Читацький марафон БуквоМама 21.12.2015\nСпільна підбірка святкових книг була розділена на дві частини, бо навіть короткий огляд 21 книжки видався б вам завеликим. Цей матеріал систематизовано відповідно до вікової групи та зважаючи на найновіші видання від «Видавництва Старого Лева» і «Фонтану казок». Зверну увагу лише на те, що назви видань варіюються між словами ангел, Різдво, диво, та назвами тварин (тому не плутайте їх, коли вибиратимете книжкові подарунки); а також на невід’ємну роль ілюстраторів (особливо для мене, бо дитячу книжку вибираю спершу за зображенням, а вже потім за текстом).\nНаталя Вовк, Наталя Колпакова. «Літачок-рятівничок». – К.: «АБАБАГАЛАМАГА», 2010. – 24 ст.\nІсторія про маленький літачок, з якого глузують старші, більші літаки. Його часто називають «гномиком під колесами». Найбільшою його мрією було стати комусь потрібним. Одного вечора стривожені літаки вирішують, кому летіти далеко в гори рятувати маленького хлопчика, адже його треба швидко привезти до великого міста, до лікарні. Ви вже здогадалися, кому закортіло туди вирушити. Ця подорож дарує маленькому літачкові нового друга, який робить його героєм серед колег-літаків.\nКнижка цікава тим, що розповідає про життя аеродрому з ангаром, картою літальних апаратів, злітною смугою та колесами-шасі. Розмір літер тексту ніби заграє з читачами - слова зі зменшувальним значенням надруковані меншим шрифтом. Тут також йдеться про той час, коли літаки «доставляти листи й дарунки у всі гірські райони – від Карпат аж до Криму».\nСавка Маряна, іл. Кваша Ольга. «Тихі віршики на зиму». – Л.: Видавництво Старого Лева, 2015. – 36 ст.\nНові вірші на зиму, справді нові. 13 віршиків різної довжини… В них нема пострадянських хороводів, закликання Діда Мороза чи емоцій про невіруючу, поневолену раніше Україну. У збірці Мар’яни Савки вірші щирі, оптимістичні, ненав’язливі, безтурботні та легкі. Поезії про теслю і санчата для зайчика, аби він не залишав мереживні сліди для хижих вовків і хитрої лиски; про врочисте завмирання міста напередодні свята; звісно, про місто Лева; про запах, колір, смак Різдва – ялинку, родзинки, сіно, дідух, бабусині пампухи та вечірній незайманий сніг.\nХронологічне наростання полегшує цілісно сприйняття книжки – від Миколая до Старого/Нового Року. Цікаво, що все-таки село (!) асоціюється з зимою і веселощами. Припали до ока також ілюстрації – комбінація малюнку і декорацій - лапатий сніг, мереживні полотна (раніше писала про схожі тривимірні ілюстрації).\n«Не ходи надвір без шапки, -\nкаже мама до Левка.\n– В гусака померзли лапки,\nяк ішов він до ставка».\n«Стриб-скік, стриб-скік! Як ми виросли за рік!»\nГербіш Надійка, іл. Юлія Пиличатіна. «Одного разу на Різдво». – Л.: Видавництво Старого Лева, 2014. - 36 ст.\nЦе тогорічне видання, проте цього року ми вкотре перечитуємо його з сином. Історія про їжачка, якого зустрічаємо з прочиненими дверима на обкладинці, та цілу їжачу родину – маму, тата, трійку дітей - Форка, Мілу, Тося або ж Тосика. Всі вони готуються до лісового ярмарку – вимітають пилюку, прибирають у нірці напередодні Різдва. Тато розповідає, що то дуже світле свято, свято надії, тому вони кличуть на гостину незнайомців, які потребують затишку і тепла.\nУ безладі підготовки до свята в двері їхньої нірки стукають ховрашки – хлопчик Щастик і дівчинка Росинка – у пошуках порятунку від заметілі. Їхня мама-ховрашиха послала діток по ліки до тітки. Однак вони були вимушені переночувати у гостинній оселі, їжаки їм навіть віддали дитячу спальню, оточили теплом і турботою. А мама-їжачиха скористалася миттю, щоб нагадати про різдвяну історію - віддати найкраще Ісусикові. «Я б віддала найтеплішу ковдру і улюблену подушку; я - усі свої свічки і запалив би у спальні, щоби їм було світло; я - приготувала найсмачніший чай і принесла з комори варення; віддав би всі свої іграшки». Після сніданку всі відправилися на пошуки заметеної нірки Ховрашихи та з гостинцями в руках.\nПорівнюючи з попередніми Надійчиними книжками про Мишенятко, я прослідкувала розвиток її майстерності. Окрім властивої їй словесної окраси, цей сюжет наповнений зв’язками і переносами, присутні яскраві деталі розвитку героя та зміни, присутня більша кількість героїв, та введення героїв через запитання (ст.13) та описи («плескала в долоні, коли її щось тішило, лякало чи просто дивувало»).\nОкрасою книжки служать також ілюстрації. Цю книжку я б придбала лише через ілюстрації (навіть якби раніше не слідкувала за авторкою та не знала її письма). Важливі затишні моменти подаю нижче в цитатах.\n«Усі чомусь засміялися – розмова текла легко і невимушено, тепло від каміна розливалося вітальнею, запах шипшинового чаю, який Мілка запарила для гостей, приємно лоскотав ніздрі. Навіть маленька Росинка вже не ховалася за братовим рукавом, а роззиралася довкруж. Тато подякував Творцеві за свою родину й за діток, які завітали» (ст. 19).\n«Цього року родина їжаків зустріла Різдво далеко від дому і без подарунків одне одному».\nСкоттон Роб, іл. Скоттон Роб, переклад Міхаліцина Катерина. «Баранчик Рассел і Різдвяне Диво». – Л.: Видавництво Старого Лева, 2014. - 40 ст.\nТогорічне видання в перекладі Катерини Міхаліциної про зламані санчата кругленького чоловічка Санти і кучерявого баранчика Рассела у Світлячковому лісі. На жаболуках баранчик Рассел розвішує ліхтарики на старі дерева і несподівано з неба падає зірка, яка загашує всі ліхтарики. Разом із зіркою впав Санта у своїх санчатах. Що ж, в нагоді стає стареньке, притрушене снігом авто Рассела.\nІлюстрації дуже спокійні, попри усі пригоди двох героїв. У кучері баранчика хочеться закутатися, вкритися різнобарвною ковдрою, як роблять це баранці під деревом.\nЦе те Різдво, якого не було в книжках мого дитинства, але я радо перечитую про приємні Сантині клопоти з санчатами та північними оленями.\n«Бачиш! Ой, бачиш! Ти мене не бачиш.. Різдво таки настане!»\nЛаюк Мирослав, іл. Зілінко Роман. «Різдво Христове». – Л.: Видавництво Старого Лева, 2015. – 8 ст.\nНовинка, перша 3D-книжка «Видавництва Старого Лева», альбомне видання-вертеп з авторським текстом та у твердій обкладинці. Цілком український мотив – розповідь диво народження Божого Сина і велич Святвечора. Обговорюючи деталі, книжка має зав’язку зі стрічок (можна розкласти книжку навиворіт і буде формі зірки). Тривалий час я чекала чогось схожого від українських видавництв (типу фліп-зе-флеп бук) - те, що в моїй сімейній бібліотеці цінується найбільше, зважаючи на вік моєї дитини.\n«Ісусик же солодко спав на сіні. За ним спостерігали звірі у стаєнці: молодий веселий віслюк, цікава говірлива курка, добрий покірний віл, маленьке пухнасте ягнятко».\nІван Андрусяк, Юлія Пилипчатіна. Зайчикове Різдво. – Київ: Фонтан казок, 2014. – 16 с. Серія Добрі казки.\nЦе тогорічна віршоказка про сонний зайчиковий ліс, де «тиша сниться у снігах малятам і батькам». Зайчик, який пробігав по снігу весь день, звідкись чує питання: тобі наскучила зима? Все навколо біле, біле, а він чекає сонечка, яке йому під подушку кладе Святий Миколай. Усі свята – від Миколая до Святвечора і Різдва – це рум’яне сонечко-подарунок («духмяний мандарин», як називає його автор Іван Андрусяк) зігріває дім зайчика. Усім лісом звірята разом із сонечком готуються до Святвечора – горішки від білочки, мак від горобців, капустяний пиріг від зайчиків.\nВміло автор зобразив білосніжність зими – «вечір світ залив, мов білим молоком», «білий слід, як він і сам». Насторожили лише слова «Заєнько» і «ялиночка…горить», відчула відгомін моїх шкільних новорічних ранків; яскраво помітною є тенденція (не лише у цьому творі) використання «мандаринових» символів у новорічних творах.\nКнижка потрапила до мене із доброї волі самого автора і головного редактора видавництва «Фонтан казок», за що йому вдячна. Це, до речі, вже друга книжка авторства пана Андрусяка, яку я маю честь читати в рамках марафону.\n«Узвар з кисличок лісових зварили залюбки –\nНа голочках їх заспані принесли їжачки».\nБруно Ферреро, Маряна Качмар. 7 Різдвяних історій. – Львів: Свічадо, 2014. – 16 с.\nСім затишних історій про плюшевого ведмедика Мишка, який хотів втекти від злої дівчинки, а в результаті став різдвяним подарунком для хворого хлопчика; про нетерпіння горобця поширити новину очікування Божого Сина, відколи він підслухав її з розмови архангела Гавриїла і Марії; про вовка, який став чоловіком після того, як насмілився торкнутися новонародженого дитяти; про легенду, як ангел вибирав тварин для опіки Марії і Йосифа у їхніх мандрах; про те, як дар Педро (срібна монетка на вівтарі) змусив дзвони храму прокинутися з довгого сну; про єдиного свідка втечі Марії з дитятком, який прикрасив своєю павутинкою вхід у печеру і врятував їх; про незламну віру і очікування подарунка маленької дівчинки напередодні Різдва.\nВажливо зазначити, що короткі оповідання логічно скомпоновані – від благовісної новини до подорожі Марії та Йосифа, а також до сучасних храму і сім’ї. Найпомітнішим мотивом цієї збірки є птахи і тварини, також пояснення використання цих символів у сучасному світі. Якось пропустила ім’я перекладача, але ілюстрації спокійні та гармонійно поєднані з текстом - вводять до кожного оповідання і завершують його.\n«…переконана, що на Різдво з кожною дитиною стається щось прекрасне».\nВік: немає жодних рекомендацій на сайті видавництва\nОлесь Ільченко, Ольга Кузнецова. «Зимова казка». – К.: «Фонтан казок», 2016. - 48 ст.\nЦьогорічне (чи пак у наступному році, бо описи книжки подають 2015 рік, а в книжці вказано – 2016 рік) видання українського поета і прозаїка про звичай дружнього крила.\nНапишу відразу, що спершу книжка видалася мені природничим довідником про птахів, розмаїття їхніх назв (шуліка, сойка і тд.), типи харчування (зерноїдні) і посилання на учених, які вивчають пернатих. Вдосталь тут і географічних деталей – Африка, Чорне і Середземне моря, Північний полюс, далека Антарктида.\nДомінують дві теми – вирій перелітних птахів із супровідною темою повернення на батьківщину та складнощі харчування у зимову лісі з прикрашанням ялинки.\n«Зима у лісі почувалася, як удома. Хоча – хто ж точно скаже, де дім Зими?» (ст. 42).\nВік: дорослим дітям\nЗоя Жук. «Казки Різдвяного ангела. Твори українських письменників». – Л.: Свічадо, 2008 (передрук 2013). - 160ст.\nЦе третє з серії видання «Різдвяна антологія» (2006 року), де зібрані 25 коротких оповідань українських письменників 19-21 століть. Мега-об’ємне і змістовне зібрання із післямовою Зої Жук, по завершенню читання вам кортітиме написати своє оповідання.\nЗізнаюся, я уважно перечитала всі 160 сторінок і в моїй голові виникла плутанина, адже кожен твір незалежний по стилю, лексичному наповненню, манері написання. Зважаючи на давність, важче було розуміти твори Олени Пчілки про Сосонку і Марка Черемшини про Кравчиху. Однак укладач доцільно внесла тлумачення давньовживаних слів, які зустрічалися на сторінках.\nОтож, у цій збірці можна знайти історію будь-якого жанру (різдвяна історія, святкова фантазія, різдвяна феєрія), хтось писатиме про поневолення і заборону говорити про Ісуса, комусь ближчим буде Нью-Йорк і, безперечно, Львів, когось з авторів ви читатимете навмисне, а то й перечитуватиме, хтось римуватиметься, хтось зачарує довершено дібраними словами, іноді зустрічатимуться шаблонні моделі святкування, іноді важливим буде спогад і повернення у далеке дитинство, але це багате розмаїття творів дасть можливість прослідкувати основні різдвяні традиції та якнайкраще пояснить використання новорічних символів.\n«Пані Відьмі на згадку про чудове святкування. Не забувайте про сенс Різдва. Янголя»\nЮстейн Ґордер, переклад з норвезької Наталії Іваничук. «У дзеркалі, у загадці». – Л.: Літопис, 2009. - 160 ст.\nРелігійний фікшин – так, я назвала це для себе.\nКнижка автора всесвітньовідомого роману-бестселера «Cвіт Софії». Історія про дівчинку Сесілію Скутбю, її китайський записник, захоплення лижами і санчатами. Вона вже котрий місяць хворіє, і попри те, що за вікном сніг, у вітальні прикрашена ялинка, а батьки повертаються з церкви, вона почувається кепсько. До неї навідується таємний гість - ангел Аріель, спілкується з нею про неземне та розраджує нічними катаннями на зимових лижах.\nСюжет, наче загадка, в яку не хочеться вірити. Адже незабаром таки трапиться наступне: «Обоє дивилися на ліжко. Сесілії зовсім не було дивно, що вона бачить себе на ліжку з розсипаним по подушці білявим волоссям. На ковдрі поверх неї лежала стара різдвяна зірка. – Я справді гарна, коли сплю, – мовила вона». Тема смерті в поєднанні з темою хвороби малої дівчини – важка тема. Тема Різдва тут сюжетна, але вона відкриває в читача найсуттєвіші грані. Неймовірно, що попри таткове відвідування храму, читання бабусею Євангелія, Сусілія запитує «чи віриш ти у Бога?».\nКнижку варто прочитати щонайменше через якісний переклад Наталії Іваничук. Як часто ми використаємо слова «без угаву, беркицьнеться, стенув плечима, юрмиться від.., повагом прогулювалися, виснаженою до краю, лазничка, записник і чорний тонкопис, не вгавала, грай лик (плеєр з касетами)»?\n«Так і Бог знаходить своє відображення в людських очах. Бо око – дзеркало душі, а Бог може бачити себе в людській душі, ніби в дзеркалі».\n«…що відбувається, коли ви розмовляєте між собою. Як невидимі слова випорскують із рота і шкрябаються вузькими ходами вуха, перш ніж розтанути у драглистій масі мозку».


