі ми будемо працювати з метафоричними асоціативними картами, лайфкоучінговою практикою по темі «Хто я зараз» і зробимо медитацію по розкриттю серцевої чакри.\nЯна Довмат - експерт з розвитку жіночності та розкриття сексуальності, гармонізації відносин в парі, по створенню та формуванню, досягненню особистих і професійних цілей для чоловіків і жінок, а також для пар. Спеціаліст з інтегративної немедичної або неклінічної сексології. Мої напрямки діяльності: немедична сексологія, що включає в себе аспекти еволюційно етологічного методу, етології людини, як науки про біологічні основи поведінки, що включають в себе психологію, що припускає езотеричні містичні підходи, а також даоські і тантричні практики і культурологічні аспекти сексуальності від стародавньої людини до сьогоднішнього дня, а також релігійні підходи по відношенню до сексуальності.\nЗ нетерпінням чекаємо Вас на зборах нашої громадської організації!\nЗбори проводяться на засадах благодійних добровільних внесків.\ncompany:Громадська організація "Мистецтво жити щасливо"


Мільйон відвідувачів, 100 тисяч паспортів та 100 одружень: результати роботи Луцького ЦНАПу\nМільйон відвідувачів, 100 тисяч паспортів та 100 одружень: результати роботи Луцького ЦНАПу\nСьогодні, 2 липня 2019, Луцькому ЦНАПу виповнилося шість років.\nПро успішність роботи свідчать цифри: за шість років роботи Луцький ЦНАП відвідало більше мільйона громадян, понад 100 тисяч з яких отримали закордонні паспорти та паспорти громадян України, а на рушничок щастя стали 100 пар.\n«За цей час його працівники доросли до найкращого колективу України як за показниками роботи, так і за кількістю наданих адміністративних послуг. На сьогодні їх кількість вже досягла 422-ох», - наголосила директор департаменту «Центр надання адміністративних послуг у місті Луцьку» Лариса Карп’як під час урочистого зібрання.\nПривітати надавачів адмінпослуг прийшов виконувач повноважень міського голови, секретар міської ради Григорій Пустовіт. Він зазначив, що сьогодні ЦНАПи функціонують у багатьох містах, однак Луцький – найкращий, тому що тут працює найкраща команда.\n«Ми приходимо в Центр надання адміністративних послуг в сучасне, комфортне, гарне та досконале приміщення. Однак, найголовніше не приміщення, а прекрасний колектив. У нашому місті в ЦНАПі досконале все: зовнішній антураж, приміщення та якість роботи колективу. Все відповідає високому рівню. Тому високому рівню, який сьогодні вам ставлять в позитив і прості відвідувачі, і ті, хто приїжджає до вас вчитися, і керівники держави, які ставлять наш ЦНАП на чільне місце в країні. І ви - дійсно найкращі. В нашому ЦНАПі надається найбільше послуг в Україні. Це – теж показник. Це – величезна ваша заслуга. Заслуга, як колективу, як команди. Дякую вам за докладені щоденні зусилля в роботі, боротьбу з недоліками та за бажання удосконалюватися», - наголосив Григорій Пустовіт.\nКолективу Центру він вручив грамоту голови Волинської обласної ради та відзнаки міської ради.\nВсе про: суспільство, Україна, Волинь, цнап, луцька міська рада


Триває бій за Іловайськ. В центрі міста вже майорить український прапор, - батальйон "Донбас"\nГоловна Суспільство Триває бій за Іловайськ. В центрі міста вже майорить український прапор, - батальйон "Донбас"\n18 серпня, спільними силами батальйонів "Донбас", "Дніпро" та іншими активними учасниками АТО було здійснено повторний штурм міста Іловайськ Донецької області. Військовим вдалося прорватися в центр міста. Бій триває\nПро ц Еспресо.TV повідомили у прес-службі добровольчого батальйону "Донбас".\n"Проти українських військових, під час штурму були використані "ГРАДи", "УРАГАНи", бронетехніка. Завдяки відпрацьованим маневрам, групам батальйону "Донбас", які заходили до міста з десяти різних напрямків, вдалося прорватися до центру міста. Саме тут уже майорить синьо-жовтий прапор Української держави", - йдеться у повідомленні.\n"Станом на зараз, локальні бої все ще тривають і місто не є повністю підконтрольним українським силовикам, але це - питання часу", - переконані бійці "Донбасу".\nУ батальйоні "Донбас" втрат немає, проте бійцям батальйону "Дніпро" пощастило менше.\n"Висловлюємо щирі співчуття родичам та близьким загиблих бійців батальйону "Дніпро". Царства їм Небесного. Герої не вмирають", - йдеться у повідомленні.


