Скачати 41.09 Kb.\nРозмір 41.09 Kb.\nРеферат на тему: "П.Столипіна"\nСтудент групи У1-3\nГлава I. Економічна і політична ситуація в Росії в кінці 19 на початку 20 століття.\nУ 1900-1903 роки Росія пережила важку економічну кризу, яка призвела економіку країни до тривалого застою. Це був важкий період, але після цього періоду в Росії починається різкий підйом. Обсяг промислового виробництва з 1909-1913 року виріс в 1.6 рази. Дрібні і слабкі підприємства були розорені під час кризи, а їх місце в результаті процесу концентрації промислового виробництва зайняли великі монополії і синдикати. Одночасно зміцнилася і банківська система.\nВивіз капіталу з Росії не отримав особливого розмаху, що пояснювалося як браком коштів, так і потребами освоєння величезних просторів країни, але все ж Росія включилася в боротьбу за сфери впливу, що і спричинило за собою війну з Японією.\nНа стику 19 і 20 століття суспільство вступило в нову фазу свого розвитку, капіталізм став світовою системою. Росія вступила на шлях капіталістичного розвитку пізніше країн Заходу. Швидкість, з якою розвивалася Росія, була дуже висока, цьому сприяла вже розвинена Європа; вона надавала допомогу, ділилася досвідом, а також направляла економіку в потрібне русло.\nНа початку 20 століття Росія була середньорозвинених країною. Поряд з високорозвиненою індустрією в економіці країни велике значення мали ранні капіталістичні і напівфеодальні форми господарства - від мануфактурного до патріархально-натурального. Російське село ж зберегла пережитки феодальної епохи. Найважливішими з них були великі поміщицькі землеволодіння, широко практикувалися відпрацювання, які показують собою пережиток панщини. Селянське малоземелля, громада з її наділами гальмували модернізацію селянського господарства.\nПоряд з формуванням класів буржуазного суспільства\n(Буржуазія, дрібна буржуазія, пролетаріат), продовжували існувати і станові розподілу - спадщина феодальної епохи.\nДворянство, яке зосередило більше 60% всіх земель, стало головною опорою самодержавства. Селянство, що становить 3/4 населення країни, було також порушено соціальним розшаруванням суспільство (20% - кулаки, 30% - середняки, 50% - бідняки). На початку 20 століття клас найманих робітників налічував 16.8 млн. Чоловік. Він був неоднорідний, велика частина робітників складалася з недавно прийшли в місто селян.\nПолітичним устроєм в Росії залишалася абсолютна монархія. Закон свідчив: «Імператор російський є монарх самодержавний і необмежений». *\nДо 1905 року вищим державним органом у Росії був державний рада. Сенат - вища судова інстанція. Виконавча влада здійснювалася двома міністерствами, діяльність яких контролювалася кабінетом міністрів.\nРосія повільно, але впевнено почала вступати в боротьбу за ринки збуту. Боротьба між Росією і Японією за панування на ринку збуту в Китаї стала одним з яскравих прикладів розділу сфер впливу в світі. Я не буду описувати військові дії, які розгорнулися в ході війни, але треба відзначити, що ця війна показала неготовність російської армії, а також неготовність економіці до війни. Витрати, які зазнала Росія в цій війні перевищували 3 млрд. Рублів.\nЗ поразкою у війні почала наростати революційна ситуація в країні (1905-1907). З усього цього можна зробити висновок, що Росії потрібні як політичні, так і економічні реформи, які змогли б укріпити економіку Росії. На чолі цих реформ повинна була стати розумний і чесний чоловік, для якого дуже важлива була б доля Росії. Такою людиною став Петро Аркадійович Столипін.\n* Посібник з історії. Видавництво «Вища школа», с. 94\nУ Росії з високою швидкістю почав розвиватися капіталізм. Але в той же час в російському селі переважали великі поміщицькі землеволодіння; громада стала пережитком феодальної епохи, гальмувала піднесенню селянського господарства. Політична ситуація в країні відображала характер економічного розвитку.\nБуржуазія на початку 20 століття відігравала провідну роль в суспільно-політичному житті країни. Дворяни починали все більше зближуватися з буржуазією. Починається розшарування селян на куркулів, середняків, бідняків. Основна частина найманих робітників складалася з колишніх селян, які прийшли з села.\nАбсолютна монархія залишалася політичним устроєм в Росії. Росія - країна багатонаціональна, тому національне питання був однією з найважливіших проблем, яку ніяк не могли вирішити.\nГлава II. Етапи розвитку політичної кар'єри Столипіна.\nСтолипін - виходець з провінційної Росії, пов'язаний глибоким корінням з сільською аристократією, що не мав нічого спільного ні з політичними діячами з вищої столичної знаті, ні з професійними чиновниками, які за допомогою протекціонізму сильних світу цього піднімалися вгору по сходах службової драбини веде до влади, зосередженої в руках петербурзької бюрократії. Столипін - енергійний, щирий, життєздатний людина, прямий відвертий пристрасний патріот, прекрасний оратор.\nВін володів політичним чуттям, хитрістю, напористістю і цілеспрямованістю. Як реаліст він розумів, що доля монархії залежить від того, чи зможе уряд і сама структура суспільства пристосуватися до вимог сучасності. Столипін був сильним шанованим державним діячем Росії тієї епохи. У Думі він виступав так красномовно і щиро, що викликав повагу своїх супротивників. «Нас не залякати!» - кидав він гучно своїм ворогам з лівого крила думи - Вам потрібні великі потрясіння, нам потрібна велика Росія ». Володимир Коковцев, міністр фінансів, визнавав, що «столипінське благородство, мужність і відданість інтересам держави були безпідставні і викликали захоплення». Посол Великобританії сер Джордж Б'юкенен називав Столипіна «ідеальною людиною у сфері ділових відносин» і підкреслював, що «Столипін був завжди людиною слова і завжди виконував свої обіцянки. Столипін подобався цареві. Микола писав матері: «Я ж не зможу тобі передати, як мені починає подобатися ця людина і яке повагу він у мене викликає».\nДворянський рід Столипіним відомий ще з кінця 16 століття.\nПетро Аркадійович Столипін народився другого квітня 1862 року в Дрездені, куди його мати їздила до родичів. Дитинство і ранню юність провів у Литві. У 1881 році він вступив на фізико-математичний факультет Петербурзького університету.\nКрім фізики і математики йому подобалася проза, поезія\nА.К. Толстого і А.Н. Апухтіна, він був непоганим оповідачем.\nП.А. Столипін майже не вживав спиртного, не курив, рідко грав в карти, ніколи не мав непорозумінь з поліцією.\nУ 1884 році Столипін зарахований на службу в МВС, з 1887-1889 рік працював в Департаменті землеробства і сільського господарства.\nУ 1889 році знову перейшов в МВС. Його призначили повітовим предводителем дворянства.\nУ цей період він перетворив свій маєток в Колноберже в зразкове господарство з багатопільної сівозміною і розвиненим тваринництвом. Столипін займав чільне місце в середовищі російського політичного дворянства.\nУ 1899 П.А. Столипін був призначений ковенским губернським предводителем. У 1902 він уже обіймає посаду гродненського губернатора. Серед першочергових завдань для підйому сільського господарства він ставить знищення черезсмужжя селянських земель і розселення селян на хутори. Важливим фактором підйому землеробства він вважав розвиток меліоративного кредиту.\nУ 1903 році Столипін був призначений саратовським губернатором. У 1904 році почалася війна з Японією. У країні починаються селянські заворушення, тюремні бунти. 15 липня був убитий міністр внутрішніх справ Плеве.\n9 січня 1905 року, «Кривава неділя», стало першим днем російської революції. У країні починаються страйки, мітинги, демонстрації.\nУ 1906 році Столипін був призначений міністром внутрішніх справ, і вся боротьба з революцією лягає на його плечі. Наскільки складна була боротьба з революційним рухом можна судити по книзі П. Г. Курлова, який працював в дефензиві і часто виконував особисті доручення Столипіна.\nНа наступний день після призначення на пост міністра внутрішніх справ Столипін приїжджає в Царське село. Микола II зустрів Столипіна вельми милостиво і сказав, що давно стежить за його діяльністю в Саратові, і вважає його виключно видатним адміністратором, що потрібно призначати саме таких людей на настільки важливі пости. Столипін же не очікував такого призначення, і пропозиція сильно здивувало його. Він вважав, що кілька місяців губернаторства в Гродно і кілька років в Саратові не є достатньою підготовкою до управління всієї внутрішньої життям Росії. Здавши свої справи по губернії, Столипін включився в роботу, але перед тим як ми розглянемо взаємини Столипіна і Думи, треба сказати про настільки швидкому злеті кар'єри Столипіна. Адже не тільки він хорошим губернатором в Росії. Чому вибір припав на нього?\nБлискавичне сходження вчора ще рядового губернатора на вершину політичного Олімпу у віці 44 років було загадкою для сучасників, залишається загадкою і понині, тому що ніяких зв'язків і протекцій у Столипіна при дворі не було. Хто підказав його кандидатуру? Правда, один з його біографів, кадет ізгоїв, писав, що кандидатуру Столипіна запропонував тодішній обер-прокурор Синоду князь Оболенський, але інші біографи цієї версії не дотримуються. Брат Столипіна вже в еміграції написав книгу, в якій розповідає про те, що цар призначив його брата міністром внутрішніх справ «по своєму особовому почину» і за власним вибором призначив його головою Ради міністрів. ** Але і це твердження викликає сумнів, тому що теж не знаходить підтвердження в інших джерелах.\n**А Я. Аврех, «П.А. Столипін і долі реформ в Росії », с.17\nВ цьому ж році відбуваються військові повстання в Свеаборгской фортеці, в Кронштадті, на крейсері «Пам'ять Азова». У Росії посилюються терористичні виступи.