Медики розповіли, в яких випадках яблука можуть нашкодити здоров'ю\nНа своїй сторінці в соціальній мережі фахівці Київського Центру громадського здоров'я розповівши все про користь і шкоду яблук.\nВони відзначили, що в 1 яблуці міститься 25 г вуглеводів, 4 г клітковини, 14% добової норми вітаміну С, 6% добової норми калію, 5% добової норми вітаміну К, 2-4% добової норми марганцю, міді, а також вітамінів A, E , B1, B2 і B6.\nЧим корисні яблука:\nкорисні для серця. Розчинні волокна яблук знижують рівень холестерину в крові, а один з поліфенолів - флавоноїд епікатехін знижує кров'яний тиск. Якщо вживати 25 г яблук (приблизно півчашки порізаних шматочків), то можна зменшити ризик інсульту на 9%;\nвиступають в ролі пребіотика. Яблука допомагають при запорах і діареї;\nу яблуках містяться речовини, які знижують ризик розвитку раку;\nмістять компоненти, що допомагають боротися з астмою. Шкірка яблука містить флавоноїд кверцетин, який допомагає знижувати запалення і впливати на алергічні реакції. Також поліфенол запобігає розвитку хвороби Альцгеймера;\nвиводять зайву рідину з організму і запобігають судоми в ногах;\nзнижують ризики виникнення діабету 2 типу.\nНезважаючи на корисні властивості, слід обмежити вживання яблук, якщо у вас:\nлюдям, які страждають на цукровий діабет, не слід вживати солодкі яблука (Білий налив, золота китайка і медунка).\nЩо стосується кісточок яблук, то вони містять таку небезпечну речовину як глікозид амигдалина (речовина, яка при попаданні в шлунок розщеплюється в синильну кислоту (сильна отрута - ціанід). Звичайно ж, якщо ви будете вживати в невеликих кількостях кісточки, то вони не зашкодять, але з великою кількістю ціаніду ваш організм може не впоратися.\nВідзначимо, що при надмірному вживанні яблучних кісточок або отруєнні синильною кислотою є деякі ознаки, які варто запам'ятати:\nпроблема з дихальною системою, задуха;\nДивись відео про користь і шкоду яблук:\nТеми: яблука кісточки з яблук\nДідусь Будько не схвалить: Женька зі "Сватів" похвалилася формами в крихітному топіку\nПуговки більше немає: 19-річна зірка "Татусевих дочок" вразила змінами в зовнішності\nВона не соромиться: топ-10 гарячих фото Насті Каменських, які не залишать байдужим будь-якого чоловіка


Черговий вид ділового листа, написання якого представляє певну складність, - рекомендаційний. Начебто і людина, якій присвячується рекомендація, прекрасний, і працівник він незамінний, однак наділити своє ставлення до нього в вербальну форму з діловим акцентом зовсім не просто. Ви дізнаєтеся, про що писати і де взяти необхідну інформацію, формулювання. Ви зрозумієте секрети створення рекомендаційного листа, який справить потрібне враження на потенційного роботодавця. Як завжди, вас чекає декілька прикладів повністю оформлених документів.\nТести та інші вступні випробування - це, безсумнівно, важливі складові процесу вибору майбутнього працівника, але рекомендації виробляють особливе враження. Тому, якщо ви звільняєтеся спокійно і без скандалу, залишаючи про себе позитивні спогади, не полінуйтеся постаратися заради себе і піти з компанії з рекомендаційним листом.\nУ першу чергу визначимося, для чого взагалі нам потрібно написати рекомендаційний лист? Як правило, воно потрібно кандидату на вакансію при співбесіді з майбутнім керівником, з кадровиком, який проводить співбесіду. Тести та інші вступні випробування - це, безсумнівно, важливі складові процесу відбору майбутнього працівника, але рекомендації виробляють особливе враження.\nРекомендація може представити свого героя як в позитивному і доброзичливому ключі, так і в нейтральному або навіть в негативному. Перші зустрічаються найчастіше. До других вдаються тоді, коли про працівника зовсім нічого сказати або ж немає нічого хорошого, але і складнощів людині створювати теж не хочеться. Ну а треті зазвичай надаються тільки за запитами з різних державних служб.\nПореквізітний аналіз службового листа з безліччю зразків його складання є в статті « Оформляємо службовий лист »\nСтруктура цього документа мало чим відрізняється від структури звичайного ділового листа. Прокоментуємо реквізити, на які вам варто звернути особливу увагу.\nНайменування організації та довідкові дані про неї обов'язково повинні бути присутніми на бланку.\nАдресат листа невідомий, тому даний реквізит не оформлюється. При цьому не потрібно, як в довідці, писати тут «Для пред'явлення за місцем вимоги».\nЗамість заголовка до тексту, який зазвичай формулюється так, щоб відповідати на запитання «про кого?», «про що?», в цьому листі доречно написати різновид документа «рекомендаційний лист» - така практика ділового обороту. Набрати його краще прописними літерами.\nТекст рекомендації (як, втім, і будь-який текст) складається з трьох частин: вступу, основної частини і висновку. Більш докладно розберемо їх нижче.\nДодатки до рекомендаційного листа створюються рідко. Це можуть бути копії вдячних листів, наказів про виплату премій за будь-які заслуги чи почесних грамот. У подібних випадках реквізит «Відмітка про наявність додатків» оформляється так само, як і в звичайному діловому листі.\nПравила оформлення відмітки про наявність додатків ми детально розібрали в статті « Супровідний лист до документів »\nПідписати рекомендаційний лист повинен (в ідеалі) генеральний директор компанії, але тут все залежатиме від напрацьованих всередині компанії зв'язків. Підписантом листа може виступити і начальник вашого підрозділу, і топ-менеджер у вашому напрямку.\nДрук на рекомендації не обов'язкове, але й не буде зайвою. Відбиток основної печатки організації (або вашого підрозділу) додасть вагомості і збільшить ступінь довіри до листа.\nПідписаний лист бажано зареєструвати, присвоївши йому номер і позначивши дату . Ці реквізити теж надають йому вагомості, наділяючи юридичною силою.\nВражати одержувача рекомендаційного листа повинні не тільки реквізити і зміст документа, а й те, як ви з ним «звертаєтеся». Подати рекомендацію потрібно по можливості ефектно. Вона неодмінно повинна бути роздрукована на фірмовому бланку роботодавця, чудово, якщо на ній красуватиметься живий підпис генерального директора, а вкласти лист найкраще в елегантну папку або ж у чистий незапечатаний конверт з щільного паперу.\nРекомендаційний лист пишеться від особи керівника, який говорить про свого підлеглого.\nВступна частина тексту зазвичай містить:\nінформацію про те, кого рекомендують (ім'я, посада);\nкоротку загальну оцінку.\nЯк правило, все це вміщується в одне речення\nРекомендую вам Петрову Світлану Геннадьевну, що займала в нашій компанії посаду головного спеціаліста відділу документаційного забезпечення управління і проявити себе як працелюбний, акуратний і сумлінний працівник.\nМаю честь рекомендувати вам Жигаліна Леоніда Вікторовича, висококваліфікованого спеціаліста та досвідченого керівника, протягом трьох років займав пост технічного директора ТОВ «Місто-буд»\nРекомендую вам Лебедєву Наталію Борисівну, яка була головним маркетологом компанії «Фінансовий світ» і проявила себе чесним і талановитим фахівцем.\nОсновна частина тексту повинна розкривати загальну оцінку, вже докладно освітивши професійні та особисті якості рекомендованого. Щоб полегшити собі роботу з написання цієї частини, зберіть інформацію про героя вашого листа у його керівництва і досвідчених колег . Дізнайтеся, зокрема:\nскільки років людина трудився в компанії;\nчи має він профільну освіту, чи відвідує семінари та курси підвищення кваліфікації за своєю спеціальністю;\nчи отримував підвищення в посаді;\nнавичками і знаннями яких суміжних спеціальностей з «рекламованої» він володіє (якщо вони корисні і вигідно відрізняють його професійну цінність із загальної маси);\nв яких проектах і процесах був задіяний;\nвигравали чи проекти компанії, якими керував ця людина, будь-які конкурси, тендери, гранти;\nчи є людина визнаним професіоналом своєї справи (виступає на профільних конференціях, викладає в інституті, є автором навчально-методичних посібників, статей, книг по своїй професійній тематиці).\nПотім тут же напишіть десять якостей, які важливі саме для тієї посади, яку займає рекомендований. Адже ми представляємо працівника в самому кращому світлі? Значить, всіма цими якостями він володіє.\nЯкості, які прикрасять будь-якого діловода, виглядають так:\nвідмінне знання правил діловодства,\nвміння працювати в системі електронного документообігу,\nуміння поводитися з комп'ютером на рівні просунутого користувача,\nграмотна усна і письмова мова,\nрозвинене аналітичне мислення,\nвміння вибудовувати доброзичливі відносини з людьми,\nПрацюючи над основною частиною тексту, намагайтеся дивитися на працівника очима потенційного роботодавця. Що для нього цінно? Яку людину він прийняв би на роботу? Про це можете розпитати і нинішнього керівника працівника, для якого складається рекомендація. На свої уподобання можете орієнтуватися, тільки якщо працювали в тій сфері, в якій трудиться характеризується особа (головне - не написати дурниць, тому попросіть обізнаних людей перевірити підготовлений вами текст перед підписанням листа).\nЩе один ефективний джерело інформації, особливо коли ви складаєте рекомендаційний лист для себе, - це банк резюме ваших колег, тих, хто:\nнамагався влаштуватися на роботу в ваш підрозділ або\nвикладав своє резюме, наприклад, в Інтернеті в пошуках роботи.\nПодивіться, якими професійними успіхами хваляться ті, хто претендує на посаду, аналогічну займаній вами. Адже зі скромності ви можете щось недооцінювати в собі або просто забути це згадати. А прочитавши вдалі формулювання в чужому резюме, ви зрозумієте, що з описаного стосується і вас, помітите найбільш вдалі формулювання. Ось ці-то знайдені елементи і можна запозичити.\nМожна почитати і опис вакансій , які вас цікавлять: у них роботодавець прямо говорить, що для нього цінно в працівнику.\nА опис виконуваних на поточному місці завдань можна запозичити з посадової інструкції . Звичайно, всі їх переписувати не варто - виберіть найбільш цікаві.\nЗібрана інформація - ваше, практично готове рекомендаційний лист. Залишилося тільки зв'язати здобуті відомості в текст.\nПетрова Уляна Сергіївна працювала на посаді старшого діловода в ТОВ «Новий світ» протягом останніх трьох років і за цей час проявила себе тільки з хорошого боку. Прийшовши в компанію випускницею факультету діловодства Челябінського державного історичного університету, вона почала кар'єру з місця секретаря і вже через два роки була переведена в канцелярію. Пані Петрову відрізняє постійне прагнення розвиватися у своїй професії, вона активно відвідує профільні тренінги та семінари, позитивний результат від яких був в наявності!\nПротягом останнього року Уляна Сергіївна була керівником робочої групи з впровадження в ТОВ «Новий світ» системи електронного документообігу. Завдяки їй компанія змогла вийти на новий рівень роботи з документами і значно зміцнити виконавську дисципліну в компанії. Пані Петрова змогла налагодити процес навчання наших співробітників новим принципам роботи з документами і особисто розробила ряд методичних посібників, які щодня використовуються у всіх відділах нашої компанії.\nСеред особистих і ділових якостей Петрової Уляни Сергіївни хотілося б виділити відповідальність і ініціативність, здатність бути не тільки акуратним і скрупульозним виконавцем, а й управляти дорученим проектом.\nНа закінчення , як годиться, узагальнюємо все сказане і робимо висновок, основна думка якого така: автор листа жалкує про те, що розлучився з настільки блискучим фахівцем і щиро радий за його нового роботодавця.\nЯк керівник, я жалкую про те, що Ірина Василівна Строгина покинула наш колектив у зв'язку зі зміною місця проживання. І висловлюю впевненість у тому, що на новому місці роботи вона швидко увіллється в команду, розкривши свої кращі людські та професійні якості.\nЯк бачите, нічого складного в складанні рекомендаційного листа немає. Вся справа в підготовці: потрібно лише знати, де і яку інформацію збирати. Першу рекомендацію можете написати для себе - заодно і потренуєтеся :) Це якраз той випадок, коли слід забути про скромності і представити себе в найвигіднішому світлі. При цьому важливо писати чесно, адже інформація з листа досить легко може бути перевірена.\nНа закінчення наведемо зразки 1 повністю оформлений рекомендований лист: для начальника служби ДОП, спеціаліста цього підрозділу та особистого помічника керівника.