Зварювальний напівавтомат Іскра MIG/МИГ 360GD Industrial Line - купити Зварювальні напівавтомати в Україні, ціни на Зварювальні напівавтомати Іскра в інтернет магазині СварМакс\nКупити Зварювальний напівавтомат Іскра Профі MIG 360GD Industrial Line в Україні: Харків, Київ, Львів-Свармакс\nЗварювальний напівавтомат Іскра Профі MIG 360GD Industrial Line - якісний апарат для зварювання, який вважається одним з кращих в своїй лінійці. Його основне застосування - напівавтоматичне зварювання, для якої використовують зварювальний дріт і захисну газове середовище або флюсових дріт, не використовуючи газ.Также, з ним можна проводити і ручну дугову зварювання за допомогою штучних покритих електродів. Саме тому цей зварювальний апарат можна вважати універсальним. Вага апарату - 12 кг.\nЗ цим агрегатом зможе впоратися і професіонал і домашній майстер і провести з ним сварку різних видів сталі (нержавійки, маловуглецевої і низьколегованої). При підключенні вентильной пальника з контактним підпал, з цим пристроєм можна проводити і аргонодугове зварювання, застосовуючи для неї вольфрамовий не плавиться. Швидкість подачі дроту і величина струму зварювання в ньому регулюється плавно. Дріт в руках заправляється, без подачі газу. Ванна зварювання глибока, а розбризкування окалин - мінімальне. Охолодження повітряне. Дизайн вироби ергономічний. Параметри зварювання завжди стабільні, при будь-яких значеннях струму зварювання. Гарантія на нього висока - 36 місяців.\nЦифровий дисплей (А)\nДисплей напруги (V)\nРегулювання настройки зварювального параметра\nVRD / 2T / 4T Функція вибору (Функція VRD (знижена напруга холостого ходу) - здатність зварювального апарату під час простою тримати низьку напругу холостого ходу.)\nШвидка протягання дроту\nзварювальний "Еврорукав", Кабель з електродотримачем, Кабель "маси", Щітка-молоток, Інструкція\nОдин регулятор відповідає за напруга дуги при всіх режимах зварювання\nНезалежно який з режимів ви вибрали MIG, TIG або MMA, налаштовувати потужність будете однією регулювання. Це зроблено для зручності використання аппара\nРегулювання форсаж дуги\nДля режиму ММА передбачена така настройка, як форсаж дуги. Вона дозволяє поліпшити якість зварювального шва, в процесі перенесення металу з електрода в зварювальну ванну.\nIGBT-схема останнього покоління\nСам апарат мікропроцесорний, виконаний по IGBT-технології, що дає переваги:\nДодатковий режим TIG зварювання\nДля можливості роботи з такою дротом, як алюмінієва і нержавіюча сталь, передбачений окремий режим TIG. Який налаштовує апарат під дані метали.\nРежими 2т і 4т\nІншими словами, автоматична настройка апарату при роботі з дротом під короткий або довгий шов.\nНадійний протяжної механізм\nДля подачі дроту в апараті вбудований металевий протяжної механізм.\nЧасті питання про Зварювальний напівавтомат Іскра MIG/МИГ 360GD Industrial Line - (FAQ)\n❶ До якого класу апаратів відноситься Зварювальний напівавтомат Іскра MIG/МИГ 360GD Industrial Line?\nЦей зварювальний апарат має Професійні показники, а саме максимальний зварювальний струм - 350А і споживана потужність - 4.7кВт.\n❷ Як швидко я можу отримати Зварювальний напівавтомат Іскра MIG/МИГ 360GD Industrial Line?\nНаш магазин може вислати Зварювальний напівавтомат Іскра MIG/МИГ 360GD Industrial Line в будь-яку точку України, де є відділення перевізників. Відправляємо замовлення щодня, які оформлені до 14-00. Оплата при отриманні.


Скільки коштуватиме гектар землі на Сумщині - SHOSTKA.INFO :: интернет газета Шостка. Новости Шостка\nСуспільство 17:00, 2.03.2021\nВідповідно до інформації від Держгеокадастру та до загальнонаціональної (всеукраїнської) нормативної грошової оцінки земель сільськогосподарського призначення встановлені критерії оцінки угідь під сіножаті у різних областях України.\nЗокрема, показники нормативної грошової оцінки сільськогосподарських угідь для Сумської області такі: рілля, перелоги – 26 793 грн/га; багаторічні насадження – 49 904,86 грн/га; сіножаті – 6 522,33 грн/га; пасовища – 4 674,23 грн/га.\nНагадаємо, до відкриття ринку земель сільськогосподарського призначення залишилося близько 4 місяців.


