Маски з кропиви для шкіри обличчя, рецепти й способи застосування\nМаски з кропиви для шкіри обличчя, рецепти\nУ домашньому догляді за обличчям важливе значення має застосування рецептів краси на основі трав, які ідеально підходять для вирішення шкірних проблем і продовження молодості.\nКрім ромашки, м'яти, календули або липи в косметології широко використовується кропива, а саме - маски та відвари з цієї трави.\nРослина містить цілий комплекс активних хімічних сполук, необхідних для шкірного покриву.\nЛистя є багатим джерелом вітамінів А, С і К, тіаміну, органічних кислот, мікроелементів, дубильних речовин і флавоноїдів.\nПереваги застосування кропиви для шкіри\nантиоксиданти в рослині (вітаміни А і С) захищають шкіру від дії вільних радикалів, покращують регенерацію клітин, стимулюють вироблення колагенових волокон фібробластами, завдяки чому сповільнюються процеси старіння епідермального шару. Вітамін С сприяє зміцненню кровоносних судин;\nвідвар з кропиви та маски на її основі мають антибактеріальну дію, допомагаючи в боротьбі з акне й прищами;\nдубильні речовини підсушують шкіру, прибирають почервоніння;\nорганічні кислоти та флавоноїди в рослинному соку зволожують епідерміс і вирівнюють колір обличчя;\nтрав'яний догляд за шкірою підсилює мікроциркуляцію крові в тканинах, а завдяки вітаміну К ефективно знімає набряклість в області очей і висвітлює темні кола.\nПеревірені часом рецепти масок з кропиви\n1. Маска відмінно зволожує епідерміс, добре прибирає набряки під очима, розгладжує зморшки. Підходить для всіх типів шкірного покриву. Подрібніть траву в блендері або ступці, візьміть 1 ст. л, додайте 1 ст. л густої сметани та дрібку крохмалю. Нанесіть на обличчя й область очей. Вмийтеся прохолодною водою після 20 хвилин.\n2. Змішайте 1 ст. л вівсяної або рисової муки з достатньою кількістю кропив'яного соку, щоб вийшла густа паста. Додайте половинку чайної ложки олії жожоба і 2-3 краплі апельсинового. Тривалість процедури 20 хвилин. Маска відмінно живить і очищає епідерміс, працюючи як делікатний пілінг, зменшує висипання і розгладжує зморшки.\n3. Свіжу, подрібнену трав'яну масу з'єднайте з декількома краплями лимонного соку і збитим в піну яєчним білком. Рецепт ідеально підходить для жирного і комбінованого типу епідермісу, тонізує і матує його, знімає почервоніння і запалення.\n4. Змішайте 1 ст. л трав'яної пасти з 1 ст. л м'якоті банана і 1 ч. л олії авокадо, шипшини або арганії. Загустить суміш крохмалем. Тривалість процедури - 30 хвилин.\n5. Поживна маска з кропиви для в'ялої шкіри. Для її приготування вам знадобляться подрібнені трави по 1 ст. л - кропива, листя м'яти, квітки свіжої або сухої ромашки. До суміші додайте 1 ч. л рідкого меду і 1 ст. л сиру, змішайте до отримання пасти. Після нанесення почекайте 20 хвилин і вмивайтеся теплою водою.\nВідвари з кропиви прекрасно підходять для парових лазень, а лід з кропиви використовують для протирання обличчя. Відмінно працює відвар з додаванням ромашки, липи і подорожника.\nДля заморожування 50 г трав'яного чаю в нього додають кілька крапель ефірної олії троянди, лаванди або апельсина, а для сухого шкірного покриву 1 ч. л молочних вершків.\nПротирання кубиками льоду покращують обмінні процеси в тканинах, підтягують контур обличчя, розгладжують зморшки, зволожують, знімають набряки.\nПри розширених капілярах такі крижані протирання протипоказані, зате корисні щоденні умивання, які освіжають, зволожують і тонізують шкірний покрив.\nУ домашніх умовах легко можна приготувати кропив'яне масло. Півсклянки свіжої та сухої трави заливають 100 г будь-якої рослинної олії температурою близько 60 ̊С і ставлять місткість на тиждень в темне місце. Після закінчення тижня фільтрують.\nРослинна олія вбирає всі корисні властивості кропиви. Її застосовують як звичайний косметичний компонент, додаючи в маски, крем або використовуючи самостійно. Особливо корисний цей засіб для сухої шкіри та ніжної області навколо очей.\nЛосьйоном, приготованим з соку рослини й огірків, взятого в рівних пропорціях, протирають проблемну і жирну шкіру вранці й увечері. Лосьйон тонізує і зменшує жирний блиск, бореться з висипаннями, мінімізує пори.\nВикористовування в домашніх умовах кропиви в масках і відварах є цінним бонусом в скарбничці рецептів краси кожної жінки.\nРослину можна використовувати як у свіжому вигляді, так і замороженому. У другому випадку готують відразу трав'яну кашку і розкладають по формах.\nЗбирають сировину до цвітіння, коли в листі та стеблах знаходиться максимальна кількість корисних речовин.


Оля Гаврилюк: Білим про чорне - ВІРШ, Вірші, поезія. Клуб поезії\nСайт поезії, вірші, поздоровлення у віршах :: Оля Гаврилюк: Білим про чорне - ВІРШ\nКажуть, що вночі всі кішки сірі, Чорним байдуже на час і пору, Бо вони виношують в собі грози. Чорні кішки зорями блохасті І твої в тобі думки читають Поглядом замученого бога. Місяць обійнявши тихим подихом, Сплять. І бачать блідо-білі сни. Сняться їм шляхи молочно-сиві. Кішки, флегматичні сажотруси, П'ють смолу людських розчарувань. У мішку кіт - це не завжди горе... P.S. Особливо чорний\nдата надходження: 28.12.2016 14:31:47\n© дата внесення змiн: 28.12.2016 14:31:47\nАнфиса Нечаева, НАДЕЖДА М., grower, Olshansky, Аяз Амир-ша, Радомір, Новоградець\ngrower, 28.12.2016 - 17:36