Дивитись фільм «Божевільне весілля» (2014) онлайн безкоштовно\nВи знаходитесь на сторінці, де можете подивитися фільм онлайн «Божевільне весілля» (2014). Переглянути фільм «Божевільне весілля» онлайн Ви можете абсолютно безкоштовно на нашому сайті moviestape.net. Жанр фільму «Божевільне весілля» - Фільми онлайн » Комедії. Хочемо звернути увагу, що всі фільми онлайн у нас робочі, якщо раптом щось не працює - залиште коментар і ми обов'язково виправимо. Приємного перегляду!\nНа цій сторінці ви можете переглянути фільм Божевільне весілля онлайн. Ви хочете подивитись фільм Божевільне весілля онлайн - натисніть на плеєрі кнопку старт. Щоб не відчувати незручності під час перегляду фільму Божевільне весілля онлайн бажано наявність інтернет-каналу зі швидкістю близько 1 Мбіт/с. Даний фільм Божевільне весілля представлений на сайті лише з метою ознайомлення і з подальшим придбанням ліцензійного диску. Таким чином дивитися фільм Божевільне весілля на нашому кінопорталі є вибором людей, які не хочуть витрачати свій час на пошуки фільмів в інтернеті. Якщо ж фільм Божевільне весілля не відповідає його опису або виникли технічні проблеми при перегляді фільму - залиште свій коментар. Ще однією перевагою перегляду фільму Божевільне весілля онлайн на moviestape.net є наша абсолютна безкоштовність: дивіться фільми досхочу і у будь-який час.