\nУ серпні 1906 був прийнятий указ про військово-польових судах. Судочинство повинно було завершитися в межах 48 годин, а вирок виконувався за 24 години.\nСтолипін визнавав, що такі заходи - «тяжкий хрест», який доводиться проти своєї волі. За вісім місяців з 1906-1907 рік військово-польовими судами було винесено 1102 смертних вироки. У Росії петлі на шибениці охрестили «столипінської краватками». Саме такими методами Столипін намагався відновити закон і порядок в Росії, зупинити тероризм в країні. (Від куль і бомб терористів загинуло 1600 губернаторів, генералів, солдатів, жандармів.)\nДії Столипіна привели до того, що він і його сім'я теж повинні були стати жертвами терористів. Через місяць після призначення в його заміському будинку, в околицях Петербурга, вибухнула бомба. Стіна будинку обвалилася, в результаті чого загинуло 32 людини, включаючи слуг і відвідувачів. Маленький син Столипіна був поранений, дочка Наталія отримала тяжкі каліцтва. Столипін відновив роботу через день, як ніби нічого не сталося. Його самовладання і спокій викликали загальне захоплення.\nІм'я Столипіна міцно пов'язано з репресіями, якими були відзначені закінчення першої російської революції і початок наступного періоду, відомого нам як роки «столипінської реакції». Але саме в проведенні політики репресій він бачив свій обов'язок, неодмінна умова для здійснення програми реформ.\nСтолипін прагнув не тільки придушити революцію за допомогою репресій, а й зняти її з порядку денного шляхом реформ.\nСтолипін здійснив державний переворот, розпустивши другу державну Думу і видавши 3 червня 1907 року новий виборчий закон, що забезпечував в Думі панування поміщицьке-буржуазного більшості.\nГоловні елементи політики: поліцейська розправа з революційним рухом, аграрна реформа, лавірування в Думі між думськими більшостями - правооктябристское і октябристско-кадетськими.\nСтолипін намагався ліквідувати революційна криза ще невирішених завдань буржуазного розвитку країни контрреволюційним\nшляхом в інтересах поміщиків і буржуазії при збереженні\nполітичного царизму. Перше місце відводилося аграрного питання.\nУ 1906 році 3 \_ 4 населення Росії жили за рахунок доходу від обробки землі. Більшість російських селян були членами сільських громад. Земля належала громаді. Ця система була вкрай неефективна: кожен селянин в рамках громади міг мати до 50 вузьких смуг землі, на яких він вирощував жито або пшеницю. Часто він витрачав більше часу на переходи зі смуги на смугу, які були розкидані далеко один від одного, ніж на саму оранку і сівбу.\nСтолипін ліквідував громадську систему землекористування і землеволодіння і відкрив дорогу до створення приватної власності на землю. Був виданий урядовий декрет, за яким кожен селянин, якщо він цього хотів, міг вийти з общини і вимагати від неї наділ землі для ведення господарства. Декрет знищував черезсмужжя, і селянин отримував не розкидані в різних місцях землі, а єдиний наділ землі, який він міг передавати у спадок.\nРеформа мала величезні економічні і політичні наслідки. Був створений новий суспільний клас селян-землевласників, кровно зацікавлених у стабільності суспільства, яку могло забезпечити тільки царський уряд.\nГлава III. Столипін і II Дума.\n26 квітня 1906 Столипін був призначений міністром внутрішніх справ. Йому було довірено прокласти політичний курс в нових історичних умовах, забезпечити співжиття самодержавства з «народним урядом». Столипін змінив Горемикін на посаді голови Ради міністрів. Доля першого Думи виявилася пов'язана з долею Столипіна. 8 липня 1906 рік - день призначення Столипіна прем'єром і день розпуску Думи. За час свого існування в Думі обговорювалися питання скасування смертної кари для політичних в'язнів, питання конфіскації земель у поміщиків, зміна адміністрації.\nСтолипін вів переговори і з партією кадетів, з його лідером, але вони ні в чому не хотіли поступатися. Кадети його не любили за твердість у позиціях і за його віру в монархічну Росію; вони критикували його за політику заспокоєння народу, за часте застосування армії на допомогу владі. Всі ці дії призвели до того, що Столипін нажив собі багато ворогів.\n12 серпня 1906 був здійснений проти нього терористичний акт. Апартаменти Столипіна розташовувалися на Аптекарському острові. День був прийомним. До Столипіну прийшло багато народу за вирішенням своїх проблем. До будинку під'їхали двоє чоловіків в жандармської формі. Вони викликали підозру тим, що на них був\nнадітий старий головний убір, а кілька днів тому була введена нова форма. У той же час вони дуже обережно несли свої портфелі. Швейцар і генерал Замятін кинулися в передню, щоб перекрити їм шлях. Але жандарми кинули свої портфелі на підлогу. Пролунав дуже сильний вибух. Велика частина будинку була зруйнована. Від вибуху загинуло 27 осіб. Столипін не постраждав. Після вибуху сім'я переїхала на Фонтанку. Столипін дуже переживав за постраждалих під час вибуху людей. Але він не припиняв свою діяльність. Государ запропонував переїхати сім'ї в Зимовий палац, так як там було безпечно. 24 серпня 1906 була опублікована урядова програма, що складається з двох частин: репресивної і реформістської. У тих місцевостях, де введено було військовий стан, вводилися воєнно-польові суди.\nРеформістська частина - це указ від 9 листопада 1906 року про можливості виходу з общини. Перша державна Дума не могла вирішити земельне питання, і 20 лютого 1907 він вирішувалося на другий державної Думі. Вибори другої Думи проходили в обстановці спаду революційного руху. Але Дума була більш лівою, ніж перший, хоча і велика частина селян і робітників була виключена з виборців. 43% становили ліві фракції, народники отримали 157 місць, соціал-демократи - 65 місць, праві октябристи - 54 місця. Кадети втратили 80 мандатів. Друга початку працюватимуть 20 лютого 1907 року. Саме 6 березня Столипін виступив зі своїм знаменитим указом. У своїй промові Столипін дав зрозуміти, що самодержавно-монархічна влада спільно з законодавчими установами докладає всіх зусиль для реалізації цієї програми. Після Столипіна виступив Церетелі, який засудив дії уряду.\nВін говорив у нахабному викликає тоні. Праві підняли крик і вимагали відставки оратора. Ліві поливали брудом уряд. Столипін знову попросив слова. Він говорив дуже виразно і коротко. Сенс мови можна виразити двома словами: «Не залякаєте».\nВлада і уряд не будуть паралізовані. Друга державна Дума мала намір проявити опозицію уряду. Але у Столипіна не було ще думок з приводу розпуску Думи. У Думі йшли дебати з двох питань: аграрна реформа і надзвичайні заходи проти революціонерів. Депутати відмовлялися засудити революційний тероризм. 17 травня Дума голосує проти «незаконних дій поліції». Стало ясно, що потрібен тільки привід для розпуску другий державної Думи,\nі він був знайдений.\nДва агента охранки сфабрикував звинувачення проти соціал-демократичної фракції другої Думи в підготовці нею військової змови, який був спрямований проти царя і всієї держави. Через кілька місяців Шорников і Бродський зізналися, що організували змову за завданням охранки. Микола II 3 червня оголосив про розпуск Думи і на 1Листопад 1907. призначив скликання нової. Ще раніше С. Е. Крижанівському дали завдання від Горемикін про розробку нового проекту виборчого закону.\nПотрібно було змінити виборчий закон, так як Дума не йшла на зговір з урядом.\nПроект був розроблений Радою об'єднаного дворянства.\nДо комісії увійшли: Наришкін, Бобринський, Волконський, Олсуфьев,\nКасаткін-Ростовський. Столипін і Микола II, вставши на шлях державного перевороту, спиралися на підтримку не тільки чорносотенців, а й на октябристів. При розробці нового виборчого закону були перерозподілені квоти виборців на користь буржуазії і поміщиків. Тому-то перша і друга Дума не підходили самодержавної системі, і треба було створити нову Думу. Позбувшись від другої Думи, Столипін міг проводити свою політику, так як нова Дума вийшла такою, яка потрібна була йому.\nГлава IV. Робота Столипіна в III Думі. Аграрна реформа.\n16 листопада 1907 Столипін виступає перед Думою з урядовою декларацією. Перша і основна задача, як він говорив, це не реформа, а боротьба з революцією, яка може зірвати все, що було задумано ім. Також треба було розібратися з ще одним завданням, аграрною реформою, яка довгий час залишалася не вирішеною. Після прийняття Думою указу 9 листопада з внесеними поправками законопроект надійшов на обговорення Державної ради і був прийнятий ним, після чого по даті його твердження царем став іменуватися законом 14 червня 1910. року. За своїм змістом це був закон, який сприяв розвитку капіталізму в селі.\nЗвичайно ж, це був прогресивний закон, але він забезпечував успіх лише прусському шляху розвитку сільського господарства, коли можна було піти по американському шляху, який передбачав розвиток сільського господарства шляхом наділення селян землею (ферми), де б вони стали повновладними господарями. Сенс закону розкривався в його першій статті, де йшлося про те, що кожен домогосподар, який володів землею на общинному праві, може зажадати «зміцнення» цієї землі в його приватну власність. Він міг залишити за собою надлишки, якщо міг за них заплатити по викупної ціною 1861 року. Доповненням до закону 14 червня 1916 був прийнятий обома палатами закон про землеустрій, що називався законом 29 травня 1911 року. Відповідно до нього для проведення землеустрою не потрібно попереднього закріплення землі за домохозяевами. Селянські банки і сам процес переселення також руйнували общину. У 1906 році Селянському банку було передано кілька гектарів питомих і казенних земель, але свій головний земельний фонд банк створював за рахунок скупки поміщицьких земель. У завданняпереселенського управління входило розрядити земельну тісноту, що в центральних районах Росії. Основними районами переселення були: Сибір, Північний Кавказ, Середня Азія. Ця реформа не вдалася. Вона не досягла ні політичних, ні економічних цілей, які перед нею ставилися. У селян не було достатньо матеріальних засобів для того, щоб підняти своє господарство, щоб купити нову техніку, яка дозволила б підвищити продуктивність.