Новости | Адвокат в Кривом Роге Новости — Адвокат в Кривом Роге\nВ Україні шахраї вигадали новий спосіб ошуканства через WhatsApp\nВ Україні шахраї не стоять на місці і дедалі частіше вигадують нові способи обману. Один із таких нових методів ошукування використовують на платформі OLX за допомогою месенджера WhatsApp.\nШахраї, які використовують для своїх махінацій технології, основний наголос роблять на шкідливі програми та сайти-дзеркала. Злочинці практично відкрито сподіваються на нашу неуважність, тому приваблюють усілякими обіцянками.\nБуквально через п’ять хвилин після публікації оголошення, шахраї пишуть клієнту в особисті повідомлення WhatsApp, де спочатку питають чи можлива доставка Новою Поштою. Навздогін до повідомлення відправляють якесь посилання, в адресі якого значиться найменування сервісу OLX, а також слово getsafepay і нібито номер транзакції.\nЩе один із методів обману шахраї використовують за допомогою ПриватБанку. Питають, чи буде зручна оплата онлайн-переказом через банк, адже у них «картка ФОП і стоїть ліміт на переведення з картки на картку». Хоча ліміт на переведення можно змінити, а гроші з картки ФОПа можно перевести на основну картку, а потім продавцеві. Після чого шахраї кидають посилання, в якому знову фігурує одне підозріле слово — getsafepay.\nУ пресслужбі OLX пояснили, що українців в онлайні ошукують безліччю різних методів. І що примітно — вони варіюються залежно від віку клієнта.\n“Пенсіонерів, наприклад, ошукують втричі частіше за інших — через SMS про виграш у лотерею. А кожного четвертого підлітка — після відкриття шкідливого посилання. Мешканці сіл частіше стикаються з продажем вигаданого товару за передоплатою, а кияни — з фішинговими атаками. Стать, до речі, практично не впливає на ймовірність зустріти шахрая в Інтернеті”, — пояснили в пресслужбі OLX.\nТам також додали, що найбезпечніше користуватися вбудованими на сайт сервісами продажу. Вони гарантують безпечну угоду як для продавців, так і для клієнтів.\nКоли користувач має намір здійснити будь-яку покупку, він реєструє дані у сервісі та вносить вартість товару. Проте гроші продавцю на картку одразу не «подають», а резервуються на сайті доти, доки клієнт не подивиться на пошті товар і не підтвердить його купівлю.\nУ той же час шахраї для різних сервісів використовують різні шкідливі «кейси». Наприклад, клієнта «Нової пошти» злочинці переконали «надіслати товар собі». Завдяки чому виманили у продавця персональні дані та на пошті вкрали його товар вартістю 180 тисяч гривень.\nАле вберегтися від шахраїв можна, кажуть у пресслужбі «Нової пошти». Для цього потрібно дотримуватися кількох простих правил:\nКупувати товар тільки в перевірених інтернет-магазинах та користуватися послугою «Надійна покупка».\nНе переказувати передоплату незнайомцям, а користуватися післяплатою.\nНе передавати третім особам секретні коди та паролі від особистого кабінету в мобільному додатку служби доставки.\nУважно перевіряти сайт або програму, в яку ви вводите дані. Не виключено, що шахраї зробили сайт-дзеркало, що практично повністю копіює офіційний ресурс тієї чи іншої компанії.\nПеревіряти відгуки про магазин у Google.\nПід час відправлення завжди вказувати реальні дані про товар.\nВказувати реальну оцінну вартість товару. У такому разі компанія може компенсувати втрату.\nРоботодавців штрафуватимуть: вступив у силу новий закон.\nВ Україні з 8 січня починають діяти зміни до Закону «Про рекламу» від 10.09.2021 № 1750-IX, відповідна до яких, роботодавців штрафуватимуть за порушення антидискримінаційної норми, що передбачено статтею 24 Закону. Відтепер роботодавець буде покараний за вказання бажаної статі кандидата на роботу. Винятком буде лише специфічна робота, яку може виконувати виключно особа певної статі.\nЗазначається, що заборона на вказівку віку кандидатів, пропозиція роботи лише певної статі діє з 1996 року. Однак тепер, з 2022 року, за це почнуть штрафувати у десятикратному розмірі мінімальної зарплати на момент штрафу.\nОскільки мінімальна зарплата в Украні наразі становить 6500, роботодавці повинні будуть заплатити 65 тисяч грн штрафу за порушення.\nВідповідно, якщо мінімальна заробітна плата зросте, то зростуть і штрафи.\nШтрафуватимуть за наступною процедурою:\nДержпраця складатиме розпорядчий документ про штраф на підставі акту перевірки — за результатами розгляду справи, дослідження матеріалів та наявності підстав для штрафу;\nроботодавець сплачуватиме штраф до держбюджету за місцем державної реєстрації юридичної особи чи ФОП;\nсплатити штраф потрібно буде впродовж 15 днів від отримання розпорядчого документа Держпраці;\nякщо розпорядчий документ не сплатити та не оскаржити, штраф стягнуть через суд.\nТаким чином, роботодавцям слід бути уважнішими при підготовці опису вакансії та уникати неоднозначних формулювань щодо статі кандидатів.\nУ силу вступив новий Закон: тепер сім-картка має бути прив’язана до номеру телефону.\nЗ 1 січня 2022 року в силу вступає Закон України «Про електронні комунікації». Згідно з ним сім-картка телефона має бути зареєстрована за паспортом. Таким чином, абонентів хочуть захистити від шахраїв.\nЗаконопроєкт надає перехідний період до 1 січня 2025 року. Впродовж цього періоду абоненти зможуть себе ідентифікувати. Якщо в зазначений строк абоненти не підписали договір і не «прив’язали» паспорт, послуги надаватися їм не будуть.\nВ Україні жінок зобов’язали стати на військовий облік.\nВідповідно до цього документа, на військовому обліку повинні перебувати працівниці, зайняті у 35 сферах діяльності, які охоплюють майже весь спектр ринку праці — від громадського харчування до банківської справи.\nЯкщо працівниця не стане на облік, то за це їй передбачно покарання — штраф від 850 до 1700 грн, а її керівник повинен буде сплати на роботі 5100-8500 грн.\nЗгідно із законом про військовий обов’язок та військову службу, військовозобов’язані — це особи, які перебувають у запасі для комплектування збройних сил та інших військових формувань на особливий період, а також для виконання робіт із забезпечення оборони держави.\nТакож законом передбачено, що жінки виконують військовий обов’язок на рівних засадах із чоловіками.\nУ мирний час жінки можуть долучатись до війська лише добровільно за контрактом.\nВодночас, 23 грудня 2021 року було оприлюднено петицію Яни Рашевченко до Президента України з вимогою скасування наказу Міністерства оборони щодо військового обліку жінок.\nРеакції очільника держави на петицію наразі немає. Статус петиції на сайті – «очікує на розгляд». Відповідно до закону, протягом трьох робочих днів після набрання потрібної кількості голосів Офіс президента має повідомити про початок розгляду петиції.\nОбмеження обігу пластикових пакетів на території України почало діяти.\nВід 10 грудня в Україні почав діяти Закон «Про обмеження обігу пластикових пакетів на території України», який передбачає поступове (трьохетапне) відмовлення від обігу поліетиленових пакетів. Україна стала 87 країною серед тих, хто обмежили або взагалі заборонили пластик.\nОбмеження, що вступили у силу з 10 грудня, є лише першим етапом, передбаченим законом. Із цієї дати магазинам, кафе та іншим закладам із надання послуг заборонено безкоштовно розповсюджувати пакети із товщиною стінок понад 50 мікрометрів, які і так наразі є платними.\nОбмеження також стосуються і тонких пакетів товщиною стінки від 15 до 50 мікрометрів, які у народі називають «майками».\nДо 10 грудня уряд мав ухвалити постанову, щоб встановити мінімальні ціни на ці пакети. Проте цього так і не сталось. Таким чином, магазини самі почали встановлювати свої ціни на пакети.\nМетою таких нововведень є покращення екологічної ситуації в державі та наближення України до європейських стандартів. Через відсутність у нашій державі механізмів переробки пластику, єдиним виходом має стати їх повна заборона. На порушників чекають штрафи від 1,7 до 3,4 тисячі гривень, які збільшуватимуться.\nЗа 3 місяці, 10 березня 2022 року, розпочнеться другий етап, який передбачатиме повну заборону продажу пластикових пакетів. Винятком буде лише м’ясо, риба та сипучі товари.\nТретій та останній етап, передбачений Законом, запланований на 1 січня 2023 року, який повністю заборонить обіг пластикових пакетів на території України.\nПільговий період сплив: власників авто на єврономерах штрафуватимуть.\n10-го листопада закінчився пільговий період для розмитнення авто на єврономерах. Від 11-го листопада власників почнуть штрафувати.\nПільгове розмитнення автомобілів більше не доступне пересічним українцям. Лише учасник АТО та ООС мають можливість зареєструвати іноземний транспортний засіб за пільговими умовами до 8-го лютого 2022 року.\n«Після 10-го листопада, якщо поліцейські затримують або зупиняють автомобіль на єврономерах, вони складають штраф у розмірі 8500 грн. Потім ці матеріали направляються до Державної митної служби, де вони згруповуються до постанови та згідно з ними накладається штраф у розмірі до 170 тис. грн. Цей автомобіль у подальшому повинен бути вивезений за межі України.\nТакож легалізації не підлягають автомобілі, які ввезені до України у 2021 році, автомобілі, які ввезені з Російської Федерації, а також деякі автомобілі, які відповідають стандартам Евро-0, Евро-1 до 1995-го року випуску, автомобілі з гібридними номерами та вага яких перевищує 3,5 тис. кг», — зазначає адвокат Марина Андріяшевська.\nВід 11-го листопада зупиняти авто на єврономерах матимуть повноваження як поліцейські, так і митники. На власників іноземних авто, які не встигли зареєструвати свій транспортний засіб, будуть очікувати штрафи та арешти, передбачені операцією Державної митної служби «Епіра».\nШахрайство у мережі: як не дати себе ошукати інтернет-зловмисникам ?\nШахраї вигадують усе нові схеми для виманювання грошей. Традиційно популярний майданчик для зловмисників – інтернет. Методики ошукування постійно видозмінюються, тож навіть уважний користувач за незнанням може втратити свої кровні.\nОдна з популярних нині шахрайських мережевих схем, передбачає використання фішингових посилань. За допомогою них зловмисники отримують інформацію, насамперед про банківську картку.\nУ подібних ситуаціях юристи радять діяти швидко і рішуче: «По-перше, потрібно звернутися до банку для того, щоб заблокувати свій рахунок з метою, щоб грошові кошти в подальшому не знімались і ніякі операції з ними не відбувалися. Потім потрібно звернутися до органів поліції, адже треба вжити заходи щодо встановлення винних осіб, які вчинили дії шахрайського характеру», — зазначає адвокат Марина Андріяшевська.\nУ банках пропонують використовувати перелік рекомендацій, аби не стати жертвою шахраїв: «Не можна розголошувати конфіденційні дані: PIN-код, CVV-код, пароль від банківського застосунку, а також не можна розголошувати коди операцій, які надходять у SMS-повідомленнях. При оплаті товарів в інтернеті, треба вказувати лише номер банківської картки».\nЕксперти радять всім бути обачними, аби зберегти свої кошти.\nВід себе особисто та чисельної колегії адвокатів Дніпропетровщини дякую редакційній колегії збірника наукових праць Донецького юридичного інституту МВС України «Правовий часопис Донбасу» за цікаву, продуктивну й комфортну співпрацю; за професіоналізм та компетентність; відповідальність і самовіддачу.\nЗбірник наукових праць «Правовий часопис Донбасу» – потужне наукове видання, що стрімко розвивається, удосконалюється та утверджується в науковому середовищі країни, набуває особливої популярності.\nДякую голові редакційної колегії – Віктору Бесчастному, ректорові – Сергію Вітвіцькому, за залучення нас, практиків, до дискусії, до обговорення важливих та наразі актуальних питань правоохоронної та правозахисної діяльності на сторінках видання «Правовий часопис Донбасу»: це сприяє і вдосконаленню підготовки поліцейських у закладі вищої освіти зі специфічними умовами навчання, й ефективному впровадженню в практичну діяльність наукових розробок. Як постійна авторка й поціновувачка видання ДЮІ МВС України рекомендую колегам долучитися до співпраці з редакційною колегією – до публікації своїх напрацювань у галузі юридичних наук, до обміну досвідом.\nДЮІ, дійсно, ДІЄ – ДОСЯГАЄ!\nЗ повагою М. Андріяшевська\nДикий школьный чат\nВ октябре 2020 года в России человеку нанесли тяжкие повреждения и чуть не лишили жизни из-за перепалки по поводу домашних заданий в родительском чате. Суть простая: начали обсуждать какой-то вопрос, перешли на повышенные тона и перешли от словесных угроз к избиению. Речь идёт о взрослых людях: у каждого из есть дети и которые спорят из-за школьных проблем.\nМне сложно комментировать такую ситуацию, поскольку порой создаётся ощущение, что у некоторых людей напрочь отсутствует мозги для словесного разрешения конфликта. Ну неужели какая-то школьная переписка стоит того, чтобы дети навещали своих родителей в тюрьме или больнице. Посмотрите следующие сюжет и сделайте выводы — неадекватные люди повсюду и некоторым их из них наплевать на человеческие ценности. Будьте аккуратны, живите с миром и учитесь договариваться.\nИногда смотришь украинские новости и создается ощущение, что вместо цивилизованной страны за окном гетто: люди собираются в банды, охрана избивает посетителей магазина, у каждого в машине огнестрельное оружие и никто не боится уголовной ответственности за свои действия. Моральную часть вопроса я вообще не затрагиваю — многим вообще не нужен повод для того, чтобы навредить другому человеку.\nНиже будет три новостных сюжета, которые расскажут о недавних происшествиях в Житомире, Дубно и Днепре. К сожалению, подобные ситуации происходят чуть ли не ежедневно в десятках городах Украины. Это страшно, поскольку людей избивают и никто из посторонних не в состоянии помочь. Если кто-то из ваших знакомых стал жертвой подобного нападения — порекомендуйте им не искать советов в интернете и без промедления обращаться за квалифицированной помощью опытного юриста. Каждая ситуация сопровождается тонной нюансов и если хоть что-то сразу упустить, то можно не добиться правосудия и лишится права на денежную компенсацию за причиненный вред здоровью.\nОПГ в Дубно.1\nБеспредел охраны в Житомире.1\nИзбиение в Днепровском супермаркете.1


Дуже смачні, з неймовірним ароматом баклажани по-грузинськи – Порадниця\nBy admin in Рецепти 31 Серпня, 2020\nХочу вам запропонувати заготовити на зиму гостренькі, дуже смачні, з неймовірним ароматом баклажани по-грузинськи. Готуються абсолютно просто, а результат – відмінний. Раджу!\nЗ даної кількості продуктів вийде 2 півлітрові баночки баклажанів.\nДля приготування баклажанів по-грузинськи на зиму знадобиться:\nсолодкий болгарський перець – 400 г;\nолія- 100 г;\nперець гіркий – 1 шт .;\nБаклажани помити, видалити хвостики і нарізати середніми кубиками. Добре посолити і залишити на 2 години. Перекрутити на м’ясорубці солодкий болгарський перець, часник і гіркий перець. Влити оцет і олію, перемішати.\nБаклажани віджати і обсмажити на олії протягом 15-20 хвилин до злегка рум’яної скоринки. Суміш з перцю і часнику вилити в глибоку каструлю, довести до кипіння, прокип’ятити 5 хвилин. Додати обсмажені баклажани. Посолити за смаком, всипати цукор, перемішати і прокип’ятити протягом 10 хвилин, постійно помішуючи.\nРозкласти баклажани по стерилізованих, сухим баночках. Накрити кришками і відразу ж закатати. Готові дуже смачні баклажани по-грузинськи, приготовані на зиму, укутати теплою ковдрою до повного охолодження.


Курсовая работа: Асептика в аптечному виробництві - BestReferat.ru\nНазвание: Асептика в аптечному виробництві\nТип: курсовая работа Добавлен 20:37:19 09 мая 2009 Похожие работы\nПросмотров: 2154 Комментариев: 3 Оценило: 0 человек Средний балл: 0 Оценка: неизвестно Скачать\nДійсно, накопичений досвід свідчив, що поряд із позитивними методами антисептика має і негативні сторони Так, нерідко спостерігався некроз тканин, особливо клітковини, у рані; досить часто зустрічалися дерматит, кон¢юктивіт. У хмарі карболової кислоти важко було дихати, бували отруєння.\nВ аптеках приготування стерильних ліків і ліків, що готуються асептично, роблять також у настільних боксах (рис.3).\nБактеріологічні методи - найбільш точні і здійснюються за допомогою біотесту стерилізації. Біотестстерилізації - об'єкт із установленого матеріалу, засіяний тест-мікро-організмами, призначений для контролю ефективності стерилізації. Як біотест можуть бути використані тест-мікроорганізми: чисті культури спороутворюючих мікроорганізмів різних типів, нанесені на матеріал, що стерилізується.\nНеорганічні сполуки (препарати срібла, срібна вода та ін) - це в основному солі важких металів, якінадають олігодинамічну дію, тобто викликають загибель мікроорганізмів при дуже великих розведеннях (1-10 мкг / л). Застосовують головним чином для консервування очних крапель. Срібна вода використовується для знезаражування питної води на кораблях та в інших спеціальних умовах у США, Франції, Великобританії й інших країнах.\nСтабілізація розчинів солей. До цієї групи лікарських речовин відносяться солі алкалоїдів і інших азотистих основ, у тому числі синтетичних, що мають у водяних розчинах нейтральну чи слабкокислу реакцію. Як стабілізатор таких розчинів використовують, як правило, 0,1 н. розчин хлористоводневої кислоти, що пригнічує гідроліз зазначених лікарських речовин у розчині. Водяні розчини солей слабких кислот і сильних основ (натрію нітрит, кофеїн-бензоат натрію, натрію тіосульфат і ін) легко гідролізуються, здобуваючи слабколужну реакцію. У зв'язку з цим для пригнічення реакції гідролізу потрібно збільшити рН середовища, що досягається додаванням необхідної кількості лугу-зазвичай 0,1 н. розчину їдкого натру.\nАПІРОГЕННІСТЬ. Апірогенністю називається відсутність в ін'єкційних розчинах продуктів іметаболізму мікроорганізмів - так званих пірогених речовин, чи пірогенів. Своя назва пірогени (від лат. руг - жар, вогонь) одержали за здатність викликати підвищення температури при введенні в організм.\nДля приготування ізотонічних розчинів лікарських речовин необхідно попередньо зробити відповідні розрахунки. Один зі способів розрахунку ізотонічної концентрації заснований на законі Вант-Гоффа, за допомогою якого можна розраховувати ізотонічну концентрацію розчину розведеного неелектроліту (недисоційована речовина).\nПри розрахунку ізотонічної концентрація електролітів у рівняння Клапейрона вводять поправочний множник, що називається ізотонічним коефіцієнтом. Для розчинів електролітів, дисоційованих цілком, він дорівнює 0,156, для розчинів слабкодисоційованих електролітів - 0,2. Так, ізотонічна концентрація розчину натрію хлориду, що маємолекулярну масу 58,5, буде дорівнює 0,156*58,5 = 9,1, тобто на 1 л розчину варто взяти 9,1 м натрію хлориду (0,9% розчин). Ізотонічна концентрація хініну дигідрохлориду, що має молекулярну вагу 397,36, дорівнює 79,4, тобто на 1 л розчину необхідно взяти 79,4 м хініни дигідрохлориду (~8% розчин).\nНе проводиться,оскільки ЛР загального списку. НОВ не встановлені.\nВисновок:ЛФ може бути виготовлена.\nФізичний контроль: відхилення в масі вкладається в норму допустимих відхилень V(заг) =100 мл, нехай V=101 мл. Розрахунки: 100*1/100=1% - відповідає нормам допустимих відхилень згідно наказу № 276.\nРаботы, похожие на Курсовая работа: Асептика в аптечному виробництві


