З якою схемою Михайличенко піде на греків - футбол 2012\nЗ якою схемою Михайличенко піде на греків\n11:02, 17 листопада 2009\nПреміальні давно відомі\nУ понеділок, 16 листопада, на тренувальній базі ФК «Динамо» в Кончі-Заспі національна збірна України, напередодні матчу-відповіді плей-офф ЧС-2010 проти команди Греції, влаштувала для представників вітчизняних та зарубіжних ЗМІ традиційний день відкритих дверей, інформує прес-служба ФФУ.\n− Часу для підготовки до матчу-відповідь обмаль, − говорить головний тренер «синьо-жовтих» Олексій Михайличенко, − тож футболісти в основному працюють над відновленням своїх кондицій. Новин небагато. Команду залишив Григорій Ярмаш − у нього кілька днів трималася висока температура внаслідок інфекції. Тож ми вирішили, аби він проходив лікування поза розташуванням збірної. Кілька гравців отримали в Афінах мікротравми. Зокрема, сьогодні за індивідуальною програмою тренуватиметься Ярослав Ракицький, однак до гри у середу він буде готовий. Решта ж почуваються добре.\nУкраїнці планують також ще раз, але вже на підставі першого поєдинку, переглянути сильні та слабкі сторони суперника, і спробують спрогнозувати його тактику в поєдинку на «Донбас Арені». «Якщо аналізувати поєдинки збірної Греції з того часу, як її очолив Рехагель, можна зробити висновок, що вона грає практично в одному й тому ж ключі. − стверджує Михайличенко. − Елліни роблять ставку на наднадійну оборону і шукають свій шанс або в контратаках, або після стандартних положень. Така схема цілком має право на існування, а нам доведеться шукати цьому протидію. Ми повинні, з одного боку, позбавити греків можливості проводити гострі випади, а, з іншого, зіграти агресивно та різноманітно в атаці».\nВідповідаючи на запитання щодо імовірних преміальних за вихід до фінальної частини ЧС-2010, Олексій Михайличенко зазначив наступне: «Відповідна сума була зафіксована ще до початку відбірного циклу. Система преміювання розписана чітко, і виконується в повному обсязі, тож жодної проблеми не бачу. Футболісти давно знають розмір винагороди, і я не вважаю за потрібне акцентувати на цьому увагу».\nОдразу після гри в Афінах головний тренер нашої команди заявив, що шанси на успіх в обох команд однакові. Не змінив він цієї думки і через два дні: «Мені хотілося б думати, що після гри на виїзді ми стали ближчими до ПАР. Однак шанси залишаються рівними − 50 на 50. І у цьому зв’язку нам конче необхідна підтримка вболівальників. Тиск наших прихильників на греків не буде визначальним, але може стати одним з чинників нашої перемоги».\nУ трьох попередніх спробах пробитися до фінального турніру ЧС або ЧЄ Україна неодмінно грала на своєму полі внічию, і кожен раз залишалася за бортом поїздки на світові чи континентальні форуми. «Це вже історія, − розмірковує Михайличенко. − Так, в нас є відповідний досвід, і його потрібно враховувати. Але ми дивимося вперед, а не озираємося назад. Зрештою, все рано чи пізно має властивість закінчуватися. І ми сподіваємося перервати серію невдач у стикових поєдинках вже найближчої середи».