Картопля з амаранта\nСтрави з картоплі будуть більш поживними і корисними. Про те, що в нових, генетично модифікованих сортах картоплі міститься на 60% більше білків, повідомляється в статті дослідників, опублікованій в журналі Proceedings of the National Academy of Sciences. Такі сорти особливо важливі для жителів бідних країн світу.\nЗгідно з проведеними польовими випробуванням, нові трансгенні сорти безпечні для вживання людиною, а різні їх модифікації можуть вирощуватися в семи різних типах кліматичних зон. При цьому трансгенні сорти в порівнянні із звичайними приносять і більший урожай.\nЦе перший значущий успіх зі створення нових трансгенних сортів рослин з підвищеною поживністю. Секрет успіху учених з групи Азіза Датти з Національного інституту дослідження геномів рослин — специфічна активація гена AmA1 у клітинах, які створюють тканини бульб.\nЦей білок був вибраний ученими у зв'язку з тим, що він відповідає відразу декільком вимогам, що пред'являються медиками і дієтологами до трансгенних рослин. По-перше, він був виділений з їстівної зернової рослини — амаранта, що робить його безпечним для впровадження в інші рослини. Крім того AmA1 є дуже збалансованим білком з погляду різноманітності вхідних в його склад амінокислот, вміст яких навіть перевершує вимоги, що пред'являються до білкового змісту їжі Всесвітньою організацією охорони здоров'я. Важливим досягненням команди генетиків є також помітне збільшення вмісту в бульбах трансгенної картоплі додаткових кількостей деяких важливих амінокислот.\n«Картопля є важливою частиною раціону багатьох людей як в розвинених, так і в країнах, що розвиваються. Наше дослідження зробить продукти харчування і страви на основі картоплі більш поживними і корисними для здоров'я людини», — пишуть автори в своїй статті.\nЗараз учені працюють над тим, щоб упровадити свою розробку в сільське господарство Індії.


В пологовому будинку Калуша на Covid-19 захворіли 14 медиків - ZAXID.NET\nВ пологовому будинку Калуша на Covid-19 захворіли 14 медиків\nСуспільство — Андрій Стець, 18:12, 15 квітня 2020 0 1\nУсіх вагітних з Калуша відправлятимуть до Івано-Франківська\nУ Калуському пологовому будинку на коронавірус захворіли 14 медпрацівників. Про це в Івано-Франківську на брифінгу поінформувала в.о. директора Департаменту охорони здоров’я ОДА Ірина Кобельська, повідомляє «Укрінформ».\n«Калуський пологовий будинок, дійсно, закрили у зв’язку з тим, що захворювання персоналу (на Covid-19 - авт) підтверджено методом ПЛР-діагностики у 14 осіб, з них 4 – лікарі: 3 акушер-гінекологи, анестезіолог і 10 медсестер», – повідомила Кобельська.\nВона зауважила, що вагітних і породіль наразі в пологовому немає: п’ять породіль сьогодні йдуть на виписку, в них зроблені ПЛР-дослідження.\nЗа словами Кобельської, усіх вагітних у Калуші планують каретами швидкої допомоги перевозити до Івано-Франківського обласного перинатального центру або у міський пологовий, за їх бажанням.\nНапередодні Калуська центральна районна лікарня призупинила роботу пологового будинку через загострення епідситуації, спричиненої коронавірусом.\nЯк інформував ZAXID.NET, раніше в обласному пологовому від Covid-19 померла 37-річна породілля з Болехова, яка народила здорову дитину. Також померла 60-річна жінка хвора на Covid-19, якій на початку березня проводили планову гінекологічну операцію.\nСтаном на 15 квітня в Івано-Франківській області Covid-19 лабораторно підтверджено у 356 випадках, з них 27 – летальні


22 Сер 2018 о 15:28\nЯк щомісяця економити 20% газу та яке обладнання утричі вигідніше за котел?\nНа ці та інші питання журналістам ІА «А.С.С.» відповіли фахівці компанії «Ромстал» (вул. Руська, 242).\nСпеціалісти кажуть, перш ніж задуматися над купівлею дорогого обладнання, потрібно утеплити будинок. Інвестувати у техніку немає сенсу, якщо у приміщенні значні тепловитрати.\n2. Котел, який економить 20% газу\nЯкщо будинок утеплений – є сенс купувати дороге обладнання, але таке, яке швидко окуповується. Наприклад, сучасні котли дозволяють економити 20% газу.\n«Різниця між газовими котлами, які виготовляли ще років 10 тому, та між новими, конденсаційними – мінімум 20% розходу, — кажуть фахівці. — По-перше, температура продуктів згоряння вдвічі менша: якщо раніше котли викидали на вулицю продукти з температурою 120-130 градусів, то продукти згоряння у нових котлах мають 50-60 градусів. За рахунок цього піднімається ККД котла, у результаті маємо мінус 20% розходу газу».\nА ви вмієте економити на комунальних платежах? Давайте перевіримо:\n3. Термостатична арматура\nОкрім того, що котел повинен бути чистим, без іржі та пилу, варто звернути увагу на його систему.\n«Арматура на радіаторах має бути хоча б термостатична, або електронна термостатична, – продовжують у «Ромстал». – Якщо раніше ми на око обирали температуру, то з термостатичною арматурою на радіаторах можемо фіксувати ту температуру, яку хочемо».\nЗменшення температури у приміщенні на 1 градус – це мінус 5% розходу палива.\n«У гостьовій, наприклад, обираємо 20-21 градус, у кімнаті, в якій менше знаходимось, ставимо 14-15 градусів, у спальню – 18-19 градусів. У результаті, дуже велика різниця у ціні за комунальні послуги», – кажуть фахівці.\nЩе вигідніше купляти електронні термостатичні головки для кранів. Окрім фіксації температури, вони дозволяють програмувати час ввімкнення та вимкнення опалення.\n«Наприклад, вдень, коли нас немає вдома, можна підтримувати температуру 15-16 градусів, а ввечері, коли повертаємося додому, температура підніметься до, скажімо, 21 градусу», – продовжують спеціалісти.\nЯкщо система опалення зроблена з теплою підлогою, варто у кожній кімнаті встановити термостати.\n«Від термостату у стяжку в підлозі пускають датчик температур. Залежно від температури кімнати та від температури самої стяжки, термостат відкриває чи закриває сервомотор. Так підтримується температура підлоги, а також температура в кімнаті», – розповідають працівники «Ромстал».\nНайбільш популярний тепловий насос «повітря – вода». Він забирає тепло з повітря та подає його до теплоносія.\n«Він працює як холодильник, лише навпаки. Забирає тепло з вулиці навіть у мінусову температуру. Він працює на електриці. І, порівняно з електричним котлом, споживає утричі менше, – кажуть у «Ромстал». – Якщо електричний котел споживає 1кВт енергії та дає 1 кВт тепла, то тепловий насос споживаючи 1 кВт дає від 3 до 3.5 кВт. Є ще більш вигідні насоси, вони називаються «ґрунт – вода». Вони забирають тепло з ґрунту і при споживанні 1 кВт електроенергії можуть давати до 4-4.5 кВт тепла».\nОтримати кваліфіковану консультацію та придбати усе необхідне для економного та якісного опалення можна у чернівецькому представництві «Ромстал» за адресою: вул. Руська, 242.\nТепловий насос «повітря – вода».