Скандал: підозрюваний у бійні в Княжичах став поліцейським начальником. Politeka\nСкандал: підозрюваний у бійні в Княжичах став поліцейським начальником\n4 грудня, 14:54\nКолишній начальник карного розшуку в Києві Леонід Курята очолив поліцію міста Бахмут в Донецькій області\nВідомо, що Курята був підозрюваним в організації умисного вбивства поліцейських в Княжичах, а також у перевищенні службових повноважень. Офіційно Леонід приступив до роботи 15 листопада.\nТаке рішення було пов’язане з великим досвідом роботи Куряти, в тому числі, і на оперативних і керуючих посадах. У зв’язку з цим, Національна поліція призначила його на посаду начальника Бахмутського відділення поліції.\nПовідомляється, що Леонід Курята очолював спецоперацію в Княжичах 4 грудня 2016 року. В результаті під його керівництвом загинуло п’ятеро співробітників правоохоронних органів. Після службового розслідування його звільнили на початку 2017 року.\nЮрій Луценко, який обіймає посаду генерального прокурора, в серпні минулого року назвав трьох підозрюваних у смертельній перестрілці тих подій. У цьому списку значився і Леонід Курята.\nЧерез місяць Печерський районний суд засудив його до цілодобового домашнього арешту з електробраслетом. Леонід оскаржив свій арешт і вже в грудні 2017 року суд його поновив на посаді начальника карного розшуку Головного управління Національної поліції в Києві.\nУ січні цього року суд відпустив його з домашнього арешту.\nРаніше в Покровське Донецької області стався кричущий випадок, коли міський голова Покровська Руслан Требушкін представив депутатам свого заступника.\nЯк стало відомо через день після вистави, заступником міського голови ледь не став прихильник окупантів так званої «ДНР».\nНагадаємо, скандал з чоловіком заступник голови Госбюро розслідувань: затримано головного фігуранта справи, перші подробиці\nЯк повідомляла Politeka, майбутній кандидат в президенти Шевченко в центрі скандалу: російська мова і відмова від членства в ЄС\nТакож Politeka писала, як омбудсмен Денисова звалилася в непритомність після слів Порошенка\n10:18 На Харківщині зафіксували сотні нових заражень ковідом, десятки жертв: невтішне зведення


Під міністром агрополітики хитається крісло? | ПроАгро Під міністром агрополітики хитається крісло? – ПроАгро\nГоловна Економіка і аграрна політика Під міністром агрополітики хитається крісло?\nПід міністром агрополітики хитається крісло?\nМіністр аграрної політики Роман Лещенко з нового року не з’являвся на засіданнях у Кабміні, на нарадах, на офіційних заходах, а ще має негласну заборону на відвідування Офісу президента, передає «ПроАгро Груп» з посиланням на LegalHub.\n«Лещенко просто дістав як самого Володимира Зеленського, так і керівництво ВП. Замість нього на роботу і взагалі «в люди» ходять заступники – Тарас Висоцький та Тарас Дзьоба», – розповіло джерело в президентській канцелярії.\nЗа словами співрозмовника видання, Лещенко перший кандидат на звільнення у квітні-травні, коли президент знову повернеться до кадрових питань.\nЩе минулого року з’явилися чутки, що Володимир Зеленський був вкрай незадоволений тим, що Лещенко провалив проєкт по створенню системи зрошення в Миколаївській, Херсонській та Одеській областях. Вже у серпні року заміна Лещенко на нового міністра обговорювалась з прем’єром Денисом Шмигалем і могла відбутися у вересні.\nПопередня статтяУЗ може вчергове підвищити ставки на зерновози\nНаступна стаття«Агропродсервіс» збільшує молочне поголів’я


Your Hero: прем’єра синглу Жана Гріцфельдта\nYour Hero — музичний сингл Жана Гріцфельдта, топового українського\nfashion-дизайнера і діджея. Коли життєві обставини змушують руки опускатися, ти почуваєшся самотнім й беззахисним у цьому дивному світі та втрачаєш відчуття точок координат. Важливо пам’ятати: саме у момент важкості на душі треба піддатися імпульсу музики і випустити емоції.\nТрек Your Hero, що увійде в майбутній альбом, — історія про те, як розкрити свої резерви, підняти бойовий дух і стати супергероєм. «Зараз усі шукають мотивації. Вона є в моїх піснях. Не варто чекати на того, хто врятує тебе, адже герой живе в кожному з нас. Ти і є Your Hero, — коментує Жан Гріцфельдт. — На свій день народження хочу зробити подарунок усім, хто проявляє свою любов, сміливість і жагу до життя щодня!».\nНе тільки ті, хто на передовій, але й ті, хто в тилу або виїхав і допомагає, вимагають підтримки вогню людського серця, яке прагне проявити свої суперздібності по відношенню до людей.\nПосилання на пісню: https://bfan.link/your-hero


Чи можна заразитися від кішки стафілококом: думка ветеринара\nЦе питання хвилює багатьох власників кішок і котів. Однозначно відповісти не вийде, так як не всі так однозначно, як здається на перший погляд.\nОсобливості стафілокока у кішок\nВетеринар оглядає кішку на ознаки стафілокока.\nЗараження цією патологією схильні до абсолютно все ссавці. При цьому хотілося б відзначити, що стафілокок епідермальний є нормальної складової мікрофлори людської шкіри. Однак такий вид інфекції як стафілокок золотистий живе в людському організмі практично з самого народження і залишається на весь життєвий цикл людини.\nЧи можна заразитися від кішки стафілококом?\nМетицилін-резистентний вид локалізується на слизовій оболонці носа і на шкірі. вважається умовно-патогенних для людей і є не менш небезпечним, ніж інші інфекції.\nКоли розвивається хвороба у людини?\nособливо схильні до маленькі діти і люди похилого віку. А також в групу ризику потрапляють пацієнти, які перенесли хірургічне втручання. При тривалому ігноруванні недуги, бактерії розвиваються в інтенсивному режимі і вражають весь організм, заражаючи кров, що загрожує летальним результатом.\nДомашні вихованці заражаються від господаря через кров, за допомогою подряпин або укусів.\nГосподар же, в свою чергу, заражається від хворої тварини.\nЯк людині не заразитися від кішки\nГосподарю, перш за все, необхідно стежити за власним здоров’ям, щоб не послабити внутрішні резерви організму і не створити сприятливе середовище для спалаху захворювання. Тим самим не заразити домашнього вихованця, щоб згодом не заразитися самому.\nСлід в обов’язковому порядку дотримуватися норм особистої гігієни. Проходячи з вулиці, мити руки.\nПісля спілкування з тваринами рекомендується мити руки з застосуванням мила, що містить будь-який антисептик.\nЩоб уникнути зараження інфекціями від вихованців необхідно пам’ятати про правила гігієни і мити руки з милом.\nНі в якому разі не допускати облизування особи вихованцем.\nТакож важливо не допускати поцілунків з твариною.\nНе рекомендується мити котячої і людської посуду в загальній раковині.\nДомашніх улюбленців слід піддавати регулярної вакцинації.\nРегулярні щеплення кішки є відмінною профілактикою від інфекцій.\nЗдійснювати систематичну диспансеризацію, що включає в себе повний дослідний комплекс.\nРегулярно проводити санітарну обробку житла кішки і всієї квартири.\nСобака Бернський зенненхунд: опис породи, фото, ціна цуценят, відгуки\nОсновна інформація Назва породи: Бернський зенненхунд Країна походження: ...\nЖорсткість води в акваріумі: як підвищити, знизити\nПочатківці акваскейпери, заводячи домашній водойму, продумують багато нюансів: ...\nРозмноження у кішок, поведінка кішки після в’язки\nФізіологія і психологія сімейства котячих сильно відрізняється від людської, в ...\nПеренесення для собак – яку вибрати\nПеренесення для собак - це одне з найнеобхідніших пристосувань. Багато ...\nКорніш рекс: опис породи і характеру, особливості догляду\nВибір домашнього вихованця - справа досить складна. У кожного з них є свої ...\nСкільки живуть британські кішки в домашніх умовах\nУ британців багато справжніх шанувальників і поціновувачів їх краси. Кожен ...


На Білоцерківщині знайшли 18-кілограмовий гриб-дощовик - 04563.com.ua\nЯк повідомляє «ТСН», знайшли гриб жительки села Валентина Биковець та Галина Позняк.\nЖінки зрізали його та занесли до сільського будинку культури. Там визначили його вагу, яка склала 17,750 кілограма. Гриб планують викоритстати для приготування різних страв.\n«Ми вважаємо, що цей гриб — найбільший зі знайдених в Україні», — прокоментувала Галина Позняк.\nУ Національному реєстрі рекордів України повідомили, що заявка на реєстрацію знахідки не надходила. Однак, усі раніше зафіксовані гриби-рекордсмени були менших розмірів.\nБілаЦерква Дрозди гриб рекорд\n2328 переглядів в серпні


Спортивний куточок для Чемпіона: дитячий батут\nЩоб домогтися успіхів, юному футболісту потрібно постійно вправлятися.\nПридбавши дитяий батут, ви подаруєте дитині прекрасну можливість побавитися і розтратити трошки своєї непосидючості.\nБатут для дошкільняти — це відмінний тренажер для розминки і хороше джерело нестримних веселощів, здатний надовго зайняти вашого малюка і надати вам вільний час.\nЗа безпеку можна не хвилюватися — для найменших батути доповнюються надійним кріпленням, захисними сітками і бар’єрами, ручками, щоб дитина могла триматися, і не так сильно пружинять, як великі батути.\nДля ігрової кімнати можна купити яскравий надувний батут. Він не займе багато місця, але викличе захват у вашого чада.\nАле можна побалувати всю сім’ю великим батутом, який можна встановити на дачі у дворі або на природі, якщо ви організували пікнік.\nІ тоді гарний настрій буде забезпечено всім — адже не можна не посміхатися, коли бачиш, як смішно розмахують свої або чиїсь руки і ноги в повітрі!\nДо того ж, стан польоту, нехай навіть у кілька секунд, теж ні з чим не зрівняти.\nПорада: сфотографуйте під час стрибків на батуті малюка, його друзів та інших членів сім’ї.\nВлаштуйте конкурс фото з різними номінаціями (наприклад, хто смішніше падав, хто красивіше підстрибнув), і надайте дитині вибрати переможця.


На розвиток чотирьох міст на Волині Уряд виділив значні кошти - Волинь Online\n13:49, 16 Липня 2019\nНа розвиток чотирьох міст на Волині Уряд виділив значні кошти\nНа підтримку малих міст України Уряд виділив 1,4 мільярда гривень, серед них і міста Волині — Любомль, Рожище, Камінь-Каширський та Берестечко.\nНа здійснення заходів щодо соціально-економічного розвитку Камінь-Каширський отримає 11018,249 грн., Любомль (Любомльська міська ОТГ) — 12815,959 грн., Рожище — 10326,270 грн. та Берестечко — 1364,027 грн.\nЗауважують, що всі чотири волинські громади, які отримають від уряду гроші на свою підтримку члени Асоціації міст України для якої підтримка малих міст та селищ серед пріоритетів діяльності АМУ. Так, готуючись до XV Українського муніципального форуму, Асоціація провела опитування громад-членів і направила Уряду пропозиції щодо вирішення проблем місцевого самоврядування, зокрема, і малих міст і селищ.\nПрем’єр-міністр України Володимир Гройсман, у відповідь на неодноразові запити АМУ, цьогоріч 18 червня, у виступі на «Дні Діалогу з владою» під час муніципального форуму та 24 червня, на нараді з головами малих міст, висловив позицію про необхідність малих міст та селищ.\n4 липня Асоціація міст України звернулася до Уряду з проханням терміново розглянути питання щодо виділення 1,4 мільярда гривень на підтримку малих міст та селищ. І вже за менш ніж тиждень Уряд схвалив рішення про виділення цієї суми з державного бюджету місцевим на здійснення заходів щодо соціально-економічного розвитку окремих територій. Позицію Асоціації міст України під час засідання Кабміну представляв Виконавчий директор АМУ Олександр Слобожан.\nТого самого дня, завдяки злагодженій співпраці Асоціації міст України та парламентського Комітету з питань бюджету це рішення оперативно погодили.\nкошти міста підтримка селища


