додому Діти Ігри для дітей Сюжетно-рольові дитячі ігри\nМалюк росте і розвивається. І ні для кого не є секретом той факт, що дитяча гра служить йому не тільки розвагою, але і уроком, знайомством з дорослим світом, з його правилами і законами.\nЗ кожним новим періодом життя дитина переходить від одного етапу оволодіння ігровими навичками до іншого, більш складного. Спочатку він грає сам, потім — паралельно з іншими дітками, згодом — поступово навчається і спільній грі.\nВажливим параметром в дитячій діяльності є сюжетно-рольові ігри, де учасники програють ситуації з реальної, дорослого життя.\nХто з нас в дитинстві не грав у «дочки-матері», «доктора», «вчителя»? З яким захопленням, а то і з сварками, ми розподіляли ролі «дорослих», дотримувалися їх, імітуючи поведінку своїх батьків і знайомих. Як перетворювали свої іграшки в «акторів», оточуючи їх необхідними речами, і жили за них.\nТепер наші діти і діти наших дітей, і наступні покоління будуть грати, будувати сюжети, вибирати для себе ролі.\nЧому ж важливі сюжетно-рольові ігри для дітей?\n1. Дитина, вже в 2-3 роки, намагається самостійно придумувати собі гру. Він виконує роль «режисера», моделюючи навколо себе ситуацію. Для цього маляті не завжди потрібні іграшки, без праці він побачить в паличці – машину, а в тарілці – озеро.\nКупити дитячі іграшки для хлопчиків або дівчаток для проведення сюжетно-рольових ігор можуть батьки, а малюк із захватом внесе в ці готові розваги свої вигадані деталі. Наприклад, до набору доктора дитина додасть гудзики (таблетки для ляльок), листочки дерев або насіння (ліки), палички (шприци). А з кубиків побудує будинок для квіткової ляльки.\nСюжетно-рольова гра, таким чином, допомагає розвивати уяву і фантазію, бачити звичайні речі по-іншому, мислити яскраво і неординарно.\n2. Занурюючись в гру, дитина забуває свої проблеми, переграє їх в ним же створених ситуаціях. Це важливо для психологічної реабілітації малюка, для подолання страхів і фобій і вирішення питань.\n3. Сюжетно-рольові ігри допомагають дитині засвоїти норми соціального поведінки, розкрити свій потенціал і накопичити життєвий досвід. Граючи, дитина ідентифікує себе з ким-то (а іноді і з чим-то), що допомагає краще пізнати себе самого, стимулює формування творчої і пізнавальної активності.\nЧим важливі сюжетно-рольові ігри дітей для дорослих?\nПсихологи стверджують, що, спостерігаючи за дитиною в процесі гри, можна багато чого дізнатися про малюка, про оточуючих його людей, про стосунки в родині та соціумі (садку, школі). А дізнавшись, можна постаратися виправити себе, налагодити стосунки, допомогти дитині.\nВдома часто діти продовжують «грати в садок». Дитячі музичні інструменти піаніно або баян – допомагають організувати «зарядку», ляльки і м’які іграшки стають «дітками», партнер по грі може бути кухарем на іграшковій кухні, а сам малюк – вихователем. Дорослі, залучені в гру або спостерігають з боку, можуть багато нового дізнатися про те, чим дитина живе, що її хвилює і оточує у дитячому суспільстві.\nСюжетно-рольові ігри розрізняються за ступенем складності:\n-прості рольові ігри-дії (будівництво будинку, їзда машини, заколисування малюка);\n-більш складні рольові ігри (похід в магазин за покупками, «дочки-матері», «школа»);\n-безпосередньо сюжетно-рольові ігри, де відбувається кілька дій і розподіл ролей.\nНайбільш популярні набори для сюжетно-рольових ігор:\n1.Конструктор з будівельними деталями та фігурками.\n2.Ляльки з іграшковим будиночком або кімнатою.\n3.Машинки з автопарком, гаражем, майстернею, треком.\n5. Набір доктора.\n6. Перукарня (або будь-які інші набори, присвячені професіям).\nДля сюжетно-рольових ігор не обов’язковою умовою є наявність готових ігрових наборів, гра буде яскравіше і продуктивніше, якщо малюк навчиться (спочатку з допомогою батьків або старших друзів) використовувати «підручні засоби» для побудови сюжету і подальшого обігравання ситуацій. А для цього згодиться все.\nВеселої і цікавої гри!\nпопередня статтяМатрац для дитини-алергіка\nнаступна статтяВодій і пасажир народилися в сорочці (4 фото)\nСпогади про яскраве безтурботне дитинство у більшості повязане з відчуттям свободи, коли руки лежать на кермі велосипеда, а ноги невпинно тиснуть на педалі. Вітер свистить, пирхають кішки і заздрісно дивляться вдалину друзі.


Новорічні корпоративи 2019 р, органіхація екскурсійних турів по Україні, організація і проведення корпоративних заходів\nНОВОРІЧНІ КОРПОРАТИВНІ ПРОГРАМИ\nВідкривши наш новорічний чемодан, можемо Вам гарантувати, що\nНоворічний корпоратив 2019 буде яскравим!\nНовий рік - це не тільки саме чарівне свято, але і єдине, яке відзначають напевно, всі компанії. Це найкращий час для підбиття підсумків роботи, складання планів на майбутнє, і звичайно ж заохочення співробітників.\nІ як тільки Ви починаєте замислюватися про організацію корпоративного Нового року, виникають тисячі питань. Де провести - щоб не повторитися, як провести - щоб запам'яталося, і було цікавіше, ніж в минулі роки, що придумати - щоб приємно здивувати своїх колег, як оформити - щоб було по-новорічному і незаяложена, який стиль заходу вибрати, яка ідея найбільш популярна в цьому році ... Ми допоможемо організувати новорічний корпоратив будь-якого формату і на будь-який бюджет. Вам потрібно лише подзвонити або написати нам.\nІ так, представляємо Вам каталог новорічних корпоративних програм:\nУ переддень святкування наступаючого року, колектив Вашої компанії став обраним у всесвіті. Перш за все за свій дружний колектив, інноваціях у технологічних процесах, стандартах корпоративної етики, випуску унікальних товарів, що дозволило цій славній команді випередити всіх конкурентів як мінімум на 10 років вперед.\nЗа їх роботою уважно стежить весь світ, а світові ЗМІ в своїх статтях, називають компанією майбутнього!\nПереміщення в часі почнеться: в день новорічного корпоративу.\nБазовий варіант програми:\nІ багато інших фантастичних дій\nТой, хто хоч раз побував в українському селі напередодні Різдва, назавжди запам'ятає неповторний народний колорит, запах свежежареного кабанчика, хрускіт солоного огірочка під стопочку хорошого первачка, і, звичайно, вільну яскраву атмосферу народних гулянь з іграми, конкурсами та забавами, мелодійними піснями і " дикими танцями ".\nПротягом свята серед присутніх буде обраний «Моторний парубок», «Перший хлопець на селі», «запальний шинкар» та «Весела молодиця»!\nІ яка ж народна вечірка без заводного веселого гопачка. Наш провідний із задоволенням проведе майстер-клас цього «фірмового» українського танцю.\nБачили церемонію вручення «Оскар» тільки по телевізору? Тоді купуйте гламурні наряди і ласкаво просимо на нашу червону доріжку! Вас чекають урочисті гумористичні нагородження для важливих персон компанії, і гарячі ефіри з інтерв'ю. Буде безліч номінацій і розіграшів, купи призів, вручення яких може бути абсолютно несподіваним. Серед списку запропонованих номінацій особливий інтерес представляють: «Пліток мало не буває!», «Мені зверху видно все!», «Головний політико-життєвий оглядач нашої компанії!», «Палка світська левиця!» І т.і.\nТематичні оформлення майданчика (червона доріжка, афіші з особами співробітників)\nреквізит для гостей\nмузичне обладнання, послуги Ді-джея\nпрессвол для фотосесій\nКорпоратив в стилі Середньовіччя - прекрасна можливість показати свою мужність, честь і відвагу. Хто буде ведучим свята? Звичайно ж, Король Артур, який проведе урочисте посвячення в лицарі, а в якості розваг гостям пропонуються різноманітні середньовічні забави.\nОбов'язково відбудеться лицарський турнір, фехтувальний дует, стрільба з лука - лицарі битимуться за прекрасну даму. Свято пройде під дзвін зброї, жарти завзятого ведучого посмішки усіх присутніх.\nведучий в образі Короля Артура;\nцеремонія посвяти в лицарі;\nрозробка корпоративного герба.\nНОВОРІЧНА ПРОГРАМА «ХТО ЗВЕРХУ»\n«Хто зверху?» - це телевізійний бестселер, в якому дівчата грають з чоловіками, а чоловіки змагаються з дівчатами.\nОсновна програма заходу буде складатися з різних конкурсних активностей від ведучих, за допомогою яких ми визначимо хто ж все-таки зверху - дівчата або чоловіки вашої компанії.\nЗмагання проводять: головні персонажі Нового року Дід Мороз і Снігуронька.\nНовий рік в Чікаго.\nПропонуємо Вам поринути в атмосферу минулих років, і відчути себе справжніми гангстерами. При словах «Чикаго, 20-ті роки», Вам напевно відразу уявляються гангстери, «сухий закон", джаз ... .Все це так, але на Новий рік можливі найдивовижніші події і перетворення!\nОтже, ласкаво просимо в Чикаго на «Гангстерську вечірку» на честь зустрічі нового 1930 года! Пропонуємо Вам зробити короткий екскурс в ці легендарні часи, відчути себе їх частиною, приміряти їх звичаї і відчути биття пульсу Чикаго 20-х років!\nтематичне оформлення майданчика;\nаксесуари для гостей свята;\nПостановочний мюзикл, де в головній ролі Дід Мороз і Снігуронька;\nпостановочні номери з мюзиклів «Кабаре» і «Чикаго»;\nрозробка газет з описом історії компанії в гангстерському стилі, гроші з портретами босів;\nЕксклюзивний корпоратив в «стиляжному» форматі - ось що Вам потрібно, якщо душа просить чогось особливого.\nТільки уявіть: у залі панує атмосфера тридцятих років (інтер'єр, конферансьє, музика, напої - все як і має бути у стиляг), а на танцполі гості старанно витанцьовують свінг, твіст, бугі-вугі, рок-Н-рол, Обов'язково будуть виступи музикантів оригінального жанру, а також численні конкурси та веселі розіграші, весь вечір для гостей звучать найкращі хіти минулого століття, які так любили наші дідусі і бабусі.\nНайстильніші і веселі, візьмуть участь в конкурсі стиляга 2019 ...\nтематичне оформлення свята;\nреквізит для гостей;\nвиступ естрадного ансамблю;\nтанцювальний майстер-клас по бугі-вугі.\nТаємничість, мудрість, легенди, умиротворення і краса-саме цим приваблює Схід. Гостем новорічного корпоративу стане незрівняна Шахеризада в супроводі султана.\nВони розкажуть особливості східних традицій і обрядів,з іх допомогою ви порините в справжню східну атмосферу з кальянами, тематичним декором і ароматами. Програма новорічного корпоративу в дусі Сходу буде досить різноманітною, насиченою і цікавою.\nГості зможуть насолодитися виступами зі зміями, конкурс на кращого султана, а також маса захоплюючих ігор і розваг.\nСвято пройде в розслаблюючій і невимушеній обстановці, яка так потрібна втомленому за трудовий рік колективу.\nведучий в образі Султана\nтанцювальний номер зі зміями;\nсхідне шоу, майстер-клас з танцю живота.\nспівведуча в образі Шахерезади;\n«Новий рік на ковбойському ранчо»\nБезкраї прерії, витривалі скакуни, револьвери, ласо, погоні за індіанцями, піщані бурі, золота лихоманка ...\nЖиття ковбоїв повне пригод і небезпек, які так ваблять будь-якого чоловіка. Активні і веселі дами також із задоволенням візьмуть участь в ковбойській вечірці, демонструючи не тільки красиві наряди, але і влучність стрільби. Головне - запастися хорошим настроєм і почуттям гумору.\nОформлення майданчика: написи Saloon, тематичні покажчики, барна стійка, композиції в кошиках, ліхтарі з декором, ласо, капелюхи та ін.\nВже на вуличній площадці, перед банкетним залом можлива організація тематичної ковбойської зони з катанням на конях або кантрі - возі.\nШоу-програма заходу визначається концепцією заходу. Салуний канн-кан, кращі вокалісти, банджо і гітари. І, звичайно, танці - ковбойські і сучасні - все з неодмінною участю глядачів!\nВ процесі вечора салун захоплять індіанці, на гостей чекає барабанне шоу, майстер - клас з бойового розфарбуванні і безліч веселих конкурсів.\nІ багато інших варіантів програм:\n«І знову карнавальна ніч»\n«Перший Новорічний, або не перемикайтеся!»\n«Скандинавія, with love!»\n«Королівський новорічний бал»\nІ, безсумнівно, ми завжди готові розробити особливу концепцію спеціально під вашу Компанію!\nЗвичайно ж, ми не забули про привітання співробітників, Ваших клієнтів і найголовніше\nВітання співробітників Дідом Морозом і Снігуронькою в офісі.\nПрямо серед робочого дня у Вашому офісі з'явиться «солодка парочка»\nз новорічними привітаннями, конкурсною програмою у форматі «міні»,\nі, звичайно, подарунками!\nНоворічні привітання та подарунки від Діда Мороза клієнтам і партнерам.\nПогодьтеся, візит Діда Мороза і Снігуроньки набагато душевніше, ніж чергова листівка, а подарунок ними вручений набагато цінніше, ніж доставлений кур'єром. Ось чому Ваші улюблені клієнти та партнери обов'язково будуть у захваті, і, можливо, теж приготують Вам який-небудь новорічний сюрприз!\nДитячі ранки і візит Діда Мороза і Снігуроньки на будинок\nКласичні ранки і дитячі спектаклі для самих маленьких шанувальників чарівного свята! Адже який же Новий рік без доброго дідуся Мороза і його помічниці Снігуроньки? Тим більше, що дбайливі батьки можуть викликати їх прямо на будинок! Кращі Морози і Снігурки тільки у нас !!!\nНехай новий 2019 закладе нові традиції, внесе нові емоції, наповнить нової радістю!