Щоб виготовити телеантен, вам знадобиться: - алюмінієвий або мідний дріт; - антенний роз'єм; - дерево; - 2 велосипедних обода; - дошка; - пластмасова каналізаційна труба; - пластикові труби; - столярні або слюсарні інструменти.\nПровід має бути одножильним, але при цьому досить товстим. Ідеальний варіант - телевізійний кабель, але він не завжди є під рукою.\nУ виняткових випадках, коли телецентр розташований близько до точки прийому, приймати сигнал можна просто на шматок дроту. Візьміть 1,5 м товстого алюмінієвого проводу, зачистите з одного кінця приблизно 1 см, за допомогою напилка слід регулювати по товщині під центральне гніздо антенного роз'єму телевізора. Увіткніть провід в роз'єм. Повертаючи провід вертикально або горизонтально, згинаючи його в різних точках і емпіричним шляхом регулюючи довжину, налаштуйте антену на телевізійну станцію. Цей метод підходить, коли відстань до телецентру не перевищує 1 км.\nВ інших випадках буде потрібно виготовити спеціальну антену. Одна з головних вимог до телеантен - її широкополосность. Зробити широкосмугову антену типу «диполь» можна з підручних засобів. Така антена буде складатися з двох вібраторів. Щоб вона була широкосмугової, площа їх повинна бути великою. Візьміть 2 обода від велосипедних коліс зі спицями і закріпіть їх на ізолюючої балці так, щоб відстань між краями ободів було приблизно 50 см. В якості такої балки можна застосувати відрізок каналізаційної пластикової труби (бажано зі світлої пластмаси, у неї краще ізоляційні властивості), дерев'яну дошку (в цьому випадку подбайте про ізоляцію, оскільки намоклі дерево може проводити струм), будь-який інший ізолюючий матеріал достатнього розміру і міцності.\nЗа допомогою гвинтів або клепки зробіть відводи від кожного з ободів. Підключіть відводи до телевізора за допомогою двухпроводной лінії. Такий метод підходить для телевізорів, що мають високоомний вхід (200 Ом). Але найчастіше телевізори оснащені коаксіальним входом на 75-50 Ом, для підключення вашої антени до такого телевізору знадобиться узгоджувальний трансформатор. Він робиться з відрізків коаксіального кабелю. Підключення його до телевізора проводиться також за допомогою коаксіального кабелю. В якості вібраторів диполя підійдуть не тільки колеса від старого велосипеда. Можна застосувати, наприклад, спортивні алюмінієві обручі і будь-які інші предмети придатної форми і розміру. Така антена має спрямованість, тому її потрібно наводити на телецентр.\nЯк віготовіті FM-антену\nПравило «кращий підсилювач - хороша антена» згадують, коли мова Йде про передавача. Альо воно ...