Громадянська війна у Великому князівстві Литовському (1389—1392) — Вікіпедія\nГромадянська війна у Великому князівстві Литовському (1389—1392)\n(Перенаправлено з Литовсько-руська громадянська війна (1389–1392))\nГромадя́нська війна́ у Вели́кому князі́встві Лито́вському (1389—1392) — династичний конфлікт за владу у Великому князівстві Литовському та Руському між королем польським та великим князем литовським Ягайлом, його братом та намісника у Литві, Скиргайлом, та польською шляхтою з одного боку і князем гродненським, луцьким та берестейським Вітовтом, в союзі з Тевтонським орденом та за підтримки руських і литовських князів і дворян.\nЛитовсько-руська громадянська війна (1389–1392)\nОстрівська угода; Вітовт став Великим князем Литовським\nТевтонський Орден Велике князівство Литовське\n* Вітовт Великий\n* Конрад фон Валенрод\n* Марквард фон Зальцбах\n* Іван Ольгимонтович Гольшанський * Владислав II Ягайло\n* Скиргайло Ольгердович\n* † Коригайло Ольгердович\nВійна 1389—1392 років була другим етапом династичного конфлікту у Великому князівстві Литовському між Гедиміновичами спричиненого відсутністю норм передачі престолу у цій молодій державі. Перший етап, Литовська громадянська війна (1381–1384), закінчився примиренням Вітовта та Ягайла на вигідних обом умовах. За час який минув від неї Вітовт значно укріпив свої сили у Великому князівстві та на Руських землях і став претендувати на великокняжий престол.\nВелике Князівство Литовське, Руське і Жемайтійське (1386—1434).\nВеликий князь Вітовт\nПісля шлюбу з польською королевою Ядвігою та підписання Кревської унії у 1385 році, Ягайла коронували польським королем Владиславом ІІ і він став правити з Кракова, титулуючи себе королем польським та великим князем литовським. Своїм намісником у Литві Ягайло залишив молодшого брата Скиргайла, який окрім того отримав Троцьке князівство, вотчину Кейстутовичів.\nЗгідно перемир'я укладеного між Ягайлом та Вітовтом у 1384 році останній мав отримати усю батькову спадщину, яка включала Троки, Гродно, Підляшшя та Жмудь. Однак Ягайло своєї обіцянки не дотримав, натомість надав Вітовту відібрану у Федора Любартовича Східну Волинь зі столицею у Луцьку, проте без жодного документального підтвердження, що викликало невдоволення Вітовта.\nВ цей ж час серед литовської знаті виникає опозиція пропольській політиці Ягайла та його активним спробам окатоличити населення та посадити на усіх важливих постах поляків. На чолі опозиції і став незадоволений Вітовт, за допомогою якого литовські нобілі надіялись позбавитись польського впливу та відновити самостійність Литовсько-Руської держави.\nКампанія 1390 року. Облога ВільноРедагувати\nУ 1389 році, знаючи про хвилювання у Литві, Ягайло послав до Вільна Клеменса Москажевського разом з польським гарнізоном, що мало б стабілізувати ситуація, однак ця акція мала зворотній ефект і ще більш підвищила градус суспільної напруги. Ягайло спробував дипломатично владнати назріваючий конфлікт між Вітовтом та Скиргайлом, і змусив Вітовта підписати договір за яким він зобов'язувався лояльно ставитись до Скриргайла, однак при цьому ніяк не гарантувалось володіння Вітовта на Волині. Вітовт почав обдумувати план захоплення влади, та вирішив скористатися підготовкою до весілля своєї єдиної дочки, Софії з великим князем московським Василієм Дмитровичем.\nЗа легендарними відомостями, які подає польський хроніст Ян Длугош, під виглядом відправки до Вільна обозу з сіном, м'ясом та іншими продуктами Вітовт планував послати у місто своїх людей які мали б захопити Віленський замок. Проте цей план не вдалось втілити в життя через те що Вітовта видали німецькі шпигуни. Тевтонські ж джерела повідомляють що Вітовт наприкінці 1389 — на початку 1390 року у супроводі невеликого загону приїхав під стіни Вільна, сподіваючись що його впустять до міста та визнають великим князем. Проте гарнізон залишився вірним Скиргайлу та прогнав Вітовта.\nУ цій ситуації Вітовт вирішив піти на переговори з Орденом, пославши до тевтонців полоненого раніше лицаря Маркварда фон Зальцбаха. І вже 19 січня 1390 року, потай від Скиргайла та Ягайла, Вітовт уклав з тевтонцями Лікський договір, який підтверджував основні пункти укладеного ще під час попередньої війни договору у Кенгісбергу та передбачав воєнну підтримку Вітовту з боку Ордену. В обмін на це Вітовт зобов'язувався передати Ордену всю Жемайтію аж до ріки Невежі. Проте цього разу, уже обмануті якось Вітовтом тевтонці, стали вимагати від останнього заручників. Ними стало чимало впливових Вітовтових родичів та союзників: брати Сигізмунд і Товтивіл, дружина Анна, дочка Софія, сестра Римгайла, швагер, Іван Гольшанський та деякі інші представники литовської знаті які симпатизували Вітовту.\nТаким чином Вітовту вдалось забезпечити собі сильну армію. Крім сил Ордену під його знамена почали стікатись численні лицарі з європейських держав: Франції, Англії та Священної Римської імперії. Вже у лютому 1390 року тевтонська армія, яку очолював великий маршал Енгельхард Рабе вирушила з орденських земель на Схід. Перейшовши Вілію тевтонці з'єднались з силами Вітовта та здобули замок Майшяголу, під час взяття якого загинуло близько 1000 оборонців. Після цього тевтонсько-литовська армія пішла на Кернов, однак його гарнізон підпалив замок і втік, дізнавшись про наближення сильної армії. Тевтонці спустошили околиці Кернова та вернулись у Пруссію.\nТим часом Ягайло не гаяв марно часу а розпочав кампанію проти Вітовта. Маючи лише близько 900 чоловік, наприкінці січня 1390 року, король захопив Луцький замок, який належав Вітовту та пішов на північ. Юрій Наримунтович Белзський та Іван Ольгимантович Гольшанський, соратники Вітовта які перебували на Волині були змушені втекти у Пруссію. На початку лютого після десятиденної облоги було взято Берестя, а 12 лютого — Кам'янець. Дізнавшись про це Вітовт спішно відправився до Гродно де залишив командувати обороною Маркварда фон Зальцбаха, а сам вернувся у Пруссію, а 16 лютого замок обложив Ягайло. На допомогу йому прибули брати — Скиргайло, київський князь Володимир Ольгердович та князь новгород-сіверський Дмитро=Корибут. Того ж 16 лютого Вітовт вирушив у новий похід на Литву, який не приніс ніяких вагомих результатів, а вже в середині квітня 1390 року Гродно було взяте, через що стратегічне положення Вітовта значно погіршилось.\nТим часом раптово у Вітовта появились нові союзники в обличчі жемайтів. 26 травня 1390 року жемайтійська делегація уклала договір з хрестоносцями у Кенігсбергу, у якому вони визнавали Вітовта своїм «королем» та зобов'язувались допомагати йому у військових акціях.\nНаприкінці літа велика тевтонська армія, до якої входили поміж іншими англійські лицарі, за підтримки союзних жемайтів знову вирушила в похід на Литву, маючи намір здобути Вільно для Вітовта. Підійшовши до Вілії хрестоносці зустріли на протилежному березі литовське військо Скиргайла яке перегородило їм шлях. Тоді тевтонці перейшли річку дальше по течії, вийшли литовським силам в тил та жорстоко їх розгромили. Залишки литовців сховались у замку Віссевальде (Вайшішки), який тевтонцям вдалось здобути 28 серпня 1390 року, при чому більшість захисників загинули, а в полон попали 3 литовсько-руських князів та 11 бояр, зокрема Семен Євнутович Ізяславський та Гліб Костянтинович Чарторийський.\nПісля цього об'єднана тевтонсько-литовська армія підійшла під Вільно, взяла штурмом дерев'яний «кривий город» та обложили муровані Верхній та Нижній Віленські замки. В ході облоги обидві сторони зазнали значних втрат: було вбито та взято в полон близько 7000 воїнів, серед загиблих були литовські князі Коригайло Ольгердович, який підтримував брата Скиргайла та племінник Вітовта, Конрад Войдатович. Однак 7 жовтня 1390 року, з огляду на значні втрати Вітовт був змушений відступити так і не взявши місто. Проте даний похід показав Ягайлу та Скиргайлу що навколо Вітовта зібралась значна коаліція, яка представляла для Литовсько-Руської держави серйозну загрозу.\nБойові дії у 1391 роціРедагувати\nВернувшись з походу на Вільно до Прусії Вітовт видав свою дочку, Софію за великого князя московського Василія І та взявся збирати нову армію для чергового походу в Литву. Весною 1391 Ягайло приїхав в Литву та поставив новим комендантом Вільно замість Клеменса з Москожова польського лицаря Яна з Олесниці.\nТим часом до червня 1391 року в Прусії зібралось значне військо хрестоносців, до якого крім лицарів з німецьких земель входили французи, англійці та шотландці. 15 серпня тевтонська армія, очолювана новим великим магістром, Конрадом фон Валенроде та сили Вітовта вирушили у новий похід на литовські землі. Сили хрестоносців рухались вздовж Стреви та підійшли до Трок, які були спалені Скиргайлом та залишені, а Вітовт йшов в напрямку Вількомира. Місто було взято спільними силами, а місцевий гарнізон перейшов на сторону Вітовта. 20 вересня, взявши замок Віссевальде союзні сили мали намір йти на Вільно, проте відступили через нестачу припасів. Біля Ковно хрестоносці збудували замок Рітерсвердер який став новою резиденцією Вітовта.\nВ цей ж час якоїсь значної активності з боку Скиргайла не було, Ягайло передав Вільно іншому своєму братові, Віганду, таким чином зробивши його разом з Скиргайлом ще одним своїм намісником у Великому князівстві Литовському.\nОсінню 1391 року Вітовт організував черговий похід. 30 листопада його війська здобули замок Маркенпілс, після чого вирушили на Гродно яке було взяте в облогу. Згодом до нього приєднався великий маршал Енгельхард Рабе із значним загоном хрестоносців. 22 грудня нападникам вдалось підпалити стіни замку, після чого литовсько-руський гарнізон полонив поляків які перебували там та здав фортецю Вітовту. 15 з 18 польських лицарів стратили, а литовцям та русинам було збережено життя.\nЗавершення війни. Острівська угодаРедагувати\nУ наступному, 1392 році Вітовт продовжив свої виправи на Литовську землю з метою грабежу та захоплень територій. Вже зимою відбувся черговий похід в якому крім лицарів тевтонського ордену брали участь пілігрими з німецьких земель та Англії. Хрестоносці дійшли до Оліти та спустошили околиці міста. Після цього війська розділились, частина хрестоносців на чолі з Альбертом фон Карсофом пішла на Ліду під якою відбулась кровопролитна битва з русько-литовськими військами новгород-сіверського князя Дмитра-Корибута Ольгердовича. З багатою здобиччю лицарі повернулись до Пруссії.\nУ травні Вітовт з невеликим загоном лицарів спустошив район Медників у Жемайтії та вернувся в фортецю Ріттерсвердер біля Ковна яка була на той час його резиденцією. В цей час орденці взялись побудувати для Вітовта два нових форпоста: біля Гродна був збудований замок Нойгартен, а в гирлі ріки Нетти постав замок Меттенбург.\nВлітку 1392 було здійснено останній похід в литовські землі очолити який Вітовт поручив своєму товаришу Іванові Гольшанському та Маркварду фон Зальцбаху. Не зустрівши опору хрестоносці дійшли до Свентян та пограбували околиці містечка.\nТаким чином внаслідок успішних бойових дій до літа 1392 року Вітовт контролював частину території Великого князівства Литовського між Німаном та Пруссією від Гродна і до Ковна з резиденцією у Ріттерсвердері.\nБойові дії призупинились, та 28 червня 1392 року у Вільні був отруєний Віганд Ольгердович, другий намісник Ягайла у Великому князівстві. У його смерті небезпідставно звинуватили Вітовта, вплив якого у Литві ще більше посилився.\nДізнавшись про смерть брата, Ягайло зустрівся з Скиргайлом та своїми придворними й вирішив укласти з Вітовтом мир, повернувши йому Троки та інші володіння у Литві.\nУ липні в резиденцію Вітовта, Ріттерсвердер прибув майбутній лоцький єпископ, Генріх Мазовецький. Там він, незважаючи на свій духовний сан одружився з сестрою Вітовта, Рингайлою. Також Генріх повідомив Вітовта про те що Ягайло має намір вернути йому Троки та укласти мир.\nПісля цього, в кінці липня Вітовт спалив Ріттерсвердер, відправився до Гродно де також спалив замки Нойгартен і Меттенбург, а звідти вирушив в напрямку Вільна. 8 серпня Вітовт прибув до помістя Острів де зустрівся з Ягайлом для мирних переговорів. У Острові було підписано три угоди: 2 з клятвою на вірність з боку дружини Вітовта, княгині Анни, і одне в якому сам Вітовт присягав на вірність Ягайлу та королеві Ядвізі і получав натомість Луцьк, Гродно, Брест а також Троки які належали Скиргайлу. Крім того Вітовт разом із останнім ставали намісниками Ягайла у Великому князівстві Литовському. Останні дослідження істориків також доводять що Вітовт не став самостійним великим князем литовским одразу після Островського договору.\nПісля примирення з двоюрідними братами, формально залежний від Ягайла, Вітовт почав проводити активну централізаторську політику спрямовану на ліквідацію удільних князівств у Великому князівстві та укріплення своїх позицій. Протягом наступних кількох років були ліквідовані Вітебське і Подільське (1393), Смоленське (1395) та Київське (1397) князівства. В усіх захоплених землях Вітовт ставив вірних собі князів або намісників. Також великий князь почав активно освоювати південні рубежі Литовсько-Руської держави. За його правління значно поширилась українська територіальна колонізація на південь та схід, аж до Чорного моря. Вітовт, виконуючи плани «великого княжіння на всій руській землі», розбудовує на півдні українських земель систему опорних укріплень (в Брацлаві, Черкасах, Хаджибеї та ін. містах), ставить фортеці у південних степах (Дністровський лиман), здійснює у 1397—1398 рр. два переможних походи проти Золотої Орди.\nДо 1398 року Вітовтові вдалось стати фактично одноосібним правителем всього Великого князівства Литовського. Останнім кроком до здобуття політичної незалежності було розірвання васального договору з Ягайлом. Вітовт почав готуватись до нової війни, у рамках підготовки він 12 жовтня 1398 року уклав з тевтонцями таємний Салінський договір який передбачав спільні дії сторін у боротьбі з руськими князівствами, татарами та Польщею, а також передачу Ордену Жемайтії в обмін на військову підтримку. На святкуванні в честь підписання договору вірні Вітовту князі та бояри також одноголосно проголосили його «королем литовців та русинів».\nОднак, поразка литовсько-руських військ у битві на р. Ворсклі 1399 р. від переважаючих сил золотоординських ханів Тимур-Кутлука та Едигея перекреслила мрії Вітовта про цілковиту незалежність від Польського королівства. Великий князь був змушений піти на зближення з Ягайлом, та укласти Віленсько-Радомську унію, яка перекреслювала попередні домовленості з Тевтонським Орденом. Невдовзі почалась війна з хрестоносцями яка завершилась для Литовсько-Руської держави і Польського королівства блискучою перемогою у битві під Грюнвальдом що ще раз підкреслило могутність та вплив Вітовта.\nПолное собрание русских летописей. М.: Наука. 1980. Т. 35: Летописи Белорусско-Литовские. 313 с.\nDługosz J. Roczniki czyli Kroniki Sławnego Królestwa Polskiego. Księga 10 (1370—1405). Warszawa: Wydawnictwo naukowe PWN, 2009. 383 s.\nJohanns von Posilge, Officials von Pomesanien, Chronik des Landes Preussen (von 1360 an, fortgesetzt bis 1419) zugleich mit den aus Preussen besuglichen Abschnitten aus der Chronik Detmar's von Lubeck // Scriptores rerum Prussicarum. Leipzig: verlag von S. Hirzel. 1866. B. 3. S. 121—134.\nБарбашев А. И. Витовт и его политика до Грюнвальденской битвы (1410 г.) — СПб.: Типография Н. Н. Скороходова, 1885.\nГрушевський М. С. Історія України-Руси. — Т. 4: ХІV-ХVІ віки — відносини політичні. — Розділ II. — Київ: Наукова думка, 1993. — 544 с. — ISBN 5-12-003208-7.\nОтримано з https://uk.wikipedia.org/w/index.php?title=Громадянська_війна_у_Великому_князівстві_Литовському_(1389—1392)&oldid=25236768\nОстаннє редагування: 23 травня 2019, 19:58