\nКрах столипінської аграрної реформи був обумовлений тим, що вона проводилася в умовах збереження поміщицького землеволодіння. Тільки ліквідація поміщицького господарства могла врятувати реформу Столипіна.\nСтолипін не обмежувався реформами у сільському господарстві, він обдумував перетворення місцевого управління, освіти для малозабезпечених і селян. Мова, в якій порушувалися ці питання, прозвучала в Думі 9 листопада 1908 року. Незабаром виник в Думі «Польський питання», який виник в 1910 році в зв'язку з питанням про західний земстві і виборах від західних губерній в Державна рада. Ще в 1909 році група членів Державної ради внесла законодавчу пропозицію, метою якого було скорочення числа депутатів від західних губерній. Справа в тому, що всі депутати були поляки, так як в і їх руках були зосереджені великі землеволодіння, а вибори до Державної ради проводилися із земельного цензу. Пропонувалося розділити 9 губерній на 3 виборчі округи. Російських вибирали по дві особи від округу, а поляк - по одному. Таким чином, від дев'яти губерній вибиралося б шість російських і три поляка. Столипіну ця ідея дуже сподобалася. Виходило подвійно добре: з одного боку - ліберальна форма, а з іншого - реалізація улюбленого гасла: «Росія для росіян».\n1 червня 1908 року законопроект був переданий до Державної ради, а 17 липня став законом. Столипінська реформа була продиктована реакційним Радою об'єднаного дворянства і носила різко виражений насильницький характер по відношенню до більшості селянства.\nЦентральне місце в цих заходах займав Указ 9 листопада 1906р.\nПро порядок виходу селян з общини і закріплення в особисту власність надільної землі. Після затвердження з деякими змінами Думою і Державною радою указ отримав назву Закону від 14 червня 1910р. Його доповнювало «Положення про землеустрій» від 29 травня 1911 року. До іншим заходам Столипін відносив діяльність Селянського банку, а також переселенческая політика.\nЗгідно з указом кожен домогосподар-громади отримував право вимагати закріплення свого наділу в особисту власність. Якщо він\nволодів наділом, що перевищує душевну норму, то надлишок за його бажанням міг бути викуплений ним у громади за цінами 60-р.р. 19 століття, тобто в кілька разів нижчими за ринкові. Для реалізації\nуказу створювалися губернські та повітові землевпорядні комісії. Домохазяїни могли вимагати від суспільства відома своїх земель в одну ділянку - хутір або частина.\nСтолипінська реформа прискорила розвиток капіталізму в селі. Однак сам закон про вихід з общини містив ряд обмежень, що затримували це розвиток (власність на виділені землі була неповна, а скупка земель в одні руки не могла\nперевищувати шести душевних наділів і т. п.). При цьому Столипінська реформа означала розвиток капіталізму по прусському шляху,\nзберігаючи основну перешкоду для розвитку продуктивних\nсил - поміщицькі землеволодіння.У політичному відношенні Столипінська реформа була реакційною. Селяни боролися вже між собою за кращі наділи, і були відвернені від революційної боротьби проти поміщиків.\nЗа 10 років (з 1907-1916) з общини виділилося більше 2 млн.\nдомохазяїнів. Найбільше число виділивши падає на губернії з більш\nвисоким рівнем розвитку капіталізму в селі (Таврійська,\nКатеринославська, Херсонська, Самарська, Саратовська, Київська, Харківська, Курська, Орловська, Могилевська).\nХарактерно, що в малоземельних губерніях відсоток виділилися був вище, ніж у губерніях з великим наділом. Це говорить про те, що поряд з кулаками прагнули вийти з общини і\nбідняки з метою продажу своєї землі. В цілому по Росії виділилося 22,7% від загального числа общинників. Понад 1,3 млн. Домохазяїнів, що вийшли з общини, продали свої землі (в цілому 4,3 млн. Десятин). Всього було закріплено в особисту власність 14,1% всіх надільних земель. За 1906-1917 роки було утворено близько 1,6 млн. Дільничних господарств із загальною площею в 16 млн. Десятин - близько 1/10 частини всіх дворів Європейської Росії. Хутори не набули значного поширення. Через Селянський банк з 1906 року по 1910 рік було продано, головним чином куркулям, кілька більш 6,5 млн. Десятин.\nПереселенческая політика, мета якої полягала в зволіканні надлишку селянського населення з внутрішніх губерній до Сибіру,\nКазахстан, Середню Азію та ін., Виявилася ще менш ефективною.\nЗ 1909 року почався спад переселенської хвилі і зростання числа\nзворотних переселенців. Повертаючись назад, переселенці множили собою масу селян, пограбованих і розлючених Столипінської\nреформою. Реформа зазнала провал в політичному і економічному плані. Вона зустріла запеклий опір переважної маси селянства. Розгорнулася боротьба трудящого селянства з кулаками всередині громади, але в зв'язку з цим селянський боротьба проти поміщиків не припинилася.\nУ 1910-1914 роки було більше 13 тис. Селянських виступів. Не виправдалися також розрахунки на куркульство як на масову соціальну опору царизму. Воно було нечисленним і не\nмогло протиставити себе відкрито всій масі селянства.\nХоча капіталізм в селі завдяки Столипінської реформи\nстав розвиватися трохи швидше, він все ж, як вказував\nВ. І. Ленін, йшов черепашачим кроком. Збереження поміщицького землеволодіння неминуче призводило до збереження відробіткової,\nкабальних форм оренди, гальмувало перетворення селянина в\nСтолипінська реформа створювала разом з кулаком наймита з\nнаділом. В результаті реформи бідняцька частина села досягла\n2/3 всього селянського населення.\nСеляни чинили опір переходу на хутори й села.\nЗемлеволодіння залежало від примх природи. Маючи смуги в\nрізних частинах громадського наділу, селянин забезпечував собі\nщорічний середній врожай: в засушливий рік виручали смуги\nв низинах, в дощовий - на взгорках. Тільки великий відруб, розташований в різних рельєфах, міг гарантувати щорічний середній врожай. Незважаючи на всі старання уряду, відруби приживалися тільки в північно-західних губерніях, включаючи частину Псковської і Смоленської областей. У південних і південно-східних губерніях головною перешкодою були труднощі з водою. Але тут досить успішно пішло насадження висівок, так як там були відсутні сильні общинні традиції, і був високий рівень розвитку аграрного капіталізму. Ґрунт був родюча і однорідна на дуже великих просторах.\nК1 січня 1916 року з громади вийшло 2 млн. Домохазяїнів.\nЇм належало 14.1 млн. Десятин землі. 13 млн. Домохазяїнів перейшли до Хуторна і отрубному володінню. Всього з громади по\nприблизними підрахунками вийшло менше третьої частини домохозяев. Владі не вдалося ні зруйнувати общину, ні створити стійкий і масовий шар селян-власників. Так, що можна говорити про невдачу аграрної реформи.\nАле разом з тим положення в російському селі помітно покращився. Селяни отримали більше особистої свободи, пристрої хуторів і висівок на банківських землях, деякі види землеустрою, переселення до Сибіру.\nУ 1910 році в переселенських русі позначилася криза. Потік переселенців зменшився вдвічі, почався повернення людей з Сибіру. Тому в 1910 році П. А. Столипін і глава землевпорядного відомства А. В. Кривошеїн відправилися в тривалу поїздку в Сибір. Підводячи підсумки поїздки, вони зробили висновок про загальний успіх переселення. Але це не знімало проблему кризи переселенського руху; ставилося питання про зміну колишньої системи регулювання. Переселенці відмовлялися від гірших ділянок, які пропонувалися на однакових умовах з кращими. Були і «самовільні» переселенці, які,\nприбувши на місце, довго не могли влаштуватися, отримати землю, перебивалися випадковими заробітками.\nБуло прийнято рішення зберегти безкоштовне земельне наділення для населення менш обжитих районів і ввести продаж землі в найбільш сприятливих місцях. Саме відсутність права приватної власності на землю в Сибіру стримувало розвиток капіталістичних відносин.\nСтолипін мав намір перебудувати всю систему місцевого управління: від сільського до губернського. якщо раніше\nпоміщик був над мужиком, то тепер Столипін хотів посадити їх поруч в волості. Витрати на утримання волосного господарства повинні були лягти на всі стани. Губернатори повинні бути підпорядковані Раді міністрів і М.В.Д ..\nЦі реформи мали важливе значення. Але поміщики не хотіли прийняти ці перетворення. Вони не хотіли віддавати свої привілеї, не хотіли платити гроші на утримання шкіл і лікарень для селян, поліцію і пошту.\nРеформи зустріли шалений опір вкрай правих і вкрай лівих. Революціонери з неприйняттям ставилися до будь-яких поліпшень системи, так як її недоліки питали революціонерам настрій.\nВсе це тягло за собою вузькість внутрішнього ринку, деградацію сільського господарства, різке загострення аграрної кризи, його затяжний і болісний характер. провал Столипінської\nреформи робив неминучою нову народну революцію.\nГлава V. Столипін і Микола II.\nВже в 1909 році відносини між Микола II і Столипіним почали псуватися. Цар не любив людей, які мали твердий характер, так як вважав, що подібні люди обмежують його владу.