Привітання з Днем рятувальника! | ЯГОТИНСЬКА РАЙОННА ДЕРЖАВНА АДМІНІСТРАЦІЯ\nЯготинська РДА » Новини » Привітання з Днем рятувальника!\nДата: 17.09.2019 08:31\nШановні рятівники! Щиро вітаю Вас з Вашим професійним святом!\nСьогодні працівники Яготинського районного сектору Головного управління ДСНС України в Київській області гідно виконують поставлені державою завдання. Під час ліквідації пожеж, наслідків аварій працівники пожежно-рятувального підрозділу та сил цивільного захисту району неодноразово доводили свою високу професійність. Приклади Вашої відваги та рішучості, виявлені під час виконання службових обов’язків, свідчать про те, що в строю ДСНС об’єднані сильні духом, загартовані часом і випробуваннями сміливі та мужні люди.\nвиконувач обов’язків голови районної державної адміністрації В.ГОНЧАР


Пульт Thomson RCT116TA1G - пульт до телевізора Томсон (Thomson) .Купити пульт київ\nПульт Thomson RCT116TA1G - пульт до телевізора томпсон (Thomson)\nПульт Thomson RCT116TA1G - не оригінальна якісний пульт до телевізора Thomson.\nПульт для телевізора Thomson RCT116TA1G - не оригінальна якісний пульт ДУ (дистанційного керування) для телевізорів фірми Thomson. Цей пульт до телевізора томпсон , виготовлений з якісного ABS пластику і має 100% сумісність з вашим оригінальним пультом ду. Наш пульт Thomson RCT116TA1G має більш високу якість збірки, в порівнянні з його більш дешевими аналогічними китайськими пультами. Завдяки чому саме наш пульт для телевізора thomson найбільш привабливий і на порядок надійніший.\nДаний пульт Thomson RCT116TA1G підходить до наступних моделям телевізорів:\n< li> Thomson 29DC222\n< li> Thomson 32WM402\nКупити пульт для телевізора Thomson RCT116TA1G, у нас дуже легко. Для цього вам треба тільки натиснути на кнопку купити і заповнити ваші контактні дані. Після чого з вами зв'яжуться наші менеджери для уточнення всіх деталей замовлення. Або передзвонити нам по одному з наших телефонів.\nКод товару: 320979


Що потрібно новачку, щоб зайнятися велотуризмом : 18:06:2019 - te.20minut.ua\nЩо потрібно новачку, щоб зайнятися велотуризмом\nВелотуризм та велоспорт стають більш популярнішими серед тернополян: одні пересідають на велосипеди заради спорту, економії коштів та часу. Для багатьох їзда на велосипеді стала хобі.\nСтудент ТНТУ Євген Тройчин займається велоспортом та велотуризмом всього рік, але вже має непогані досягнення: за одне тренування він проїжджає 100-300 кілометрів.\nЩо треба для того, щоб зайнятися велотуризмом – дізнавалися журналісти «20 хвилин».\nЄвген Тройчин каже, не важливо, яка у вас модель і ціна велосипеду. У нього шосейний велосипед на одну передачу. Він не з дорогих, але його цілком достатньо.\n- Для того, щоб зайнятися велотуризмом не потрібно дуже дорогого спорядження, - каже студент. - Якщо ви плануєте просто кататися по місту, або не на дуже великі дистанції – вам цілком вистачить спортивного чи шосейного велосипеду за 150-300 доларів. Можна навіть придбати вживаний велосипед, але головне, щоб він був в хорошому стані.\nШолом та наколінники\nПочинати треба з невеликих дистанцій по місту. Краще за все виїжджати зранку, оскільки в літню спеку проводити тренування буде важче. Для новачків від вечірніх тренувань також краще відмовитись. Це стосується і будь-яких інших сильних навантажень перед сном.\n- Якщо ви плануєте зайнятися велотуризмом – вам потрібно буде мати невеликий набір спорядження, - каже Євген. - В першу чергу – засоби захисту. Це шолом і наколінники. Дехто обходиться і без них, але краще не ризикувати. Хоча б шолом має бути обов’язково. Також потрібно мати спеціальний спортивний одяг. Не купуйте синтетичну або повністю натуральну тканину. В синтетичному одязі буде дуже жарко і незручно, а натуральна швидко поглинає піт. Це не зручно і збільшується загальна вага одягу. Є професійний одяг для велосипедистів, який зазвичай виготовляється з синтетичних матеріалів.\nЇжа та спорядження\nЯкщо ви запланували проїхати вже більшу дистанцію – треба з собою взяти значно більше речей. Найбільша поїздка Євгена – від Тернополя до Корця (Рівненська область) і назад за вихідні. На поїздку в один кінець він витратив близько 11 годин. Загальна дистанція склала 440 км.\n- В такі далекі поїздки з собою треба взяти кілька важливих речей, - продовжує велосипедист. - Це невеликий набір інструментів на випадок проколу колеса, запасна камера. Візьміть з собою і невелику аптечку. Це бинт, перекис водню, медичний пластир, гумовий джут та набір пігулок. Невеликий рушник на гігієнічний набір вам також знадобиться. Для 11-годинної поїздки в один кінець я взяв відносно мало їжі та води. Це додаткова вага в рюкзаку. Всюди є магазини та автомобільні заправки де можна придбати їжу та воду. З їжі краще брати фрукти. Після них менше хочеться пити і вони «легші» для травлення при навантаженні.\nКраще за все під час поїздок їсти менше але частіше. Від жирної їжі краще відмовитись і не вживати «тяжку» їжу за кілька днів до поїздки. До того ж, ви частіше робитимете зупинки.\n- Звичайно, всі з чогось починають, - додає студент. - Не можна дати універсальну інструкцію і стати після цього професіоналом. Головне – бажання, а досвід, хоч і з помилками, прийде з часом. Тим паче, в Тернопільській області дуже багато гарних місць і відносно хороша дорога для велотуризму.\nВлітку студент планує проїхати на велосипеді по всій Україні близько 3000 кілометрів. Для свого маршруту він вже обрав кілька міст. З собою, окрім звичного набору речей, візьме ще намет і спальний мішок.\nЛялькова вистава - Бременські музиканти Новорічне Фіксі Шоу "Дід Мороз існує!"\nтяжко мабуть їхати з тою одною передачею,під гору.