Про персонажів мультфільму «Моана» - Posmotrim\nВін точно прийде до вподоби і вам і вашим дітям\nНовий мультфільм Уолта Діснея «Моана» розповідає історію енергійного підлітка, яка вирушає в зухвалу місію з порятунку своїх людей – показати себе в якості головного подорожнього і виконати незакінчений квест своїх предків. Під час своєї подорожі вона зустрічає колись могутнього напівбога Мауї, і разом вони подорожують по відкритому океану в захоплюючій подорожі, стикаючись з величезними вогненними істотами.\nМоана – авантюрна, чіпка і співчутлива 16-річна дівчинка, яка намагається знайти своє справжнє призначення. У той час як її батько, начальник Туї, змушує її йти його дорогою і одного разу привести їх на острів, Моана тягнеться до моря. Людям її села заборонено виходити за межі безпеки рифа, але відкритий океан, схоже, вабить Моану. Здається, що вона не може виконати бажання свого серця і при цьому залишатися вірною своєму народові і своїй культурі.\nВона пішла від навігаторів, але не знає цього. Коли її острову загрожує страшна темрява, Моана порушує правила і починає епічну пригоду, щоб врятувати своїх людей і знайти відповіді, які вона шукала все своє життя. Моана натхненна на вирішення проблеми цього світу.\nЯкщо вона зможе зіткнутися з цією проблемою, яка переслідує їх протягом тисячі років, можливо, подорож може поновитися. Вона – сильний герой, який збирається повернути те, що її люди втратили дуже давно.\nЦе не історія про кохання, це дія, пригода, веселощі і драма. Моана хоче врятувати світ, адже вона – єдина людина, яка розуміє, що він потребує порятунку. Вона потужний приклад наслідування для сьогоднішньої аудиторії.\nУ дівчинці живе безстрашність, але в той же час справжнє тепло. Вона талановита людина і професіонал, але в душі ще дитина.\nМауї – напівбог. Харизматичний і цікавий, він володіє чарівним рибальським гачком, який дозволяє йому перевтілюватися у всіляких тварин і піднімати острови з моря. Мауї колись вважався найбільшим героєм в Океанії. Тіло вкрите татуюваннями його надзвичайних подвигів, враховуючи міні-версію його самого, яка діє як совість Мауї. Мауї несе відповідальність за неприємності, які загрожують людям Моани. Він платить ціну за свої дії і є свого роду втраченим героєм, тінню свого колишнього я. Моана потребує його допомоги, щоб виправити свої помилки і відновити те, що було втрачено. Вирушаючи в важливу подорож по самопізнання разом з Моаною, Мауї приносить свою суперсилу, а також свої величезні проблеми. У нього є всеохопне прагнення до успіху, яке приносить йому неприємності. Але знайти причину цього непросто. Він тісно пов’язаний зі своїми Самоа корінням.\nГрамма Тала, довірена особа Моани і найкраща подруга, ділиться особливимзв’язком своєї онуки з океаном. Хоча її син Туї, є надзвичайно безглуздим лідером, Грамма Тала охоче танцює під удар свого власного барабана. Вона відчуває в своїй душі, що у океану великі плани на Моану, але вона не відкриє легендарні секрети їхніх предків, поки не настав час. Грамма Тала – хранитель древніх історій.\nВона знає історію свого народу і розуміє, як важливо, щоб Моана трималася за свої мрії. Але вона ніколи не дає їй відповіді. Вона дозволяє Моані знайти свій шлях.\nБатько Моани, вождь Туї, є товариським і шановним лідером народу острова Мотунуі. Він хоче, щоб Моана пішла по його стопам як лідер свого народу, але боїться зв’язку його доньки з океаном і світом, який лежить за їх рифом. Батько знову і знову говорить їй, що вона не повинна виходити в небезпечне море. Він наполягає на тому, що її роль – майбутня голова їхнього народу. Він нагадує їй про цю величезну відповідальність і про те, як важливо для неї прийняти її. Може здатися, що вони абсолютно різні, проте у вождя Туї і Моани більше спільного, ніж вони розуміють.\nГрайлива, гостра на язик і вольова Сіна, цінує прагнення Моани бути на воді. Але так само, як Туї, її впертий чоловік, Сіна хоче захистити свою дочку від легендарних небезпек за межами рифа. Перш за все, Сіна довіряє Моані приймати правильні рішення.\nКакамора – це дикі пірати в кокосовій броні, які живуть на затопленому судні, яке вільно плаває навколо океану. Какамора можуть бути маленькими, але вони безжальні воїни, які не зупиняться ні перед чим, щоб отримати те, що вони хочуть.\nТаматоа – 50-футовий краб, який занурюється в себе і живе в Лалотай, царстві монстрів. Марнолюбне ракоподібне хоче бути більше, ніж «нижнью годівницею», і компенсує цей удаваний недолік, покриваючи себе усіма блискучими речами. Затятий колекціонер люто тримає на своєму постійно зростаючому тілі безлічі артефактів, разом з гидкою злістю на Мауї.\nХей Хей один тупий півень. Сільський ідіот, насправді. Коли неосвічена курка випадково забирається на каное Моани, він сідає в першому ряду для її епічної подорожі. Але коли Мауї націлився на пернату птицю в якості своєї наступної їжі, добродушна Моана висунула шию, щоб врятувати Хейхе.\nПуа – вірна домашня свиня Моани з енергією цуценя і безневинним мозком. Він нехитрий і милий і зробить все для Моани. Пуа просто хоче, щоб вона була щаслива.