\nРеформи, задумані Столипіним: перетворення місцевого управління, державне страхування робітників, введення загальної початкової освіти, введення земства в західних губерніях, - не загрожували підвалинам самодержавства, але революція була переможена, а реформи не потрібні.\nВирішено було створити Морський генеральний штаб з двох десятків людей, так як це викликало додаткові витрати, Столипін вирішив провести його штати через Думу, яка стверджувала бюджет. Микола II вважав, що всі справи про збройних силах - це його компетенція. Микола II демонстративно не затвердив законопроект. У той же час Распутін набуває значний вплив при дворі. Скандальні пригоди «старця» змусили Столипіна попросити царя вигнати Распутіна зі столиці, але Микола сказав, що краще десять Распутіним, ніж одна істерика імператриці. *** Дізнавшись про цю розмову, Олександра Федорівна просто зненавиділа Столипіна і в зв'язку з урядовою кризою при затвердженні штатів морського генерального штабу наполягала на його відставці. ****\nУ березні 1911 року вибухнув ще більш потужний криза. При затвердженні західних земств праві поспішили дати бій Столипіну в Державній раді і проголосували проти курій, отримавши негласне дозвіл монарха.\n*** М. П. Бок «П. А. Столипін. Спогади про батька ».1992г.с.302 с.302 г.с.302\n**** «Нам потрібна велика Росія». Збірник промов. 1991р. с.15\nДля Столипіна підсумки голосування стали повною несподіванкою, і він зрозумів, що Микола II зрадив його, і на найближчій аудієнції у царя Столипін подав у відставку. Він був упевнений, що його відставку приймуть, але цього не сталося через двох причин. По-перше, цар вважав, що тільки він може позбавляти міністрів їх постів, а, по-друге, він піддався досить одностайної атаці князів і імператриці Марії Федорівни, яка пояснила Миколі, що Столипін - людина, яка здатна вивести Росію з кризи. Таким чином Столипін не отримав відставку, яку очікував. Зрозумівши ситуацію, він висуває Миколі ряд жорстких вимог. По-перше, розпустити Державну раду і Думу на три дні, і провести законопроект по 87 статті, а головних своїх супротивників, П. Н.Дурново і В.Ф. Трепова, вимагав видалити з Державної ради, а призначити з першого січня 1912 року нових депутатів на свій вибір, але Микола ніколи не прощав таких «силових прийомів». Цар не підписував законопроектів, які були прийняті обома палатами, призначав активних супротивників Столипіна. Незабаром почали поширюватися чутки про швидку відставку прем'єра.\n1909 року відносини царя і Столипіна погіршуються. Микола II вважав, що революція переможена і реформи вже не потрібні. Царю надходило чимало скарг і кляуз на Столипіна. Цар також відхилив створення Морського генерального штабу, так як це викликало додаткової витрати. Він також вважав, збройні сили - його компетенція. В цей же час велику роль при дворі починає грати Распутін. Столипін попросив\nцаря вигнати старця зі столиці, але Микола II вважав, що хай 10 таких старців, ніж одна істерика імператриці. Дізнавшись про розмову, Олександра Федорівна злюбила Столипіна і наполягала на його відставці. Потужний криза вибухнула в 1911 році. Праві голосують проти Столипіна в Державній Раді, отримавши негласний дозвіл царя. Столипіну нічого не залишається, як подати у відставку, так як він зрозумів, що Микола II його зрадив. Але він не отримав відставку, так як тільки цар міг позбавити посади, а Марія Федорівна, вдова імператриця, вважала, що тільки Столипін виведе країну з кризи. Столипін висунув ряд жорстких умов перед Миколою. Він зажадав розпустити Державну Раду і Думу на три дні, провести законопроект, видалити своїх супротивників, П.А. Дурново і В.Ф. Трекових, вимагав призначити 20 нових депутатів за його вибором. Цар почав тиснути на Столипіна. Він призначив людей в уряд, які були активними противниками Столипіна, не підписував законопроектів, які приймалися обома палатами. У столиці вважали, що скоро відбудеться відставка Столипіна.\nГлава VI. Вбивство Столипіна.\nУ серпні 1911 року Столипін відпочивав у маєтку Колнобрежье, де працював над новими проектами, які збирався представити на засіданні Думи, але, і роботу, і відпочинок довелося перервати через поїздки до Києва, де повинен був відкритися пам'ятник Олександру II. Перебування в Києві почалося з образи. Столипіну не знайшлося місця в автомобілях, де повинна була розміститися царська свита. Йому явно давали зрозуміти, що він тут зайвий. Голові Ради міністрів довелося шукати візника. Коли свита, пригальмувала, Распутін озирнувся і, побачивши Столипіна, пророче вимовив: «Смерть за ним, смерть за ним їде. За Петром ... за ним! »***** Вирішальні події розгорнулися 1 вересня. О 6 годині ранку Кулябко, начальник Київського охоронного відділення, доповів про підготовку замаху генерал-губернатору Ф.Ф. Трепову. О 7 годині ранку він повідомив про це і Столипіну, попросивши його не гуляла по місту, замах було скоєно в театрі.\nКоли з'явився Богров в театрі, Кулябко попросив його повернутися на квартиру. Богров пішов, але повернувся через кілька хвилин і сів на своє місце в 18-му ряду партеру. Під час антракту Кулябко повторив свій наказ, знову повторив свій нехитрий маневр. Однак офіцер, який чергував біля входу, не пропускав Богрова назад в театр і тільки втручання Кулябко, що проходив поруч, допомогло йому потрапити назад. Столипін стояв у цей час обличчям до партеру. Богров підійшов до нього і зробив два постріли. Одна куля потрапила в руку Столипіна, а інша - в живіт. Столипін помер у вересні 1911 року в приватній клініці Макрвского. Куля при попаданні зачепила печінку, і це вирішило справу. Медицина не могла нічого вдіяти.\nБогрова затримали відразу і стали жорстоко бити.Його насилу вдалося витягнути з рук кровожерливого натовпу. Його відправили в «Косий капонір» і після блискавичного слідства повісили.\n***** А Я. Аврех «Столипін і III Дума» 1991р. с. 17\nСправжня проблема, пов'язана з вбивством Столипіна, полягає не в тому, ким він був убитий, а в тому, чи знала охранка про задум Богрова.\nДавалося два пояснення. Перше: охранка в особі шефа окремого корпусу жандармів генерала П.Г. Курлова, начальника палацової поліції А.І. Спиридовича, Кулябко і камер-юнкера Верегіна, тобто тих, кому була доручена охорона царя під час урочистостей, вирішили інсценувати замах на Столипіна; замах успішно запобігти і отримати за хоробрість нагороди, але у вирішальний момент вони втратили керування над Богровим. Друге: ця четвірка хотіла, щоб Столипін був убитий, і зробили вони це руками Богрова.\nБогров підійшов і двічі вистрілив. Одна куля потрапила в руку, інша - зачепила печінку. Столипін помер. Богрова схопили і повісили. Було дано два пояснення замаху. Вважалося, що охранка вирішила інсценувати замах, потім успішно запобігти його і отримати нагороду за хоробрість, але втратили контроль над Богровим. Друге пояснення: генерал П.Г. Курлов, начальник палацової поліції А.І. Спірідович, Кулябко і камер- юнкер Веригин хотіли вбити Столипіна і зробили це руками Боброва.\nГлава VII. Висновок.\nРеволюція показала величезну соціально-економічну і політичну прірву між народом і владою. Країні потрібні радикальні реформи, а стояння на місці або «напівреформи» не могли змінити ситуацію на краще, а, навпаки, розширювали плацдарм для боротьби за кардинальні зміни. Тільки знищення царського режиму і поміщицького землеволодіння могли змінити хід подій, а заходи, які зробив Столипін своїх реформах були половинчастими. Струве писав: «Саме його аграрна політика полягає в кричущому протиріччі з його решті політикою. Він змінює економічний фундамент країни, в той час, як вся інша політика прагне зберегти в більшій недоторканності політичну «надбудову» і лише злегка прикрашати її фасад ». ****** Звичайно ж, Столипін був видатним політиком, але при існуванні такої системи , яка була в Росії, всі його проекти «розколювалися» про нерозуміння або небажання зрозуміти всю важливість його починань. Я думаю, що якщо подивитися на все ті реформи, які були задумані Столипіним, то ми побачимо, що більшості з них не вдалося збутися, а деякі були тільки розпочато, але смерть їх творця не дала їм можливості завершитися, адже багато введення трималися на ентузіазмі Столипіна, який намагався хоч якось удосконалити політичну і економічну структуру Росії.\nенергійний, невтомний чоловік. Він прагнув в усе вникати сам, скрізь побувати і все побачити. Взявшись за вирішення найскладніших і заплутаних державних питань, він проявив широту поглядів. Але до кінця він не усвідомив, що насильство над законністю, навіть заради користі справи, - це поганий шлях. Актуально звучать слова Столипіна про те, що міць держави не в казні, а в «багатіють і міцному населенні». Кращі ідеї Столипіна не знайшли втілення. Чи не був втілений задум приватизації сибірських земель, не здійснено перетворення в місцевому управлінні. Реформи зустріли запеклий опір помісного дворянства, бюрократичного Державної Ради.\n****** «Нам потрібна велика Росія». Збірник промов. 1991 рік. с.19\nНавіть цар приєднався до цієї коаліції. Столипін хотів примирити стару Росію і нові часи, але пішов з життя не зрозумілим і не ухвалені ні старою Росією, ні новими\nчасом. Імператорська Росія не дуже високо оцінила заслуги Столипіна. У 1911 році він отримав орден Олександра Невського. До вищих орденів він не дослужився, але він ніколи не шукав ні звань, ні орденів.\nЗараз ми приймаємо Столипіна таким, яким він був: з поганим і хорошим, багатоликим, з тими ідеями, які продовжують жити і в наші дні.\n****** «Нам потрібна велика Росія» 1991 рік. с.19\nСписок літератури .\n1. СБОРНИК РЕЧЕЙ "НАМ ПОТРІБНА веліе РОСІЯ". МОСКВА 1990.\n2. А.Я.АВРІХ "П.А.Столипін і доля РЕФОРМ В РОСІЇ". МОСКВА +1991.\n3. М.П.БОК "П.