Життя без дітей. Чайлдфрі - егоїсти чи гуманісти? | ВІЛЬНИЙ МОЛОДІЖНИЙ ПОРТАЛ | fri.net.ua\nЖиття без дітей. Чайлдфрі - егоїсти чи гуманісти?\nБоротьба з перенаселенням планети чи звичайнісінький людський егоїзм? Спектр причин «чому не народжувати» дуже широкий, тому кожен із чайлдфрі обирає ту мотивацію, яка йому до вподоби, – від благородних поривань врятувати планету і до банального небажання мати «розтяжки на животі». Дехто психологічно не готовий створити сім’ю і не хоче штучно культивувати в собі інстинкти материнства чи батьківства. Інші бояться невизначеності і кажуть, що не застраховані від народження майбутніх убивць, злодіїв чи зрадників. А хтось просто не хоче дорослішати і залишається інфантильним на все життя, насолоджуючись його миттєвостями без турботи про нащадків.\nЧайлдфрі кажуть, що їх переконання – це ідеологія ескапізму, спроба звільнитися від ланцюгів суспільства. «Поки в чоловіка є дитина, він не почуває себе вільним. Він дуже посилено працює, боїться за своє робоче місце, бо, втративши його, не зможе прогодувати дитину. А людина, яка не має дітей, може присвятити себе саморозвитку, мистецтву, дослідженням», - каже 24-річний чайлдфрі Сергій Паранько.\nСуспільство вже давно охрестило їх егоїстами. З огляду та традиційну мораль небажання мати дітей розглядається як виключно гедоністичний і паразитуючий спосіб життя, який не дає жодної користі суспільству. Чайлдфрі ж вважають, що насправді суспільство залишається тільки у виграші від їх існування: по-перше, з точки зору боротьби з перенаселенням планети і дотриманням «природних квот» (я не народжую дитину, значить хтось може дозволити собі народити їх п‘ять); по-друге, через сублімацію енергії, яка не була потрачена на виховання нащадків, у розвиток науки і культури.\nНіхто не ризикує назвати бодай приблизну кількість чайлдфрі в Україні. Прибічники цієї ідеології скаржаться на постійний тиск із боку оточення і кажуть, що змушені приховувати свої справжні погляди. «Я працюю на роботі, де переважають молоді жінки віком 25-35 років, - розповідає чайлдфрі Олена Ігнатенко (ім’я та прізвище на прохання дівчини змінено). – Вони завжди обговорюють своїх дітей, процеси їх життєдіяльності і постійно запитують, коли я вже буду виходити заміж і народжувати дітей. Це на мене капає кожного дня. Я відповідаю, що спершу хочу отримати освіту і зробити кар‘єру. Якщо я їм скажу, що я чайлдфрі чи мериджфрі (люди, які не хочуть одружуватися – Авт.), – вони ніколи більше не будуть сприймати мене як свою колегу, я стану чужою». За словами Ігнатенко, суспільний тиск на жінок більший, ніж на чоловіків. Чоловік без дітей овіяний романтичним ореолом, він сприймається як донжуан, у той час як бездітна жінка вважається неповноцінною, бо вона не реалізувала материнську функцію.\nСергій Паранько не приховує своїх переконань у «бездітності», проте і не намагається їх пропагувати. Він каже, що нав‘язувати звикли держава і церква, яким треба нові віряни, платники податків, споживачі, солдати для армії, а ідеологія чайлдфрі – це вибір кожної людини, її внутрішнє переконання. Не бажаючи «бути машиною для продовження роду», хлопець так само часто наражається на осуд зі сторони оточуючих: «Багато дівчат, з якими я зустрічаюся, дуже засмучуються, дізнавшись, що я чайлдфрі. Але таким чином я можу приділяти їм значно більше уваги, більше леліятиму і пеститиму їх, ніж якби я мав тратити час ще і на дитину».\nБагато чайлдфрі, не знайшовши розуміння серед близьких, відправляються за пошуками однодумців в інтернет, де можна не приховувати своїх справжніх переконань. Віртуальні громади борців з традиційною мораллю, які вперше з’явилися в англомовному сегменті інтернету, тепер активно обмінюються думками на теренах RUнету. Вони відкривають нові веб-сторінки і залишають пости з «антидитячими» закликами на блогах і форумах на кшталт LiveJournal. Найчастіше відвідувачами таких веб-ресурсів є найбільш продуктивна з точки зору народження дітей вікова категорія – молоді люди 20-35 років, переважно жителі великих міст, які мають вищу освіту та високооплачувану роботу. За словами Сергія Паранька, чим вищий рівень освіченості і менший рівень традиційності, тим більше шансів, що людина присвятить себе саморозвитку, а не виховуванню дітей.\nУ чайлдфрі – своя філософія життя і свій погляд на роль індивідуума в ньому. «Багато людей заводять дітей, бо вони тікають від свого нерозуміння життя, від своїх підозр, що воно насправді беззмістовне. Тому люди вкладають свої інтелектуальні пориви і емоції в дитину. Коли таку людину запитати «В чому смисл вашого життя?», вона скаже «Виховати дитину», - говорить Олена Ігнатенко. Будучи атеїсткою, вона погоджується з тією частиною релігії, яка стверджує, що життя – це страждання: людина приходять з бажаннями в світ, а бажання породжують страждання. «Можливо, мені і хотілося б завести дитину і «забутися» в ній, але я розумію, що прирікаю цю маленьку людину на страждання», - каже Ігнатенко.\nПриводити невинні душі у світ, де існують невиліковні хвороби, теракти, катастрофи, - це, як мінімум, негуманно, вважають чайлдфрі. «А може, моя дитина зовсім не хоче з’являтися на світ. Її хтось про це запитав?» - говорить Сергій Паранько. «Вільні від дітей» кажуть, що нині людське життя не цінується, бо його багато, адже – як би парадоксально це не виглядало – регіони, де найбільше панують посухи, голод і хвороби (Азія, Африка), – якраз і є регіонами найінтенсивнішого розмноження людей. Тут на перше місце виходять екологічний та геополітичний моменти. «У світі все більше не вистачає прісної води, а через 50-100 років ця нестача буде катастрофічною. Третя світова війна буде війною за ресурси: воду, нафту… Народжувати дитину, яка потребуватиме найнеобхідніших ресурсів чи буде втягнута у війну, – це смішно і неправильно», - стверджує Паранько.\n«Це не є якась нова течія з точки зору мотивації. Мотивація така, що життя – це особиста справа кожного і кожен планує життя, як захоче. Очевидно, що дитина є перешкодою, тому що треба приділити їй свій час і увагу, а це відволікає людину від її самої», - говорить директор Інституту родини та подружнього життя Українського католицького університету Юрій Підлісній. На його думку, аргументація про недоцільність народження дітей у світі, де є хвороби, страждання, несправедливість, - це просто симулякр, пошук якоїсь більш менш логічної аргументації. «Якщо цей світ такий негуманний, несприятливий для людини, то, мабуть, їм самим варто було б піти з цього світу. Це – логічний наслідок їхнього аргументу», - каже Підлісний.\nПсихологи називають нову течію «хворобою постіндустріальних країн», яка в майбутньому буде тільки розвиватися. Перенасичення благами цивілізації і спрощення процесу виховання дитини замість очікуваного «бебі-буму» веде до відмови від дітей як таких. Досить пригадати, як у радянські часи, коли не було памперсів і армії няньок, молоко видавалося за талонами, а за пелюшками молоді мами світу не бачили, жінки не надто замислювалися над питаннями «народжувати чи ні». А сучасні чайлдфрі часто не зупиняються навіть перед кушеткою і хірургічним ножем, аби тільки вилікуватися від «дефекту дітонародження». «Щоб полегшити своє життя, такі люди використовують не тільки стерилізацію, але і, наприклад, як Ірена Кільчицька, шукають сурогатну матір, щоб виростила її дитину, бо в них нема на це часу. Люди, які потрапили на вершину суспільства, здобули освіту і зробили кар‘єру в тому числі завдяки своїм батькам, самі не хочуть ставати батьками», - каже Юрій Підлісний.\nСтерилізацію в Україні зроблять будь-якій повнолітній особі на її бажання. Наприклад, для жінки така операція в Інституті сексології та андрології обійдеться в 1800 гривень, ще 150 гривень доведеться викласти за передопераційне обстеження і по 250 гривень – за кожен день перебування на стаціонарі в одномісній палаті. При тому що в Європі ця процедура обійдеться мінімум у 800-1000 євро. Цікаво, що росіянкам до 35 років стерилізуватися забороняє закон. Але, як говориться в одному американському прислів’ї, якщо є бажання, то є і шлях. Тому громадяни країни-сусідки стають пацієнтами українських клінік і кажуть, що «у цій маленькій країні людяні закони».\nЩоправда, не всі українські чайлдфрі поділяють оптимізм зарубіжних колег. «Я думав про відповідну операцію з 18 років, але все ніяк її не зроблю. У будь-якому разі до цього прийду, мене не лякає операція, але я реально боюся наших хірургів», - каже Сергій Паранько. Проти стерилізації виступає Олена Ігнатенко. На її думку, набагато краще користуватися одночасно кількома методами контрацепції, тоді ризик завагітніти практично нульовий. «Якби це навіть сталося – я б зробила аборт на ранній стадії», - стверджує Ігнатенко.\n«Якщо дивитися з прагматичної точки зору: вони зараз молоді і не хочуть мати дітей, але вони стануть старими, немічними і самотніми і навіть не буде кому їх похоронити», - говорить Юрій Підлісний. Він каже, що діти – це нагорода на старість. «Чому вони [чайлдфрі – Авт.] народилися? Може, їх батьки зробили помилку, що не прийняли такої самої позиції, як їхні діти тепер?», - запитує Підлісний. Сергій Паранько каже, що вдячний своїм батькам за виховання та освіту, але сам не впевнений, що зможе створити адекватного члена суспільства. Поки що він покладається на толерантність та розуміння з боку найрідніших: «Мої батьки ніколи не «асфальтували» мене з приводу внуків, наскільки я знаю, вони самі побоюються такої ситуації».\nЦікаво, що серед чайлдфрі є матері і батьки. Інші члени цієї спільноти називають їх «наші дітні». Як правило, це батьки, які виростили дітей і відчули смак до життя тільки після того, як перестали нести відповідальність за своє доросле чадо. Зазвичай «вільні від дітей» заперечують, що відчувають неприязнь до дітей і навіть не проти усиновити або удочерити якусь знедолену дитину замість того, щоб розмножуватися самим. «Якщо я колись захочу мати дитину, я візьму ту, яка втратила своїх батьків. Мені не важливо, якого кольору буде її шкіра, бо я розумію, що людське життя не залежить від національності», - каже Олена Ігнатенко.\nТакий космополітизм іде врозріз із державними доктринами відтворення нації. Українські демографи б‘ють на сполох, бо коефіцієнт природного зменшення населення на сьогодні у нас є найвищим у Європі. Якщо на початку незалежності нараховувалося 52,2 мільйони українців, то сьогодні – 46,6. Перевищення смертності над народжуваністю в Україні відбувається з 1991 року. За словами доктора економічних наук з Інституту демографії Академії наук України Ірини Курило, у цьому скороченні головну роль відіграла депопуляція, тобто перевищення числа померлих над числом народжених, внаслідок якого чисельність населення з початку нового тисячоліття зменшується в середньому на 300-350 тисяч осіб на рік. Це – масштаб великого населеного пункту. «Ці проблеми можуть бути вирішені лише через світоглядні зміни, зміни у способі життя, у ставленні до сім‘ї і дітей, якщо молоді покоління будуть вважати великі сім‘ї чи хоча б середньодітні більш привабливими», - стверджує Курило.\nСергій Паранько називає такі заяви «егоїзмом на державному рівні», адже держава спонукає народжувати нових людей, але не піднімає рівень життя. За його словами, треба брати приклад з інших країн, які, потерпаючи від демографічної кризи, відкривають свої кордони для переселенців з інших країн. Олені Ігнатенко імпонує поняття global citizenship (глобальне громадянство). На її думку, етнічні та національні кордони – це надумане поняття, бо «сучасна антропологія прийшла до того, що поняття етнічності – конструйовані». Чайлдфрі заявляють, що у багатьох держав немає розуміння світу як єдиного організму, бо вони «зосереджуються на собі».\nПредставники традиційних суспільних інституцій кажуть, що світогляд чайлдфрі є одним із елементів культури смерті. Так, попередній папа Іван Павло ІІ назвав цивілізацію, побудовану на принципі «все для мене, а все, що проти мене, я повинен відкинути», цивілізацією смерті. «Це просто ідея на самознищення людства, - стверджує Юрій Підлісний. – Радикальна частина цієї ідеології – це секта, яка говорить про те, що космос – це єдиний біоорганізм, а людина є активним діячем, який завдає шкоди цьому організму. Вони наводять досить правдиві приклади, такі як глобальне потепління чи інші екологічні катастрофи, тому вважають, що треба цей біоорганізм рятувати, скоротивши кількість агентів, які нищать його». Через це, на думку Підлісного, людей заохочують до евтаназії та абортів. Чайлдфрі кажуть, що нікого ні до чого не заохочують, а сам факт свого існування називають «частиною природного регулювання населення Землі».