1252 0 10.03.2021\nПродовжуємо дивитися освітній серіал «Книга-мандрівка. Україна» і тепер настала черга четвертого сезону. З нього ви дізнаєтесь таємницю чорного квадрата Малевича, яким було життя Лесі Українки і Тараса Шевченка, як проходила депортація кримських татар та як Булгакову вдалося обдурити Диявола.\n1. «Малевич і таємниця чорного квадрата»\nГерою цієї серії вдалося зробити колір самостійним явищем. Як художник він сформувався на перетині багатьох культур, але саме Україна дозволила йому стати одним з батьків авангардизму. Перші 18 років життя Малевич провів в українських селах на Поділлі та у Слобожанщині. Саме там він вперше почав малювати: розпис пічних груб, прикрашання хат, вишивка та візерунки в одязі, які згодом трансформувались у його знамениті Чорний та Червоний квадрати. Не дарма, коли Малевича звинуватили у шпигунстві, на допиті у ленінградських чекістів на питання про національність він відповів «Українець». В чому ж таємниця найголовнішого творіння Малевича, що його він, виявляється, знав з самого дитинства, з чого насправді складається світ, який нас оточує та де сьогодні ми щодня зустрічаємо відкриті художником чисті форму й колір – дивіться просто зараз!\n2. «Мавка, фемінізм і 200 гривень»\nДумаєте, що після шкільних уроків з літератури знаєте про Лесю Українку та її «Лісову пісню» все? А що як Лісова Мавка живе зовсім не в лісі, а запалює ді-джейством молодь, має крутезні татуювання та голить скроню? Не вірите? Тоді мерщій вмикайте нову серію «Книги-Мандрівки», яку написала та озвучила письменниця, вокалістка гурту QARPA – Ірена Карпа! В ній Мавка голосом Ірени розкаже історію не стражденної й нещасної Лесі Українки (до речі, й сама поетеса ненавиділа, коли її жаліли), а новаторки й бунтарки, яка жила насиченим та цікавим життям. Леся не просто почала говорити про рівність прав чоловіків та жінок, про жіночу особистість та непокору, а й яскраво ту непокору демонструвала! Чому її вважали мажоркою, як вона приголомшувала всіх своїми знаннями, як проти батьківської волі таємно вийшла заміж за молодшого за себе чоловіка і як поєднувала традиції з новаторством. Лесі Українці це вдавалося на відмінно.\n3. «Як Тарас Шевченко став зіркою»\nНова серія «Книги-Мандрівки» присвячена тому, про кого написали не одну книгу, зняли не один фільм, ба навіть більше – створили цілу науку – шевченкознавство. Здавалося б, що можна додати до історії найвидатнішого українця Тараса Шевченка? Але чому ж серед цілої плеяди талановитих, неординарних українців найвидатнішим став саме він? Одні скажуть – бо зміг піднятися з самого низу і з кріпака стати вільною людиною. Інші довго аналізуватимуть його творчість. А «Книга-Мандрівка» пропонує вам помандрувати в Україну, в часи, що настали після ліквідації Гетьманщини, та побачити все на власні очі! Побачити, чиєю ідеєю було викупити Шевченка з кріпацтва, як долю Кобзаря було розіграно на аукціоні та як сам цар віддав за його свободу 45 кілограмів срібла! А ще – які напої полюбляв батько Тараса, як проколов вухо та якого автопортрету Шевченка нам ніколи не показували в школі! Розкаже все це одвічна супутниця Кобзаря – мудра вечірня зоря – голосом народної артистки України, легендарної Ади Роговцевої.\n4. «Джамала про депортацію кримських татар»\nНова серія «Книги-мандрівки» – історія того, як минуле повертається, оживляючи страхи, забуті переживання та… надії на повернення. Вона присвячена депортації кримських татар, що сталася 1944 року, коли за три дні з Кримського півострова радянська влада вивезла майже 200 тисяч кримських татар. 15 діб у вагонах без вікон та лав, життя у спецпоселеннях із забороною їх покидати під страхом 20-літньої висилки до сибірських таборів. Все це героїня сьогоднішньої історії змогла пережити тільки завдяки грі – рахуванню світанків. А скільки тих світанків треба було нарахувати, щоб виграти і повернутися, як відбувалася депортація та як жили позбавлені домівок кримці – розкаже лялька, яка й придумала гру, що допомогла не втратити надію та повернутися. А зробить вона це голосом співачки, переможниці міжнародного конкурсу Євробачення-2016, яка добре знає історію, що торкнулася й її родини – Джамала. Серію присвячено жертвам радянської депортації та всім внутрішньопереміщеним особам, які продовжують рахувати світанки, аби повернутися додому.\n5. «Остап Ступка про козаків-характерників\nЗ цієї серії ви дізнаєтесь історію про козаків, які вміли робити дивовижні хірургічні операції, гнути підкови голими руками, кулею гасити свічку та силою самого лише подиху вбивати ворога! Це характерники, які рятували, вражали своїми магічними вміннями і таємними знаннями задовго до появи Месників та Людей-Ікс. І робили це не в заекранному світі, а в реальному! Якими ще вміннями вражали характерники, хто з відомих отаманів, вихований вовками, також входив до таємного ордену чаклунів та чи дійшли ці знання до наших днів? Про все це у новій серії «Книги-мандрівки», яка занурить у міфічний світ українського фентезі, що його населяють русалки, водяники, перевертні. А озвучили цю реально нереальну історію народний артист України Остап Ступка та блогер Матвей Котофей (Матвій Жарко)!\n6. «Як Булгаков зрікся Бога»\nНова серія «Книги-мандрівки» присвячена одному з двох наймістичніших українських письменників – Михайлу Опанасовичу Булгакову. Він понад 20 років прожив в Києві, який обожнював і за яким завжди сумував. А хто ж другий? – запитаєте ви. Це герой першого сезону мультсеріалу Микола Гоголь – улюблений письменник Булгакова. Їх поєднує потяг до потойбічного, диявольського, надприродного, ба більше – навіть одна на двох надмогильна плита і герой їхніх творів – чорт! Про те, як він хотів потоваришувати з Булгаковим, кого з трьох дружин письменника вважали відьмою та прототипом Маргарити, навіщо Булгакову у страсну п’ятницю перед Великоднем подзвонив сам Сталін, завдяки кому найвідоміший роман Булгакова побачив світ через 20 років по смерті автора та як, врешті Михайло Опанасович зрікся Бога і одурив Диявола – дивіться просто зараз. А розкриє всі ці дивовижні факти з життя письменника сам чорт голосом актора театру та кіно – В’ячеслава Довженка!\n06.03.2021 1247 1\n23.02.2021 1457 0\n23.02.2021 2082 0