Столипіна. СПОГАДИ ПРО БАТЬКА ". МОСКВА один тисяча дев'ятсот дев'яносто дві.\n4. Н. Верт "ІСТОРІЯ РАДЯНСЬКОГО ДЕРЖАВИ". МОСКВА один тисяча дев'ятсот дев'яносто дві.\n5. В.В.КАЗАРЕЗОВ "Про ПЕТРОВІ Аркадійович Столипін". МОСКВА +1991.\n6. А.П.КОРЕЛІН "Короткий ПОСІБНИК З ІСТОРІЇ". МОСКВА один тисяча дев'ятсот дев'яносто дві.\n7. П.Т.КУРКОВ "ЗАГИБЕЛЬ ІМПЕРАТОРСЬКОЇ РОСІЇ". МОСКВА один тисяча дев'ятсот дев'яносто дві.\n8. Н.П.ШУБІНСКОЙ "ПАМ'ЯТІ П.Столипіна". МОСКВА 1913.\n9. П.Н.ЗИРЯНОВ "ПЕТРО АРКАДІЙОВИЧ СТОЛЧИПІН". МОСКВА 1990.\n10. ОСТРОВСЬКИЙ "Столипін". МОСКВА один тисяча дев'ятсот дев'яносто дві.\n1. Титульний лист .............................................. .................................................. ........ 1\n2. Глава I. Економічна і політична ситуація в Росії в кінці 19 на початку 20 століття ..................................... .................................................. .................. 2\n3. Глава II. Етапи розвитку політичної кар'єри Столипіна .............. 4\n4. Глава III. Столипін і II Дума .............................................. ................................. 7\n5. Глава IV. Робота Столипіна в III Думі. Аграрна реформа ........................ 9\n6. Глава V. Столипін і Микола II ......................................... .............................. 13\n7. Глава VI. Вбивство Столипіна ................................................ ........................ 15\n8. Глава VII. Висновок ................................................. ........................................ 16\n9. Список літератури .............................................. .................................................. ......................................... 18


Створено: П'ятниця, 07 грудня 2018, 08:12\nчлени виконавчого комітету, працівники та ветерани органів місцевого самоврядування, колеги!\nСердечно вітаю Вас з Днем місцевого самоврядування.\nЦей день є святом кожної громади, кожного населеного пункту! Саме органи місцевого самоврядування найближчі до територіальної громади та несуть велику відповідальність за забезпечення належних умов проживання своїх мешканців.\nДякую вам, дорогі балаклійці, за любов до рідного міста, самовіддану щоденну працю, активність у громадському житті, непереборне бажання та здатність здолати усі негаразди в прагненні зробити наше місто кращим.\nСердечно бажаю усім, хто працює на благо територіальної громади, кожній балаклійській родині міцного здоров’я, оптимізму, миру, достатку і благополуччя. Хай ніколи вас не покидає віра, надія та любов!


Ще 563 жителям Рівненщини діагностували і десять померло від COVID-19. Здоров'я - Новини Рівного та області — Рівне Вечірнє\nДесять хворих за добу померли. В області зареєстровано 959 летальних випадків, спричинених COVID-19.\nНаразі 1 237 пацієнтів із діагнозом COVID-19 та з підозрою на коронавірус перебувають у лікарнях першої хвилі Рівненщини, з яких 389 - у важкому стані, 73 - в реанімації, 25 хворих підключені до ШВЛ-апаратів. За останню добу госпіталізовано 129 мешканців, 85 - виписали.\n# коронавірус. 22 квітня\nПопередня стаття COVID-19 на Рівненщині: за добу хворобу виявили у 616 осіб\nНаступна стаття Негативні емоції можуть бути корисними


Згурівська Правда: У Бориспільському районі вилучили контрафактної кави на 2 млн грн (ФОТО)\nУ Бориспільському районі вилучили контрафактної кави на 2 млн грн (ФОТО)\nУ Бориспільському районі Київської області поліція вилучила 250 кг контрафактної кави на вартістю 2 млн грн.\n“Правоохоронці викрили підпільне виробництво кавової продукції відомих торговельних марок. Фальсифікована продукція була представлена декількома видами: зернова кава, розчинна та кавові напої. Для продажу використовували торгові знаки світових виробників даної продукції. Загалом поліцейські вилучили понад 250 кг продукції на суму 2 млн грн”, — йдеться у повідомленні.\nЗазначається, що під час проведення санкціонованих обшуків фальсифікат вилучили не тільки на підпільних виробництвах, але і у точках її реалізації. Крім того, поліцейські вилучили устаткування, необхідну тару та записи з “чорновою” бухгалтерією.\nЗа фактом події відкрито кримінальне провадження за ч.2 ст.229 (незаконне використання знака для товарів і послуг, фірмового найменування, кваліфікованого зазначення походження товару) Кримінального кодексу України.\nЯрлыки: Блориспіль, Бориспільський район, ГУНП в Київській області, Київська область, Київщина, контрафактна продукція


"Максиміліан". Все новости, помеченные "Максиміліан" на Мета Новостях.\n"Фоліо" відверто сміється над Україною!\nОдин з претендентів - київський поет Александр Кабанов. Музеї України 12.05.2018 16:58\nЯрмоленко вперше з січня зіграв за "Боруссію"\nРаніше повідомлялося про те, що "Боруссія" розраховує на Ярмоленка в наступному сезоні. Зеркало недели (газета) 30.04.2018 11:07\nКолекційні роботи відомих українських класиків ХХ століття\nОрганізатор - аукціонний дім «Золотое Сечение». Громадський простір 22.04.2018 22:05\nУперше за 85 років — реліквії єврейського світу Галичини\nКуратор виставки кандидат історичних наук, працівниця Музею етнографії та художнього промислу Людмила Булгакова. Високий замок 13.04.2018 15:26\nРеліквії єврейського світу Галичини експонують у Львові (ФОТО)\n1939 року музей ліквідували, а в лютому 1940 р. Його збірку передали Музею художнього промислу. Leopolis 29.03.2018 21:18\nРемейк трилера Альфреда Гічкока\nБританський режисер вирішив реанімувати детективний трилер Ребекка Альфреда Гічкока для студії DreamWorks. Будемо сподіватися, що ремейк буде заслуговувати також на найвищі нагороди. Pingvin.pro 21.02.2018 14:03\nбув коли - то у Відні, чули про цей цікавий історичний феномен. Історія цього хору починається в 1498 році. Імператор Максиміліан захотів, щоб до придворній Читати далі Скільки років Віденському хору хлопчиків??Versal 29.12.2017 16:22\nОдноклубник Ярмоленко був замінений через пошкодження на восьмій хвилині\nВиїзний матч з Байєром почався для дортмундської "Боруссії" травмою Максиміліана Філіппа. Замість нього на поле вийшов Андре Шюррле. Ua-football 02.12.2017 17:03\nМер Львова Андрій Садовий зустрівся з професором Ренегсбурзького університету, модератором Мюнхенської безпекової конференції Штефаном Бірлінгом\nШтефан Бірлінг - професор міжнародної політики та трансатлантичних відносин у Регенсбурзькому університеті. Львівська міська рада 29.11.2017 17:27\nЙого організували управління освіти і науки Черкаської ОДА, Черкаський обласний інститут післядипломної освіти, Черкаський національний університет ім. Про Все 28.11.2017 14:48\nПредставники з Німеччини спостерігали за ...\nДиректор школи-інтернату Валентина Лищенко презентувала досвід роботи закладу, проаналізувавши навчально-виховну діяльність, матеріальну базу та забезпечення педагогічними кадрами. Ремарка 27.11.2017 16:04\n"Зоря" програла "Герті" у Лізі Європи\nЛуганська "Зоря" поступилася німецькій "Герті" у 4-му турі Ліги Європи Наступний матч "Зоря" зіграє 23 листопада у гостях проти "Естерсунда". Еспресо TV 03.11.2017 00:00\nПитання толерантності є надзвичайно актуальним як для країн Євросоюзу, так і для України\nЗа результатами круглого столу учасниками було погоджено орієнтовний план проведення спільних заходів та досліджень. Ужгород.net.ua 28.10.2017 16:03\n23 жовтня - День Євлампія-Зімоуказателя і Євлампії-Зімоуказательніци\nУ цей день вшановують двох святих - брата і сестру Євлампія і Євлампию, що жили за часів імператора Максиміліана, гонителя християн. UkrMedia 23.10.2017 08:31\nНа екрани польських кінотеатрів 13 жовтня вийшов художньо-документальний фільм про Максиміліана Кольбе «Дві корони». Католицький оглядач 14.10.2017 09:24\n6 жовтня - пам'u044fть діви Раїси (Іраїди) Олександрійської\nСвяту мученицю стратили за імператора Максиміліана на початку 4 століття. Ta4ki.net 06.10.2017 09:01\nБаварія - Вольфсбург 2:2. Вовки показують зуби\nЗвісно "Баварія" мала можливості для того, щоб відновити перевагу в Ua-football 22.09.2017 23:42\nОцінка Ярмоленку, втрата Баварії та вирок Руні. Головні новини за 18 вересня\nНімецьке видання дізналось, яку зарплату отримує в "Шальке" Євген Коноплянка. Київське "Динамо" вдруге в цьому сезоні зіграє без глядачів. Ua-football 19.09.2017 08:00\nЯрмоленко допоміг «Боруссії» розгромити «Кельн» з рахунком 5:0\nНагадаємо, що в матчі проти Тоттенхема Ярмоленко забив перший гол за Боруссію. Урядовий Кур'єр 18.09.2017 11:10\nСексуальна співачка Дженніфер Лопес має двох дітей від екс-чоловіка Марка Ентоні: близнюків Емму Марібел і Максиміліана Девіда. Ta4ki.net 10.09.2017 10:20


Спрей від плям Denkmit, 500 ml (Німеччина) — купить на sawash.com.ua\nГоловна > Прання > Засоби для виведення плям, відбілювачі > Спрей від плям Denkmit, 500 ml (Німеччина)\nСпрей від плям Denkmit, 500 ml (Німеччина)\nГрупа товарів Спрей від плям\nПідходить для делікатного текстилю, килимів та оббивки\nСпрей від плям Denkmit підходить для цільової попередньої обробки білого та кольорового текстилю. Він видаляє навіть уперті плями, такі як B. від фруктів, овочів, кави, червоного вина та жирних плям, таких як олії, сонцезахисний крем, морозиво, макіяж, помади. Він навіть пом’якшує засохлі плями та бруд, в тому числі на комірі та манжетах. Активна піна очищає всі текстильні матеріали, оббивні покриття та килими, що миються, без відбілювачів.\nЗ бітрексом, з ароматом, без барвників, без латексу, веган\nСпрей від плям Denkmit, 500 ml (Німеччина) — купити в інтернет магазині Sawash. Тільки оригінальна продукція від європейських виробників. Засоби по догляду за одягом від бренду Denkmit завжди в наявності за доступною ціною: 95 грн.