Як перевірити на брехню |ЯкПросто\nБрехня — свідомо висловлене брехуном твердження, що суперечить істині. Основні, емоційні причини обману — страх, сором, азарт, відчуття провини. Хоча навіть професійні психологи не завжди можуть визначити, чи бреше людина, є спільні риси, за якими можна розпізнати обман.\nСамими надійними і очевидними ознаками брехні довгий час вважалися відсутність зорового контакту і знервовані руху, наприклад, ерзанье по стільці. Але розмовляти, дивлячись в очі людині, прийнято у європейців, а представники східних цивілізацій сприймуть таку поведінку як агресію і неповагу. А нервозність може бути викликана і іншими причинами: наприклад, ваш співрозмовник змушений пояснювати вам причину недавнього конфлікту, хоча сам спізнюється на важливу зустріч.\nЗадайте відволікаючий питання, не пов’язаної безпосередньо з промовою співрозмовника. Зазвичай довгий час до відповіді означає переключення з режиму брехні на правду. Однак врахуйте й темперамент співрозмовника — флегматики, наприклад, взагалі повільно розмовляють, роблять великі паузи між фразами і довго підбирають слова.\nЗадайте питання, по якому, як вам здається, людина бреше, в такій формі, щоб відповідь була однозначною — так чи ні. Якщо співрозмовник почне ухилятися, повторюйте питання, поки не отримаєте таку відповідь.\nВідсутність жестикуляції. Брехня вимагає великих розумових зусиль, в результаті не залишається сил на ілюстрування слів рухами. Втім, якщо людина від природи майже не жестикулює, цей фактор вам навряд чи допоможе.\nПорівняйте поведінку людини з повсякденним. Брехун обов’язково видасть себе надмірної або недостатньої емоційністю, явною або прихованою.\nПригрозіть покаранням за брехню. Не потрібно апелювати до совісті і релігійному страху. Покарання має бути абсолютно близьким і невідворотним звільнення, пониження в зарплаті або посади, розрив відносин і т.д. Якщо ставка буде надмірно висока для брехуна, він здасться.


Отакої: після перевірки Мукачівської ЦРЛ програмою «Інспектор. Міста» пішли догани і звільнення\nПро це повідомили в Мукачівській міській раді у середу, 8 серпня.\n– Якісна медицина — це один з найважливіших напрямків нашої роботи і з тими, хто це не усвідомив, нам не по дорозі. Одним з найважливіших напрямів діяльності виконавчого комітету Мукачівської міської ради є якісна медицина для мукачівців та мешканців Мукачівського району. Це випливає і з нашої виборчої Програми, це ми робимо у повсякденній нашій роботі, зокрема на 100% забезпечуючи пацієнтів лікарні медикаментами, виділяючи достатню кількість коштів на всі медичні програми, які діють у нашому місті.\nПрограма “Додаткового соціально-медичного захисту мукачівців” на 2018-2020рр., а це білше ніж 20 млн. грн дає можливість якісного та дороговартісного лікування для мукачівців не тільки у нашому місті, але і в кращих клініках нашої країни. Зроблено багато, однак є ще над чим працювати, удосконалювати та покращувати, – повідомив заступник мера Мукачева Ростислав Федів.\n– Разом з тим нас схвилювало та обурило відношення деяких керівників до своїх прямих професійних та функціональних обов`язків, що було виявлено у ході вчорашньої інспекції одним з центральних телеканалів. Нами миттєво були зроблені відповідні висновки: догани отримали - начальник відділу охорони здоров`я виконавчого комітету Мукачівської міської ради (Мандзич Л.І.), заступник головного лікаря ЦРЛ (Луп`як Я.М.). Звільнена з посади зав. терапевтичним відділенням ЦРЛ та медсестра терапевтичного відділення. Хочу наголосити, що недоторканих у нас не було і не буде, бо для нас головне - якість обслуговування мешканців міста Мукачева та Мукачівського району, належні умови їхнього перебування у закладах охорони здоров`я.


Цифри та факти про війська Росії на кордоні України у 2021\n20 квітня 2021, 19:08 Читать новость на русском\nРосія стягує війська до кордонів із Україною / Колаж 24 каналу\nРосія зосередила поблизу кордону з Україною більше військ, ніж у 2014 році. Багато із цих підрозділів українцям знайомі через участь у захопленні Криму та війні на Донбасі.\n1Які підрозділи були біля кордонів України?\n2Які ще підрозділи Росія перекинула ближче до України?\n3Скільки загалом російських військових є біля кордону з Україною?\n4Що це означає?\nРосія активно стягує до кордонів з Україною та окупованого Криму військову техніку та особовий склад. Російське міністерство оборони не приховує, що перевіряє бойову готовність своїх збройних сил. Однак запевняє, що все це – виключно у рамках навчань.\nРадимо звернути увагу Росія стягує армію до кордону з Україною, – Хомчак попередив про загрозу\nУкраїна та її західні партнери версію про навчання сприймають обережно та говорять про можливі сценарії подальшого розвитку події. Варіанти коливаються від підготовки чергового нападу росіян на Україну до спроби Кремля шантажувати США ймовірністю нової війни.\nЗа пересуванням російських військ вздовж кордонів уважно стежать всі. Є припущення, що про справжню мету цієї активності розповість президент Росії під час свого звернення до Федеральних Зборів 21 квітня.\nБільше про це Путін може говорити про Україну й Білорусь, – Фейгін про послання очільника Кремля парламенту\nВсе, що відомо про російські підрозділи, які стягують до України, читайте у нашому матеріалі.\nЯкі підрозділи були біля кордонів України?\nІз 2016 року в Західному і Південному військових округах Росії біля українських кордонів створили три нові мотострілецькі дивізії: 144-ту біля Смоленську, 3-тя у Валуйках та 150-та у Новочеркаську.\nВсі вони, за даними українського Генштабу, по суті призначені для ведення швидких наступальних дій. У 2014 році бійці цього з’єднання засвітились у боях під Луганськом.\n144-ту мотострілецьку дивізію сформували у рамках оголошеної Міністром оборони РФ Сергієм Шойгу "протидії нарощуванню сил НАТО біля російських кордонів". Планувалось, що дивізія нараховуватиме приблизно 6000 осіб. З них 3600 — офіцери та військовослужбовці-контрактники. По факту її приблизна чисельність складає 10-12 тисяч осіб.\n3-тю мотострілецьку дивізію створили вже у пострадянську добу у якості дивізії "нового взірця".\nОбидва вони входять до складу 20-тої загальновійськової армії. Ще кілька років тому Генштаб України пояснював, що у разі повномасштабного наступу Росії, саме угрупування стане першим ударним ешелоном на північно-східному напрямку України.\nТакож окремо варто зауважити, що до складу 20-ї загальновійськової армії входить 448-а окрема ракетна бригада, яка має на озброєнні 448-ї оперативно-тактичні ракетні комплекси (ОТРК) "Іскандер".\nУкраїні представники 20-ї загальновійськової армії добре знайомі – її офіцери неодноразово були помічені серед бойовиків на окупованій частині Донбасу. Підрозділ 53-ї бригади, яка входить до складу цього угруповання, за версією розслідувачів Bellingcat, у 2014 році збив під Донецьком літак Boeing 777 "Малайзійських авіаліній". Командувача 20-ї армії у 2014 році Олександра Чайко розслідувачі вважають одним з тих, хто несе відповідальність за цю трагедію.\n150-та мотострілецька дивізія почала формуватися наприкінці 2014 року. Також як підрозділ, які чинитиме опір "бригадам натівського зразка". З серпня 2019 року для постійної дислокації підрозділів цього угруповання почали будувати військову базу у 60 км від кордону з Україною.\nКомандування дивізії також відзначалось у боях на Донбасі. Як повідомляли аналітики InformNapalm, екскомандир дивізії генерал-майор Петро Болгарєв у 2015-2016 роках був командиром 4-ї бригади 2-го армійського корпусу (Луганськ) російських окупаційних військ на Донбасі. Управління цими військами здійснював генеральний штаб ЗС РФ через центр територіальних військ Південного військового округу.\nЗа даними російських ЗМІ це формування має унікальну структуру, представлену двома мотострілковими і двома танковими полками. Укомплектоване воно повністю новою технікою. Втім, у 2019 році аналітики InformNapalm відзначали, що ключова проблема дивізії – "недокомплект солдатів і контрактників, набір військовослужбовців без відповідної підготовки, досвіду і з нульовою мотивацією". Відтак, попри концентрацію потужної техніки, в історіях про страшну міць 150-й дивізії тоді вбачали більше бравади, ніж реальних бойових можливостей.\nТакож цікаво Бойовики вербують населення окупованого Донбасу на військову службу\nУ 2020 році українська розвідка заявляла, що загальна потужність російських військ та підрозділів контрольованих Росією бойовиків становить:\n87 тисяч осіб;\n2500 бойових броньованих машин;\n1170 самохідних гаубиць та гаубиць;\n400 реактивних систем залпового вогню;\nРозташування військ Росії біля України у 2020 році/ Інфографіка 24 каналу\nЯкі ще підрозділи Росія перекинула ближче до України?\nДо східних кордонів – 74-у мотострілецьку бригаду.\nУкраїнцям цей підрозділ також знайомий. Його військовослужбовці у 2014 році брали участь в операціях під час захоплення Росією Криму, у боях під Луганськом. Техніку підрозділу фіксували під час боїв за Луганський аеропорт, Краснодон, та у районі боїв за Іловайськ. Взимку 2014—2015 року контрактники 74-ї бригади воювали на Донбасі під прикриттям батальйону ЛНР "Хулігани".\nДо окупованого Криму – 56-у десантно-штурмову бригаду. ЇЇ з Камишина перекинуто до Феодосії. За словами журналіста Юрія Бутусова, це ударне формування нового типу: воно озброєне важкою бронетехнікою, і, попри назву, є фактично посиленою мотострілецькою бригадою високої бойової готовності.\nКрім того, до Джанкою перекинули десантників із 76-ої дивізії із Пскова. Цих десантників в Україні знають як тих, хто отримав від Росії державні нагороди за захоплення Криму.\nТа як псковський десант, анонімно похований після боїв на Донбасі. Коли у 2014 році Україна встановила особи загиблих у боях російських військовослужбовців, російське командування заявило, що це – провокації, а у псковській десантно-штурмовій дивізії "всі живі й здорові". Втім, коли загиблих десантників ховали під Псковом, вінок від дивізії на їхніх могилах журналісти все ж зафіксували.\nСкільки загалом російських військових є біля кордону з Україною?\nБлизько 100 тисяч.\nТакож важливо На тлі російської агресії: СБУ перевела в режим підвищеної готовності підрозділи в регіонах\nГолова європейської дипломатії Жозеп Боррель повідомив, що Росія, за його даними, сконцентрувала понад 100 тисяч своїх військових на кордоні з Україною та в окупованому Криму.\nРозслідувачі кажуть, Росія точно стягнула понад 80 тисяч військових до східного кордону з Україною та окупованого Криму.\nНачальник Головного управління розвідки Міноборони полковник Кирило Буданов прогнозував, що до 20 квітня кількість особового складу на кордонах з Україною збільшиться до 110 тисяч осіб.\nКомандувач об'єднаних сил Збройних Сил України, генерал-лейтенант Сергій Наєв заявляв, що після того, як до росіян прибули додаткові сили, загальна чисельність військових РФ біля українських кордонів – 103 тисячі 200 осіб.\nЩо зараз на кордонах з Україною сконцентровано багато російських військових.\nЗ якою метою та чи надовго – ніхто поки що не знає.\nБоятись їх не варто. Але потрібно пам'ятати, що вони там є і що таку кількість сил до кордону просто так не стягують – це занадто дорого. Тому ймовірність ескалації бойових дій існує постійно. Войовничі наміри щодо України не змінюються.\nКрім того, що росіяни нас лякають, вони відпрацьовують тактику перекидання військ у повній бригадної комплектації на великі відстані. Це – відпрацювання і теж досвід,\n– пояснив 24 каналу речник розвідувальної спільноти InformNapalm Михайло Макарук.\nЗа його словами, чи осядуть біля кордонів усі нещодавно перекинуті туди підрозділи, чи це дійсно лише тимчасова акція для шантажу та залякування України, поки що прогнозувати важко.\nЯ точно скажу, що вони осіли, коли дружини їхніх офіцерів почнуть шукати там роботу. Поки ми цього не бачимо. Тому схильні думати, що це шантаж нашої країни,\nПри цьому він також наголосив, що розслаблятись все одно не варто, оскільки російські війська на українському кордоні є не лише в районі Донбасу.\nБільше про це Буде весело, – військовий експерт про те, наскільки небезпечною є ескалація на Донбасі\n"До Криму засилали флотські підрозділи. В Джанкой відправили псковську бригаду ВДВ, до Феодосії - камишинську. Не потрібно забувати про Південний військовий округ – Міллерово, ростовські товариші. Плюс, є російські війська у Придністров'ї. Там – мінімум 4 тисячі осіб. Нещодавно в Придністров'ї теж почали брязкати зброєю, проводити навчання та перекидати озброєння. Ну, і російські війська у Білорусі. Не забувайте про цей напрямок", – пояснив він.\nНовини політикиНовини УкраїниУкраїна – РосіяВійна на ДонбасіПублікаціїОперація Об'єднаних силТОПСтатті