Головна Підручники Підручник Історія України - Полонська-Василенко Наталія: Том 2 скачати онлайн ПІДСУМКИ\nДоба Української Гетьманської Держави 1640-1780 рр. являє собою вийнятково цікаву картину швидкого політичного і культурного зросту країни, звільненої від польського панування. Не зважаючи на війну, на татарські напади, на величезні втрати людей, країна розвивалася. На чолі Гетьманської держави стояли видатні діячі з широкою освітою, здобутою в європейських університетах, з багатим політичним досвідом, набутим у Польській державі. Під проводом Богдана Хмельницького та його найближчих дорадників Україна здобула видатне місце серед держав Східньої Европи. Останні роки життя Богдана Хмельницького були кульмінаційним часом в історії України. В Чигирині зустрічалися посли Швеції, Семигоро-ду, Молдавії, Валахії, Туреччини, Польщі, — як писав посол Австрії та Венеції архиєпископ барон Парчевич. Велися переговори з Францією, Англією. Не Москва, а Чигирин ставав осередком європейської політики.\nЗ середини XVII ст. Україна потрапляє в орбіту Москви, і тоді починається вперта боротьба між Україною та Москвою. Боротьбу веде Москва різними засобами, різною зброєю на всіх ділянках політичного та культурного життя, але має завжди ту саму мету: підкорити Україну, позбавити її властивих їй прикмет, звичаїв, законів, знівелювати й засимілювати її так, щоб навіть імени України не залишилося, — так можна перефразувати слова Катерини II, сказані нею з приводу знищення самого імени традиційного правителя України — гетьмана.\nПоступово, рік за роком, обмежувалася суверенність Української держави, а далі — її автономія. Одночасно обмежувалося фактичну автокефалію Української Церкви, і врешті Митрополія Київська була перетворена на єпархію, підвладну Російському Синодові.\nВ 1654 році зустрілися два народи, дві держави, які не мали по суті нічого спільного. Україна, не зважаючи на польський гніт, зберігала старі культурні зв’язки з Західньою Европою, які почалися ще за Княжої доби. За Литовсько-Польської доби вона відчувала впливи європейської культури в галузі права, науки, мистецтва, релігії. Україна мала свої видатні наукові осередки, як Острозька Академія, Львівська Братська Школа, Київський гурток Єлисея Плетенецького, Києво-Могилянська Колегія, гурток Петра Могили. Противником України була Московська держава, яка в XVII ст. пережила добу «смути» і вийшла з неї оновленою, зміцненою, як могутня монархія з ідеологією «III-го Риму»: два Рими впали (Рим — Візантія), а третій Рим — Москва — стоятиме вічно. Москва — спадкоємиця Києва, і тому вся територія колишньої Київської держави повинна їй підкоритися. Така була схема, вироблена московськими ідеологами в XVI-XVII ст. Але протягом упертої боротьби за створення міцної абсолютної держави Московське царство було відділене від Західньої Европи та її культури. Російський історик Є. Шмурло так характеризував культурний стан Московщини XV ст.: «Позбавлена культурних зв’язків із Західньою Европою, відділена від неї Польсько-Литовською державою, Московщина не переживала доби Відродження, не чула про Савонаролю, Гуса… Як нову Америку довелося відкривати її європейським дослідникам».\nВ середині XVI ст., 1551 року, Стоглавий Собор у Москві констатував, що вчитися кандидатам у священики не було в кого. Навіть у XVII ст. в Московщині на науку дивилися як на «порождение исконного врага человеческого рода — диавола», — характеризував культурний стан Московщини російський дослідник П. Морозов.\nТакі були два партнери — Україна і Московське царство — коли в 1654 році укладали вони мілітарний союз, який перетворився на тяжку неволю для України. Трагедія українського народу була не тільки в самому договорі: ще більша була трагедія в тому, що з перших же років Москва почала брутально порушувати договір і не виконувала обов’язків, які взяла на себе. Основною метою Переяславської угоди для України було остаточне звільнення від польського панування та об’єднання всіх українських земель в одне ціле. Хмельницький уживав заходів для цього об’єднання (Білорусія, Волинь, Поділля, Полісся тощо).\nМосква захопила Білорусію, а договори з Польщею — Андрусів-ський 1667 року, «Вічний мир» 1686 року та Прутський 1712 року — розірвали живе тіло України і поділили її між Москвою та Польщею.\nШляхом поступового порушення Москвою Переяславського договору Українська Церква втратила свою фактичну автокефалію і стала однією з єпархій, підвладних Синодові.\nУкраїна відіграла величезну ролю в історії Московського царства: вона стала мостом, який сполучав Москву з Західньою Европою, стала посередницею між двома культурами — європейською і московською. Велике значення мало в цьому те, що Україна була православна, тоді як Москву лякало католицтво з Заходу.\nВ XVII ст., ще до Переяславської угоди, в Москві стали звертатися по допомогу до київських учених. Рух учених до Москви збільшився після Переяславської угоди.\nПоволі цар Олексій, а з ним його двір, почали сприймати українську культуру: до українських учених зверталися по допомогу для виправлення священих книг; поїхали до Києва вчені — Єпіфаній Славинецький, Арсеній Сатановський, Теодосій Сафонович, Да-маскин Птицький та інші. Патріярх Нікон високо цінив українських учених. Року 1664 запрошено до Москви ученого білоруса, що скінчив Київську Академію, Симеона Полоцького, як учителя царських дітей. Він мав великий вплив на московську культуру, як видатний педагог, письменник, поет та проповідник.\nВже за царя Олексія виявилися на Московщині культурні впливи України в мистецтві, літературі; зародився театр тощо. Ще більші були ці впливи за Олексієвого сина, Федора, вихованця Симеона Полоцького. Українські впливи стали загальною «модою» при царському дворі. Сам цар носив український кунтуш, голив бороду; при ньому, як писав сучасник, «почався політес з маніру польського» (польським називали українське).\nУкраїнська Церква починає сильно впливати на московську, хоч ввесь час в Москві залишалося недовір’я до українського православ’я, в якому московські фахівці знаходили католицький вплив. Не зважаючи на це, в Московщині будували церкви в українському стилі, ширилося українське барокко, українські «партесні» співи, шо їх привозили з собою українські співаки. В Москві працювали українські маляри; за Олексія українці розписували в Кремлі церкви. Боярин Ртищев заснував у Москві школу, до якої запросив учителів з Києва. З України приходили на Московщину книжки — «Требник» та «Лифос» Петра Могили, твори Кирила Транквіліона, Йоаникія Голятовського, Інокентія Гізеля, Мелетія Смотрицького тощо. Видатний учений, митрополит Ростовський, Дмитро Тупта-ло, написав «Руно орошенное», що витримало 8 видань. До Москви виписували з України шевців, кравців, садівників, городників тощо. Переїздили туди з України друкарі, гравери, архітекти, маляри, а головним чином — учені, письменники, ченці, педагоги. Український вплив панував у московських школах: граматика Мелетія Смотрицького, історія Інокентія Гізеля стали підручними в московських школах. Російський дослідник А. Архангельський так характеризував вплив України XVII ст. на Москву: «Кияни, не зважаючи на упередження супроти них у Москві, з другої половини XVII ст. були господарями становища в Московській Русі, найкращі, найвидатніші її діячі».\nТрагічна для України катастрофа під Полтавою сприяла піднесенню Московського царства до становища Російської імперії. Петро І зміцнив боротьбу з Україною, маючи на меті цілковито підкорити її політично та економічно. Але в той же час він визнавав вищість української культури, і культурні впливи України зростали. Україна дала велику кількість ієрархів, які стали на видатних постах: єпископ Стефан Яворський став митрополитом Рязанським, «місцеблюстителем» патріяршого престолу, президентом Святішого Синоду; ректор Київської Академії, Теофан Прокопович, став заступником президента Святішого Синоду і автором «Духовного Реґ-ляменту» — трактату, що узаконив владу царя над Церквою. Він був автором і іншого видатного трактату: «Правда воли монаршей», який став підвалиною російського самодержавства.\nУ Синоді на керівних посадах було багато українців. Був час, коли всі єпископські катедри в Росії займали українці. Більша частина єпископів сприяли ширенню освіти. Єпископи-українці засновували семінарії та інші школи. Гаврило Бужанський був префектом Слов’яно-Греко-Російської Академії; Сильвестр Гловаць-кий — ректором Казанської Колегії; Варлаам Ієницький заснував семінарії в Суздалі, Пскові, Коломні, Астрахані; Веліямін Пуцек-Григорович та Іларіон Рогалевський поклали підвалини Казанській Духовній Академії; Амвросій Юшкевич, майбутній президент Синоду, заснував Новгородську семінарію; Гедеон Вишневський заснував Слов’яно-Латинську школу в Смоленську і школи в Дорого-бужі, Рильську, Білій, Вязьмі; Лаврентій Горка заснував семінарію у Вятці; Герман Копцевич — Слов’яно-Латинську школу в Холмо-горах (пізніше її переформовано на Архангельську семінарію); Арсе-ній Моцієвич заснував семінарію в Ярославлі, Серапіон Латушевич — семінарію у Володимирі на Клязьмі, Кирило Флоринський — семінарію в Троїцько-Серігївському Посаді. Окремо треба поставити ієрархів-українців, що працювали, як місіонери: Інокентій Куль-чицький — єпископ Іркутський, заснував школи для монголів; Інокентій Нерунович — єпископ Іркутський — навертав на православ’я тунгузів, Філофей Лещинський був місіонарем серед качмадалів, калмиків, тунґузів. Українці так влавилися як місіонери, що в 1742 році до Київської Академії звернувся Синод з проханням опрацювати кращі методи проповідування християнства серед калмиків.\nУкраїнці здобули великий авторитет, як педагоги: по заснуванні в 1721 році нових шкіл у Росії, на вчителів до них призначали українців; для новозаснованих слов’яно-латинських шкіл Синод наказав вирядити з Києва вчителів, мовляв, «у Києво-Печерському манастирі мешкають мужі, здатні до вивчення філософії, реторики та піїтики». Всіх їх наказано негайно вислати до Москви. Українські вчителі приносили свої методи навчання, підручники, українську вимову, яка панувала в Москві в XVIII ст. В середині XVIII ст. письменник Сумароков скаржився, що українці-педагоги зіпсували російську мову, тому що всі школи були переповнені ними.\nСтудентів, що закінчили Київську Академію, в 1738 році запрошували до Петербургу для навчання катехизису та виголошування проповідей.\nУкраїнські письменники познайомили Росію з силабічною поезією та тонічним розміром, відкриття якого росіяни приписують російському поетові Тредьяковському. Українці принесли до Москви драматичну літературу. Театр довгий час був справою українців. У Москві познайомилися з драмами С. Полоцького, Д. Туптала, Ф. Прокоповича, Л. Горки, С. Ляскоронського. У XVIII ст. українці рознесли драми по всій Росії і утворили театри в Казані, Тобольську, Новгороді та інших містах. Разом з тим ширили українці і ;вертеп» по всіх містах Росії. Знайдено вертепи навіть в Тобольську та Іркутську.\nБагато українців працювало як перекладачі в різних установах Росії, бо серед них було багато знавців грецької, латинської, німецької, французької, польської, італійської, турецької мов. Українці служили в російських закордонних посольствах у Лондоні, Відні, Варшаві, Дрездені, Константинополі, Парижі, Ляйпціґу, Стокгольмі, Пекіні. Коли Єлисавета вирішила перевидати Острозьку Біблію, вона закликала українців — професорів Варлаама Лещинського та Гедеона Сломинського, — щоб виправили в ній мову.\nДо Росії переходили українські вчені: один із перших економістів, глухівчанин А. Рубановський, що вчився в Лайпціґському університеті; аґроном Є. Десницький, Г. Бужанський, що видав ботанічний словник; орієнталіст С. Тодорський. В Росії захоплювалися філософією Григорія Сковороди.\nЩо більше вигравала Російська імперія внаслідок Переяславського договору та полтавської перемоги, то більше втрачала Україна не тільки політичну незалежність, але й маси людей: тисячі селян та козаків гинули у ведених Росією війнах, на будуванні фортець та Петербургу, на «канальських роботах». Багате, вільне українське поспільство перетворювалося на кріпацьку масу. Вільна торгівля підкорялася інтересам окупантів, а українські підприємці відступали шлях російським капіталістам.\nОдночасно Україна втрачала свої інтелектуальні сили, які під примусом або шукаючи сприятливих умов для праці переходили до Росії. Трагізм цього переходу на службу «чужим вівтарям» був у тому, що українці втрачали своє національне ім’я й збільшували коло представників «російської» культури, яка протягом двох століть в той або інший спосіб поглинала культури завойованих, асимільованих, підкорених народів. Серед цих асимільованих Росією культур перше місце належить українській.\nЩороку цей процес русифікації поглиблювався. Український патріот Дмитро Туптало став визнаним Російською Церквою «рус-ским» святим; українець В. Капніст став «русским» поетом; українці — Березовський, Бортнянський та Ведель — стали творцями «рус-ской» музики; Боровиковський — батько з сином — стали «гордощами русского мистецтва», і т. д.\nУ цій тяжкій, безнадійній, здавалося, ситуації, яка створилася на Україні в ХVІІ-ХVIII ст. під окупаціями Росії та Польщі, залишалася одна сила, що рятувала український народ від денаціоналізації й перетворення в рабів окупантів. Цією силою була національна свідомість, яка почала виявлятися з початку XVII ст. насамперед у братствах, що стали на захист української національности та віри проти польонізації. З другого боку осередком цієї боротьби стало Запоріжжя. В другій половині XVII та в XVIII ст. головним проводирем національної боротьби стала еліта України, її старшина. Увесь комплекс, за який провадилась боротьба, який треба було боронити від окупантів, називали одним словом — «вольності». За «вольності» України підняв повстання Богдан Хмельницький, за «вольності» боролися запорожці, «вольності» обороняли ліпші діячі XVIII ст.\nВеличезним досягненням доби XVII-XVIII ст. була свідомість того, що Козацька доба, Гетьманщина були продовженням Київської доби. Про це яскраво казали вже за Сагайдачного, ця ідея виславлена була під час урочистого в’їзду Хмельницького до Києва; вона не завмирала за Руїни й дала зміст гетьмануванню Мазепи.\nДуже важливим е те, що з початку XVII ст. ідеологи української незалежности протиставляють ідеї «Москва — третій Рим» — іншу ідею: «Київ — другий Єрусалим». Ця ідея була чітко висловлена в «окружному посланні» митрополита Йова Борецького 1622 року, в «Печерському Атенеї» Петра Могили 1633 року. За Хмельниччини вона набуває широкої популярности, від проповідей духовенства проходячи до широких шарів громадянства. Кошовий отаман Василь Кузьменко 1693 року в листі до Мазепи згадував «второй Єрусалим, богоспасаємий град Києв». У творах Теофана Прокоповича ідея «Київ — другий Єрусалим» стала такою ж «типовою для української національно-політичної свідомости», як ідея — «Москва — третій Рим» для свідомости московської. Ніколи ідея «Київ — другий Єрусалим» не досягала такого блиску, як за Мазепи, даючи зміст і наснагу державницько-національній свідомості, яка трималася у XVIII ст. і перейшла до ХІХ-го.\nУ творах письменників XVIII ст. червоною ниткою проходить ідея незалежности України, туга за втраченою вольністю. В середині XVIII ст., в добі реальної боротьби за національне, проти тієї русифікації, яку несли окупанти, дуже показові факти свідчать, що національна свідомість виявлялась не тільки в літературі, а й ширилася серед різних кіл громадянства. В 1763 році на Раді старшини, що її скликав гетьман Кирило Розумовський, зібралося 150 представників генеральної й полкової старшини, видатних представників козацтва, які відмовилися навіть розглядати новий кодекс, що його склала Комісія. «Ми маємо найліпші закони!» — заявили вони. Року 1767, під час виборів депутатів до «Комісії для складання нових законів», представники козацтва, духовенства, міст, протестували проти нових порядків і вимагали привернення козацького устрою та гетьманату. Року 1769-1770 повстання охопили частину Південної України, Донецький та Дніпровський пікінерні полки, захопили й частину Єлисаветградського. Метою повстанців було привернення козацького ладу. Не старшина, що хотіла зберегти своє упривілейоване становище, а рядове козацтво не хотіло приймати російського військового устрою. Два роки точилася боротьба і жорстокими, кривавими карами відплатив російський уряд повстанцям. Дуже маркантним є те, що ці повстання мали місце в Південній Україні, яку порівняно недавно заселяли втікачі з Гетьманщини та Правобережної України. Можливо, що в цьому лежить ключ для розгадки подій: цими втікачами були найбільш активні, енергійні й волелюбні люди.\nУкраїнська література віддзеркалила ідеологію цих протестів у творах С. Дівовича та В. Капніста, які дали їм ідеологічне оформлення.\nТак Україна, крок за кроком, втрачаючи свої права, незалежність, свій устрій, церковну автокефалію, навіть своє ім’я, що його офіційно заступила «Малоросія», зберігала ідею незалежності, прагнення суверенности, свідомість тяглости від часів Великого Києва — другого Єрусалиму. Ця ідея не згасала в найтяжчі часи, її успадкували українські діячі XIX ст. і вона лягла підвалиною Відродження України XX століття.


Для розвитку дітей у дитсадках… телевізори?! - Чернівці, Чернівецька область - новини в газеті Версії\nОдна з багатьох історій про те, як вихователі дитсадка вчили батьків… слухатися, і що з того вийшло.\nДо редакції надійшов лист, в якому стурбовані батьки скаржилися на систематичне збирання грошей в дитсадку – як не на спортивний інвентар, то на іграшки, як не на іграшки, то на канцтовари, як не на канцтовари, то на техніку… Останньою краплею, яка спонукала мамів, татів, бабусь та дідусів звернутися до журналістів, стало повідомлення адміністрації одного з дошкільних навчальних закладів міста про плани встановити у групі телевізор.\n«Навіщо чотирирічній дитині телевізор? Яким чином вихователі планують розвивати пізнавальну, розумову, рухову активність наших дітей? Ми приводимо своїх чад до дошкільної установи зовсім не для того, щоби їм вмикали телевізор і залишали на самих себе. З дитиною має займатися кваліфікований педагог і, довіряючи дітей дитсадку, ми сподіваємося, що за ними там належно доглядають та піклуються фахові вихователі, лікар», – йдеться у листі батьків.\nА й справді, наскільки потрібен телевізор чотирирічній дитині? Чи здатен він навчити її чогось доброго? Думаю, що ні. Бо малюкові потрібні, насамперед, увага та турбота дорослих. Тільки вони здатні навчити людяності, чесності, ввічливості, духовності – тим людським цінностям, яких нині чомусь дедалі більше бракує в сучасному світі.\nІ коли підліток сидить у транспорті, а поряд стоїть старенька бабця, або коли сусідський хлопчик знущається з собаки, чи маємо право дивуватися, якщо полишили цих дітей на «виховання» блакитного екрану? Мабуть, що ні.\nТа моральність, якої аж ніяк не додає дитині телевізор, – тільки один, непривабливий, бік медалі. Друга сторона теж не милує ока, а навіть лякає. Бо ж є ще здоров’я наших дітей, які, йдучи до першого класу, вже мають вади зору, захворювання хребта, проблеми зі сприйманням та запам’ятовуванням. І телевізор – зовсім не помічник в загартовуванні та оздоровленні дітлахів.\nЯ поцікавилися в директора дитсадка, про який йшлося у зверненні батьків, чи мали місце подібні факти. Мене запевнили, що коштів з батьків тут не збирають, а всім необхідним інвентарем установа забезпечена. А вже через кілька днів до редакції зателефонувала авторка листа і повідомила, що після нашого спілкування з керівником ДНЗ відбулися разючі зміни: побори припинилися, а телевізор у групі встановлювати передумали.\nЯкщо у дитсадку, який відвідує ваша дитина, відбуваються подібні речі, тільки від вас залежить, чи погоджуватися на такі умови адміністрації закладу та вихователів, чи відстоювати свої права. Як і наша читачка, висловивши пряме заперечення вихователям, у відповідь можете отримати неохайно складені речі у рюкзаку вашої дитини, який щодня даєте їй з собою, незачесані кіски або розбите з дитячої необережності під час прогулянки колінце. Це бридко, коли вихователі дитсадка вчать бути слухняними… батьків. І вчать неабияк, а використовують для цього дітей.\nАле рішення, шановні батьки, за вами: миритися з несправедливістю, чи боротися з нею.