Сторінка:Даніель Дефо. Робінзон Крузо (1919).pdf/146 — Вікіджерела\nСторінка:Даніель Дефо. Робінзон Крузо (1919).pdf/146\nПричаливши до берега, порішив я такой під шатром провести ніч, щоби рано не тратити дорогу з печери до моря.\nНіч була прегарна — зорі сияли ярко, а я під шатром простягав ся розкішно на матерацах. Вкритий ковдрою, з головою на подушцї, раював мов який східний монарх.\nПрокинув ся, скоро сьвіт. Нинї порішив я вплав дібрати ся до корабля, щоби зладити нову дарабу і тим чином придбати собі більше дерева. При першій набрав доволї вправи, а море зовсїм спокійне нїраз не спиняло в роботї.\nВ тій цїли викинув я на воду дві великі бочки очевидно примотузені, щоби їх филї не забрали. Між них накидав лат і дощок і небавки дараба була готова. Сейчас передяг ся я в европейску одежу, бо в давній за горячо було працювати. Коли приглянув ся собі в зеркалї, чудного зазнав чувства. Вправдї нераз вже видів я себе в потоці, та все радше случайно, чим нароком. О! як змінили мене тих сїм лїт в самоті проведених! Давнїйша краска лиця, нїжна і молодеча, погрубіла, осмалена на сонци скіра подабала на індийску, борода і вуси заросли усе обличе, а довгий, нестижений волос спадав кругом на плечі!\nО мій Робінзоне! як-же ти, сарако, постарів ся! родичі і не впізнали би тебе нині. З молодого хлопця став ти зрілим мущиною, а турботи, грижа і тверді житєві обставини чимало склали ся на се.\nПожаливши ся так сам перед собою, повернув я до працї; вже надходив час приливу і треба було ним мерщій покористуватись. Навантажена дараба поглубляла ся доволї сильно, бо кілька кружків олова, які забрав я ураз з машинкою до виливаня куль, прибільшили єї вагу.\nСьмішно стало самому, коли глянув я на величезні припаси оружа і амунїциї, що їх віз на дарабі. Немов-то задумав вести війну з цїлим караібским племенем! Такого боя мав я все ще перед дикунами.\nВ полудне справив ся я у друге. В наслїдок бурі корабель сильно знать був ушкоджений, бо много товарів лежало вже попсованих. В складї було кілька великих бочок вина, але так тяжких, що і з місця годї їх ворохнути. Впрочім не дуже я і дбав за трунки, взяв іно малу бочівочку вина, щоби мав чим поратувати ся на случай хороби.\nМіж другими річами подибав я лопатку від вугля, щипцї,\nОтримано з https://uk.wikisource.org/w/index.php?title=Сторінка:Даніель_Дефо._Робінзон_Крузо_(1919).pdf/146&oldid=110969


В Україні працює безкоштовна телефонна «гаряча» лінія з питань енергозбереження | Луганська обласна військово-цивільна адміністрація\nПрес-центр18 жовтня 2016, 09:10\n«Держава надає громадянам не тільки фінансову допомогу при енергомодернізації житла, а й консультативну. Телефонна «гаряча» лінія стане додатковим джерелом цінної інформації. Спілкуючись з експертом, кожен отримає практичну порад», – прокоментував Голова Держенергоефективності Сергій Савчук та нагадав, що сьогодні і Уряд, і місцева влада допомагають населенню впроваджувати енергоефективні заходи. Для цього діє вже популярна Урядова програма з енергоефективності, а в усіх регіонах країни – додаткові місцеві програми здешевлення «теплих» кредитів. Їх вже 200 на сьогодні.


Володимир Карплюк (міський голова Ірпеня): Хто фальсифікував рейтинг мерів-інноваторів | Моя Київщина\nДля досягнення своєї маніпулятивної мети Ірина Федорів використала в прямому та переносному смислах журналістку “Громадського радіо” Наталію Соколенко, свою колишню колегу по роботі на каналі СТБ.\nЗавданням даного інтерв'ю було здійснення психологічного тиску на пані Ірину Озимок та формування негативного іміджу Ірпеня і мера міста.\nІніціатором інтерв'ю була саме Ірина Федорів. Ведуча Наталія Соколенко – подруга Ірини Федорів. Під час інтерв'ю було приведено негативну цитату про Ірпінь Народного депутата Ольги Червакової, яка теж є близькою подругою Ірини Федорів. У ефір програми відбулося включення ще однієї подруги Ірини Федорів – екс-журналістки Михайлини Скорик, думку якої намагалися під час програми представити як думку “громади Ірпеня”.\nПередрук з liga.net\nУчасникам АТО з Ірпеня пропонують пройти профадаптацію\nІрина Федорів (журналіст): Як Карплюк заморожує людей в Коцюбинському


Опозиція хоче почати засідання Ради о 12:00, а коаліція - о 15:00 - Korrespondent.net\nОпозиція хоче почати засідання Ради о 12:00, а коаліція - о 15:00\nКорреспондент.net, 29 травня 2007, 10:06\nФракції блоків Юлії Тимошенко і Наша Україна ініціюють початок пленарного засідання Верховної Ради о 12:00, коаліційні фракції - не раніше 15:00. Про це повідомили журналістам лідери фракцій.\nЗа словами Тимошенко, засідання можливо почати вже о 12:00 або о14:00. У свою чергу, лідер фракції Наша Україна В’чеслав Кириленко зазначив, що його політична сила пропонує о 11:00 зібрати засідання фракцій, а вже о 12:00 почати пленарне засідання.\nГолова Верховної Ради Олександр Мороз пропонує відкрити засідання Верховної Ради у вівторок о 15:00 або 16:00. Про це він сказав сьогодні зранку на погоджувальній раді парламенту. Представники Блоку Юлії Тимошенко і блоку Наша Україна прийшли на цю раду.