Як вибрати смартфон | Огляд основних рекомендацій\nГоловна > Як вибрати смартфон\nСмартфон (smartphone) — це новий варіант «просунутого» або «розумного телефону», який крім основних можливостей мобільного телефону, має функціональність планшетного комп'ютера і пішли в минуле комунікаторів (кишенькові персональні комп'ютери).\nУ звичайних телефонах завжди були функції калькулятора, календаря, будильника і інше. Але з часом, почалися випускатися все більш і більш інтелектуальні моделі, що мають сенсорну панель-екран, для повного управління таким пристроєм. Такі телефони і отримали назву «смартфон».\nЦі пристрої відрізняються від звичайних мобільних телефонів ще і наявністю розвиненою операційної системи. А установка додаткових програм дозволяє значно поліпшити функціональність смартфонів у порівнянні зі звичайними мобільними телефонами.\nНа сьогоднішній день, мобільні телефони на ринку техніки стали великою рідкістю. А все тому, що їх витіснили смартфони.\nСмартфони - це саме ті пристрої, без яких багато сьогодні не можуть обійтися. Тут і доступ в мережу інтернет, і робота з документами, і медіа пристрій для прослуховування улюбленої музики або перегляду відео, ну і звичайно, в першу чергу, засіб зв'язку.\nІ ось Ви, нарешті, вирішили придбати смартфон, але як же вибрати відповідний? Який смартфон купити? Який смартфон хороший? Справа в тому, що Вам всього-на-всього потрібно визначитися з бажаними параметрами пристрою і вибрати найбільш відповідний.\nВсього є п'ять головних параметрів смартфона, на які потрібно звертати увагу перш за все:\nОЗУ (Оператівная пам'ять)\nНа сьогоднішній день смартфони обладнані дисплеями самих різних діагоналей, тому Вам не варто переживати з цього приводу. Хочете компактний смартфон? Будь ласка. Вам підійде діагональ в 4.5 '' дюйма. Або навпаки вам потрібен відмінний флагман? Добре, тоді Ваш вибір - 6 '' дюймів.\nСмартфони Планшетні комп'ютери\nЯкість картинки на екрані залежить від дозволу, і воно відіграє досить важливу роль. Золотий серединою є HD дозвіл - 1280х720 пікселів. Однак, якщо діагональ дисплея понад 5 '' дюймів, то йому до пари вже Full HD - 1920х1080 пікселів.\nВеликим плюсом для екрану буде, якщо дисплей виготовлений за технологією OGS (One Glass Solution), що забезпечить якісне зображення під будь-якими кутами огляду. Так само дуже хорошим показником є, поширена останнім часом,IPS матриця дисплея. І останнє, але не менш важливе доповнення це захист екрану. А саме олеофобним покриття, що відштовхує жири, а також Gorilla Glass — скло підвищеного опору до подряпин і ударів, що застосовується в дисплеях мобільних пристроїв.\nБільшість смартфонів на сьогоднішній день працюють на базі процесорів тайванської компанії MediaTek, так як витрати на їх виробництво не особливо великі, а продуктивність їх від цього аж ніяк не погіршується. Прямим їх конкурентом є сімейство процесорів Snapdragon від американської компанії Qualcomm. І лише незначна частина смартфонів світового ринку працює на процесорах компанії Intel.\nДаний показник дуже важливий для смартфона в плані прояву багатозадачності. В основному кількість ядер у процесорів для смартфонів варіюється від двох до восьми. Однак останнім часом двоядерні процесори канули в лету. Все частіше зустрічаються чотирьох і восьмиядерні процесори, які, до слова, розвиваються з небувалою швидкістю. Ще зовсім недавно всі вони були 32-ох бітні, але на сьогоднішній день смартфони комплектуються, новими, 64-ох бітних процесорами нового покоління.\nЧастотність процесорів також відрізняється від самої їхньою версією. Тактова частота процесора характеризує продуктивність системи, якщо говорити точніше - кількість виконуваних операцій в секунду. І відповідно, 8-ядерний процесор з частотою 2 ГГц буде на порядок краще 4-ядерного з частотою 1.7 ГГц. Однак даний вибір залежить від того, як саме Ви будете використовувати смартфон.\nДивитися добірку продуктивних смартфонів: Ігрові та потужні смартфони\nОЗУ (Оперативна пам'ять)\nКількість оперативної пам'яті також впливає на швидкодію і багатозадачність смартфона. На сьогодні найменшим показником ОЗУ є 512 Мб. Цього буде цілком достатньо для виконання повсякденних завдань. А для тих, хто шукає багатофункціональний пристрій з високими показниками продуктивності підійдуть смартфони з 1 Гб ОЗУ і більше.\nНе можна стверджувати, що дозвіл камер на смартфоні є одним з вирішальних умов при його виборі, однак багатьом користувачам важливий даний пункт. Як і щодо інших параметрів, смартфони комплектуються самими різними камерами, в залежності від їх ціни і класу. У бюджетних моделях Ви найчастіше зустрінете такі параметри: фронтальна камера - 2 мегапікселя; тилова - 5/8 мегапікселів. У більш дорогих моделях все частіше зустрічаються камери на 13 мегапікселів від таких компаній, як Sony або ж Samsung. Якість знімків отриманих з даних камер буде на великій висоті. Але знову ж таки, якщо камера є для Вас важливим критерієм.\nВисока продуктивність це, звичайно, добре, але одним з найважливіших параметрів є ємність акумулятора. Кому хочеться мати потужний смартфон з батареєю на 1300 мАг, щоб не відходити від розетки? Та нікому. А найцікавіше, що на сьогоднішній день, компанії-виробники смартфонів ведуть холодну війну за першість своїх товарів на ринку. І одним з головних аспектів цієї війни є саме ємність акумулятора. Так що Вам не варто переживати, якщо ви націлилися на смартфон з ємністю в 2500 ~ 3000 мАг. Цього буде цілком достатньо для декількох днів автономної роботи вашого девайса.\nТепер, більш детально вивчивши те, що Вас цікавить, Ви зможете зробити правильний вибір і довго насолоджуватися Вашим новим придбанням.\nЗалиште Ваші запитання в коментар:


ПАВЛО ТИЧИНА: «ОБ СЕРЦЕ ДЗВОНЮ Я…» – Слово Просвіти\nПАВЛО ТИЧИНА: «ОБ СЕРЦЕ ДЗВОНЮ Я…»\nКожен талант — загадка, а геній — загадка за сімома замками для всього світу. Ми лише наближаємося до усвідомлення, що після Тараса Шевченка — Пророка — Україна породила свого Поета — Павла Тичину. Його рання творчість сповнена незбагненних чар, а породжені музою поета-експериментатора диво-слова здатні перевернути душу. “Це співець яблуневоцвітності, яка, переходячи з покоління у покоління, і нині здатна хвилювати юнь, очищати й наснажувати кожного, чия душа, сприйнятлива до прекрасного”, — сказав про нього Олесь Гончар.\nДоля Павла Тичини трагічна. Сталінізм, розстрілявши Українське Відродження, за словами Василя Стуса, репресував Павла Тичину славою, одягнувши на нього блазенський ковпак, змусивши писати під диктат убивць. Його вбили заживо. Це було сходженням поета на Голгофу. Проте єзуїтські тортури і невблаганний час виявилися безсилими перед тендітною музою українського Орфея. Нині він повертається до нас.\nПро життя Павла Тичини і його творчість, зокрема ранню, написано сотні томів, та навіть в останніх публікаціях зрідка можна знайти бодай згадку про його найперший цикл поезій “Панахидні співи”. Сам автор вважав його назавжди втраченим. А він на наших очах виплив із всепоглинаючої Лети в українській чорноморській столиці — Одесі легкокрилим човником. Це було справжнім літературним відкриттям.\nРукопис “Панахидних співів” знайшов невтомний шукач духовних скарбів Сергій Лущик, розбираючи архів художника й літератора Михайла Жука. Цей викладач малювання Чернігівської семінарії, а пізніше один із засновників Української академії мистецтв, щиро потоваришував зі своїм найобдарованішим 14річним учнем Павлом Тичиною, і цю дружбу обоє пронесли крізь усе життя. Поет-початківець, перебиваючись із хліба на воду, днював і ночував у майстерні чернігівського вчителя. Своєї оселі не мав, тож, надсилаючи вірші до редакцій, незрідка вказував на конвертах адресу Михайла Жука. Коли якийсь журнал повернув автору його “Панахидні співи” у Чернігів, Павла Тичини там уже не було, а 1916 року й Михайло Жук переїхав до Києва. Отак поет і розминувся зі своїм першим циклом поезій.\nСергій Лущик переконливо доводить, що в ньому йдеться про події не пізніше весни-осені 1914 року. А про час написання першого поетичного циклу Павла Тичини достеменно невідомо. Про нього є лише згадка у листі без дати, який автор надіслав Андрію Ніковському: “Співи панахидні” у мене ще й досі не викінчені… Як викінчу, то попереду, ніж друкувати їх, пришлю Вам на “любу розмову”. Цей лист знайшов у архівному фонді журналу “Основа” одеський літературознавець Григорій Зленко, опублікувавши його ще 1973 року. Дослідник стверджує, оскільки у листі йдеться про вже видані числа “Основи” наприкінці 1915го — початку 1916 року, то слід вважати, що на той час цикл поезій уже був.\nОкремі згадки про існування “Панахидних співів” породили безліч легенд про те, що вони собою являють і кому присвячені. Та ось тепер ми маємо повний, переписаний самим автором набіло, варіант цього циклу поезій. Але загадки лишилися. Одні дослідники твердять, що юний поет оспівує передчасну смерть коханої і навіть називають різні імена, інші вважають, що у ньому йдеться про загибель найсвітлішого почуття першої закоханості, а не реальної дівчини. Однак є своя чарівність і в тому, що “Панахидні співи” постають перед нами в ореолі таємничої філософської притчі про сенс людського буття, де завжди перегукуються білі та чорні акорди.\nНад цією вічною темою розмірковував і Михайло Жук, який в одному сповідальному вірші сказав про себе: “Білим і чорним хотів би я бути”. “Біле і чорне” — його найбільша картина (207х310 см), над якою він працював упродовж 1912—\n1914 рр. На початку століття твір часто експонували, але в тоталітарну добу про картину, герої якої мають янгольську подобу, ніде не згадувалося. Та саму роботу дбайливо зберіг відомий колекціонер україністики з Одеси Тарас Максим’юк, і тепер вона стала відкриттям одного з вершинних зразків українського малярського модерну 1920х. Інтерес до цього панно настільки великий, що воно не раз уже експонувалося у форматі “виставки однієї картини” у Києві, багатьох містах України та за кордоном.\nКоли ж було знайдено “Панахидні співи” Павла Тичини, Тарас Максим’юк та й інші з подивом упізнали на картині в образі чорнокрилого янгола-Орфея автора цих поезій. Схожість підтверджується і графічним портретом Павла Тичини, який Михайло Жук написав дещо пізніше — 1919 року. А в образі білого янгола окремі дослідники помічають риси студійки Михайла Жука Полі Коновал, вважаючи її першим коханням юного поета. Про їхні взаємини художник не міг не знати. Згодом Поліна залишила Павла Тичину. Можливо, оспівана поетом смерть коханої — лише поетична метафора, призначена висловити страждання розбитого серця? І така точка зору має право на існування. Не випадково Тичина у тридцятилітньому віці, коли товариш нагадав йому про “Панахидні співи”, із чисто чоловічою погордою занотував у щоденнику, що тоді пригадалися йому “те перше кохання і ті дурні сльози”. На думку Сергія Лущика, так можна було сказати радше про зраду, а не про смерть коханої. Тож, як бачимо, картина не так відповідає на численні запитання, як порушує нові. А сама вона водночас пророкувала ще й трагічну долю українського Орфея.\nІ хоч “Панахидні співи” і картина Михайла Жука “Біле й чорне” мають безліч спільних смислових і суто зовнішніх ознак, ніхто не наважиться назвати панно ілюстрацією до циклу поезій П. Тичини. Твори двох геніїв-однодумців доповнюють і поглиблюють один одного, створюючи разом художнє полотно ще небаченого масштабу й злету філософської думки та емоційної сили. Тож разом з іншими ранніми поезіями Павла Тичини тепер маємо відкриті широкому загалу дві глибокі й чарівні притчі про вічний двобій між білим і чорним.