Теплові насоси Waterkotte | Sahara\nСерія теплових насосів EcoTouch Waterkotte / діапазон потужності 6-50кВт /.\nСтворені інженерами Waterkotte теплові насоси серії EcoTouch мають високий COP та є одними з найбільш ефективних приладів на ринку. Теплові насоси серії EcoTouch одразу отримали визнання на ринку , завдяки найкращим робочим характеристикам , високоякісному оснащенню , самій сучасній системі управління та багатьом нагородам за дизайн.\nПовітряний тепловий насос EcoWell\nПристрій , що забезпечить Вас гарячою водою , з максимальною економією, відбираючи теплову енергію з навколишнього повітря. EcoWell призначений для приміщень , де можна використовувати надлишкове тепло. Використання теплового насосу EcoWell може заощадити до 70 % необхідної для нагріву енергії. Тепловий насос EcoWell вирізняється чудовим дизайном та хорошими робочими характеристиками. Світлодіодний дисплей забезпечує високий рівень комфорту обслуговування. Бак з високоякісної сталі зварено ®методом FC-Protect. Також можна обрати модель з додатковим теплообмінником , наприклад для підключення геліотермічної установки.\nЛінійка індустріальних теплових насосів\nОб’єднує в собі моделі потужністю від 46кВт до 492 кВт. Ці потужні та ефективні прилади використовуються для опалення приватних будинків та комерційних об'єктів. Високоефективні модулі теплових насосів можуть працювати з грунтовими зондами та колекторами або з системою водяних свердловин через проміжний теплообмінник.Стандартні функції включають в себе серед іншого інноваційне програмне забезпечення EasyCon. Комфортна система управління може додатково використовувати WebInterface для віддаленого контролю через смартфон або професійного сервісного програмного забезпечення.\nБільше про теплові насоси Waterkotte


Затримали поплічницю окупантів Фото прес-служби ДПСУ\n29.10.2020 19:37 Читайте по-русски\nЖінці загрожує до 8 років в'язниці\nПідрозділ Державної прикордонної служби в складі Операції Об'єднаних сил на Донбасі виявив та затримав поплічницю російських окупантів. Про це йдеться у повідомленні на сайті ДПСУ.\nТак, днями оперативники Краматорського прикордонного загону спіймали жінку, яка під час подій 2014 року активно допомагала російським збройним формуванням. Мешканка Торецька, у той час, коли місто було окуповане, виконувала завдання проросійських найманців на одному з блокпостів.\nЗа цим фактом Національна поліція відкрила кримінальне провадження згідно зі ст. 260 (створення не передбачених законом збройних формувань або участь у їх діяльності) КК України. Правопорушниці загрожує покарання у вигляді позбавлення волі на строк від 3 до 8 років.\nЯк повідомляв 5.UA, на Луганщині затримали бойовика "ЛНР", який воював проти української армії\nбойовики Держприкордонслужба (ДПСУ) Донецьк затримання