➤ Новий Биків. Маєток Мейендорфів Цікаві місця • Пам'ятки • Що подивитись у Новий Биків. Маєток Мейендорфів?\nГоловна > Міста та регіони > Чернігівська область > Бобровицький район > Новий Биків > Новий Биків. Маєток Мейендорфів\nНовий Биків простягся на лівому березі річки Супій.\nПро засновників села є легенда, що після зруйнування Катериною II Запорізької Січі козак Бик зі своїми синами вибрав мальовниче місце на правому березі Супою й поселився там. Через деякий час сини не вжилися з батьком і переселилися на лівий берег річки. Там, де жив старий Бик, утворилося село Старий Биків, а де його сини – Новий Биків.\nЄ й інша, але схожа версія.\nВ сім’ї Бика було двоє синів. Коли настала пора одружуватися одному з них, його переселили на другий берег річки. А на правому залишився хазяйнувати старий батько Бик, на лівому – молодий Бик. Там, де жив батько, село дістало назву Старий Биків, а де жив молодий – Новий Биків.\nВсе б нічого, але в джерелах Новий та Старий Биків згадуються значно раніше, за 2 століття до цоього.\nСтарий Биків згадується в письмових джерелах з 1564 року, Новий Биків – 1621 року.\nНа території Нового Бикова виявлено кургани епохи бронзи (II тис. до н.е.), городище часів Київської Русі.\nВ Княжу добу, це було одне поселення і тут існувало укріплення князя Юрія Семеновича Рожиновского у якого в 1592 році за причетність до козацького повстання під проводом Косинського польський король Сигизмунд I відібрав землі.\nВ 1620 році король віддає староство Переяславське Волинському воєводі, князю Івану Заславському, з місцями Яготин і Гельмязів, а при короні утримує містечка Березань, Биків, Яблонов, Миргород і передає їх задля управління своєму наміснику Івану Чернишевскому. Через півроку «слободи і землі Київські, які перебувають за Дніпром, наново осажені, тобто, містечка Березань, Биков, Яблонов, Миргород, з хуторами і селищами, і слободам які до них належали…» було віддано в управління королівському коморнику Варфоломію Обалковскому.\nОт саме з цього часу поселення, що знаходилось на лівіому березі Супою отримало назву Новий Биків, а село на правому березі назвали Старий Биків.\nНа Західній стороні Бикова – так звані Високі могили – Обозна та Гостра, від них йдуть 17 курганів, в тому числі й Голодна могила, на східній стороні Нового Бикова – ще 12 курганів.\nГолодна могила, за переказами, отримала назву за подією, що відбулась ще за Хмельниччини.\nБіля могили, яка пізніше була названа Обозною, розкинувся обоз козаків, яким біля Голодної могили вдалось оточити загін польських магнатів, і тримати їх в облозі, поки ті не померли з голоду.\nВ квітні 1662 року в Бикові була козацька рада, яка обрала Якима Сомка, сестра якого була першою дружиною Богдана, гетьманом.\nНа території села Новий Биків є пам’ятники архітектури – садиба барона Мейендорфа, яку ще чомусь називають замком, та Успенська церква, збудована в 1801-1804 рр. на замовлення гетьмана України К.Г. Розумовського. За своїми формами вона ідентична Воскресенській церкві в Батурині.\nУ 1845 році при Успенській церкві було відкрито церковно-приходську школу.\nВ радянські післявоєнні роки церква слугувала складським приміщенням під сільськогосподарську техніку. У 2009 році було зроблено капітальний зовнішній ремонт.\nЩодо садиби/замку – збудував його барон Микола Єгорович Мейендорф (1835-1906), учасник Кримської та Турецької (1877-1878) воєн, начальник 13-ї кавалерійської дивізії, генерал від кавалерії, генерал-ад’ютант.\nЗбудував ближче до кінця 19 ст., тобто вже в досить поважному віці, це була літня резиденція барона, де він мешкав разом з родиною.\nМикола Єгорович належав до дуже древнього прибалтійського дворянського роду, з якого вийшло безліч військових та державних діячів імперії.\nНу наприклад. Батько його, Єгор Федорович, був теж генералом від кавалерії, обер-шталмейстером, президентом Придворної конюшенної контори. Три рідних брати: Феофіл Єгорович – генерал від кавалерії, генерал-ад’ютант, командир 1-го армійського корпусу; Олександр Єгорович — генерал-лейтенант, генерал-ад’ютант, командуючий “Собственным Его Императорского Величества Конвоем”; Федір Єгорович — генерал-лейтенант, комендант Імператорскої Головної квартири.\nЗ 1866 года барон Мейендорф був командиром Імператорського ескадрону, в 1867 році, будучи полковником, призначений флігель-ад’ютантом імператора Олександра II. З призначенням в генерал-майори Свити, командував кавалерійською бригадою, на цій посаді брав участь в Російсько-турецькій війні, за відзнаки в якій отримав золоту зброю з надписом “За храбрость”.\nПісля війни отримав звання генерал-лейтенанта та кавалерійську дивізію, якою командував 11 років.\nЗ 1902 року – генерал від кавалерії.\nПомер у Франції. Одружений був на Олександрі Миколаївні Протасовій (1842-1922)\nПовернемось до маєтку. І далі частково наведемо інформацію із статті жительки села Єременок Галини Іванівни.\n“Коли барон помер, баронеса вирішила його поховати в склепі, на цвинтарі біля церкви. Його везли поїздом до станції Бобровиця, а від вокзалу несли люди від села до села і так до Нового Бикова. Поруч із труною йшов його кінь, в якого, за переказами, текли сльози.\nБув зроблений склеп в лівому кутку цвинтаря з північно-західного боку. Оскільки барон був удостоєний нагороди золотою зброєю з написом «За храбрость», то і зброя була при ньому.\nЗолота зброя вабила нечистих на руку людей: було вчинено пограбування. Через деякий час знову вдерлись грабіжники і викрали метал, яким була обкована домовина. І тоді дружина перепоховала барона. Але де – невідомо… В шкільному музеї зберігається надпис з надгробної плити Мейендорфа.\nРодина барона була освіченою, культурною. Його дружина за фахом була медиком і часто-густо допомагала мешканцям села, безкоштовно лікувала їх. Вони мали надзвичайно велику, як на той час, бібліотеку. Шафи, в яких зберігались книги, забрали до школи, а потім перенесли і в нове приміщення, яке відкрилося в 1972 році. В них зберігали хімічні реактиви. Згодом, десь після 2000 року, їх викинули і спалили в шкільній топці. До речі, шафи були виготовлені із твердих порід дерев, гарно різьблені, з заскленими віконечками.\nНаближався буремний 1917 рік. Вона відчувала, що мають відбутися зміни в суспільстві і передала землі пану Протасову. Цінні речі забрала з собою і переїхала до Києва. Залишки речей розтеклися по деяких будинках Нового Бикова.\nПісля Жовтневої революції селяни розібрали поміщицьку економію барона Мейендорфа\nВ післяреволюційний період замок перетворили на житлові приміщення. Було декілька квартир. східці, які ведуть на другий поверх палацу, залишились і до цього часу.\nНащадки Меєндорфів нині живуть в Австрії”.\nЗ цікавинок Нового Бикова – на південній околиці села під час Шведської війни зупинявся биваком Петро І. Й до цих пір між селами Новий Биків і Петрівкою стоїть великий кам’яний стовп, з табличкою, збудований з присв’ятою цій події.\nДеякі джерела говорять, що власником замку та фундатором цукрового заводу був барон Мейендорф Микола Богданович (Феофілович). Так, такий барон був, теж досить відома особистість, учасник білого добровольчого руху, що емігрував за кордон, закінчив Паризьку академію мистецтв та став відомим іконописцем. Залишив після себе велику культурну спадщину.\nОперують тим, що в журналі губернського зібрання за 1907 рік власницею маєтку була Н.О.Мейендорф, а якраз у Миколи Богдановича й дружина була Ніна Олександрівна, в дівоцтві Асєєва, дочка тамбовських дворян.\nУспенська церква була збудована у 1801-1804 рр. на замовлення Кирила Розумовського.\nАле чомусь ніхто не співставив дати. Ніна Олександрівна народилась 1896 року, і на 1907 рік була 11-річною дівчинкою, жила в Тамбові з батьками та гралась в ляльки. Так само й Микола Богданович, роки життя якого 1887-1969, не міг заснувати в 1896 (чи 1898) році цукровий завод.\nОсь так і з’являються та поширюються фейкові легенди.\nА ось у Миколи Єгоровича Меєндорфа було два сини, Дмитро та Олександр, відповідно 1880 та 1881 р.н., можливо ця невідома Н.О. була дружиною когось з них, і маєток перейшов у спадок.\nРаз ми згадали цукровий завод, кілька цікавих слів про нього.\nЗа спогодами мешканців села, сини барона програли завод у карти Маневу, члену акціонерного товариства.\nУ 1906 році було вбито директора заводу Купцова-Залкіна Ісака Самойловича, кажуть, що за його жорстокість і несправедливість до робітників. Урядник Носач натрапив на слід убивці і його теж вбили.\nВ радяньські часи завод реконструювали, він був промисловим гігантом. Але у 2007 році завод збанкрутував, а ще через кілька років від нього залишились лише труби.


Біоенергетика м’язового скорочення\nТривалість м’язового скорочення повністю залежить від наявності АТФ. Реакція розщеплення АТФ служить безпосереднім джерелом енергії для м’язової діяльності:\nАТФ + Н2О → АДФ + Н3РО4 + D G\nЗа фізіологічних умов енергія гідролізу одного моля АТФ становить близько 40 кДж.\nВміст АТФ у м’язі відносно постійний, складає приблизно 5 мМ на 1 кг сирої ваги м’язів і не може зменшуватися нижче 2 мМ, оскільки при цьому перестане працювати «кальцієва помпа». М’яз буде скорочуватися до повного вичерпання всієї АТФ, після чого настане задубіння (контрактура) м’язів.\nЗапасів АТФ, що є в м’язовій клітині, вистачає лише на 1/30 долю секунди роботи (3-4 одиночних скорочення максимальної сили). Проте в процесі м’язової роботи помітного зниження концентрації АТФ не спостерігається. Це пояснюється тим, що в перервах між скороченнями м’язів АТФ відновлюється (ресинтезується) із тією ж швидкістю, з якою вона розщеплюється в процесі м’язових скорочень. Для обернення реакції гідролізу АТФ кінцеві продукти розпаду АДФ і Н3РО4 повинні одержати енергію, яка дорівнює тій, що виділилася при розщепленні АТФ. Тому синтез АТФ у клітині спряжений із катаболітичними реакціями, при яких звільняється значна кількість потенційної енергії. У ході таких реакцій утворюються проміжні багаті на енергію сполуки, що містять фосфатну групу і здатні передавати її разом із запасом енергії на АДФ. Макроергічні сполуки, які використовуються для ресинтезу АТФ, постійно присутні в організмі (креатинфосфат) або утворюються під час роботи при окисненні різних речовин (1,3-ди-фосфогліцеринова і фосфопіровиноградна кислоти).