\nНа моє глибоке переконання, настав час створити і своєрідну третю притчу — музичну, яка має поєднати високе поетичне слово та модерний живопис в одне гармонійне ціле. Своїми роздумами про це я поділився з кількома відомими композиторами, але, на жаль, жоден із них не зважився на створення чи то ораторії, чи вокально-симфонічної поеми. Міністерство культури, якому я надіслав своє лібрето з проханням посприяти покладенню його на музику, просто відфутболило мого листа до Національної музичної академії ім. П. Чайковського, де й загубився його слід.\nТа я сподіваюся, що ось-ось віднайдеться композитор, який почує голос сопілки янгола-Орфея, якого вразять слова поета: “Об серце дзвоню я…”, і покладе їх на музику. Живить моє переконання те, що вже давно більшість поезій збірника Павла Тичини “Сонячні кларнети” стали піснями й романсами.\nСин сільського дяка Павло Тичина, який чудово знав і сам у дитинстві співав літургійні пісні, використав у своєму циклі поезій їхню лексику та ритмічну побудову. Якоюсь мірою поет навіть дотримується християнського ритуалу панахиди. Це дослідив одеський публіцист Борис Херсонський. Зокрема він пояснив повторення вірша “Я чую дзвін у бору ялин” тим, що відспівування покійника починалося й завершувалося дзвонами. Однак відлуння дзвонів можна чути і в інших віршах циклу (“Хто там у небі дзвонить”, “Плачу і ридаю, об серце дзвоню я”). Тож бажано, щоб у майбутній музичній композиції дзвони прозвучали у різних інтерпретаціях. Можливо, покладені на музику “Панахидні співи” чарівно звучатимуть і в храмах.\nХочу вірити, що наші читачі не звинуватять мене у корисливому бажанні нав’язати комусь свій арт-проект. Побіжно переповідаючи лібрето, я намагався лише передати власне бачення і прочитання “Панахидних співів” та враження від картини Михайла Жука “Біле й чорне”. Як шанувальник цих митців радий, що наші сучасники фактично відкривають їх для себе, що з їхніми маловідомими творами нарешті матиме змогу ознайомитися широкий загал. Якщо ж мої думки спонукають когось із композиторів до створення музичного твору, буду тому дуже втішений. А скористається він моїми підказками, чи проігнорує — не так і важливо. Мене цілком задовольняє реалізована у такий спосіб місія просвітника.\nПОГАНОЇ ПОГОДИ В ПРИРОДІ НЕ БУВАЄ\nТаланти та безчесники, або сюжет не лише для Марії Матіос…


Як вінничанам зекономити на ліках – пояснили волонтери\nГлавная/Винница/Як вінничанам зекономити на ліках - пояснили волонтери\nВ Україні дуже розповсюдженими є захворювання сердцево-судинної системи. Зазвичай люди не звертають уваги на тривожні ознаки: біль у грудях, слабкість, порушення координації рухів, головокружіння\nКоманда ГО «Вінниця – безпечне та комфортне місто» за ініціативою Андрія Ковальова цієї суботи в безкоштовному пункті перевіряли артеріальний тиск вінничан.\n«Ми думали, як іще можемо бути корисними жителям нашого міста. Серед наших волонтерів багато лікарів. Тому ми вирішили перевірити артеріальний тиск у вінничан, виміряти пульс, визначити індекс маси тіла», – прокоментував подію Андрій Ковальов, – «Найкраще лікування – попередження хвороби. Здоров`я в нас одне і за ним потрібно слідкувати! Будьте уважними до себе. Бережіть себе, друзі!»\nНе завжди під рукою є прилад для вимірювання тиску, пульсу, а до лікаря людина не йде, мовляв, мине з часом. Дійсно, біль відступає, а діагностика причини цього болю не проводиться, що може призвести до важких наслідків для здоров`я.\nКоманда проекту «Вінниця – безпечне та комфортне місто» допомогла вінничанам провести первинну діагностику. Така перевірка дуже важлива для кожної людини, адже профілактика запобігає більш важким наслідкам. Також городянам розповіли про наявність відповідної місцевої програми профілактики та лікування гіпертонії. Надали людям інструкції, як отримати 50% знижки на ліки в муніципальних аптеках за програмою міської ради.\nТеги: аптека, Винница, здоровье, Ковалев, сердце


У Запоріжжі колишній міліціонер проломив голову патрульному - Потерпілого без свідомості доставили в лікарню, а бешкетника лише посадили під домашній арешт | СЬОГОДНІ\nУ Запоріжжі колишній міліціонер проломив голову патрульному\n7 лютого 2017, 22:02\nПотерпілого без свідомості доставили в лікарню, а бешкетника лише посадили під домашній арешт\nУ Запоріжжі колишній міліціонер проломив голову патрульному. Це сталося в одному з райвідділів міста. За хуліганство туди доставили чоловіка, а коли зняли наручники, той накинувся на поліцейського з кулаками.\nПізно ввечері в центрі Запоріжжя двоє чоловіків кричали і нецензурно лаялися. Почувши п'яні крики, перехожі викликали поліцію. Патрульні затримали одного з бешкетників і привезли у райвідділ.\nКоли з хулігана зняли наручники, він вдарив патрульного кулаком в голову. "Швидка" забрала поліцейського без свідомості. Діагноз – струс мозку та перелом кісток черепа.\n"Це тупа травма, яка спричинила пошкодження тонких кісток синусів придаткових пазух носа. Лобова пазуха ушкодилася без ушкодження мозку", – розповів завідувач нейрохірургічним відділенням запорізької міської лікарні швидкої допомоги Дмитро Івахненко.\n"Завтра повинні робити операцію, встановлювати титанову пластину", – повідомив батько постраждалого Олександр Жемков.\nЗа даними батька потерпілого, сина вдарив колишній співробітник ДАІ. Після нападу його відправили за ґрати, але суд змінив запобіжний захід на домашній арешт.\n"Ця людина має якусь "кришу" в МВС, він не раз притягувався до кримінальної відповідальності, але це йому сходило з рук, і він просто виходив з райвідділу, відкриваючи ногою двері, ось і все", – розповів Олександр Жемков.\nПоспілкуватися із забіякою журналістам не вдалося. У поліції не повідомляють ані імені, ані адреси. Відомо, що йому 29 років, і він раніше працював в "органах".\n"Відразу ж було відкрито кримінальне провадження. Чоловік, який наніс тілесні ушкодження поліцейському, був затриманий. Незалежно від того, колишній він поліцейський, чинний він поліцейський – людина, яка вчинила злочин, має бути притягнута до відповідальності", – підкреслив начальник управління Нацполіції в Запорізькій області Олег Золотоноша.\nЗа напад на поліцейського чоловікові загрожує п'ять років позбавлення волі. А патрульного Володимира Жемкова чекає тривала реабілітація.\nЗапоріжжя побиття бійка поліція гаїшник патрульний


П'ятирчатка® Ис - інструкція, склад, спосіб застосування | UA/8698/01/01 | Медикаменти та ліки\nП'ЯТИРЧАТКА® ІС. Інструкція по застосуванню, склад, передозування, протипоказання\nРеєстраційний номер: UA/8698/01/01\nтаблетки, по 10 таблеток у блістері, по 1 блістеру в пачці з картону\n1 таблетка містить метамізолу натрію 300 мг, парацетамолу 200 мг, кофеїн-бензоату натрію 50 мг (у перерахунку на кофеїн 20 мг), фенобарбіталу 10 мг, кодеїну фосфату гемігідрату 9,5 мг (у перерахунку на кодеїну основу 7 мг)\nВиробники препарату «П'ятирчатка® Іс»\nИнструкция П'ятирчатка® Іс на русском.\nОсновні фізико-хімічні властивості: таблетки білого або білого з жовтуватим відтінком кольору, плоскоциліндричної форми, з фаскою. На одній поверхні таблетки нанесений товарний знак підприємства, на другій поверхні таблетки - риска.\nМетамізол натрію є похідним піразолону, належить до нестероїдних протизапальних засобів. Має аналгетичні та антипіретичні властивості, чинить спазмолітичну дію на гладку мускулатуру жовчних і сечовивідних шляхів, мускулатуру матки. Терапевтична дія розвивається через 20-40 хвилин після прийому внутрішньо та досягає максимуму через 2 години.\nПарацетамол - ненаркотичний аналгетик; блокує циклооксигеназу (ЦОГ) переважно у центральній нервовій системі, впливає на центри болю та терморегуляції; чинить аналгетичну та антипіретичну дію.\nКофеїн стимулює психомоторні центри головного мозку, чинить аналептичну дію, полегшує проникнення аналгетиків крізь гематоенцефалічний бар'єр і запобігає колапсам, збуджуючи судиноруховий центр, усуває седативні ефекти інших компонентів лікарського засобу.\nКодеїн - наркотичний аналгетичний засіб, ефекти якого подібні до ефектів морфіну, проте зі значно слабшою аналгетичною дією і більш м'яким седативним ефектом. Кодеїн є слабким аналгетиком центральної дії. Кодеїн чинить свою дію, взаємодіючи з μ-опіоїдними рецепторами, хоча він має з ними низьку спорідненість, знеболювальний ефект кодеїну обумовлений його перетворенням у морфін. Показано, що кодеїн, особливо у комбінації з іншими аналгетиками, такими як парацетамол, ефективний у лікуванні гострого ноцицептивного болю. Кодеїн зменшує збудливість кашльового центру. У невеликих дозах не спричиняє пригнічення дихального центру, не порушує функцію миготливого епітелію і не зменшує бронхіальну секрецію.\nМетамізол натрію добре та швидко всмоктується у травному тракті. У стінках кишечнику гідролізується з утворенням активного метаболіту; незмінений метамізол у крові відсутній. Зв'язок активного метаболіту з білками плазми крові - 50-60 %. Метаболізується у печінці, виводиться нирками.\nПарацетамол швидко всмоктується у травному тракті, зв'язується з білками плазми. Період напіввиведення з плазми становить 1-4 години. Метаболізується у печінці з утворенням глюкуроніду та сульфату парацетамолу. Виводиться нирками головним чином у вигляді продуктів кон'югації, менш ніж 5 % екскретується у незміненому вигляді.\nФенобарбітал повільно, але практично повністю всмоктується з травного тракту (80 %) та рівномірно розподіляється в органах і тканинах організму. Проникає крізь гістогематичні бар'єри та в грудне молоко. Добре проникає крізь плаценту. Фенобарбітал майже на 45 % зв'язується з білками плазми крові. Максимальна концентрація в крові спостерігається через 1-2 години після прийому. Ефект настає протягом 30-60 хвилин. Метаболізується у печінці, індукує мікросомальні ферменти печінки. З організму виводиться повільно, що створює передумови для кумуляції фенобарбіталу. Період напіввиведення становить 2-4 доби. Виводиться нирками у вигляді неактивних метаболітів, до 25 % дози - у незміненому вигляді. Екскреція незміненого фенобарбіталу нирками залежить від pH сечі і може підвищуватись у лужному середовищі.\nКодеїн та його солі швидко всмоктуються з травного тракту. При застосуванні внутрішньо максимальна концентрація кодеїну у плазмі крові досягається протягом 1 години. Кодеїн завдяки своїй ліпофільності швидко проникає крізь гематоенцефалічний бар'єр, накопичується у жировій тканині та меншою мірою - у тканинах з високим рівнем перфузії (легенях, печінці, нирках та селезінці). Період напіввиведення з плазми крові становить 3-4 години. Співвідношення сили аналгетичного ефекту при пероральному застосуванні/ внутрішньом'язовому введенні становить приблизно 1 : 1,5. Метаболізується О- і N-деметилюванням у печінці з утворенням морфіну та норкодеїну. Кодеїн та його метаболіти екскретуються нирками, переважно у вигляді кон'югатів із глюкуроновою кислотою. Більшість продуктів екскреції виводиться з сечею протягом 6 годин і до 86 % дози виводиться з організму протягом 24 годин. Близько 70 % дози виводиться у вигляді вільного кодеїну, 10 % - у вигляді вільного та кон'югованого морфіну і ще 10 % - у вигляді вільного або кон'югованого норкодеїну. Тільки сліди продуктів екскреції виявляються у фекаліях.\nВиражений больовий синдром різного генезу (біль у суглобах, м'язах, радикуліт, менструальний біль, невралгії, головний та зубний біль, мігрень). Застудні та пропасні стани, що супроводжуються больовими симптомами та запаленнями.\nПідвищена чутливість до кодеїну або інших опіоїдних аналгетиків, до похідних піразолону або до будь-якого з компонентів лікарського засобу; період після операції на жовчовивідних шляхах, виразкова хвороба шлунка та дванадцятипалої кишки у стадії загострення, стани, при яких інгібування перистальтики слід уникати або при яких розвивається здуття живота; ризик паралітичної непрохідності кишечнику, виражені порушення функції нирок та/або печінки, вроджені гіпербілірубінемії (у т. ч. синдром Жильбера), гострий панкреатит, цукровий діабет, гостра респіраторна депресія, респіраторні захворювання із задишкою, обструктивним синдромом, бронхіальна астма (не слід застосовувати опіоїди під час астматичного нападу); органічні захворювання серцево-судинної системи, у т. ч. тяжкий атеросклероз; декомпенсована серцева недостатність, гострий інфаркт міокарда, порушення серцевого ритму, підвищений артеріальний тиск, виражена артеріальна гіпотензія, дефіцит глюкозо-6-фосфатдегідрогенази, порфірія, гіпертиреоз, захворювання крові [зокрема агранулоцитоз, лейкопенія (у т. ч. цитостатична та інфекційна нейтропенії), тромбоцитопенія, виражена анемія (у т. ч. гемолітична)]; міастенія, глаукома, черепно-мозкові травми або стани, що супроводжуються підвищеним внутрішньочерепним тиском (на додаток до ризику респіраторної депресії та підвищення внутрішньочерепного тиску кодеїн може впливати на зіничну реакцію та інші вітальні реакції при оцінці неврологічного статусу); депресія, депресивні розлади зі схильністю хворого до суїцидальної поведінки, стани підвищеного збудження, порушення сну, епілепсія, алкогольна, наркотична, медикаментозна залежність (у т. ч. в анамнезі), стан алкогольного сп'яніння; літній вік. Застосування лікарського засобу протипоказано, якщо є підозра на гостру хірургічну патологію у пацієнта, до встановлення діагнозу.