Команда БомбатГейм започатковує рубрику "Слово автора" в якій ми розповідатимо про історію створення нашими авторами своїх настільних ігор, цікаві деталі та факти та багато іншого.\nОтже напередодні Дня захистника України та Дня Українського козацтва ми зустрілися з автором нашої нової гри "Козацький похід", яка готується до видавництва вже наступного місяця (листопад 2018 р.) і запропонували відповісти на декілька питань.\nАВТОР ОЛЕКСІЙ ГАЛЬЧЕНКО ДІЛИТЬСЯ СВОЇМИ ДУМКАМИ ПРО ГРУ "КОЗАЦЬКИЙ ПОХІД"\n(У ФОРМАТІ ІНТЕРВ'Ю)\nЦе ваш перший проект, що видається?\n- Так, це перша гра, яка пройшла видавництво. Були і інші ігри і зустрічі з видавцями, але до діла не доходило. Можливо й на краще, адже щоб зробити цікавий продукт, треба було "потренуватись".\nЯк народилась ідея цієї гри?\n- Тема сеттінга козацтва давно виношувалась в голові. Мабуть, аж з того часу, як почав цікавитись настільними іграми (звісно, це була "Монополія" з батьками), хотілось щось військове і бажано про козаків. Думаю саме тоді і поселилась праідея "Козацького походу". З роками ідея стала нав'язливою, але ніяк не міг до теми козацтва приладнати механіку гри, яка б дозволяла взаємодіяти гравцям вступати в змови, підлабузнюватись чи висловлювати недовіру, таким чином розкриваючи характери кожного гравця, і в одночас зав'язати все це на історичних подіях козацької доби.\nЯка була основна задумка, як автора, при реалізації цього проекту саме на козацьку тематику?\n- Хотілось зробити гру історичною, без магії і космічних кораблів. Показати, що козаки, це не тільки шаблі і шаровари, це також і дипломатія, і політика, і стратегія. Показати, що козацька доба української історії доволі насичено-різноманітна з різкою зміною політичних настроїв та векторів. Гра спонукає аналізувати та думати, так само як доводилось гетьманам приймати складні вольові рішення і можливо навіть десь йти на жертви. Сподіваюсь, кожний гравець зможе провести свої паралелі, як з історичними подіями, так і подіями сьогоднішніми.\nУ грі присутні карти деяких гетьманів України, вони вибрані випадково чи є якийсь глибокий сенс саме у використанні карт з їх іменами?\n- Насправді сенс є. Всі ці персонажі, це гетьмани різних періодів козацтва і логічно, що всі вони одночасно не могли бути гетьманами. Але щоб зробити гру цікавою та показати відмінність войовницьких спрямувань кожної особистості, було обрано гетьманів діаметрально протилежних у напрямках своїх завоювань (Крим, Молдавія, Росія, Польща...). Щоб потрапити у гру кожний гетьман пройшов, так би мовити, кастинг. Ну і звісно, обов'язкова вимога - бути відомою історичною та колоритною постаттю.\nНаскільки сильно змінилась кінцева версія гри, яка пішла в тираж від прототипу?\n- Якщо брати перший прототип і останній то відмінностей буде чимало. Проте кінцева версія гри майже не змінилась в плані механіки. Хоча було проведено спільну з видавництвом роботу в плані покращення балансу гри, та виправлено деякі історичні неточності. Наприклад, в першій версії гри не було таких міст як Хотин, Бердичів, Чигирин, але були Галац та Брацлав. У румунському Галаці, доречі, був похований І. Мазепа, там і досі його іменем названо цілий мікрорайон. Так само у першій редакції не можна було підняти "Повстання селян" чи "Сідлати коней". За допомогу в покращенні кожної версії гри безмежно вдячний добрим людям з "Ігромасонської ложі" та Bombat Game, а особливо їх маленьким тестувальникам за живу критику. Як би це не звучало, але тестування з дiтьми пішло грi на користь.\nРобоча назва гри була "Гетьмани", в той час, як гра виходить під назвою «Козацький похід». Як ви вважаете наскільки така назва відповідає сенсу та духу гри?\n- Дійсно, якщо гра про козацький період історії, то в назві і має бути щось козацьке, адже гетьмани були і пізніше, та, власне, є і зараз. Проте, суть гетьманства розкриває саме період козацьких походів. Там вони здобували славу, захищали свій народ і доставляли клопотів ворогам. З назви "Козацький похід" відразу стає ясно, що гра про козаків і їх походи, отже, звучить, як пригода і має бути цікаво.\nВам, як автору, імпонує дизайн, який реалізувало видавництво чи ви би реалізували б якісь речі по іншому?\n- Щодо дизайну, як на мене, кращого для даної тематики годі було і уявляти. Не хотілось, щоб малюнки були надто "мультяшними". Подобається, що сама ігрова мапа так само як і карти мають багато історичних дрібних елементів, це додає певної атмосферності. Особисто з художником я не знайомий, але приємно, що навіть заочно йому вдалось впіймати саме ту хвилю та передати настрій гри. Хочеться відмітити, що Bombat Game протягом всього періоду, поки гра готувалась до видавництва, радились з автором гри, щодо тих чи інших елементів карт та дизайну. Цікаво і приємно приймати участь не тільки в розробці скелету гри, а і атмосфери.\nЯк ви взагалі собі уявляли готову гру, вже видану?\n- Багатьом знайоме те відчуття коли відкриваєш коробку з новою грою вперше. Цікавий кожний елемент, кожна карта. Хотілось, щоб кожного разу, коли власник відкриватиме коробку з цією грою, знаходив у грі щось нове для себе. Маємо багато унікальних карт, багато атмосферних елементів - мішечок, фішки у вигляді монет та інше. Дуже переживав, щоб у грі була присутня саме козацька тематика, адже це і є головна тема. Здається, видавництву це вдалось.\nКому на ваш погляд буде цікава, чи навіть адресована ця гра?\n- Сподіваюсь гра зацікавить українською історією не тільки школярів, а і їх батьків. Гра адресована всім кому цікава українська історія, а кому не цікава - метою є зацікавити. Якщо, хоча б один з п'яти гравців після партії в "Козацький похід" полізе у Вікіпедію у пошуках інформації про похід Б. Хмельницького на Збараж, значить задумка вдалась.\nЧи є у Вас плани на майбутнє в розрізі цієї гри, чи взагалі розробки настільних ігор?\n- Звичайно я сподіваюсь, що це не остання гра, яка буде представлена загалу, зупинитись ніхто не збирається. Є вже кілька напрацювань в інших іграх, але не буду поки розголошувати таємниці, краще приходьте на ігротеки та фестивалі і пограємо в щось новеньке. Не виключається навіть можливість, що до козацького походу вийде доповнення, або колекційні елементи гри, але поки про це зарано говорити. Сьогодні головним переживанням є вихід "Козацького походу".\nЩо для вас, як для автора, буде винагородою за вихід цієї гри в світ?\n- Ми не обговорюємо якісь матеріальні цінності, адже вихід гри в світ, це більше духовна подія для автора, радість що його ідеї реалізовані, а тим паче якщо гравці визнають їх і підтримують. Мабуть найбільшою втіхою буде побачити школяра в магазині ігор, що скиглить батькам "Ну купіть "Козацький похід!", або прийти в ігровий клуб десь у тому ж Запоріжжі і побачити як бородаті дядьки змагаються за право бути гетьманом у цій грі. Мабуть я відкрию страшний секрет, але автори ігор не створюють їх заради грошей.\nДякуємо Олексію за відповіді на наші непрості питання, та побажаємо успіхів та творчої наснаги з новими іграми!