Репортажи пользователей сайта Korrespondent.net - Хто все ж таки божевільний – суспільство чи Андрій Бондаренко? | Korrespondent.net\nЗа словами Діми, Андрій Бондаренко абсолютно випадково, працюючи чи то сторожем, чи то охоронцем в Росії, прочитав колись книжку під назвою “Основи держави і права”. Прочитав і зрозумів, що все в нас не так влаштовано, як книжка пише. Повернувся Андрій у Вінницю і влаштувався вантажником на один з заводів. А крім того, що вантажником влаштувався, ще й створив та очолив на цій фірмі профспілку. Кому з керівників таке сподобається? І його звільнили. Але власники фірми, на якій працював Бондаренко, не знали, що за нашим законодавством для того, щоб очолювати профспілку підприємства зовсім не обов”язково на ньому працювати. І Андрій Бондаренко продовжив власну бурну діяльність. На Вінничині багато цукрових заводів, де використовують сезонну працю. Заводи ці часто оформляють у власність на підставних осіб, банкротять, перереєстровують, а сезонним робітникам не виплачують заробітню плату. От і почав Андрій виступати в судах від імені цих ображених робітників. А заодно – почав боротися з місцевою прокуратурою і судами.\nПрийшов якось Бондаренко в суд представляти інтереси чергового ображеного робітника. “Сідай, синку,” - сказав йому суддя після виступу. Бондаренко відразу ж впізнав в судді свого батька. Ну не може ж суддя у судовому засіданні говорити неправду. Тому і звернувся Андрій до іншого суду з вимогою визнати батьківство новоявленого родича.\nСкільки таке можна терпіти? От і вирішила прокуратура визнати Бондаренка божевільним та відправити на примусове лікування. Поки що не вийшло. Андрій Бондаренко сам сьогодні ввечері розкаже про це о 21:00 на “ТВі” у програмі “Вечір з Миколою Княжицьким”. Буде ще багато цікавого.


Жіноча врода здатна розтопити кригу в людських серцях, зробити їх більш добрими і чуйними, допомогти забути про будні, постійні проблеми і перенестися в інший світ, який буде дарувати тільки усмішку і любов!\n4 травня 2018 року в Комунальному закладі Київської обласної ради «Київський обласний ліцей-інтернат фізичної культури і спорту» відбулося свято краси та грації, ніжності і чарівності, розуму і таланту – конкурсно-розважальна програма «Королева ліцею - 2018», де всі з нетерпінням і хвилюванням чекали на визнання Королеви року.\nБоротьбу за титул «Королева ліцею – 2018» вели представниці з різних видів спорту, а саме: Лещук Анастасія, ліцеїстка 31 групи, вид спорту – легка атлетика; Чукардина Катерина, ліцеїстка 22 групи, вид спорту – художня гімнастика; Потеряхіна Єлизавета, ліцеїстка 13 групи, вид спорту – лижні гонки; Дяченко Кароліна, ліцеїстка 12 групи, вид спорту – художня гімнастика; Драчук Аліна, ліцеїстка 41 групи, вид спорту – легка атлетика; Костюк Анастасья, ліцеїстка 33 групи, вид спорту – художня гімнастика.\nПрограма свята складалась з чотирьох етапів.\nУ першому - «Презентація» дівчата розповідали про себе, свої уподобання та захоплення. Яскравим та артистичним був конкурс «Талантів». Учасниці вражали суддів та глядачів хореографічними вміннями, вокалом, грою на музичних інструментах. У конкурсі «Прес-конференція» проявили свою комунікабельність та ерудованість. Демонстрували свою вишуканість та грацію в конкурсі «Дефіле у вечірніх сукнях».\nСвято нікого не залишило байдужим. Але все гарне колись закінчується. І ось настала урочиста мить оголошення результатів.\nЗа результатами конкурсів були розподілені наступні номінації між учасницями:\n«ВІЦЕ-МІС» – Чукардина Катерина\n«МІС ШАРМ» – Потеряхіна Єлизавета\n«МІС ОРИГІНАЛЬНІСТЬ» – Лещук Анастасія\n«МІС ЧАРІВНІСТЬ» – Дяченко Кароліна\n«МІС ГЛЯДАЦЬКИХ СИМПАТІЙ» – Драчук Аніна\nТитул та корону переможниці конкурсу «Королева ліцею - 2018» отримала Костюк Анастасья, журі визнало її найкращою серед учасниць.\nМіж виходами конкурсанток програму урізноманітнили номери художньої самодіяльності у виконанні наших талановитих ліцеїстів.\nПо закінченню конкурсу всі учасниці були нагородженні квітами та цінними подарунками.


У Китаї квітка змінила колір під забарвлення каміння, щоб сховатися від людських очей - Наука та IT - TCH.ua\nЦибулини цієї рослини вже більше двох тисяч років використовуються в традиційній китайській медицині.\nУ Китаї в горах Гендуаншань (також відомі як Сичуаньські Альпи або Сино-Тибетські) квітка під назвою рябчик Делавея (Fritillaria delavayi), яка зазвичай має зелений колір, навчилася маскуватися та змінила своє забарвлення на сіре, яке допомагає злитися з камінням та сховатися від людських очей.\nТаке дивне для рослин явище виявила група вчених Інституту ботаніки в Куньміні. Дослідження опублікували в статті для журналу Current Biology 20 листопада, пише Sciencenews.\nЗазначається, що рослини почали змінювати колір у тій місцевості, де найчастіше квітку збирають люди, а завдяки цій адаптації квіти можуть врятуватися від інтенсивного збирання цибулин на потреби китайської медицини. Водночас в місцевостях, де добувати рябчики важко, їхнє листя залишилося зеленим.\nВарто сказати, що попит у Китаї на цибулини рябчика дуже високий, оскільки близько 3500 з них потрібно для виробництва лише одного кілограма порошку від кашлю вартістю близько 480 доларів.\nКамуфльовані рослини рідкісні, але зустрічаються, каже Ян Ніу, ботанік Інституту ботаніки Куньміна в Китаї, який вивчає загадкове забарвлення рослин. За його словами, у природі це зазвичай відбувається, коли рослини намагаються сховатися від травоїдних тварин. Але не у цьому випадку - після п’яти років вивчення Ніу виявив мало слідів укусів на листі, і не помітив жодних тварин, що їли б рябчик Делавея.\nВиходячи з цього, вчені висунули гіпотезу, що саме збір рослини людьми на потреби народної медицини змусив деякі популяції рябчиків змінювати колір та маскуватися. Щоб перевірити її, ботаніки порівняли дані про збирання врожаю Fritillaria delavayi на декількох ділянках із забарвленням рослин. Виявилося, що чим у більш важкодоступному районі росте квітка, тим яскравіше її забарвлення. Іншими словами, рослини в легкодоступних популяціях частіше набувають забарвлення каміння.\nВідео Домашні рослини, що здатні лікувати\nРослини вдома на підвіконні - це не просто красиво. Багато з них здатні виконувати очисні та лікувальні фукнції. Більше про корисні властивості домашніх рослин дізнайтеся просто зараз.\nНаука та IT 25.11.2020 17:28\n© За матеріалами sciencenews.org


Олександр Солонько: Не знаєш російської – «тупий обмежений ідіот», не знаєш української – #какаяразніца? — Bimber\nby bimber Май 2, 2017, 9:36 пп 14 Views\nЗнаєте що цікаво, я знаю декількох львів’ян, які справді або не розуміють, або ну дуже вже погано розуміють російську. Переважно, це школярі старшокласники, або студенти перших курсів. Вони виросли вже не під совєцькою окупацією і не підпадали під дію російського інформаційного простору. І в цьому нема нічого дивного, як і поганого. Тим не менш, адепти руского міра ніяк не в вгамують та не зрозуміють, що українець не зобов’язаний знати, використовувати, розуміти, сприймати чи тим більше пропагувати російську мову в Україні. Він не має такого обов’язку. Він може знати, а може не знати. Може розуміти, а може не розуміти. Він може споживати російський контент, а може не споживати. Це його особисте право і нічого більше.\nPrevious article Сергій Стерненко: Третя річниця одеських подій 2 травня. Як це було\nNext article Александр Дедюхин: Пафосный совок стучится в двери.


Отдых В Болгарии | Путешествие в UA - все о туризме в Украине и за рубежом - Part 2\nЩо привезти з Болгарії. Подарунки і сувеніри з Болгарії\nВибір подарунків і сувенірів часом може стати дуже обтяжливим, особливо коли хочеться бути оригінальним, і привезти щось самобутнє. У цій статті ми розповімо Вам про те, що привезти з Болгарії, які подарунки і сувеніри з Болгарії вважаються оригінальними ...\nВивчити Болгарію за одну зустріч просто неможливо. І тут на допомогу туристу приходять популярні програми екскурсійного пізнання самих таємних і тремтливо збережених багатств цієї дивної країни. Сказати, що екскурсійна програма Болгарії багатогранна — практично нічого не сказати про ...\nНічне життя в Болгарії: дивний візерунок яскравого танцю\nСонячне тепло, що грає відблисками лазур полуденного моря й незвичайне багатство пляжних розважальних атракціонів, — це лише один із численних костюмів чарівної Болгарії. Із заходом сонця вона готується виявити захопленому гостеві свій новий вигляд – жагучий, незвичайно гарної ...\nПро смаки…сперечаються! або Поразка гамбургера в Хорватії\nІноземних туристів з розвинених країн, що відвідують Хорватію, важко здивувати рівнем обслуговування або готелями, більшість із яких пропонує стандартний набір послуг. Багатьох гостей з-за кордону дивує розмаїтість і оригінальність балканської кухні, що зберегла своїх народних корінь і яскравість ...\nШопінг для Болгарії – поняття зовсім не нове. За всіх часів ця прекрасна країна радувала своїх гостей прекрасними цінами на найрізноманітніші товари. Безумовно, у безпосередніх курортних зонах вартість багатих асортиментів ринкової пропозиції набагато вище. Часом подорожчання товарів обчислюється ...\nБолгарія – не просто незвичайно гостинна країна. Щира господарка, вона завжди знайде, чим попотчевати гостей з найрізноманітнішими смаками. Про незвичайне багатство дивної національної болгарської кухні недарма по усьому світу ходять легенди. Вона дійсно багатогранна й незвичайна. Що не ...\nГостинність — одна з особливих рис характеру болгар — представлена в готельному обслуговуванні гостей Золотих Пісків у всій своїй пишноті. ...\nПоза сумнівами, тури в Золоті Піски не відрізняє найнижча вартість. Адже цей курорт цілком заслужено одержав статус одного із кращих місць відпочинку в Болгарії. Щорічно до знаменитого 4-кілометровому золоту його пляжів спрямовуються сотні тисяч туристів. І більшість із ...\nВідпочинок у Золотих Пісках\nСправжній феєрверк розваг, багатий несподіваними знахідками, яскравими подіями й неодмінною болгарською гостинністю – от що таке Золоті Піски. ...\nЗвичайно, на готельній інфраструктурі Болгарії не могла не відбитися її багаторічна практика примирення сходу й заходу. ...