Головна - Міфи - Відомі особистості - Чехів А.П.\nАнтон Павлович Чехов відомий російський письменник, автор: "Товстого і тонкого", "Хамелеона", "Кінської прізвища", "книги скарг", "Нудної історії", "Будинку з мезоніном", "Дами з собачкою", "Трьох сестер", "Чайки", "Вишневого саду". Народився 16 січня 1860 року в маленькому будинку з земляного цегли на Поліцейській вулиці в Таганрозі. Після Таганрозької гімназії закінчив Імператорський Московський університет. Помер від туберкульозу в 1904 році.\nА.П.Чехов народився в провінційному Таганрозі. У той час Таганрог являв собою звичайний заштатне місто, однак, незадовго до народження Чехова йому довелося побувати в ролі негласної столиці держави, завдяки мешкав у ньому якийсь час Олександру I. Після смерті імператора жителі Таганрога не просто добре пам'ятали, але і активно підтримували дух столичності у своєму місті. Загальний уклад південного портового містечка, в основному, був таким же, як і скрізь: крамниці, трактири, пустирі, зарослі бур'яном, щорічна гучна ярмарок, огляди гарнізону.\nА.П.Чехов отримав грецьке освіта. У 70-е роки 19 століття Таганрог був досить інтернаціональним містом, провідна роль в якому належала грекам: велика частка торговельного обороту була в руках грецьких купців, шикарні міські особняки також будувалися греками. Можливо, тому батько Чехова вирішив дати двом своїм синам, Антону і Миколі, грецьке освіта, і 1 рік свого життя хлопчики провчилися в грецькій "Парафіяльної при Цареконстантиновской церкви школі" Ніколаоса Вутсина.\nУ Чехова було багато братів і сестер. Старші брати - Олександр (1855) і Микола (1858) і молодші брати і сестра - Іван (1861), Марія (1863), Михайло (1865). Одна дівчинка в сім'ї Чехових померла в дитинстві.\nУ Чехова було важке дитинство. Про дитинство письменника відомо за спогадами його старшого брата Олександра і молодшого - Михайла. Перший особливо підкреслював деспотизм батька, який був суворий до дітей і не гребував тілесних покарань різками або "цукрових мотузкою" (спеціальна мотузка, якою обвязывался цукор). Юного Антона Чехова змушували займатися важкою роботою в крамниці замість того, щоб заохочувати дитину до навчання та виконання ним домашніх завдань. Будучи дорослим, Чехов у листі до старшого брата писав: "Дитинство отруєно у нас жахами" (4 квітня 1893р.). Микола також свідчив про "досаді і глум" батька по відношенню до "писань Антона і мою малювання". Вечорами в родині Чехових було прийнято влаштовувати спевки церковного хору, які влаштовував батько письменника - Павло Єгорович. Дуже часто вони затягувалися до півночі. Відрізняючись безвідмовністю, Чехов допомагав матері вести домашнє господарство - виконуючи обов'язки куховарки, він ходив на ринок за провізією, прибирати в будинку, носив воду. У 16 років Чехова спіткала нова біда - шляхом хитрих махінацій колишній мешканець Чехових за борги відібрав у них будинок. Вся родина опинилася на вулиці, а батько сімейства був змушений тікати від боргової ями в Москву. Сам Антон залишився один в чужому будинку без гроша в кишені.\nЧехов дуже цінував природу. Найкраще про це сказав сам письменник в оповіданні "Агрус": "Хто хоч раз в житті зловив йоржа або бачив восени перелітних дроздов, як вони ясні, холодні дні гасають зграями над селом, той вже не міський житель і його до самої смерті буде потягувати на волю". Зміна погоди була для Чехова рівноцінної будь-яких суспільних явищ: про своїх спостереженнях за нею він часто пише в листах, його настрій відповідає погодних змін, у своїх оповіданнях він показує вплив природи на людську психіку, пише про повсякденному спілкуванні людини з природою, що оточує його в місті або на дачі.\nЧехов рано почав читати. Павло Єгорович любив читати вголос газети, але ще більше любив, коли це робили його діти, у яких згодом він вимагав ще й переказу прочитаного. Крім газет, Антон Чехов активно читав в дитинстві і релігійну літературу, таку як "Четьї Мінеї" і "Біблію".