\n- дітям віком від 12 до 18 років, яким проводять тонзилектомію та/або аденоїдектомію задля запобігання виникненню обструктивного апное під час сну;\n- дітям віком від 12 до 18 років зі скомпрометованою дихальною функцією;\n- жінкам у період вагітності або годування груддю;\n- пацієнтам будь-якого віку, які мають надшвидкий метаболізм за участю CYP2D6.\nТоксична дія метамізолу натрію посилюється при одночасному застосуванні з іншими ненаркотичними аналгетиками, трициклічними антидепресантами, гормональними контрацептивами та алопуринолом. Сарколізин, тіамазол, лікарські засоби, що пригнічують активність кісткового мозку, у т. ч. препарати золота, при застосуванні з метамізолом натрію збільшують імовірність гематотоксичності, у т. ч. розвитку лейкопенії. Знеболювальну дію метамізолу натрію посилюють блокатори Н2-гістамінових рецепторів, пропранолол, кодеїн, седативні засоби, транквілізатори (діазепам, триметозин тощо), послабляють - фенілбутазон, глютетимід,барбітурати та інші індуктори мікросомальних ферментів печінки. Мієлотоксичні лікарські засоби спричиняють посилення гематотоксичності. Метамізол натрію підвищує активність пероральних гіпоглікемічних засобів, непрямих коагулянтів, глюкокортикостероїдів, індометацину, фенітоїну, ібупрофену шляхом витіснення їх зі зв'язку з білками крові. Метамізол натрію посилює седативну дію етанолу. При одночасному застосуванні з метамізолом натрію знижується концентрація циклоспорину у крові. При супутньому застосуванні метамізолу натрію з іншими нестероїдними протизапальними лікарськими засобами потенціюється їх знеболювальна та жарознижувальна дія та збільшується імовірність адитивних небажаних побічних ефектів. Застосування у комбінації з похідними фенотіазину (у т. ч. з хлорпромазином) може призвести до розвитку вираженої гіпотермії. Необхідна обережність при одночасному застосуванні лікарського засобу з сульфаніламідними цукрознижувальними лікарськими засобами (посилюється гіпоглікемічна дія) та діуретиками (фуросемід). Метамізол натрію у високих дозах може спричинити збільшення концентрації метотрексату у плазмі крові та посилення його токсичних ефектів (насамперед на шлунково-кишкову систему і систему кровотворення). Не можна застосовувати метамізол натрію одночасно з рентгеноконтрастними речовинами, колоїдними кровозамінниками та пеніциліном.\nНе слід застосовувати кодеїн у комбінації з інгібіторами МАО або протягом 2 тижнів після припинення їх застосування. Застосування інгібіторів MAO у комбінації з петидином було пов'язане з тяжким збудженням/пригніченням центральної нервової системи (ЦНС) (включаючи артеріальну гіпертензію/гіпотензію). Незважаючи на те, що при застосуванні кодеїну не було задокументовано подібних явищ, не виключено, що така взаємодія може відбутися. Трициклічні антидепресанти можуть посилити пригнічувальні ефекти опіоїдних аналгетиків. При одночасному застосуванні кодеїну з алкоголем можливе посилення гіпотензивного, седативного ефектів алкоголю та пригнічувального впливу алкоголю на дихальну діяльність; з анестетиками, натрію оксибутиратом, антигістамінними засобами із седативними властивостями - можливе посилення депресії ЦНС та/або респіраторної депресії, та/або артеріальної гіпотензії; з нейролептиками - посилення седативного та гіпотензивного ефектів; з анксіолітиками, седативними і снодійними засобами - посилення седативного ефекту, підвищення ризику респіраторної депресії; з антигіпертензивними засобами - посилення гіпотензивної дії; з антиаритмічними засобами - кодеїн сповільнює всмоктування мексилетину, при одночасному застосуванні кодеїну та хінідину аналгетична дія кодеїну, імовірно, буде значно знижена через негативний вплив хінідину на його метаболізм; із хлорамфеніколом - підвищення концентрації кодеїну у плазмі крові через інгібування його метаболізму; з ненаркотичними аналгетиками - посилення аналгетичної дії; із противиразковими лікарськими засобами - циметидин може пригнічувати метаболізм кодеїну, що призводить до підвищення його концентрації у плазмі; з антидіарейними засобами, антихолінергічними засобами (наприклад атропіном) - ризик тяжкого запору, який може призвести до паралітичної кишкової непрохідності та/або до затримки сечовипускання. Кодеїн антагонізує дію цизаприду, метоклопраміду та домперидону на шлунково-кишкову діяльність. Застосування кодеїну у комбінації з опіоїдними антагоністами (наприклад бупренорфіном, налоксоном, налтрексоном) може прискорити розвиток синдрому відміни. Слід уникати премедикації опіоїдами, оскільки вони знижують концентрацію ципрофлоксацину у плазмі крові. При застосуванні з ритонавіром можливе підвищення рівня опіоїдних аналгетиків (зокрема кодеїну) у плазмі крові. При застосуванні кодеїну у великих дозах дія серцевих глікозидів (дигоксин та інші) може посилюватися. Застосування опіоїдів може перешкоджати дослідженню евакуації вмісту шлунка, оскільки опіоїди затримують випорожнення шлунка, а також гепатобіліарній візуалізації при застосуванні Technetium Tc 99m Disofenin, оскільки опіоїдна терапія може спричинити звуження сфінктера Одді і підвищення тиску у жовчовивідних шляхах.\nНе застосовувати лікарський засіб для зняття гострого болю у животі (до з'ясування причини). Оскільки метамізол натрію має протизапальні та знеболювальні властивості, він може маскувати ознаки інфекції, симптоми неінфекційних захворювань і ускладнень з больовим синдромом, що може ускладнювати їх діагностику.\nПацієнтам з артритами легкої форми, які приймають аналгетики кожен день, та пацієнтам, які застосовують варфарин чи подібні лікарські засоби, які мають антикоагулянтний ефект, перед застосуванням лікарського засобу П'ятирчатка® ІС необхідно проконсультуватися з лікарем.\nПри застосуванні метамізолу натрію можливий розвиток агранулоцитозу. У зв'язку з цим при появі підвищення температури нез'ясованого генезу, ознобу, болю у горлі, утрудненого ковтання, кровоточивості ясен, збліднення шкірних покривів, астенії, при розвитку вагініту або проктиту, при появі висипів на шкірі та слизових оболонках застосування лікарського засобу слід негайно припинити та звернутися до лікаря.\nЗастосування лікарського засобу під час гострого нападу астми протипоказане (див. розділ «Протипоказання»). У хворих на атопічну бронхіальну астму і полінози існує підвищений ризик розвитку реакцій гіперчутливості. Лікарський засіб слід приймати з обережністю при підвищеній чутливості до аналгетиків та нестероїдних протизапальних засобів, пацієнтам з алергічними реакціями (у зв'язку з підвищеною небезпекою розвитку анафілактичного шоку у цієї категорії пацієнтів).\nЗ обережністю слід застосовувати лікарський засіб при виразковій хворобі шлунка та дванадцятипалої кишки у стадії ремісії, при порушеннях функції печінки та нирок (див. розділ «Протипоказання»), захворюваннях щитовидної залози (у т. ч. гіпотиреозі, див. розділ «Протипоказання»), захворюваннях сечовивідних шляхів, при гіперкінезах, хронічних інфекціях дихальних шляхів, при пневмонії, порушеннях дихальної функції, гострій інтоксикації лікарськими засобами, при лікуванні цитостатиками (тільки під контролем лікаря). Слід знизити дозу кодеїну ослабленим пацієнтам, пацієнтам з артеріальною гіпотензією (див. розділ «Протипоказання»), гіпертрофією передміхурової залози; гіпофункцією надниркових залоз (наприклад хворобою Аддісона); із запальними захворюваннями кишечнику, включаючи неспецифічний виразковий коліт та хворобу Крона (кодеїн знижує перистальтику, підвищує тонус та сегментацію кишечнику та може підвищувати тиск у товстій кишці) (див. розділ «Протипоказання»), зі стриктурою уретри, судомними станами, пацієнтам у шоковому стані. Слід знизити дозу кодеїну для пацієнтів із нирковою недостатністю. Слід дотримуватися обережності при застосуванні лікарського засобу пацієнтам із захворюваннями нирок в анамнезі (пієлонефрит, гломерулонефрит). Кодеїн слід застосовувати з обережністю пацієнтам, які нещодавно перенесли хірургічні втручання на кишечнику (через можливе зниження моторики шлунково-кишкового тракту) або сечових шляхах (такі пацієнти більш схильні до затримки сечовипускання, спричиненої безпосередньо спазмом уретрального сфінктера та запором внаслідок застосування кодеїну). Кодеїн слід застосовувати з обережністю при феохромоцитомі (опіоїди можуть стимулювати вивільнення катехоламіну шляхом індукції вивільнення ендогенного гістаміну). Пацієнтам із захворюваннями жовчовивідних шляхів (зокрема жовчнокам'яною хворобою) слід уникати застосування опіоїдних аналгетиків або застосовувати їх у комбінації зі спазмолітиками.\nЗастосування петидину і можливо інших опіоїдних аналгетиків пацієнтам, які приймають інгібітори моноаміноксидази (MAO), може бути пов'язане з дуже тяжкими реакціями, іноді з летальним наслідком. Якщо застосування кодеїну пацієнтам, які приймають інгібітори MAO, є життєво необхідним, слід припинити застосування інгібіторів МАО за 14 днів до початку лікування кодеїном (див. розділи «Протипоказання», «Взаємодія з іншими лікарськими засобами та інші види взаємодій»).\nСлід уникати тривалого застосування лікарського засобу у зв'язку з можливістю кумуляції фенобарбіталу та розвитку залежності. Для барбітуратів характерний синдром відміни. У пацієнтів, які можуть мати фізичну залежність, припинення лікування слід проводити поступово, щоб уникнути прискорення розвитку симптомів синдрому відміни.\nКодеїн перетворюється на його активний метаболіт - морфін - у печінці за участю ферменту CYP2D6. Якщо пацієнт має дефіцит цього ферменту або якщо у пацієнта CYP2D6 повністю відсутній, адекватний знеболювальний ефект не буде отриманий. До 7 % кавказького населення може мати цю особливість метаболізму за участю CYP2D6. Однак, якщо пацієнт має надшвидкий метаболізм за участю CYP2D6, існує підвищений ризик розвитку побічних ефектів - симптомів опіоїдної токсичності - навіть при застосуванні звичайних доз. У таких пацієнтів перетворення кодеїну у морфін швидко призводить до встановлення більш високих рівнів морфіну в сироватці крові, ніж очікувалося.\nЗастосування кодеїну протипоказано дітям, у яких дихальна функція може бути скомпрометована нервово-м'язовими порушеннями, тяжкими серцевими або респіраторними захворюваннями, інфекціями верхніх дихальних шляхів або легенів, мультитравмами або масштабними хірургічними втручаннями. Ці фактори можуть посилити симптоми токсичності морфіну.\nРизик розвитку синдрому Стівенса - Джонсона або синдрому Лайєлла є найбільшим у перші тижні лікування.\nПід час застосування лікарського засобу не рекомендується надмірне вживання чаю та кави - це може призвести до збудження, порушення сну, тахікардії.\nЯкщо симптоми не зникають (зокрема, якщо головний біль стає постійним) або, навпаки, стан здоров'я погіршується, або з'являються небажані явища, необхідно призупинити застосування лікарського засобу та звернутися за консультацією до лікаря щодо подальшого застосування препарату.\nПовідомлялося про можливий зв'язок між виникненням у немовлят вад дихальної системи та серця і застосуванням кодеїну протягом І триместру вагітності. Регулярне застосування кодеїну у період вагітності може спричинити розвиток фізичної залежності у плода, що призведе до симптомів абстиненції у новонародженого. Застосування кодеїну під час пологів може пригнічувати дихання у новонародженого. Застосування опіоїдних аналгетиків може призвести до шлункового стазу під час пологів, підвищення ризику аспіраційної пневмонії у матері.\nРекомендована доза для дорослих і дітей віком від 12 років - 1 таблетка 1-3 рази на добу. Максимальна разова доза - 2 таблетки, добова - 3 таблетки.