Узимку варто чекати ще більше звільнень через кризу, ніж влітку | Центр економічної стратегії\nЯк пандемія вплинула на ринок праці, чи є перспективи звільнень в наступні місяці, що впливає на зайнятість жінок та як її можна покращити? Про це говорили з Ольгою Купець, професоркою Київської школи економіки, та Анастасією Телетьон, економісткою Центру економічної стратегії.\nCES Ukraine · Узимку варто чекати ще більше звільнень через кризу, ніж влітку\nОльга Купець: Що ж ми бачимо на ринку праці? Є дані лише щодо другого кварталу цього року, для третього нічого немає. Але враховуючи, що в нас карантин, а найбільша частина жорсткого карантину припала саме на другий квартал, то якраз дані показують дуже добре вплив обмежень. Ми бачимо: скорочення рівня участі в робочій силі – якщо люди втрачають роботу, вони перестають її шукати, тобто стають неактивними. Очікувано, що серед жінок таке скорочення є більшим, ніж серед чоловіків. Але різниця невелика.\nАндрій Федотов: А чому очікувано?\nОльга Купець: Тому що завжди, коли жінки втрачають роботу в будь-який кризовий період. Ми бачили це в Україні, і теорія також це показує. Згідно з теорією, жінки зазвичай не були годувальниками, вони мають другу додаткову роль в домогосподарстві. Тому якщо відбувається економічна криза і немає роботи, вони просто виходять з ринку праці – чи надовго, чи тимчасово, поки погана ситуація. Потім з відновленням економіки вони повертаються. Тобто це очікувано, згідно із теорією, і з досвідом розвинених країн, і з досвідом України в інші кризові періоди.\nТакож очікуване зростання рівня безробіття більше серед чоловіків, ніж серед жінок. Тому що коли є економічна криза, скорочення зайнятості, то жінки більше виходять з ринку праці, а чоловіки більше продовжують пошуки роботи, тобто вони стають частіше безробітними. І на даних з другого кварталу цього року порівняно із другим кварталом 2019 року це дуже добре видно. Тобто в такому вигляді проявилася криза. Дуже цікаво, якщо подивитися на індикатори за віком, то постраждали дуже молоді – і чоловіки, і жінки. Скоротився рівень участі в робочій силі, зросли рівні безробіття, особливо серед чоловіків. Молодь – це 15-24 роки.\nАндрій Федотов: А з чим це може бути пов’язано? Тому що молодь – менш цінні співробітники? Чому їх в першу чергу звільняють?\nОльга Купець: Тому що у них найменший досвід роботи, дуже часто молодь працює неформально і саме в таких секторах – сезонні роботи, де багато неформальної зайнятості, в торгівлі, готелях/ресторанах, різні послуги, мистецтво, відпочинок. Тобто де потрібні тимчасові працівники на сезон весняно-літній. Якщо віком менше 18 років – то їх офіційно наймати не хочуть через проблеми. У Кодексі законів про працю прописано цілий розділ по захисту зайнятості неповнолітніх. Тому, якщо роботодавці беруть їх на роботу, то беруть неформально, відповідно, під час будь-якої кризи – першими ідуть ті, хто неформально працює, тому що нічого не потрібно виплачувати і ніяких проблем.\nАндрій Федотов: А що відбулося з зайнятістю більш дорослих людей, яка там структура?\nОльга Купець: Дуже зросли рівні безробіття і скоротилися рівні участі в робочій силі для вікових груп 35-39 та 40-49. Це говорить про те, що середній вік – і жінки, і чоловіки – постраждали, при чому рівень безробіття серед жінок в цих групах більше зріс, ніж серед чоловіків. Тобто вони постраждали від цього карантину, від скорочення робочих місць в тих секторах, де вони працювали або за наймом, або як самозайняті.\nЩе цікавий факт, якщо подивитися за віком, то в групі 25-29 років величезне скорочення рівня участі в робочій силі саме серед чоловіків, що є досить неочікувано. Зазвичай жінки реагують на скорочення можливостей зайнятості саме виходом з ринку праці. Але тут ми бачимо, що чоловіки відреагували на цю кризу саме виходом з ринку праці. Якщо подивитися на причини – це ті, хто вважає, що немає роботи, хто зневірені, хто мав сезонний характер роботи, та ті, хто перебуває на утриманні.\nІ це ми бачили, коли аналізували дані 2009 року, під час тієї великої кризи. Молоді чоловіки реагують на кризу, вони виходять з ринку праці, не шукають роботу і перебувають на утриманні. Тому коли ми говоримо про жінок, які працюють в державному секторі, тобто вчителі, в охороні здоров’я, їх не звільняють, тому що їх робота критично важлива. Вони мають дуже великий ризик зараження, плюс те, що жінки мають подвійне навантаження, коли ще виконують домашні справи і доглядають за дітьми. А тут виходить якесь потрійне навантаження, бо вони ще й відіграють роль годувальників в сім’ї. Фактично, працюють не тільки за себе, а й за чоловіка, який є на утриманні. Тобто це те, що поки що ми бачимо з даних.\nАндрій Федотов: Я би хотів передати слово Анастасії, вона продовжувала дослідження Центру Економічної стратегії, згідно з яким ми з’ясували, що є нерівність залученості до ринку праці жінок і чоловіків, а, з іншого боку, є достатньо очевидні причини для цього. І один з цих чинників – це дитячі садки, їх недостатня якість. Настя, могла б ти розповісти трошки про те, чому все ж таки є ця різниця і чи можна щось з цим зробити.\nАнастасія Телетьон: Так, насправді, коронакриза, локдаун дуже сильно вдарили по жінках, в першу чергу. Особливо через те, що були зачиненні освітні заклади певний період (садочки, школи), не можна було користуватися громадським транспортом. І це дуже сильно вдарило саме по економічній активності і зайнятості жінок, оскільки вони зазвичай виконують функцію догляду за дітьми. І минулого року ми проводили дослідження про зайнятість жінок. За результатами опитування дізналися, що 53% незайнятих жінок серед причин незайнятості називають потребу догляду за дітьми – Немає якоїсь альтернативної спроможності або альтернативи по догляду за дітьми, наприклад, немає дитячих садочків або вони не відводять дітей до дитячих садочків з певних причин. А 29 % незайнятих жінок взагалі називали це першою причиною.\nМи вирішили цього року продовжити це дослідження і сфокусуватися саме на дошкільній освіті, на проблемах дошкільної освіти. Ми проаналізували, як доступність дошкільної освіти впливає на залучення жінок до робочої сили та на їхню економічну активність на ринку праці. Під доступністю дошкільної освіти ми маємо на увазі не лише відсутність навчального закладу біля дому або в регіоні, або недостатню кількість, але й погану якість дошкільного навчального закладу. Тому що заклад може існувати, але батьки можуть просто не хотіти відводити дитину до цього закладу через погану якість, погане харчування. Або, наприклад, це лише приватний дитячий садочок і не вистачає коштів для того, щоб відводити дітей саме туди.\nАндрій Федотов: Можеш пояснити, що не так з якістю дитячих садків? Чому молоді мами вирішують сидіти вдома, а не ходити на роботу і що з цим реально можна зробити в короткостроковій перспективі.\nАнастасія Телетьон: Серед причин назвали: доволі велику чергу до дитячих садочків, переповненість груп, низку якість викладання, погане харчування. Насправді комунальні садочки переповнені особливо в містах, а, наприклад, в селах зазвичай менше – 80 дітей на 100 місць, тоді як в місті приблизно 120 дітей на 100 місць. Тобто є певна переповненість і є певний нерівномірний розподіл дітей між типами місцевості.\nАндрій Федотов: Що з цим робити, на твій погляд? Як позбутися переповненості? Будувати нові садочки?\nАнастасія Телетьон: Це означає, що дитячих садочків не вистачає, не вистачає персоналу, який би хотів викладати в дошкільних закладах.\nПричиною цього першочергово є проблема з фінансуванням, тобто недостатнє фінансування, недостатня оплата праці. Тому вихователі не хочуть працювати в дитячих садочках і виникає недостача місць через це скорочення груп. Також немає якихось альтернативних дешевших способів по догляду за дитиною.\nЄ декілька варіантів вирішення цієї проблеми з фінансуванням. Ми в нашому дослідженні наводили два основних – це збільшення співоплати в комунальному садочку та запровадження системи «гроші ходять за дитиною», як це почали робити в Києві і Тернополі. Що означає збільшення співоплати? Це звичайно питання, яке одразу викликає багато невдоволення, оскільки в нас за законом дошкільна освіта є безкоштовною. Але яка є проблема? Незважаючи на це, батьки все одно неформально роблять певні внески, платять певні суми, які в них просять керівники дитячих садочків.\nАндрій Федотов: То ти пропонуєш легалізувати ці видатки?\nАнастасія Телетьон: Так, тобто ці внески все одно є, їх потрібно легалізувати, вносити офіційно, щоб директор офіційно показував, на що саме ідуть ці внески, як вони розподіляються. Таким чином, можна буде побачити, що, наприклад, ці доходи ідуть на додаткову оплату праці чи на ремонт, чи на закупівлю якихось матеріалів, іграшок, оновлення будівлі, утеплення. Ми також проводили інтерв’ю і отримали інформацію, що бувають недоброчесні вихователі, які зібрали гроші, а потім не звітують, скільки витратили і скільки зібрали. Певну частину можуть забрати.\nАндрій Федотов: Те, що ти пропонуєш, як це покращить ситуацію на ринку праці і залученість жінок?\nАнастасія Телетьон: Ще є друга ідея – це «гроші ходять за дитиною». Це означає, що з місцевого бюджету платяться кошти не лише в комунальні заклади, але й в приватні заклади, тобто визначається певний базовий фінансовий норматив. В Києві, наприклад, прораховано, що на одну дитину вони витрачають приблизно 3 050 грн на місяць. За цим алгоритмом можна також субсидувати приватні заклади. Якщо цей механізм запрацює нормально, відповідно приватні заклади будуть працювати в білу, мати ліцензію і власне можуть отримати це фінансування, то відбудеться певний розподіл дітей між приватними і комунальними закладами. Таким чином, також підвищиться якість в комунальних закладах, тому що це зменшить навантаження на самих вихователів.\nЮлія Мінчева: Зрозуміло, що робити з садочками, але тепер треба ще зрозуміти, що робити тим, хто віддасть дітей в садочки і чи буде їм, куди іти працювати?\nОльга Купець: Я би просто хотіла сказати не з теорії, а з практики, як мама двох дітей. Збільшення кількості дитячих садочків лише частково вирішить проблему, але не всю. Важливо те, що потрібно вирішувати проблему з часом роботи садочків, це по-перше. Діти, якщо ідуть в садочки, дуже часто хворіють, тому потрібно, щоб на підприємствах був так званий family life balance. Коли розуміють, що є жінка, є дитина, і вона може зробити свою роботу в інший час, але о 5 їй потрібно бігти і забирати з садочка дитину. Тому тут має бути і час роботи садочка, і участь роботодавця.\nАндрій Федотов: У нашому минулорічному дослідженні гнучкий графік роботи підприємств був однією з причин незайнятості, яку називали жінки. Ольго, як ви очікуєте, чи будуть робочі місця? Чи буде запит на додаткову робочу силу в найближчий час?\nОльга Купець: Якщо порівнювати кількість зайнятих в другому кварталі цього року до другого кварталу попереднього, то для жінок втрати – 240 тис., для чоловіків – 168 тис. робочих місць. Тобто майже пів мільйона втрачено. Поки що по секторах немає інформації, тільки передбачення, «гадання». Наприклад, в секторах культури, якщо зараз не проводять концертів, то люди або втрачають роботу, або формально в них є робота, але вони втрачають доходи. А з іншого боку, робочі місця є і навіть з’являються, можливо, позавчора ви чули під час дискусії, був представник агросектору, який говорив, що вони в цьому році навіть більше наймали, ніж минулого року. Агросектор не постраждав жодним чином. Жінки в них просуваються на високі посади, також є жінки серед сезонних робітників. Так само ми можемо говорити про деякі види промисловості-переробної, де може бути зростання.\nАле ми маємо розуміти, якщо, наприклад, оперна співачка втратила роботу, то вона не піде сезонним працівником в сільське господарство, тобто тут буде велике структурне безробіття. Навіть, коли будуть з’являтися робочі місця і відбудуться певне відновлення, то люди будуть мати зовсім інші навички. Поки що ми маємо циклічне безробіття із залишками структурного, але потім знову буде велике структурне безробіття.\nЮлія Мінчева: А що робити? Тобто це питання довгострокових програм-переорієнтацій, уряд вже має продумати, чи центр зайнятості має це продумати, чи ринок вирішить самостійно?\nОльга Купець: Це справа карантину, це не ринок вирішить. Тому якщо взяти під увагу, що не можна сходити в оперний театр зі своїми квитками, що купили в березні, то уявіть, що мають співаки і музиканти, якщо їх звільняють, то що може зробити центр зайнятості чи держава в цілому? Перенавчати їх на слюсарів?\nЮлія Мінчева: Можливо, поки їх перенавчатимемо, то вже скінчиться карантин, він все ж таки не триватиме вічно.\nОльга Купець: Тут справа, що ми маємо зрозуміти, що це карантин, і сподіватися, що це закінчиться скоро і думати про підтримку. Наприклад, коли я переглядала дані змін за статусом зайнятості, то найбільше постраждали жінки не за наймом, тобто це самозайняті в неформальному і формальному секторах. Виходить так, що карантини вихідного дня, або якщо придумають ще карантин в грудні, то ми побачимо ще більше безробітних, які не зможуть взагалі думати про свята чи щось інше. Тому що величезні вже втрати робочих місць, велике скорочення зарплат в секторі тимчасового розміщення, харчування і в інших секторах, що постраждали. Я категорично проти карантинів, якщо немає інших заходів, то карантини не спрацьовують. По-перше, був зовсім безглуздий карантин в березні, квітні, травні.\nЮлія Мінчева: Навесні, коли була мінімальна кількість випадків.\nОльга Купець: Було мало смертей і заражень, а люди просиділи і втратили вже 407 тис. робочих місць в другому кварталі цього року порівняно з 2019 роком. Вже робочих місць менше, і якщо ми ще й під новий рік все закриємо, то бюджету не вистачить, щоб всім роздавати гроші, підтримати людей\nАндрій Федотов: Ми якраз опублікували дослідження про те, що за опитуваннями кількість втрачених місць насправді може бути в рази більше, ніж за офіційною статистикою. Настю, Центр економічної стратегії якраз робить моніторинг показників, серед них також сайти з пошуку роботи — що там змінилося з часів першого карантину, як він вплинув, яка зараз тенденція?\nАнастасія Телетьон: Насправді, зараз тенденція доволі позитивна, якщо брати до уваги лише показники, що подають сайти з пошуку роботи. Ми бачимо, що вже зараз вийшли на докарантинний рівень – це стосується як і публікацій вакансій, так і публікацій резюме.Але під час жорстких карантинних обмежень падіння було дуже великим. Тобто по вакансіях на сайтах відсоток публікацій щотижня становив лише приблизно 50% від того, що було до карантину. Наприклад, лише 47% був рівень публікацій вакансій під час найбільш жорстких обмежень. Але доволі швидко відбулося відновлення, коли сильні обмеження було скасовано.\nАндрій Федотов: Це може повторитися, якщо в грудні чи в січні введуть повний локдаун, напевно, також компанії почнуть обмежувати свою рекрутингову активність з урахуванням того, що збільшиться невизначеність?\nАнастасія Телетьон: Так, ми навіть зараз бачимо по карантину вихідного дня, слідкуючи за пересуванням людей, адже Google гарно показує і робить розбивку, в які саме місця люди ходять. Видно, що карантин вихідного дня вплинув на відвідування робочих місць. Це лише для тих, хто працює на вихідних, але ми бачимо негативну тенденцію.\nОльга Купець: Ми бачимо, що на початку будь-якої кризи роботодавці спочатку використовують альтернативні механізми адаптації до скорочення попиту. Цей рік також показав, що спочатку роботодавці намагаються не звільняти людей, а скорочують робочий тиждень, переводили людей на адміністративні відпустки або просили брати регулярні відпустки. Тобто було скорочення робочого часу, це було в Україні та в інших країнах, як показали дослідження Міжнародної організації праці. Але ж запас міцності у роботодавців невеликий – вони могли тримати працівників, але їм все одно за законом потрібно 2/3 зарплати виплачувати і оплачувати оренду. Але якщо зараз у підприємців взагалі немає грошей, вони будуть звільняти. Тому якщо в другий квартал ми побачили 407 тис., це було так собі, то в четвертому кварталі або в першому наступного року може бути гірше.