\nРесинтез АТФ у процесі скорочення м’язів може здійснюватись як під час реакцій, що відбуваються без кисню, так і за рахунок реакцій, пов’язаних з його споживанням.\nАнаеробний шлях ресинтезу АТФ включає в себе відновні процеси за рахунок креатинфосфату (креатинфосфокіназна реакція), сполучення між собою двох молекул АДФ (міокіназна реакція), а також реакцій гліколізу і глікогенолізу.\nКреатинкіназне відновлення. Креатинфосфат адсорбований на скорочувальних білках міофібрил. Реакцію переносу фосфатної групи з креатинфосфату на АДФ з наступним утворенням креатину і АТФ каталізує креатинфосфокіназа:\nКрФ + АДФ АТФ + Кр\nКреатинфосфокіназа в скелетних м’язах людини має велику активність. Креатинфосфокіназна реакція досягає найвищої швидкості вже на другій секунді після початку роботи. Ця реакція першою включається в процесі ресинтезу АТФ у момент початку м’язової роботи і відбувається з максимальною швидкістю до значного зменшення запасів креатинфосфату в м’язах. Ця реакція є своєрідним «енергетичним буфером», який підтримує постійну концентрацію АТФ у м’язах у періоди інтенсивного її використання.\nЗапаси креатинфосфату в м’язах приблизно в 3 рази перевищують кількість АТФ. Загальний же запас АТФ і КрФ забезпечує енергією м’язову тканину для роботи максимальної потужності протягом 10-15 сек. Після того як запаси КрФ у м’язах зменшуються приблизно на 1/3 (через 5-6 сек.), швидкість креатинфосфокіназної реакції зменшується, і в процес ресинтезу АТФ підключаються реакції гліколізу і дихання. Це відбувається при збільшенні тривалості роботи. До 30-ї секунди швидкість креатинфосфокіназної реакції зменшується наполовину, а до кінця 3-ї хвилини вона складає лише 1,5% початкового значення. Креатинфосфокіназна реакція зворотна. Під час скорочення м’язів переважає пряма реакція, яка супроводжується утворенням АТФ і креатину. Але як тільки робота м’язів припиняється й у м’язі з’являється надлишок АТФ, посилюється зворотна реакція, яка відновлює запаси КрФ до вихідного рівня.\nКреатинфосфокіназна реакція є короткочасною, але енергетично дуже ефективною (1 моль КрФ відновлює 1 моль АТФ) і складає біохімічну основу такої рухової якості, як локальна м’язова витривалість.\nМіокіназна реакція. При значному збільшенні концентрації АДФ у саркоплазмі відбувається міокіназна (або аденілаткіназна) реакція:\nАДФ + АДФ → АТФ + АМФ\nУ процесі такої взаємодії одна молекула АДФ віддає фосфатну групу і перетворюється в АМФ, а інша приєднує цю групу, перетворюючись в АТФ. Такий ресинтез АТФ включається в організмі в крайньому разі, коли працюючі м’язи не можуть одержати енергію з інших джерел. Міокіназну реакцію можна розглядати як аварійний механізм. Така ситуація може виникнути при сильному м’язовому втомлені, коли використані майже всі види клітинного палива.\nАденілатний шлях ресинтезу АТФ украй невигідний для організму, оскільки веде до зменшення кількості аденілових нуклеотидів у результаті подальшого розщеплення утвореної АМФ, до аміаку і токсичної інозитової кислоти.\nГліколіз і глікогеноліз. Швидкому включенню гліколізу для ресинтезу АТФ в умовах недостатнього постачання киснем сприяє висока активність фосфорилази, яка легко активується при підвищенні концентрації АДФ і неорганічної фосфатної кислоти в саркоплазмі. У процесі гліколізу утворюються проміжні макроергічні сполуки (1,3-дифосфорногліцеринова і фосфоенолпіровиноградна кислоти), які передають багату енергією фосфатну групу на АДФ (фосфорилювання на рівні субстрату), здійснюючи таким чином ресинтез АТФ. Найбільшої швидкості гліколіз досягає вже на 20-30 секунді від початку роботи, а до кінця 1-ї хвилини роботи м’язів стає основним джерелом для ресинтезу нових молекул АТФ.\nЕнергетична ефективність гліколізу невисока: при розщепленні 1 молекули глюкози до 2 молекул молочної кислоти утворюється 2 молекули АТФ. Проте, гліколіз в організмі відбувається з використанням вуглеводних запасів (глюкози, глікогену) і може тривати довше, ніж креатинфосфокіназне відновлення. Гліколіз служить біохімічною основою такої рухової якості, як швидкісна витривалість; є домінуючим джерелом енергії при виконанні вправ, тривалість яких становить від 30 сек. до 2,5 хв.\nГліколіз має і негативні сторони. Це недостатня енергетична ефективність (2 молекули АТФ) і накопичення великої кількості продукту неповного окиснення глюкози − молочної кислоти. У водному середовищі молочна кислота дисоціює:\nСН3 − СН − СООН СН3 − СН − СОО- + Н+\nМолочна кислота Лактат-іон\nУтворюючись у великих кількостях, вона змінює рН внутрішньоклітинного середовища вбік кислого. При значних змінах рН відбувається пригнічення АТФ-ази міофібрил, креатинфосфокінази й основних ферментів, що регулюють скорочувальну діяльність м’язів.\nЗбільшення кількості молочної кислоти в саркоплазмі супроводжується зміною осмотичного тиску. При цьому вода з міжклітинного середовища надходить усередину м’язових волокон, викликаючи тим самим їх набрякання і ригідність. Значні зміни осмотичного тиску в м’язах можуть викликати відчуття болю і втоми у працюючих м’язах.\nАеробний шлях ресинтезу АТФ. Ресинтез АТФ в аеробних умовах здійснюється шляхом окиснювального фосфорилювання за наявності достатньої кількості кисню. Це найбільш продуктивний шлях відновлення енергії в організмі людини. У звичайних умовах на його частку припадає близько 90% загальної кількості АТФ, яка ресинтезується в організмі. Ферментні системи аеробного ресинтезу зосереджені у мітохондріях. Цей шлях містить у собі аеробне перетворення молочної кислоти (через утворення піровиноградної кислоти) до ацетил-КоА (активованої форми оцтової кислоти) і всі реакції циклу трикарбонових кислот (циклу Кребса), які безпосередньо спряжені з окиснювальним фосфорилюванням АДФ і разом здатні давати велику кількість енергії (з 1 молекули глюкози − 38 молекул АТФ). Аеробний шлях ресинтезу АТФ у 18 разів ефективніший за гліколіз, при якому утворюється лише 2 молекули АТФ. Висока продуктивність цього шляху ресинтезу АТФ можлива тому, що крім внутрішньом’язових запасів глікогену в нього можуть включатися і позам’язові резерви вуглеводів (наприклад, глікоген печінки), жирів, а в окремих випадках і білків, окиснюючись при цьому до кінцевих продуктів обміну. Загальна ємність аеробного процесу дуже велика. Кінцеві продукти аеробних перетворень СО2 і Н2О не викликають значних змін внутрішнього середовища і легко видаляються з організму.\nУтворення 1 моля АТФ у процесі окиснювального фосфорилювання супроводжується споживанням 3,45 л кисню. Стільки ж кисню в стані спокою споживається протягом 10-15 хв., а за умови напруженої м’язової діяльності за 1 хв. Запаси кисню в працюючих м’язах обмежені. Невелика його кількість знаходиться в розчиненому стані у внутрішньоклітинній плазмі й у зв’язаному стані з міоглобіном. Основна ж кількість кисню, що споживається м’язами для ресинтезу АТФ, надходить у тканини через систему легеневого дихання і кровообігу.\nОскільки відновлення АТФ зазначеним шляхом здійснюється в умовах достатньої кількості кисню, в організмі людини він використовується при виконанні більш довгих і менш інтенсивних фізичних вправ.\nКров – це рідка тканина організму людини та вищих тварин, його внутрішнє середовище, яке забезпечує звʼязок та інтеграцію обміну речовин різних органів і тканин.\nКров виконує в організмі ряд важливих функцій:\n− дихальну – гемоглобін, що входить до складу еритроцитів, разом із плазмою крові здійснюють транспорт О2 від альвеол легень до всіх органів і тканин та зворотний транспорт СО2;\n− трофічну (поживну) – транспорт поглинутих поживних речовин (вуглеводів, ліпідів, амінокислот, нуклеотидів, продуктів їх метаболізму, вітамінів) до клітин, де вони використовуються в катаболічних та анаболічних процесах;\n− екскреторну (видільну) – за допомогою плазми крові забезпечується транспортування до органів виділення (нирок, легень, шкіри, кишківника) кінцевих продуктів метаболізму та продуктів біотрансформації чужорідних органічних сполук для наступного їх виведення;\n− захисну (імунну) – різні типи лейкоцитів та плазма крові за допомогою системи ферментів та специфічних білків забезпечують широкий спектр захисних реакцій, протидіючи порушенням внутрішнього гомеостазу, зокрема проникненню у внутрішнє середовище органзму генетично чужорідних для нього білків та інших макромолекул;\n− регуляторну – здійснюється за допомогою гормонів та інших біорегуляторів, що секретуються в кров ендокринними залозами і за допомогою специфічних транспортних білків плазми крові переносяться у відповідні органи-мішені. Виявляється також у підтриманні кислотно-лужного та водно-сольового балансу, осмотичного тиску міжклітинної рідини, участі у регуляції температури тіла.\nКров складається з твердих елементів – червоних (еритроцитів) і білих (лейкоцитів) кровʼяних клітин та тромбоцитів, завислих в рідкому середовищі – плазмі. Між плазмою і форменими елементами існує певне співвідношення – гематокрит (гематокритне число), згідно якого об’єм клітин складає у людини 40-45% об’єму крові, решта (55-60%) припадає на плазму. Майже всі функції крові (за винятком специфічних клітинних, наприклад, транспорт кисню чи імунний захист) здійснюються плазмою чи її компонентами. Кров здатна до згортання (коагуляції); рідка фаза, яка при цьому залишається називається сироваткою крові. Сироватка крові являє собою плазму, звільнену від фібриногену.\nЗагальна кількість крові у ссавців різна і залежить від виду, статі, інтенсивності обміну речовин. В середньому цей показник складає 8-15% від маси тіла. У людини кількість крові складає приблизно 6-8% від маси тіла (6-8 л), у чоловіків об’єм крові – 5,2 л, у жінок – 3,9 л. Кількість крові в організмі – величина доволі стала. В звичайних умовах кров, що міститься в організмі циркулює по судинах не в повному обсязі. Частина крові міститься у депо: в печінці – до 20%, селезінці – до 16%, в шкірі – до 10% від загальної кількості крові.\nДата добавления: 2016-03-27; просмотров: 589 | Нарушение авторских прав | Изречения для студентов