Після шкільної лінійки в Черкасах до лікарів звернулися 94 дитини - СЕГОДНЯ\nМасове отруєння в Черкасах: до лікарів звернулися 94 дитини https://www.segodnya.ua/img/article/11367/63_main.1525792723.jpg https://www.segodnya.ua/img/article/11367/63_tn.1525792723.jpg 2018-05-08T18:19:13+03:00 Інші регіони У МОЗ підкреслили, що отруєння сталося тільки на території школи\n8 Травня 2018, 18:19 Переглядiв: ...\nФото: Facebook Костянтина Проценка\nПісля масового отруєння на шкільній лінійці в Черкасах за допомогою до лікарів звернулися 94 дитини, 53 учні і двоє дорослих були госпіталізовані. Про це повідомили в прес-службі МОЗ України.\n"Всього до обласної лікарні звернулися 94 дитини, 53 із них госпіталізовані. Також були госпіталізовані двоє дорослих. Всі постраждалі перебувають під пильним наглядом лікарів", – йдеться в заяві.\nУ відомстві зазначили, що стан госпіталізованих залишається стабільним.\n"Лікарі констатують, що у дітей і дорослих спостерігається інгаляційна токсична реакція. 11 дітей досі залишаються в реанімації", – підкреслили у відомстві.\nВстановлено, що отруєння сталося локально на території, де проходила лінійка, постраждалих за межами школи немає. У МОЗ очікують результатів аналізів ґрунту, води і повітря.\nВарто додати, що експрес-аналізи не показали наявності у повітрі будь-яких шкідливих речовин, а лабораторні проби води повинні були бути готові до 16 години.\nУ свою чергу, прем'єр-міністр Володимир Гройсман, який прибув на місце події,, запевнив, що лабораторні дослідження будуть проведені в тому числі і в столиці, а в лікуванні дітей допомагатимуть лікарі з Києва.\nдіти, отруєння, Черкаси, МОЗ\n8 Травня, 14:24\n8 Травня, 13:43


Багатодітна киянка – про життя в РФ: Тут я в безпеці | ГОЛОС ПРАВДИ (EU)\nБагатодітна киянка – про життя в РФ: Тут я в безпеці\nУ прямому ефірі сайту «Голос Правди» і youtube-каналу «PolitWera» відбулося онлайн-спілкування з багатодітною мамою Світланою Піктою, яка після неодноразових знущань і навіть спроб нападу від радикалів С14 у Києві переїхала жити до Росії (місто Ярославль).\nВона відповіла на запитання читачів.\n«Тут я в безпеці. Я стала спокійнішою, оскільки з'явилася безпека і впевненість, що мене ніхто не чіпатиме і ніхто нічого не скаже. Я скрізь спілкуюся і отримую інформацію рідною мовою... І дуже боляче спостерігати за тим, що зараз відбувається в Україні».\nПро радикалів у Києві\n«Цих дуркуватих людей, які раділи через наш переїзд, рано чи пізно зрівняють з землею. Або ж вони почнуть переглядати своє життя».\n«У них зараз є тільки два шляхи: примиритися [з тим, що зараз відбувається в країні] або виїхати. Іншого варіанту немає».\nТеги:БезладВійна в УкраїніГолос ПравдыЗСУКиївОпозиціяТОПУкраїна\nрубрики:БезладВійна в УкраїніГолос ПравдыЗСУКиївОпозиціяТОПУкраїна\nНа Івано-Франківщині затримали чоловіка за критику влади в соцмережах