Полтавщина - космічний край\n→ Публікації → Полтавщина космічна\nАвтор: admin дата 12.04.2018 22.11.2018\nМіжнародний день авіації і космонавтики, який світова спільнота відзначає 12 квітня, у обласному центрі заслужено вважають міським святом, адже за підрахунками місцевих краєзнавців, понад сто полтавців зробили особистий вагомий внесок у розвиток космічної галузі. Чим назавжди уславили Полтавщину і закарбували свої імена у багатостраждальну й повчальну історію підкорення людиною Всесвіту.\nВ багатьох куточках Полтави й сьогодні можна зустріти нагадування, пов’язані з освоєнням нашими земляками космічного простору. А багатосторінкова біографія міста на Ворсклі тісно переплетена з іменами тих, хто у різні роки торував шлях до зірок. Приміром, у списку Почесних громадян Полтави значиться імя радянського космонавта, українця за походженням, Павла Поповича.\nЕкспонати музею авіації та космонавтики\nВ місті активно діє секція ветеранів Байконуру, де згуртувалися полтавці – військові та цивільні, котрі у різні роки працювали або служили на легендарному космодромі, звідки у космос полетіла перша людина. У Полтаві проживають батьки космонавта Муси Манарова, є у обласному центрі і вулиця, названа на честь першого радянського космонавта Юрія Гагаріна тощо.\nА головним місцем в Полтаві, де зберігаються всі згадки про космічне минуле обласного центру, став музей авіації та космонавтики, котрий складає потужну конкуренцію давно визнаним музеям такого профілю. У Полтавському музеї авіації і космонавтики, який було відкрито 2001 року, зібрані унікальні експонати, які розповідають про становлення й розвиток космонавтики, чому не в останню чергу сприяли вихідці з полтавської землі.\nМузей розташований в ошатному двоповерховому будинку на Першотравневому проспекті, який милує око полтавців і гостей обласного центру своїми класичними архітектурними формами початку ХІХ століття. Майже щодня сюди навідуються екскурсанти з різних областей – Київської, Сумської, Харківської, Дніпропетровської… І кількість бажаючих на власні очі роздивитися унікальні «космічні» експонати музею постійно збільшується.\nСьогодні у фондах музею виставлено понад чотири тисячі експонатів – зразки авіаційної й космічної техніки, особисті речі й документи відомих дослідників Всесвіту й тих, хто розробляв теорію міжпланетних сполучень, стояв у витоків вітчизняної авіації та ракетної техніки. Крім того, в архівному фонді музею зберігається ще понад 10 тисяч унікальних документів, фото й відео матеріалів, чимало з яких становлять значну історичну цінність.\nПрацівники музею не приховують, що їх часто запитують про те, чому саме в Полтаві створено такий музей? Невже місто на Ворсклі насправді настільки міцно пов’язане з космічною та авіаційною галуззю, що такий музей варто було відкривати саме тут?\nУ відповідь вам назвуть прізвища радянських космонавтів – Г. Берегового, О. Леонова, В. Аксьонова, А. Левченка, П. Климука, М. Манарова, П. Поповича – чиї долі пов’язані з Полтавою та Полтавщиною. У Полтаві й нині пам’ятають імена розробника першого ранцевого парашута Г. Котельникова, засновника Полтавського аеродрому М. Комарницького, відомого полярного льотчика С. Леваневського тощо. Після такої інформації, як правило, зникають останні сумніви щодо зв’язку полтавців космічною тематикою.\n«Подією, яка підштовхнула полтавську владу до ідеї створити музей авіації і космонавтики, стало прагнення увічнити пам’ять нашого відомого земляка Юрія Кондратюка – одного з теоретиків космонавтики, – говорить нинішній директор музею Андрій Пушкарев. – 1981 року академік В. Глушко написав листа керівникам Полтавщини з проханням створити в Полтаві, де народився й жив Ю. Кондратюк, меморіальний музей його імені. Але потому збігло ще кілька років, перш ніж було дозволено створити такий музей. Правда, не Ю. Кондратюка, а авіації й космонавтики. Але свого видатного земляка ми таки не забули: у музеї відведено спеціальну залу, де виставлені документи й речі, які розповідають про Ю. Кондратюка \_ О. Шаргея \_. Його ім’я присвоєно Полтавському національному технічному університету, поряд із музеєм встановлено погруддя теоретику космічних польотів…».\nЕкспонат музею авіації та космонавтики: набір продуктів для космонавтів\nЕкспозиції музею розповідають про вчених, конструкторів, спеціалістів, чиє життя пов’язане з Полтавщиною і які зробили неоціненний внесок у аерокосмічну науку і техніку від ХVІІІ століття до сьогодення. Серед них – О. Засядько, О. Кованько, Г. Котельников, Ю. Кондратюк, Ю. Побєдоносцев, В. Челомей, Ю. Кисенко та ще чимало інших. Тут можна побачити експонати, які розповідають про Полтаву, яка увійшла в історію авіації як місто, де розташований військовий аеродром. 1944 року там базувалися американські літаки в рамках спільної бойової операції союзників «Френтик». Півстоліття в обласному центрі дислокувався штаб 13 гвардійської авіаційної дивізії та два полки важкої бомбардувальної авіації. Про що розповідають стенди з історії Полтавського авіаз’єднання та численні експонати, які передали музею військові авіатори…\nПолтава – друга батьківщина академіка В.М. Челомея\nЄ у музеї зала, експонати якої розповідають про видатного земляка полтавців Володимира Миколайовича Челомея – академіка Академії наук СРСР, керівника радянських космічних програм, генерального конструктора авіаційної та космічної техніки, в КБ якого було розроблено та виготовлено крилаті ракети 10ХН, ракету-носій «Протон», за допомогою якої відправили у Всесвіт апарати серії «Зонд», «Луна», «Венера», «Марс», «Вега», а також орбітальні станції «Мир», «Салют», штучні супутники Землі серій «Політ» і «Космос», орбітальні станції «Салют-3» і «Салют-5». В.М. Челомею належить ідея й реалізація транспортного орбітального корабля багаторазового використання. Спір щодо періоду, коли він сформувався як особистість, й досі ведуть між собою і Київ і Полтава. У столиці В.М. Челомей закінчував школу, автомобільний технікум та став студентом авіаційного факультету Київського політехнічного інституту. При цьому сам вчений вважав Полтаву своєю «другою» Батьківщиною.\nУ так званій «челомеєвській» залі музею, де відтворено обстановку службового кабінету академіка, багато експонатів розповідають про дитячі роки майбутнього вченого, які він провів у Полтаві. Сюди його привезла із маленького польського містечка Сідлець, де 30 червня 1914 року народився майбутній керівник космічних програм СРСР, його матір Івга Хомівна. У Полтаві проживали її родичі. Отже, дорогу у дорослий світ В.М. Челомей почав торувати саме з Полтави, де він провів дванадцять років.\n1962 року В.М. Челомей в своїй автобіографії вказав, що У Полтаві його матір працювала вчителькою Полтавського міського училища, працівницею Полтавської міської управи, тощо. Сам В.М. Челомей до 1926 року навчався в Полтавській десятій семирічній трудовій школі, яка в той час містилася в будівлі № 4 по вул. Луначарського. Нині на будівлі школи можна побачити меморіальну дошку, яка засвідчує, що поміж її іменитих учнів був і академік В.М. Челомей.\nКабінет В.М. Челомея\nСпівробітники музею відтворили робоче місце вченого, використовуючи речі із його домашнього кабінету та з кабінету на підприємстві в місті Реутов, що в Росії. У кабінеті вченого стоїть стіл, за яким працював наш видатний земляк. На ньому покладені аркуші рукописів, креслення В.М. Челомея.\nУнікальним серед експонатів вважають схему перспективної ракети, в конструкції якої вирішувалося питання подолання акустичного бар’єру, що було актуальним для ракет-носіїв зі стартовою масою 2000-3500 т. На столі вченого також лежить офіційний бланк ЦКБ, два телефонних апарати (1950-х рр.), настільний годинник, міні-компас, дерев’яна рамка з двома сімейними світлинами ( приблизно 1912-1913 рр.), ніж для розрізування паперу, канцелярські приладдя…\nУ Полтаві проживає людина, яка кілька років разом працювала з академіком В.М. Челомеєм. Це – Ольга Йосипівна Окара, вчений секретар ЦКБ, яким він керував, член-кореспондент Російської Академії космонавтики. Вона й нині дуже високо цінує ділові та людські якості не тільки свого колишнього керівника, але й земляка, адже Полтава стала для них обох рідним містом.\nПро внесок В. М. Челомея у розвиток ракетно-космічної техніки, зазначає О.Й. Окара, заговорили лише після його смерті у грудні 1984 року. А до того вчений був засекреченою людиною – генеральним конструктором КБ, від якого залежав геостратегічний баланс двох наддержав – СРСР та США. Незадовго до своєї кончини Володимир Миколайович казав, що «наздоганяти та переганяти – хибний шлях…\n«Я тоді вперше почула від нього, що в подібних ситуаціях необхідно шукати асисеметричні рішення, – згадує О. Окара. – Мова – про проекти «УР-700» – «ЛК-700», «Протон» – ЛКС», які могли стати достойним асиметричною відповіддю американській Місячній програмі і «Шатлу», над чим багато років працювало КБ В.М. Челомея…».\nРозробкою парашута зайнявся… актор\nУ Полтавському музеї авіації і космонавтики є експозиція, яка розповідає про людину, чиє імя пов’язують з винаходом пристрою, який вже багато десятиліть рятує життя не лише авіаторам, але забезпечує посадку космічних апаратів.\nВинахід Г.Є. Котельникова – перший авіаційний ранцевий парашут\nБіографія цієї людини так само тісно пов’язана з Полтавою, і де сьогодні є про неї згадка не лише в музеї, але й встановлено меморіальну дошку. Мова про Гліба Євгеновича Котельникова, якого знають у всьому світі як винахідника першого авіаційного ранцевого парашута. І, хоча, Г.Є. Котельников народився у Петербурзі 1872 року, але у його біографії є і «полтавська» сторінка, бо життя винахідника пов’язане з містом на Ворсклі десятилітнім періодом.\nРанцевий авіаційний парашут, який вигадав Г.Є. Котельников – професійний актор драматичної трупи петербурзького Народного дому, з’явився у роки, коли актор жив у місті на Неві. Але дослідники його життєвого шляху вважають, що цей винахід зобов’язаний своєю появою і полтавському періоду в його біографії: саме тут були закладені основи, на яких сформувався світогляд майбутнього винахідника та діяча мистецтв.\nДід майбутнього винахідника Григорій Васильович Котельников після закінчення Харківського університету оселився у Полтаві, де викладав математику в Петровському кадетському корпусі й фізику в інституті шляхетних панянок. Батько Г.Є. Котельникова – Євген Григорович, полтавець з народження. Його дружиною стала донька полтавського художника Івана Кіндратовича Зайцева, Катерина.\nДід винахідника по материнській лінії працював учителем малювання та креслення в Петровському кадетському корпусі. До речі, він відкрив у Полтаві один з перших фото салонів. Батько Г.Є Котельникова за станом здоров’я 1889 року із родиною повертається з Петербургу до Полтави, де одержує місце керівника акцизними зборами в Полтавській губернії. Родина Котельникових оселяється у будинку акцизного відомства, який зберігся й до нині. Утім, судилося прожити на батьківщині Євгену Григоровичу Котельникову недовго: у грудні 1889 року він раптово помирає. Упокоївся статський радник на Полтавському християнському цвинтарі.\nВ Полтаві Гліб Котельников, після того, як туди переїхали його батьки, навчався разом із молодшим братом у першій чоловічій гімназії. Після екстерном закінчив Полтавський Петровський корпус для дітей дворян і почав службу вільнонайманим у 33-му Єлецькому піхотному полку. 1899 року майбутній винахідник парашута побрався з дочкою полтавського художника В.В. Волкова, Юлією.\nНаприкінці 1890-х – початку 1900 років Гліб Котельников обіймає посаду в Полтавському губернському акцизному управлінні. Державна служба тяготила чиновника. Г.Є. Котельникова приваблював театр. В Полтаві він спробує себе в амплуа актора трупи «Народної аудиторії імені М.В. Гоголя». Першими ролями були образи Чичикова із «Мертвих душ», Кречинського у комедії О.В. Сухово-Коблина «Весілля Кречинського».\n1910 року Г. Котельников став свідком трагедії, яка розігралася на аеродромі за Кам’яним островом у Петербурзі, де на очах сотень глядачів один із аеропланів на висоті 400 метрів буквально розвалився у повітрі, і льотчик – капітан Л. Мациевич каменем полетів униз… От тоді 38-річний актор Г. Котельников замислився над створенням пристрою, який міг би рятувати життя авіаторам. Правда, на той час парашут уже існував. 1874 року француз Луї Себастьян Ленорман запропонував конструкцію повністю розкритого парашута, купол якого був натягнутий на жорстокі спиці. У розкритому стані парашут підвішували під аеростат або повітряну кулю. Стрибали з таким парашутом повітряні акробати. Авіатори вважали його ненадійним і літали, піддаючи себе смертельній небезпеці, без парашута, який з розкритим куполом неможливо було прилаштувати на літак.\nАктор і відставний поручик Г.Є. Котельников вирішив винайти парашут, який можна було б брати з собою в політ авіаторам. На думку винахідника, рятувальний парашут мав завжди находитися разом з пілотом. Для цього найбільше підходив заплічний ранець. Увесь 1911 рік Г.Є Котельников присвятив розробці рятувального пристрою. На створення першого у світі авіаційного ранцевого парашута Г.Є. Котельникову знадобилося біля 10 місяців.\n«1910 року, – писав він у своїх записках, – я тільки обмірковував, як зробити легкий парашут, і складав різні модельки, поки, нарешті, виготовив модель, котру випробував у 1911 році».\nПісля багатократних успішних випробувань парашута в одну десяту натуральної величини, винахідник звернувся до Головного інженерного управління Військового відомства і одержав першу відмову. Великий князь Олексій Михайлович – шеф військової авіації, заявив, що льотчики будуть за першої ліпшої нагоди прислуговуватися парашутом, і не будуть берегти авіаційну техніку.\nУрешті решт, свій винахід Г.Є. Котельников запатентував у Франції. 20 березня 1912 року йому видали патент на «Рятувальний апарат для авіаторів с парашутом автоматичної дії». Винахід отримав назву РК-1 (Російський Котельникова – перша модель). У нагоді новинка актора з полтавськими коренями, стала авіаторам уже незабаром. Почалася Перша світова війна і парашути Котельникова зарекомендували себе найкращим образом…\nЗа ініціативою співробітників Полтавського музею авіації й космонавтики, які доклали багато зусиль, щоб повернути ім’я Г.Є. Котельникова на батьківщину його предків і у місто, де він сам жив, рішенням Полтавської міської ради в обласному центрі 1999 року було встановлено на честь конструктора меморіальну дошку на будинку, де проживала родина Котельникових (нині вул. Соборна – авт.).\nПопередня стаття Річка Лохвиця вийшла з берегів і утворила штучну греблю із …сміття\nНаступна стаття У Полтаві провели виставки до дня авіації та космонавтики