\nУ творчості Чехова відбилася оточувала письменника дійсність. Прикладів тому - маса. Стихія полукультурной міщанської мови, яка тяжіє до інтелігентній мові, але не може вирватися з просторіччя, закарбувалась у великій галереї мовних портретів чеховських оповідань. "Літаючі острови" - чеховська пародія на Жюль Верна, чий "Доктор Окс" в 1872 друкувався читаним Чеховим "Азовським вісником". Детальністю, яку згодом використав Чехов у своїй творчості, відрізнялися гумористичні ілюстровані журнали. Великий вплив на художню манеру Чехова надав і театр, куди гімназисти проникали всіма доступними способами. Виїхали після розорення в Москву члени чеховського сімейства тулилися вшістьох в одній кімнаті, що цілком можливо відбилося в оповіданні 1886 року "На млині".\nЧехов почав друкуватися в університетські роки. Починаючи з першого курсу, Чехов став працювати в журналах під псевдонімом А. Чехонте. Примітно, що тоді ніхто з однокурсників Чехова про це не знав, так як нічим подібним просто не цікавився.\nЧехов багато писав про побут. Пов'язано це було, перш за все, з хорошим знанням матеріалу. В крамниці йому доводилося підраховувати вартість товару аж до копійки, після розорення - за безцінь розпродавати майно, миритися з бідністю і при цьому ще умудрятися посилати гроші батькам. Велику частину сюжетів і подробиць Чехів брав з життя: наприклад, розповідь "Завтра екзамен" (1884) сюжетного наповнення сильно нагадує умови життя початківця письменника Чехова. Навіть сама тематика ілюстрованих гумористичних журналів, в яких починав Чехів, була побутової від і до - як за своїм літературним темам, так і за зовнішнім відображенню життя редакції, головний редактор якої в халаті і домашніх капцях в той час ні в кого не викликав подиву.\nНа початку своєї творчої діяльності Чехів отримував дуже мало. Стосунки у редакціях будувалися за принципом "господар - працівник". Літератор в такому випадку отримував гроші за свою роботу в залежності від доброї волі редактора, часто навіть минаючи бухгалтера. Відомий випадок, коли Чехову не заплатили за розповідь тільки тому, що його брат Микола до цього заборгував редактору абсолютно мізерну суму. Нерідко за роботу платили і товаром, наприклад, меблями. За перші оповідання, що займали близько 3-х газетних розворотів, у 1884-85 рр. Чехів отримував 3 рубля. Для порівняння: через рік в "Новому часу" за аналогічну роботу йому вже платили в 25 разів більше.\nЧехов починав з зовсім "малих" жанрів. Як у зовнішньому плані: комедії, афоризми, думки людей різних професій, історичних діячів, анекдоти, жарти, каламбури, так і в плані внутрішнього наповнення: жанр комічного календаря і різноманітних "пророцтв". Пов'язано це було з його роботою в пресі, де дані жанри були найбільш затребуваними. Однак жанр "дрібниць" дуже рано став Чехову в тягар. Особливо не любив він робити підписи до малюнків: "Легше знайти 10 тем для оповідань, ніж одну порядну підпис" писав Чехов у листі від 4 листопада 1885 року.\nБрати Чехова були не менш талановиті, ніж він сам. Питання це досить спірне. З одного боку у старшого, Олександра, був безсумнівний талант до листа, але повною мірою він розкрився лише в епістолярному жанрі, з'єднати ж в єдине ціле свої влучні спостереження за дійсністю на відміну від Антона Чехова він не міг. Для "малої преси" цього було достатньо, але от для великої літератури - мізерно мало. Доля Миколи Павловича була ще більш трагічною. Він також, як і брати, працював в ілюстрованих гумористичних журналах, але тільки художником. При дотриманні речової точності малюнки Миколи Чехова відрізнялися особливою емоційною індивідуальністю. Саме цей незвичайний компонент і не був потрібен жанру малюнка з підписом, до якого пред'являлися стандартні вимоги. Микола не зміг залишитися в руслі індивідуальності і в підсумку потрапив в загальну обойму, переставши і зовсім писати серйозні речі.\nЧехов отримав медичну освіту. На останньому курсі медичного факультету Імператорського Московського університету А.П.Чехов проходив практику в Чикинской земської лікарні на околиці Воскресенська у доктора П.А.Архангельского.16 червня 1884 року Чехову було присвоєно ступінь лікаря. Після закінчення університету Чехов продовжує працювати в Чикинской лікарні, приймаючи хворих через день, їздить на судово-медичні розтини, в Звенигороді два тижні замінює земського лікаря, який поїхав у відпустку. У 1892 році у власному маєтку Меліхово письменник також веде лікарську діяльність, лікуючи бідних, а з початком епідемії холери влітку того ж року безоплатно починає працювати лікарем в Серпуховському повіті.