Учні школи №2 здобули бронзу в змаганнях на призи клубу "Шкіряний м'яч" - Копичинці - інформаційно-розважальний портал міста\nУчні школи №2 здобули бронзу в змаганнях на призи клубу "Шкіряний м'яч"\nСереда, 06 червня 2012, 13:58\tТарас Демчук\nЗ 3-5 червня в місті Біла Церква відбулись фінальні змагання з футболу на призи клубу "Шкіряний м'яч". Пробитись у фінальну частину змогли наші учні ЗОШ №2 нашого міста, юнаки 1998 року народження. Про деталі змагань та результати читайте далі.\nПерший матч наша команда грала проти ровесників з м.Лохвиця, Полтавської обаласті. Матч закінчився з рахунком 1-0, на користь копичинецьких футболістів. Єдиний гол в матчі забив Юра Лазечко, після пердачі Петра Шпікули.\nНаступний матч проти команди з м.Нова Каховка (Херсонська область) наші хлопці поступились з мінімальним рахунком, а власне єдиний м'яч в матчі було забито із зі штрафного.\nДуже драматичною виявилась третя гра проти футболістів з м.Рівного. В першому таймі наші футболісти вели в рахунку - 1:0. У другому таймі, хоча наш гравець зіграв "в м'яч" все таки арбітр матчу побачив порушення з боку копичинецьких гравців і вказав на 11-ти метрову позначку. З виконанням пенальті рівненські футболісти впорались відмінно - пробили високо по центру воріт, з чим не зміг впоратись наш голкіпер. Як наслідок, рахунок у матчі 1:1.\nВ результаті всіх ігор наші футболісти взяли друге місце в групі.\nУ стикових іграх футболісти успішно обіграли однолітків з м.Катеринопіль з рахунком 3-2, здобувши таким чином бронзу!\nВ результаті змагань призові місця розподілились таким чином:\nПерше місце дісталось команді з м.Рівне, срібло здобула команда з с.Шкарівка (Київської області) ну, а бронзу здобули наші футболісти з школи №2 м.Копичинці, з чим їх і вітаємо!\nФото: Юрій Круць


Як керувати сільськогосподарським підприємством\nПочнемо з початку, DashBoard (пульт управління директора) – це сучасний інформаційний центр вашого господарства, який збирає найважливішу інформацію з різних джерел в одному місці для швидкого аналізу та прийняття рішень.\nДля керівників сільськогосподарського підприємства вкрай важливо тримати руку на пульсі у розпал сезону, тому DashBoard в системі Soft.Farm дозволить знайти відповіді на актуальні питання: «Що відбувається на підприємстві? Хто винен? Що робити?».\nВи отримуєте дані в стислому, доступному вигляді та маєте можливість з мінімальними витратами часу помітити важливі обставини, які вимагають швидкого реагування та не витрачати час на несуттєву інформацію.\nЯк відомо, чим раніше ви вирішуєте проблему, тим дешевше вона вам обходиться, тому не зволікайте та спробуйте вже зараз.


Код товару: ab0090\nSANICONDENS® Mini насос для відведення конденсату (або кислотного конденсату) від холодильних вітрин, бойлерів,кондиціонерів та котлів.\nSANICONDENS® Mini - це невеликий насос, що використовується для перекачування конденсату та кислотних стоків з конденсаційних котлів, водонагрівальних систем, холодильних вітрин та ін. Система здатна відкачувати стоки до 2 м вертикально і до 20 м горизонтально. Середня температура вод, що поступають 80 ˚C (короткочасно).\nКислотний конденсат може спричинити пошкодження майна або навіть створити небезпеку для здоров'я, що може вплинути на якість повітря в приміщенні. У деяких випадках кислотний конденсат не здатний стікати через гравітацію до існуючої лінії каналізації. Це є причиною того, що насос для відкачування кислотного конденсату має важливе значення для багатьох житлових та комерційних потреб.\nSANICONDENS® Mini здатен перекачувати кислотні стоки, але не нейтралізує їх.\nВнутрішня частина SANICONDENS® Mini складається з поплавкового механізму, який запускає і зупиняє пристрій, і двигуна, який керує насосом.\nКоли вода потрапляє до SANICONDENS® Mini, вона активує поплавковий механізм, який, у свою чергу, запускає двигун. Вал приводить в рух робоче колесо, конденсат надходить у камеру і відкачується в санітарну каналізацію.\nПісля скидання конденсату та зниження рівня в контейнері поплавок вимикає пристрій, поки конденсат знову не потрапить у пристрій. Нормальний робочий цикл для SANICONDENS® Mini може бути 2 - 10 секунд, в залежності від конфігурації напірного трубопроводу; споживана потужність, таким чином, мінімальна.\nВипускний патрубок включає зворотний клапан, який запобігає зворотному потоку стоків в пристрій.\nНевеликий, потужний насосний агрегат може бути змонтовано на підлозі або на стіні. Він поставляється готовим до встановлення з комплектом необхідних кронштейнів для зручності закріплення на стіни при установці. SANICONDENS® Mini має можливість підключення до зовнішньої сигналізації аварійного переповнення. В комплекті конденсаційного насосу - ПВХ трубка відкачування 6 м, адаптер на вході, випускний адаптер.


Шановні пенсіонери, відкиньте стереотипи і зробіть крок на зустріч сучасності!\nОпубліковано: 26 квітня 2021, 15:31\nТехнічний прогрес сьогодні досягнув приголомшливого рівня, і це не потребує аргументів. Комп’ютерні технології, штучний інтелект, нанотехнології, розвиток віртуальної реальності поступово і невпинно змінюють реалії життя кожного пересічного українця, хоча й не кожному осяжні для розуміння, особливо літнім людям. Однак переважна більшість з них вправно користуються мобільними телефонами і оволодівають смартфонами, активно спілкуються у соціальних мережах і сплачують комунальні платежі у банківських терміналах.\nПришвидшить процес долучення людей, якими опікується Пенсійний фонд, до сучасних реалій життя урядове рішення від 29 березня 2021 року, в якому йдеться про зміни в організації виплати і доставки пенсій та грошової допомоги.\nОсоби з вищезазначених категорій самостійно обиратимуть, як отримувати кошти, – або через організацію, відібрану на конкурсі, або через банк з числа уповноважених на виплату пенсій. Зважаючи на це, до 1 вересня 2021 року Пенсійний фонд України проведе перший конкурс для відбору організацій, які здійснюватимуть виплату і доставку пенсій та грошової допомоги за місцем фактичного проживання одержувачів у межах України. Поки що, до проведення конкурсу, виплату і доставку пенсій, як і раніше, здійснюватиме АТ „Укрпошта”.


FIA звинуватила "Рено" в шпигунстві | Новини на Gazeta.ua\nFIA звинуватила "Рено" в шпигунстві\n"Шпигунський" скандал у "Формулі-1" отримав новий оберт.\nЦього сезону "Макларен" покарали за те, що в команді нібито користувалися секретами "Феррарі". "Срібні стріли" були виключені з Кубка конструкторів-2007 і 2008, а також оштрафовані на 100 мільйонів доларів.\nСьогодні Міжнародна автофедерація оголосила про те, що під підозрою опинилася ще одна команда - "Рено". Стайню звинувачують у використанні технічної документації з секретною інформацією "Макларена" з вересня 2006 року. Слухання у цій справі пройдуть у Монако 6 грудня.\nЗараз ви читаєте новину «FIA звинуватила "Рено" в шпигунстві». Вас також можуть зацікавити свіжі новини України та світу на Gazeta.ua


На чотирьох вітрах - Четверта студія\n18 Листопада, 2017 62\nДе три гори вряд – там і три вітри, кажуть люди. Вітри-збирачі\nДе три гори вряд – там і три вітри, кажуть люди. Вітри-збирачі.\nПерший вітер забрав її батька. Той повалив дерево, а воно його. Дерево дужче за чоловіка. А вітер сильніший за дерево. Так поклав його на землю, як хотів – тріски і кістки впереміш. І вона, донька його, відчахнутою тріскою лишилася в хащі життя…\nДругий вітер забрав чоловіка. В грозовицю згріб їх укупі з хурою і конем з мосту. Змішав небесну воду з земною в смертній купелі. Попливла рідна душа в засвіт, а вона лишилася на хисткому березі, як одинока вільха…\nТретій вітер забрав сина. “Мамко, стріляючи, ловиш вітер. Поправку на нього. І коли гучить у твій бік снаряд, не вухом, а шкірою вгадуєш його траєкторію… Мамко, тут і вітер інший – студений і твердий, як залізо. Пригинає до землі, завертає дим у бліндаж. Чужий, як і бесіда тих, що стріляють… Мамко, це не війна, це чекання. Хто кого перечекає. Чиє серце терплячіше, чий розум холодніший. Кожен вичікує своє. Вони стріляють, ми стріляємо. Залізо до заліза…”. Привезли його в залізі, не дали розпечатати. Горіхи падали й цоркали об труну – і опала її душа здригалася.\nРобота не держалася рук. Ноги самі несли в тин – так у них цвинтар називають. Сідала побіч трьох горбиків. Тепер це були її грядки. Дивилася, як вітер чеше косички. Полагіднілий, тихий, ситий – наївся коло неї…\nСтягнула відкладені пенсії і замість зотлілої дерев’яної поклала ковану, фарбовану бронзою браму. Щоб худобина не тикалася в тин. Паламар сказав: “Се не ворітниця, а царські врата. Шапку скидати хочеться, входячи”. На тій брамі залізні слова “І ми були такі, як ви”.\nЧетвертий вітер приніс їй онука. Невістка подалася до Італії, лишила малого на неї. Коло дитини й козичку треба, і курочку, і поросятко, і овоч, і ягідку. Ожила, загомоніла садиба. Знову день тісним став. До потемку звивається на дворі, і небесне око дивиться на неї з милосердям.\nУвечері прибігають хлопчаки на розколядку, готують вертеп. Вона їх учить.\nЗ далекого краю, за звіздою йшли.\nОнук веде колядку. Постава – як у прадіда, голос – як у діда, риси батькові.\n“Що це за три царі, бабо?” – питає.\n“У кожного свої. Мої ось на стіні. Троє. В рамцях”.\n“Прикольно. А що то за срібло, миро і ладан?”\n“Теж у кожного свої. Мої срібло, миро і ладан – це ти… Але не гайся, вчи стих. Бо Різдво вже коло дверей”.\n…Щодня бачу її худеньку живеньку постать на вітряній вулиці. Несе молоко. Туди-сюди метляється, встигає там і тут. Легка і свіжа, як пізнє яблучко на гілці. Їй не страшні вже ніякі вітри.\nЗ циклу “Світло семи днів”


У Росії зявився новий острів у морі Лаптєвих - Цікаві відриття та винаходи\nдодому Різне У Росії зявився новий острів у морі Лаптєвих\nУ Росії зявився новий острів у морі Лаптєвих\nУ морі Лаптєвих біля узбережжя Якутії екіпажі двох вертольотів Мі-26, які здійснювали політ над акваторією, виявили новий острів. Площа відкритої суші становить кілька сотень квадратних метрів. За оцінками географів, острів міг з’явитися ще півстоліття тому. Вертолітники натрапили на нього випадково, повідомляє «Российская газета».\nНова земля розташований у гряді Новосибірських островів неподалік від Стовпового і Бельковского. В середині минулого століття тут з-за руйнування крижаний і грунтової основи зникли кілька ділянок суші.\nГеографи вважають, що в умовах високої активності геологічних процесів нарівні з руйнуванням можливий і зворотний процес. Результат – новий острів.\n«Після виявлення острова вирішили назвати його спочатку Баунті, оскільки обрисами він дуже схожий на той, що у відомій рекламі. Але коли почали вирішувати, хто перший його виявив, всі почали говорити: «Я, я, я!» Ну і було вирішено назвати острів Яя», – каже історик-географ Сергій Рижий.\nЗавдяки цьому відкриттю площа Росії збільшилася на 500 квадратних метрів.\nпопередня статтяRolls-Royce розробляє суду без команди\nнаступна статтяMantis: 2-тонний робот-гексапод