Під час розробки будь-якого ефективного стратегічного плану найважливішим, напевно, є розуміння того, у чому Ваше підприємство перевершує своїх конкурентів. І формування бізнес-стратегії у подальшому має відбуватися з урахуванням цих орієнтирів.\nЯкщо усе, що Ви можете запропонувати на ринку, — це продукт, аналогічний тому, що пропонують Ваші конкуренти, то єдиною конкурентною перевагою для Вас може стати пропозиція низької ціни. На ринку, де пропозиція перевищує попит (його зазвичай називають «ринок покупців»), ціни будуть постійно повзти вниз. Ця ситуація є типовою для багатьох підприємств креативного сектору, які зазнають комерційного провалу. Абсолютно іншою буде ситуація на ринку продавців, де попит перевищує пропозицію. Тут ціни ростимуть, а монополія стане найкращою позицією, якої можна досягти відносно покупців. Побудова прибуткової стратегії дозволить Вам відійти від участі у ціновій конкуренції і зробити крок в бік монопольної позиції. А далі вже можна подумати і про підняття цін.\nЯк це зробити? Треба зосередити усю увагу на продукті або послузі, які Ви можете запропонувати ринку, а Ваші конкуренти — ні. Так, цей продукт може й не мати великого попиту в цілому, але на якомусь конкретному ринку Ви станете потужним гравцем, адже пропозиція на ньому невелика. Наш стадний інстинкт говорить нам, що треба йти туди, куди йдуть всі — на великі ринки, де попит більший. Але на цих ринках й пропозиція може бути завеликою. Тобто це буде ринком покупців, а значить, ціни на ньому будуть завжди падати.\nКонцентрація уваги на своїх унікальних сильних сторонах і ВІДМОВА слідувати за натовпом можуть здатися парадоксальним, але стратегічно розумним підходом. Ваша відмінність від інших — це Ваша перевага! Зосередьтеся на тому, чим Ви відрізняєтеся від інших, і будуйте свій бізнес навколо цієї переваги. Так, не кожен потенційний покупець захоче купити, те, що Ви пропонуєте, але ті, хто захочуть, полюблять Ваш продукт і будуть готові викласти за нього гарні гроші.\nНижче наведено приклад конкурентної переваги, який я взяв зі своєї книги зі стратегічного маркетингу «У гонитві за одним зайцем: стратегічний маркетинг для комерційного успіху. 63 рекомендації, техніки і історії для креативних підприємців»:\nФіліпе керує невеликою компанією з виробництва відеопродукції в Боготі, Колумбія. Коли я запитав його, в чому його підприємство перевершує інших, він жваво відповів: «Музичними відеокліпами». І розповів мені про чудові кліпи, які вони знімали для рок-груп. Він також поділився, що їхня компанія знімає корпоративні відео і відеоматеріали для місцевих громад з субтитрами для глядачів, які говорять іншими мовами.\nДалі я запитав Філіпе, а що вони можуть виробляти таке, чого не могли б їхні конкуренти. Далі з’ясувалося, що чудові відеокліпи випускають ще сотні інших компаній, тобто його компанія не є лідером на ринку. Однак є всього кілька конкурентів, які теж можуть знімати документальні відеоматеріали для потреб місцевих громад, та ще й кількома мовами. Власне, виявилося, що його компанія належить до найкращих фірм, що випускають документальні фільми кількома мовами. Незважаючи на те, що у них чудово виходить знімати відеокліпи, вони все ж не виділяються на тлі своїх конкурентів на цьому ринку. Виробництво документальних фільмів кількома мовами — ось у чому вони перевершують своїх суперників. У цьому полягає їхня конкурентна перевага.\nА в чому Ви досягли успіху? Або, якщо бути більш точним, чим Ви виділяєтеся на тлі своїх конкурентів?\nЦілком логічно зосередити увагу на тих напрямках, в яких у Вас є конкурентна перевага — займатися виключно тим, у чому Ви перевершуєте своїх конкурентів. У такому випадку, Ви будете встановлювати правила гри, впливати на хід конкурентної боротьби, а справи з конкурентами вести з позиції сильного.\nКонкурентна перевага може бути технічною. Наприклад, Ви можете бути компетентними у якійсь певній галузі діяльності, на якій більше ніхто не спеціалізується. З іншого боку, конкурентну перевагу можуть забезпечити особливості роботи інфраструктури, системи, логістика або наявність ефекту масштабу, за умови, що Ваші конкуренти не зможуть перейняти такі особливості роботи у свою практику. Окремі види підприємств можуть забезпечити собі конкурентну перевагу над конкурентами, наприклад, за рахунок великої мережі дистрибуції, докладної інформації про тенденції збуту, виробничих можливостей або швидкої доставки.\nТакож конкурентною перевагою для Вас може бути наявність соціальних зв’язків або певного статусу. Наприклад, Ви користуєтеся великою повагою у певних колах, або у Вас є необхідні зв’язки в якійсь галузі, або Вам легше, ніж Вашим конкурентам, знаходити спільну мову з певною групою покупців у зв’язку з тим, що Ви належите до однієї культури, або розмовляєте однією мовою, або іншим чином пов’язані з нею. Ці моменти є вкрай важливими в діловому світі, де особисті відносини відіграють велике значення.\nМи не зможемо виявити свої конкурентні переваги, якщо не будемо вивчати своїх конкурентів.\nЦе дуже важливий момент, оскільки наша маркетингова стратегія ґрунтуватиметься на нашій конкурентній перевазі. Іншими словами, якщо ми хочемо зосередити свою діяльність на тому, що ми вміємо робити краще за наших конкурентів, то нам необхідно знати, а що ж, власне, наші конкуренти вміють робити добре, в чому вони відстають, і як ми можемо їх обійти.\nЯкщо Ви належите до числа тих компаній, які забезпечують ринок продукцією, аналогічною до інших, то єдиним можливим для Вас варіантом стане зниження ціни. Навпаки, якщо Ви будете виділятися з натовпу, то будете користуватися попитом і зможете просити більшу ціну. Як бачимо, все залежить від балансу попиту і пропозиції.\nВеликий ринок може здатися привабливим, але якщо на ньому пропозиція значно перевищує попит, то такий ринок вважається ринком покупців. З іншого боку, невеликий ринок, де оперує всього кілька постачальників, буде вигідним для постачальників. Краще бути великою рибою в маленькому ставку, ніж маленькою рибкою в великому ставку: велика риба з’їсть маленьку рибку, а підприємства, які не мають конкурентних переваг, зазнають невдачі.


Рухатися вперед - Історія успіху деревообробника | LEUCO\nСпеціаліст деревообробної галузі Рольф Ромбач споруджує дерев'яні будинки преміум-класу Nur-Holz з допомогою ножової голівки для нарізання мінішипів LEUCO surfCut. І на це є вагомі причини.\n9 років тому Рольф Ромбач почав виробництво елементів Nur-Holz для зведення будинків. Чим вони особливі: всі збірні елементи виконані з твердої деревини за допомогою різьбових стрижнів з бука, без клею. З цього почалася історія успіху. Деревообробник, який займається інноваціями, завжди прагне оптимізувати виробничий процес. Саме тому Ромбач вирішив використовувати нову високопродуктивну голівку для нарізання мінішипів LEUCO surfCut.\nВсе за стандартом\nПід час виробництва масивних деревних елементів Nur-Holz на монтажні столи викладаються конструктивні елементи впоперек або подіагоналі. Після цього спеціально розроблена машина свердлить глухі отвори на поверхні за визначеним малюнком і повертає ґвинти для масивної деревини. Зараз лічильник заводу показує 1.7 млн. Ця конструкція запатентована і дозволяє отримати жорсткі компоненти без використання клею. З тих пір компанія Rombach Bauholz und Abbund GmbH перетворилася на одного з провідних виробників дерев'яних будинків. Це була тривала і напружена подорож від невеличкого бізнесу до однієї з найбільших інноваційних компаній, зі штатом 70 співробітників, яка виготовляє дерев'яні будинки.\nА все тому що «різьбові з'єднання тримаються набагато краще, аніж такі ж із використанням дюбелів, які, зазвичай, застосовують для цього, але їх не так уже й легко виготовляти», – пояснює Ромбач.\nДля виготовлення шурупів по дереву Ромбач розробив та впровадив самонарізальну машину. «Ми розробили систему, яка працює втричі швидше і точніше», – розповідає Ромбач.\nПісля з'єднання на індивідуальній виробничій лінії починається етап обробки. Елементи, розміром 2,90 х 8,60 м, фрезеруються пласким обробним центром серії Hundegger. З одного боку, знімаються витки різьбових стрижнів, з іншого – відбувається калібрування поверхні для того, щоб можна було легко приєднати іншу поверхню. Через такі великі формати це доволі тривалий процес порівняно з іншими операціями, такими, як форматування, складання, пазування та вирізання вікон і дверей. Ці вирізи вже враховані при укладанні дошки, тому потім потрібно лише їх вифрезерувати. Проте раціональний процес виробництва елементів забезпечує і численні проблемні зони для фрезерування лицьового боку стіни. З кожним переднім і зворотним рухом фрези з механічною обробкою при спільному обертанні та контробертанні відбуваються численні входи і виходи інструменту не тільки по краях, а й просто через ніши для вікон та дверей. Якість різання ножової голівки має вирішальне значення, особливо в тому, що стосується конструктивних елементів.\n«При такій обробці твердої деревини часто буває, що процес фрезерування призводить до поломки різців», – зауважує Штеффен Хампель, відповідальний за розробку інструментів в LEUCO. Компанія вирішила ці проблеми, створивши ножову голівку LEUCO surfCut.\n«Порівняно зі звичайними ножовими голівками, фрези surfCut мають більший осьовий кут, більші поворотні пластини, а також вони відрізняються стійкістю», – пояснює Даніель Армбюстер,\nменеджер з виробництва продукції LEUCO.\nРазом зі злегка заокругленими ножами це дає значно кращу якість фрезерування, триваліший термін служби інструменту та дозволяє працювати на вищих швидкостях подачі. Невипадково, саме Ромбач став першим користувачем інноваційного інструменту, який визнав потенціал поліпшеної ножової голівки. Особливо в тому, що вона працює не залежно від виробника верстата. Півтора року вже компанія працює з surfCut, заощаджуючи час та гроші.\n«За допомогою нової фрези ми можемо працювати вполовину швидше звичайних інструментів і досягати при цьому 75% можливої швидкості подачі верстату, порівняно з 50% при роботі з іншими інструментами», – говорить досвідчений столяр Френк Шмід.\nЦе явище пояснює експерт Штефан Хампел: «Геометрія інструменту оптимі-зована для обробки ялини та ялиці. При цьому багато гілок зрізається або вифрезеровується на лицьовому боці. У тому, щоб зробити це якісно, вирішальне значення має тиск різання. Це також залежить ще й від функціональності та швидкості видалення стружки з пазух інструмента».\nУ surfCut розмір пазух більший, а також оптимізований відповідно до цих вимог. Це запобігає закупорюванню шматками гілок, що призводить до високого тиску різання та, як наслідок, нечистої поверхні.\n«Крім того, великий розмір пазух та стій-ке виконання пластин значною мірою запобігають розриву на краю», – додає Хампель.\nВикористання ножової голівки surfCut зменшує час на виробництво в компанії.\n«Якщо раніше заміна ножів при роботі в дві зміни була потрібна щодня, то відтепер, незважаючи на більшу швидкість подачі, змінювати ножі достатньо кожен третій або четвертий день», – говорить Шмід.\nСкорочення простоїв та плавне вироб-ництво, звичайно, порадували компанію Рольфа Ромбача.\n«Оскільки вимоги до якості у наших клієнтів значно зросли, ми шукаємо набагато кращі рішення для кожного етапу виробництва і вкладаємо великі кошти для оснащення парку верстатів, який включає в себе і шліфувальний верстат для обробки видимих поверхонь. Близько 95% елементів вдруге ніхто не дивиться. Наші клієнти хочуть бачити деревину з ідеальною поверхнею», – зазначає Ромбач.\n«З інструментом LEUCO ми можемо працювати набагато швидше, викорис-товувати інструмент довше і отримувати при цьому якісніший результат», – сказав Ромбач.


Помер беззмінний барабанщик Caravan\n09 грудня 2013, 14:46\nПро це повідомили колеги музиканта колективу на офіційній сторінці Caravan в Facebook.\nКулан помер 1 грудня, однак публіці про це було оголошено лише через тиждень. Як випливає з повідомлення, розміщеного учасниками Caravan, барабанщик помер у своєму будинку після тривалої хвороби.\nРічард Кулан був одним із засновників групи, а також беззмінним барабанщиком колективу впродовж 40 років. Він брав участь у запису всіх релізів Caravan. І, незважаючи на погане самопочуття, приєднався до реюниону колективу в 2010 році.\n«Він володів унікальним стилем гри і прекрасним характером, нам буде його дуже не вистачати. Ми приносимо щирі співчуття його дружині Сью і дочки Бет, а також всім його рідним і близьким», - йдеться в повідомленні музикантом Caravan.\nРічард Кулан народився 2 вересня 1947 року в Херн-Бей, графство Кент, Англія. З 10 років він почав грати на губній гармошці, потім його інструментом став горн, а потім він остаточно перейшов на барабани. У віці 16 років Кулан придбав свою першу ударну установку.\nУ 1968 році разом з екс-музикантами гурту The Wilde Flowers він заснував Caravan. Поряд з Soft Machine, цей колектив був провідним представником музичного напряму, званого Кентерберийская сцена, поєднуючи у своєму звучанні елементи психоделічного року, фолку та джазу. Найбільша популярність Caravan припала на 1968-73 роки.