\nТривалість безперервного застосування лікарського засобу - не більше 3 діб. Якщо симптоми не зникають, слід звернутися до лікаря. У виняткових випадках за рекомендацією та під наглядом лікаря термін лікування може бути збільшений.\nСимптоми передозування метамізолу натрію: нудота, блювання, дисфагія, гастралгія/гастрит, гіпотермія, виражена артеріальна гіпотензія, відчуття серцебиття, тахікардія, задишка, шум у вухах, олігурія, анурія, слабкість, сонливість, марення, порушення свідомості, судомний синдром; можливий розвиток гострого агранулоцитозу, геморагічного синдрому, гострої ниркової та печінкової недостатності, паралічу дихальних м'язів.\nСимптоми передозування парацетамолу в перші 24 години: блідість, нудота, блювання, втрата апетиту та абдомінальний біль. Ураження печінки може стати явним через 12-48 годин після передозування. Можуть виникати порушення метаболізму глюкози та метаболічний ацидоз. При тяжкому отруєнні печінкова недостатність може прогресувати до енцефалопатії, крововиливів, гіпоглікемії, коми та летального наслідку. Гостра ниркова недостатність з гострим некрозом канальців може проявлятися сильним болем у ділянці попереку, гематурією, протеїнурією і розвинутися навіть при відсутності тяжкого ураження печінки. Відзначалися також серцева аритмія та панкреатит.\nСимптоми передозування кофеїну: нервозність, неспокій, безсоння, збудження, дратівливість, стан афекту, почуття тривоги, запаморочення, тремор, м'язові посмикування, судоми, дзвін у вухах, почервоніння обличчя, гіпертермія, прискорене дихання, збільшення частоти сечовипускання, гастроінтестинальні порушення, біль в епігастрії, блювання, аритмії (у т. ч. тахікардія, екстрасистолія), психомоторне збудження. Клінічно важливі симптоми передозування кофеїном пов'язані також із ураженням печінки парацетамолом.\nПередозування кодеїну. Тяжка депресія центральної нервової системи, зокрема пригнічення дихання, може розвинутися у разі супутнього застосування інших засобів із седативною дією (у т. ч. алкоголю) або значного перевищення дози. Клінічною тріадою передозування опіоїдів вважається кома, точкові зіниці та респіраторна депресія (може спричинити ціаноз) з подальшим розширенням зіниць при розвитку гіпоксії. Інші симптоми передозування опіоїдів: гіпотермія, сплутаність свідомості, судоми (особливо у дітей), сильне запаморочення, виражена сонливість, артеріальна гіпотензія та тахікардія (можливі, але малоймовірні), нервозність або неспокій, емоційне збудження, галюцинації, брадикардія, недостатність кровообігу, сповільнене або утруднене дихання, виражена слабкість. Можливе виникнення задишки, апное, колапсу, затримки сечовиділення; рідко - набряк легень; можуть спостерігатися ознаки вивільнення гістаміну. При передозуванні опіоїдів повідомлялося про випадки розвитку рабдоміолізу, який прогресував до ниркової недостатності.\nПрийом активованого вугілля є доцільним, якщо минуло не більше 1 години з моменту прийому кодеїну дорослим у дозі, що перевищує 350 мг, дитиною - у дозі, що перевищує 5 мг/кг маси тіла. Слід застосувати налоксон при виникненні коми або пригнічення дихання. Налоксон є конкуруючим антагоністом та має короткий період напіввиведення, таким чином, може бути необхідним повторне застосування великих доз для пацієнтів із тяжким отруєнням. Слід спостерігати за станом пацієнта протягом щонайменше 4 годин після введення налоксону або 8 годин у разі застосування препарату налоксону пролонгованої дії.\nЗ боку імунної системи: анафілаксія, реакції гіперчутливості, у т. ч. шкірний свербіж, висип на шкірі та слизових оболонках (зазвичай генералізований висип, еритематозний, кропив'янка), макулопапульозний висип (розглядається як симптом синдрому гіперчутливості, пов'язаний з пероральним застосуванням кодеїну), ангіоневротичний набряк, мультиформна ексудативна еритема (у т. ч. синдром Стівенса - Джонсона), токсичний епідермальний некроліз (синдром Лайєлла), утруднене дихання, провокування бронхоспазму, задишки (зокрема тахіпное), гарячка, спленомегалія і лімфаденопатія, кон'юнктивіт.\nЗ боку шкіри та слизових оболонок: фотосенсибілізація, почервоніння обличчя, ексфоліативний дерматит, алергічні реакції, такі як висип, кропив'янка, свербіж, підвищена пітливість, набряк обличчя.\nЗ боку кістково-м'язової системи: неконтрольовані м'язові рухи, ригідність м'язів (при застосуванні великих доз); при тривалому застосуванні існує ризик порушення остеогенезу та розвитку рахіту.\nПри тривалому застосуванні кодеїну, як правило, розвиваються толерантність і деякі з найбільш поширених побічних ефектів - сонливість, нудота, блювання, сплутаність свідомості.\nРегулярне тривале застосування кодеїну призводить до розвитку залежності й толерантності та до виникнення стану неспокою та дратівливості після припинення лікування. Слід пам'ятати, що толерантність знижується швидко після припинення прийому кодеїну, тому повторне застосування раніше припустимої дози може виявитися летальним.\nРаптове припинення лікування кодеїном може спричинити синдром відміни. Можливі симптоми: тремор, безсоння, стан неспокою, дратівливість, почуття тривоги, депресія, відсутність апетиту, нудота, блювання, діарея, підвищене потовиділення, сльозотеча, ринорея, чхання, позіхання, пілоерекція, мідріаз, слабкість, гарячка, м'язові судоми, дегідратація, збільшення частоти серцевих скорочень, частоти дихання та артеріального тиску.\nАМІКСИН® ІС — UA/2559/01/01\nФорма: таблетки, вкриті оболонкою, по 0,06 г по 3 таблетки у блістері; по 1, 2 або 3 блістери в пачці; по 5 таблеток у блістері; по 2 блістери в пачці


Рецепт найсмачнішого пирога з яблуками для діток. Дитячі рецепти. Порадник. Родинний портал «Рівне 1» . Проекти - Новини Рівного. Відео on-line. Все про телекомпанію - Телеканал «Рівне 1»\n25.09.19 , 2933 переглядів\nГоловна родзинка цього десерту - в ньому мало тіста і багато яблук. Тісто на кефірі виходить дуже ніжне, а в поєднанні з начинкою пиріг буде дуже ароматним. Насиченості смаку додадуть цедра апельсина та кориця у тісті.\nЦей пиріг готується дуже просто. До процесу залучайте діток, а потім разом з усією сім'єю смакуйте чудовим десертом.\n1 кг очищених яблук;\n160 гр цукрового піску + 40 грам (для присипки зверху);\n130 гр кефіру;\n0,5 ч.л. ванільного цукру;\nВ окрему посудину вибиваємо свіжі курячі яйця. Можна відразу ввімкнути духовку на розігрів (на 180 градусів), адже тісто готується дуже швидко.\nУ тарілку з яйцями додаємо дрібку солі, цукор і ваніль. Збиваємо все міксером до пухкої маси.\nВідправляємо до яєчної суміші теплий кефір (краще використовувати густий кефір).\nНатираємо цедру апельсина на дрібній тертці, намагаючись не захопити білий прошарок (він може гірчити в готовій випічці). Відправляємо апельсинову цедру в рідку масу. Знову все перемішуємо міксером.\nВ сито висипаємо пшеничне борошно, розпушувач і дві третини кориці. Просіваємо отриману суху суміш в миску до рідких інгредієнтів. Замішуємо тісто міксером.\nЯблука очищаємо від шкірки, видаляємо насіння і нарізаємо дуже тонко. Для цього можна скористатися спеціальною насадкою на тертці. Перекладаємо підготовлені яблука в тісто і перемішуємо лопаткою. Виходить дуже мало тіста і дуже багато яблук.\nФорму потрібно застелити пергаментним папером і змастити її вершковим маслом.\nПерекладаємо в форму тісто з яблуками, розрівнюємо все лопаткою.\nЦукровий пісок (40 грам) змішуємо з корицею, що залишилася, посипаємо отриманою сумішшю яблучний пиріг рівномірно зверху.\nПиріг дістаємо з форми разом з папером і перекладаємо на решітку. Даємо йому охолонути, розрізаємо на порційні шматочки і подаємо на стіл.\nТеги: рецепт яблучний пиріг пиріг з яблуками пиріг на кефірі


Гитара — Київський університет імені Бориса Грінченка\n2.1 Тлумачний словник української мови\n2.2 Словник іншомовних слів\n2.3 Універсальний словник-енциклопедія\n2.4 Словник музичних термінів\n3 Історія походження гітари\n4 Конструкція гітари\n4.1 Класична гітара\n4.2 Акустичні гітари\n5 Сучасна історія гітари\nГитара, -ри, ж. Гитара. Вигравав на гитарі. Левиц. Пов. 20.\nГітара -и, ж. Струнний щипковий музичний інструмент із корпусом-резонатором у вигляді вісімки і з довгим грифом.\nангл.в кінному спорті - біг коня на певну віддаль; мертвий Г. - коли коні, що змагаються, приходять до фінішу одночасно; у велосипедному й мотоциклетному спорті - особливий вид змагання за кращий час\nГІТАРА струнний щипковий музичний інструмент (хордофон) з 6 (переважно італ.) або 7 (переважно рос.) струнами; також г. акустична на відміну від г. електричної (сконструйованої 1936) - з електричним спорядженням, яке підсилює звук і змінює його забарвлення\nГІТАРА (від гр. kithapa - кифара) - струнний щипковий інструмент з дерев’яним 8 - подібним корпусом, резонаторним отвором, шийкою з грифом та 19-24 металевими ладами. Існує кілька різновидів Г.: 1. Семиструнна російська Г. Стрій: D, G, H, d, g, h, d1. d3. 2. Іспанська шестиструнна Г. Стрій: E, A, d, g, h, e1. 3. Гавайська Г. (див.) 4. Електрогітара. 5. Джаз-гітара з металевим корпусом різної конфігурації з кількома звукознімачами та темброблоком. Стрій визначається метою використання.\nІсторія походження гітари\nСамі древні інструменти, що нагадує гітару датуються III тисячоріччям до нашої ери. Саме із цього моменту й ведеться історія існування гітари. Тоді ці інструменти звалися киннора. Це був інструмент, з резон ширяючим корпусом і шийкою. До речі, про кинноре навіть у біблії написане Історія виникнення гітари, уже схожої по зовнішньому вигляді на ту гітару, що знаємо ми, починається з 1470 року. А вже в 1581 році, у Лісабоні, була створена перша гітара з п'ятьма хорами. Створив її Мельчиор Диас. Після цього, гітара розвивалася, з'явилися електргитари. Відбулася поява електрогітари в XX столітті. В1936 році, засновники компанії «Рикенбекер» Ж. Бошам і А. Рикенберг одержали патент на електрогітару. Ще 120 — 130 років тому в Європі й Америці був популярний усього один вид гітар. У різних країнах використовували різні системи настроювання, а подекуди навіть змінювали кількість струн. Але за формою всі гітари були досить схожі — відносно симетричні верхня й нижня частини деки, що сходиться із грифом на 12-ому ладу. Невеликі розміри, прорізна долонька, широкий гриф, віялоподібне кріплення пружин і т. д. — все це характеризувало даний вид гітар. Фактично вищеописаний інструмент за формою й змістом нагадує сьогоднішню класичну гітару. А форма сьогоднішньої класичної гітари належить іспанському майстрові Торресу, що саме й жив близько 120 років тому. На початку минулого століття гітара стала різко набирати популярність. Якщо до цього на гітарах грали тільки в приватних будинках і салонах, то до кінця минулого сторіччя гітара стала виходити на сцени. З'явилася потреба в посиленні звуку. Отоді й з'явився більше чіткий поділ між класикою й тим, що тепер найчастіше називають фолк-гітарою або вестерном.\nСтрунні щипкові інструменти, забезпечені шийкою, з'явилися в глибокій старовині. Вони складають сімейство лютневих в широкому сенсі слова. Найраніші свідоцтва, що збереглися, – це скульптурні зображення Месопотамії, які відносяться приблизно до 2 тисячоліття до н.е. В них збережені інструменти з невеликим корпусом, який був зроблений, з панцира черепахи або з гарбуза (обтягнутою, ймовірно, шкірою). Подібного роду інструменти існують і в наші дні в деяких країнах: на Балканах – тамбурица, в Ірані – ситар, в Туреччині – саз, в Греції – базуки. Гітари в цілому поділяються на акустичні, електричні та напівакустичні. Класична акустична гітара має 6 струн. Різновид гітари із 7 струнами поширений у Росії. Гітара має деку, яка зазвичай використовується як резонатор. Дека може бути порожньою, як у більшості акустичних гітар, або суцільною, як у більшості електрогітар. Другий важливий елемент гітари — гриф, на якому затискають струни. На кінці грифу знаходиться голівка грифу, на якій розташовані кілки для налаштування гітари.\nКласична гітара прийшла з Іспанії, тому інакше називається "іспанською". Це невеликий інструмент з характерним "класичним" корпусом і синтетичними (у минулому - жильними) струнами. Пристрій класичних гітар такий, що вони успішно звучать під синтетичними струнами, але металеві струни їм протипоказані в принципі (навантаження від метал.