Урок з природознавства у 2 класі Вчитель Андрієнко Н. В. Тема. Які в зими прикмети\nВчитель Андрієнко Н.В.\nТема. Які в зими прикмети\nМета: забезпечуватити засвоєння дітьми знань про зміни в природі, відображені у назвах зимових місяців, спираючись на попередній життєвий досвід дітей, формувати вміння виділяти істотні ознаки у досліджуваному матеріалі, самостійно робити висновки, розвивати спостережливість, творчу уяву, увагу, навички роботи в парі, виховувати любов та шанобливе ставлення до природи, почуття естетичного сприйняття навколишнього.\nОбладнання: комп’ютер, мультимедійна презентація, виставка дитячих малюнків, фільм про зиму, аудіозапис мелодії, картки із завданнями для роботи в парах, сніжинки, рюкзак, ваза\nÑòàíüòå, ä³òêè, âñ³ ð³âíåíüêî,\nÏîñì³õí³òüñÿ âñ³ì ãàðíåíüêî.\nÄîáðèé íàñòð³é íà óðîê âçÿëè,\nÏðàöþâàòè ïë³äíî ïî÷àëè.\n2. Підсумок фенологічних спостережень.\n-Яке сьогодні число?\n-Що можна сказати про стан неба?\n-Чи є сьогодні вітер? Який він за силою?\n-Чи були сьогодні опади? Які?\n1)Відгадування загадок ( малюнки, на яких зображено слова-відгадки вивішую на дошку)\n1) Зірка сніжно-біла на рукав мені злетіла,\nДоки ніс її сюди, стала краплею води. (Сніжинка)\n2) Я падаю на ваші хати,\nЯ прилітаю вам до ніг\nІ називаюсь просто …. (Сніг)\n3) Нерухома стала річка.\nЧерез річку та не вбрід,\nБо з води зробився … (Лід)\n4) То хурделиця літає,\nКружить все і замітає.\nТо сніжок крупою сіє\nТо летить навкруг …. (Хуртовина)\n-Як ви думаєте, чому я підібрала саме ці загадки?\n-До якої пори року можна віднести всі зображені явища?\n-Що таке для вас зима?\n-Коли, на вашу думку закінчується осінь?\n- Êîëè âè ãîâîðèòå ïðî çèìó, ùî íà äóìêó âàì ñïàäàº?\n(ñí³ã, ìîðîç, Íîâèé ð³ê, Ð³çäâî, çàìåò³ëü, ñàí÷àòà, ðîçâàãè, ïîäàðóíêè)\n-Які ознаки зими ви можете назвати?\nОтже, друзі, ми вирушаємо у світ зимової краси і див. Сьогодні на уроці ми вивчимо характерні ознаки зими, будемо поповнювати свій словниковий запас, будемо розвивати уяву, фантазію. Виховувати в собі естетичні почуття краси, уміння спостерігати, милуватися зимовим пейзажем; бережно відноситись до цієї краси, природи.\n1)Перегляд фільму про зиму\n-Зима надихала багатьох поетів, композиторів, художників. Пропоную переглянути вам ось такий фільм, прислухатися до всіх звуків.\n-Які звуки, притаманні зимовій порі, ви почули?\n-Який настрій викликають у вас такі пейзажі?\n2)Слухання аудіозапису музики (Фредерік Шопен «Зима»)\n-А чи можна без слів виразити своє враження про щось?\n-Що ви уявили, коли слухали цю мелодію?\n-Що ви відчували?\n3) Робота з комп’ютерною презентацією\n- А зараз я пропоную вам поринути у казку (Слайд 1, 2)\nа) робота з вивчення назв місяців (слайд 3)\n- А як називаються зимові місяці? Давайте пригадаємо , послухавши вірші, що приготували нам учні.\nУ давні часи груднем називали нерівну, покриту грудками дорогу. Буває, що у грудні ще снігу немає. Перший місяць зими називали ще «мостовиком», бо він крижані мости на річках зводить. У грудні господарює зима. А допомагають їй і хуртовини, і метелиці, і вітри. Скрізь лежить пишна біла ковдра. Застиг дрімучий ліс. Дерева поринули в глибокий сон. Усе довкола біле-біле.\nДорожній майстер – грудень\nВоює із одлигою.\n- Кажуть: «Січень – снігом січе». Другий місяць новий рік розпочинає й половину зими відсікає. Отож, чому місяць звуть січнем, зрозуміло. Але існує ще одна думка. Наші предки взимку, коли дерева «сплять», бралися розчищати ліси – «сікти» (рубати) дерева. Розчищені від дерев ділянки лісу й нині називають «просіками». Перший місяць року — січень. Як тільки його не називають: і «сніжень», і «сніговик», і «льодовик», і «просинець», і «щипун», і «тріскун», і «січко». А ще його величають царем морозів, володарем і серцем зими, бо він найхолодніший місяць. У січні не тільки сніг січе, а ще й мороз вогнем пече. Товщає лід на річках, ростуть сніжні кучугури.\nСніжинки, сніжинки, сніжинки\nРозсипала всюди зима.\nІ жодної в літо стежинки\nВід нашої хати нема.\n- А чомуж третій місяць зими зветься лютий?\nА лютує він тому, що на світі\nДовго бути не доводиться йому,\nТа поволі сонце гріти починає крадькома.\nЛютий — це також пора великих сніжних заметів, а тому він — місяць «кривих доріг». А ще лютий величають «бокогрієм», бо в цьому місяці сонечко хоч і стоїть на небі набагато вище, ніж у січні, гріє усе одно лиш один бік, другий при цьому мерзне.\nЯкі ж природні явища є ознаками зими? (Слайд 4 - 7)\nЧому зиму називають чарівницею? (Слайд 8 – 17)\n- Що може зрівнятися з красою зими?\nв) інтерактивна вправа «Асоціації» (Слайд 18 - 19)\n- Які у вас виникають асоціації, коли ви бачите зимові картини?\nКраса зими дає натхнення і наснагу поетам!\n- Владислав підготував вірш про перший сніг.\nЩо втомились, мої діти?\nІ за справи всі взялись!\nд) цікавинка для допитливих Раніше вважали, що сніг – це замерзлі краплинки води, що падає сніг з тих самих хмар, що і дощ. Нині вчені розгадали таємницю народження сніжинок.\nВодяна пара піднімається дуже високо над землею, де панує сильний холод, і тут із неї утворюються крихітні крижинки-кристалики. Вони поступово ростуть і перетворюються на дивовижні шестикутні зірочки-сніжинки.\nэ) захоплює зима своїми прикметами (Слайд 20,21)\nж) Захоплює прислівями та приказками (Слайд 22, 23)\nз) Захоплює своїми загадками (Слайд 24, 25,26)\nПоля причепурила _\nЦя бабуся чепурна? (Зима)\nі) Зима у казках (Слайд 27, 28)\nк) Зиму називають щедрою, бо прийшла і свят принесла! (Слайд 29-31)\nл) Зиму називають веселою, бо є розвага для дітвори! (Слайд 32, 33)\n1) Вправа «Додай слово»\nÑîíöå âçèìêó çíàõîäèòüñÿ ________ íàä çåìëåþ ³ íå íàãð³âàº ¿¿ òàê ÿê â ³íø³ ïîðè ðîêó.\nÐàíî òåìí³º, áî äí³________ , à íî÷³ _______.\nÍåáî ÷àñòî âêðèòå ________.\nÎïàäè âèïàäàþòü ó âèãëÿä³ _______.\n- Зима – це шлях, який проходить природа від осені до весни.Він скадається з багатьох кроків. А ці кроки – це і є прикмети зими, які ми сьогодні з вами назвали. Я пропоную вам всім разом скласти вірш у стилі сенкан про зиму, в якому відобразяться знання, які ви сьогодні отримали.\nМандрує, сніжить, зачаровує\nВсе навкруги неначе засинає.\n1) Метод «Рюкзак»\n- Назвіть назви змових місяців.\n- Які ознаки зими ви запамятали?\n- Чим радує нас зима?\n-А тепер давайте оцінимо свою роботу на уроці.\n-Якщо вам все зрозуміло, вибираєте велику сніжинку, якщо дещо незрозуміле – сніжинку середнього розміру, а якщо ви нічого не зрозуміли – маленьку сніжинку. Давайте прикрасимо вашими сніжинками наше вікно і подивимось, чи завітала зима до нас. Подивіться, яке гарне вікно у нас вийшло .\n-Я бачу, що ви все зрозуміли і дізналися багато цікавого.\nДіти дістають із вази завдання для себе.\n1) підібрати загадки про зиму;\n2) підібрати народні прикмети про зиму;\n3) знайти цікаві факти про явища, які відбуваються восени;\n4) скласти розповідь «За що я люблю зиму»;\n5) придумати символи для зимових місяців;\n6) скласти розповідь «Мої зимові розваги».


"Ви еще не *пережевали*, а уже рот открываете!" Як Комаровський "лікував" Яніну Соколову в прямому ефірі. Відео • UA-STENA Останні новини України і світу за сьогодні\nГоловна * Новини України * “Ви еще не *пережевали*, а уже рот открываете!” Як Комаровський “лікував” Яніну Соколову в прямому ефірі. Відео\n“Ви еще не *пережевали*, а уже рот открываете!” Як Комаровський “лікував” Яніну Соколову в прямому ефірі. Відео\n“Ви еще не *пережевали*, а уже рот открываете!” Як Комаровський “лікував” Яніну Соколову в прямому ефірі\nВчорашній ефір у Савіка Шустера виявився спекотним на суперечки, в тому числі, словесна перепалка сталася між лікарем-педіатром Євгеном Комаровським і журналісткою Яніною Соколовою, яка не з чуток знає, що таке рак.\nЯк Комаровський “лікував” Яніну Соколову\nЗокрема, журналістці не сподобалася критика лікарем колишньої виконувачки обов’язків глави МОЗ Уляни Супрун системи української медицини, яка руйнувалася протягом 70 років.\n«Так коли ви останній раз були в простій лікарні.. Не в Київській чи Харківській… Не в Дніпрі чи Запоріжжі. А наприклад в Бахмуті. Для того щоб зрозуміти розвивалася чи ні наша медицина», – заявила йому Яніна Соколова.\n«Розумієте, Яніна, я зайшов в операційну, коли ви ще навіть не народилися. Я можу сказати, що в 1950-му році наша медицина була не гірше європейської. І система залишилася до сих пір. Але Супрун цього всього не розуміє», -сказав лікар.\nУ відповідь на це Соколова назвала Супрун кваліфікованим медиком.\n«У нас будь-яка людина, яка пройшла онкологію, онколог! Ось це ви зараз демонструєте. Байдуже ставлення до лікарів. Можете помовчати?», – видав розлючений Комаровський, після чого він продовжив сперечатися. Журналістка промовчала, і не захотіла далі скандалити.\nВідео Youtube Shuster online\nНагадаємо нещодавно Яніна Соколова запропонувала нові умови Нормандського формату: “Головна умова, Путін повинен взяти в рот!”