струн майже втричі більше, ніж від синтетики). У них легкі корпуси, гриф широкий, плоский і майже завжди без анкера, голівка грифа має характерні "просвіти", а вали кілочків збільшеного діаметру. Підставка так само вельми характерна, струни прив'язуються до неї нескладним вузлом-петлею.\nАкустичні (або "естрадні") гітари - велике сімейство несхожих інструментів, об'єднаних хіба що типом струн. Найбільш логічним представляється розрізняти їх по корпусах. Гриф вузький, опуклий, з анкерним стержнем. Голівка грифа майже завжди невелика, "лопатою", колки розташовані з внутрішньої сторони. Підставка плоска, струни кріпляться "кнопками". Струни жорсткі, не тонше 010, інколи навіть 012-013. На "вестернах" грають зазвичай медіатором. Техніка гри може бути близька до електрогітарної. Цей тип гітари здобув популярність завдяки американським фірмам MARTIN і TAYLOR. Він був створений для аконпонементу в джазових і фолкових групах. Підсилювачів тоді ще не було, тому було поставлено завдання зробити гучну гітару для сцени. Не дивлячись на громіздкість і жорсткість, вестерни зараз дуже поширені. Їх з успіхом роблять в Азії, у тому числі за ліцензією відомих фірм. Навантаження від жорстких струн дуже велике, тому головна вимога до матеріалів і конструкції - міцність і надійність. Такими струнами можна розгойдати і посилочний ящик. Для любительських цілей немає необхідності шукати вестерн неодмінно з масивною декою. У багатьох випадках гітари з ламінатом звучать порівняно. А ось хороша живучість і гарантія - згодяться.\nЕлектрогітара - предмет вельми технократний. І конструктивно схильний до всякого роду переробкам і поліпшенням. Тому різновидів електричок радикально більше, ніж звичайних, акустичних гітар. Сенс новацій не завжди зрозумілий навіть тим, хто ці поліпшення придумує. Але у результаті з'являється новий вигляд електрогітари - що дуже радує виготівників і продавців, але остаточно плутає покупців.Датчики бувають 2 видів: сингл і хамбакер. Сингл придумали першим, це нескладний пристрій у вигляді котушки з дротом. Для синглу характерний яскравий, різкий, дзвінкий і дуже "щирий" звук. Всі сингли шумлять, причому дорогі інколи шумлять сильніше дешевих. Гітаристи цінують їх за ту саму "щирість" звуку. Хамбакер придумали пізніше - в цілях зниження шуму і наведень. Конструктивно це два невеликі сингли, зав'язаних таким чином, що корисні сигнали складаються, а шум - віднімається. Хамбакер дає чистий, соковитий, потужний і "жирний" звук. Шумить набагато менше синглу, але і не володіє його дзвінкістю і прозорістю.\nСучасна історія гітари\nНа сьогоднішній день на ринку гітар можна знайти десятки підвидів акустичних і напівакустичних гітар, але умовно вони діляться на три групи: 1. Flat top - звичайна фолк-гітара з металевими струнами. 2. Classical - класична гітара з нейлоновими струнами. 3. Arch top - джазова гітара; за формою вона нагадує збільшену скрипку із прорізами по краях деки. А тепер поглибимося в історію. Ще 120 - 130 років тому в Європі й Америці був популярний усього один вид гітар. У різних країнах використовували різні системи настроювання, а подекуди навіть змінювали кількість струн. Але за формою всі гітари були досить схожі - відносно симетричні верхня й нижня частини деки, що сходиться із грифом на 12-ом ладу. Невеликі розміри, прорізна долонька, широкий гриф, веєроподібне кріплення пружин і т.д. - все це характеризувало даний вид гітар.\nТехнологія стала дозволяти виготовляти металеві струни, які голосніше дзенькали. Крім того, сама коробка збільшувалася в розмірах, що дозволила звуку бути глибше й голосніше. Залишалася одна серйозна проблема - сильний натяг металевих струн фактично вбивав верхню частину коробки, а стовщення стінок коробки зрештою вбивало вібрацію, а разом з нею й звук. І отоді пан Мартін, батько сучасної фолк-гітари, і придумав своє знамените х-образне кріплення пружин. Пружини приклеювалися навхрест, тим самим збільшуючи міцність верхньої стінки, але дозволяючи їй вібрувати.\nУ такий спосіб відбувся чіткий поділ - класична гітара, що майже не змінилася з тих пір (тільки струни стали робити із синтетики, а не з жил, як раніше), і фолк-вестерн-гітара, що мала кілька форм, але майже завжди йшла з х-образним кріпленням пружин, металевими струнами, збільшеною коробкою й так далі.\nМартін називав свої моделі "0", "00" й "000" - по розмірах. "00" розмір майже збігався із сучасною класичною гітарою , а "000" - це був у той час найбільший розмір коробки. Такі гітари були придумані для того, що б їх було чутно в оркестрі серед голосних банжо, мандолін і контрабасів. Як ви розумієте, систем ампліфікації (посилення) звуку тоді ще не існувало. Трохи пізніше - в 20-х роках - з'явилася нова форма - "OM" - оркестрова модель. Вона була схожа на "000", однак довжина струн збільшилася, що зробило її ще голосніше, а через якийсь час з'явився знаменитий dreadnought, що вважається сьогодні стандартом у гітаробудуванні. Одночасно із цим розвивався ще один вид гітар - arch tops. Що ж це таке? У той час, як такі компанії, як Мартін, вирішували проблему посилення звуку за рахунок кріплення пружин, такі компанії, як Гібсон, пішли іншим шляхом - вони створювали гітари, за формою й конструкцією скрипки. Такі інструменти характеризувалися вигнутою передньою стінкою деки, порожком, що був як у котрабаса, і струнотримачем. Як правило, ці інструменти мали скрипкові вирізи по краях деки замість традиційної круглої дірки по центру.\nУ чому ж була їхня основна відмінність від тих же dreadnought'ів? У той час, як dreadnought прекрасно звучав в оркестрі типу "кантрі", де йому діставалася ритм-партія, arch top добре звучав окремими нотами, тобто не ритмічними, а саме сольними партіями. Ці гітари відрізнялися звуком, що був не теплим і глибоким, а збалансованим і різким. У такій гітарі було гарно чутно кожну ноту, і джазмени швидко зрозуміли, яка "темна конячка" з'явилася в їхньому полі зору. Саме джазу arch top'и й зобов'язані своєю популярністю, за що їх і прозвали джазовими гітарами. А dreadnought і схожі інструменти використовувалися більше для "кантрі" і популярно-естрадної музики.\nВ 30-і й 40-і роки ситуація почала змінюватись - в основному, через появу якісних мікрофонів і звукознімачів. Крім того, на арену вийшов і відразу завоював світ новий популярний стиль музики - блюз. Як відомо, блюз розвивався, в основному, завдяки старанням бідних чорних музикантів. Вони грали його по-всякому пальцями, медіаторами й навіть пляшками від пива (горлечка від пляшок з пивом були прямими праотцями сучасних слайдів). У цих людей не було грошей на дорогі інструменти, у них не завжди була можливість купити собі нові струни, які ж тут джазові гітари? І грали вони на чому прийдеться, в основному на більш розповсюджених інструментах - вестернах. У ті роки, крім дорогих arch-top'ов, компанія Gibson ще виробляла купу широко використовуваних фолк-гітар. Ситуація на ринку була такою, що Gibson був чи трохи не єдиною компанією, що робить дешеві, але якісні фолк-гітари. Логічно, що більшість блюзменів через брак грошей на щось більш зароблене й взяли у свої руки "гібсони". Так дотепер вони з ними й не розстаються.\nЩо ж відбулося із джазовими гітарами? А от що: з появою звукознімачів виявилося, що збалансований і чіткий звук цього виду інструментів як не можна краще підходить до тодішньої системи посилення. Хоч джазова гітара абсолютно не схожа на сучасний Fender або Ibanez, та Лео Фендер ніколи не створив би, напевно, свої Телекастери й Стратокастери, якби спочатку не поекспериментував із джазовими гітарами й звукознімачами. До речі, у наслідок електричний блюз теж грався й грається на джазових інструментах зі звукрзнімачами, просто товщина коробки в них зменшена. Яскравий приклад тому - B.B.King і його знаменита гітара "Люсіль", що багато хто сьогодні вважає стандартом електрогітари для блюзу.\nОтже, ми підійшли до 50-им рокам, рокам народження рок-н-ролу й поняття рок-музики, як такої. Настав час зупинитися й зробити "рев'ю". Відкидуючи вбік електрогітари, які з шаленою швидкістю завойовували ринок, ми бачимо наступну картину. Класична гітара залишилася майже без змін, але отримала синтетичні струни й використовувалася для класичної музики й музики "фламенко". Фолк-гітари (dreadnought, оркестрові моделі й інші) використовувалися для "кантрі" і домашіх або бардівских стилів, а так само для акустичного блюзу. І, нарешті, arch top використовувалися для джазу.\nТреба сказати, що акустична гітара 50-их років уже практично нічим не відрізняється від сучасної. Технології й матеріали трохи змінилися, але дотепер кращими гітарами в акустиці вважаються саме інструменти, зроблені в 40-их й 50-их роках. Колекціонери відвалюють круглі суми за ці інструменти. Гроші, які просять за Martin або Gibson певних років виробництва того часу, із із лишком вистачило б на покупку відмінної нової гітари й у добавок до неї нового... Мерседеса або БМВ.\nКраса звуку поняття відносне, тому ми не будемо сперечатися на тему "які гітари краще", а підемо далі - в еру рок-н-ролу. Рок-н-рол з'явився із блюзу, отже й гітари використовувалися блюзові - а саме вестерни. Але, у відмінності від блюзу, рок-н-рол був більш естрадним стилем. Він вимагає наявності ансамблю, ударної установки, бас-гітари, і грати його прийнято на електроінструментах.\nІ от до 60-их років, як це не сумно, акустична гітара почала залишати сцену. Усе рідше й рідше на сцені з'являлися виконавці з акустичними гітарами - звукознімачі й ефекти завоювали світ. Акустична гітара 60-их й 70-их років перетворилася в основному в інструмент для написання пісень, виконання домашніх концертів і пісень біля багаття. А джазові гітари й зовсім стали залишати ринок. Єдиний вид акустичних гітар, що майже не постраждав, були класичні гітари. У них був твердий ринок - ті, хто грав класику, продовжували її грати на тому ж, на чому вона й гралася останні сто років.\nСаме цікаве, що в 60-і й 70-і роки, коли гітаробудування й попит на фолк-гітари занепадав, з'явилися класичні гітари, які вважаються одними з кращих на сьогоднішній день - гітари фірми (майстра) Ramirez.\nМи дійшли до 80-их років. Я думаю, що цей час всі читачі вже пам'ятають особисто: розквіт важкого року з одного боку, і електронної музики з іншого. І знову акустичній гітарі не було місця в цих стилях. Саме в 80-і розвилися колективи, де гітар взагалі не було - одні клавішні й ударні. Але до кінця 80-их ситуація знову початку змінюватися. Рок почав ущухати. Не вмирати, а саме вщухати - він став тихіше. Надривне гуркотіння поступилося місцем більш осмисленому року, року, в якому менше екстазу, але зате більше музики й техніки. І отут знову на сцену вийшла акустична гітара. За час свого перебування в шафах і підвалах вона трохи змінилася. З'явилось багато гібридів: наприклад класична гітара з вбудованими звукознімачами, що виявилася зручною для акустичного джазу й фолк-року. Або ж взагалі - електрогітара з нейлоновими струнами, що при підключенні давала досить приємний класичний звук, але при цьому не шуміла.\nВ наші дні акустика знову завоювала світ. Може люди переситилися достатком електричного звуку, і їх потягнуло на живий звук акустики, а може просто в наш шалений час простіше й зручніше тягати за собою одну гітару, а не цілий набір електронних компонентів. Не знаю, але факт - програми "Unplugged" де MTV запрошує популярні групи й просить їх грати й записувати тільки живу музику користуються популярністю.\nОт і вся історія сучасної гітари. Лишилося тільки додати, що багато в чому сама конструкція інструмента визначає, для якого виду музики він використовується. Так, наприклад, ОМ - оркестрові моделі - звичайно використовують для гри пальцевою технікою, а dreadnought - для гри "чосом". В ОМ більш збалансований звук, зате dreadnought голосніший. Також впливають на звук і сорти дерева, та й на майбутній стиль музики, що буде гратися на цих інструментах. Залежно від сорту дерева деякі інструменти краще звучать у студії, а інші краще на сцені. Це залежить і від посилення й настроювань розподільного пульта. Але це вже окрема історія.\nОтримано з http://wiki.kubg.edu.ua/index.php?title=Гитара&oldid=122552\nОстання зміна цієї сторінки: 22:49, 30 листопада 2014.\nЦю сторінку переглядали 1686 разів.