\nЧехов писав у стані загального плину життя. У письменника не було ставлення до літературної праці, як до роботи, яку потрібно від дзвінка до дзвінка. Він просто жив, періодично відволікаючись на гостей, грибне полювання, риболовлю, але при цьому, не перестаючи, думав про творчість і при необхідності усамітнювався для письма. Звикнувши за юнацькі роки писати строго певну кількість матеріалу і здавати його точно в строк, згодом Чехов став професіоналом високого рівня: початковий задум обмірковувалося письменником спільно з іншими справами, потім він сідав за роботу і зосереджено писав.\nЧехов займався журналістикою. З невеликими перервами протягом двох років Чехов постійно вів фельетонное огляд "Осколки московського життя" в журналі "Осколки". На сторінках своєї рубрики він писав про все, що його оточувало, починаючи від страхування худоби від чуми і закінчуючи розкраданнями в банку.\nХудожні принципи Чехова були вироблені в перші п'ять років роботи. Відсутність попереднього докладного опису обстановки, минулого героїв, пряме входження в дію, в тривають діалоги персонажів, відсутність явних авторських міркувань, побутова колізія в основі твору, знамениті чеховські пейзажі - всі ці принципи були сформовані перші п'ять років літературної роботи Чехова.\nПерехід Чехова до серйозної літератури був обумовлений листом А.С.Суворина. Редактор та власник "Нового часу" - однієї з найвідоміших газет тієї епохи, прочитавши оповідання Чехова, попросив його друкуватися під своїм справжнім ім'ям і вперше серйозно почав говорити з письменником про літературу. Згодом А.с.суворін надавав всіляку підтримку Чехову - у важкі роки він допомагав йому грішми, випускав збірки його творів і друкував у "Новому часі" все, що Чехов давав у газету.\nЧеховські п'єси спочатку не були прийняті. П'єси письменника сильно відрізнялися від своїх попередниць, насамперед тим, що побудова характерів в них обходилося без звичної мотивування та роз'яснення. Саме тому п'єси Чехова в самому початку не приймалися не тільки критики, але і його друзями, і самими акторами. Навіть прем'єра знаменитої "Чайки" 17 жовтня 1896 року виявилася оглушливо провальною - глядачі буквально освистали незрозумілу їм п'єсу. Через два роки перша постановка "Чайки" в МХТ вже було прийнято украй доброзичливо і прихильно, проте, рецензії на п'єсу ще довгий час продовжували носити узагальнений характер, що виключає глибоке розуміння твору.\nПоїздка Чехова на Сахалін була пов'язана з бажанням "підсипати під себе пороху". Після смерті брата Миколу, який вже досяг певного літературного і матеріального благополуччя Чехів, відчув, що його життя не вистачає звичного напруження роботи і подій, і вирішив штучно забезпечити собі відсутня. За три місяці, проведені на Сахаліні, Чехів без допомоги кого б то не було зробив перепис усього острова (близько 8000 чоловік), при цьому письменник спілкувався не тільки з простими жителями, але й політичними в'язнями, розмови з якими були під забороною. Поїздка на "острів каторжників" сильно струснула Чехова. Після неї він написав ряд оповідань, повість "Дуель", "Палату №6" і свої враження про Сахаліні.\nЧехов знав про свою хворобу, але не хотів лікуватися. Розуміючи, що лікувальний режим хворого на туберкульоз виключає напружену творчу роботу, Чехов намагався не звертати уваги на своє погіршується самопочуття.\nОстанні роки життя Чехов провів у Ялті. Курортне місто він не любив, але думка лікарів було незмінним - письменник повинен жити на півдні. Однак, ялтинська дача виявляється погано зробленої і протапливаемой - взимку в ній нестерпно холодно, їжа - незвичною, вічнозелені дерева нагнітають своєї ресторанностью нудьгу, і писати в такій невтішній ситуації у Чехова практично не виходить.\nЧехов одружився дуже пізно. З актрисою Ольгою Леонардовной Кніппер А.П.Чехов познайомився за шість років до смерті. Вінчання відбулося в таємниці у вузькому колі сім'ї (Чехов не хотів публічності та масовості привітань), сім'ї ж, як такої, не вийшло: Чехов жив у Ялті, Ольга грала в Москві, разом вони були набагато менше, ніж нарізно.


Dakh Daughters: "Кабаре - це інтелектуальне мистецтво" - портал новин LB.ua\nГоловна — Культура — 22 березня 2014, 17:15\n23 березня у московському Гоголь-центрі відбудеться концерт українського гурту Dakh Daughters, учасниці якого були чи не найактивнішими революціонерками серед вітчизняних музикантів. Фактично, під цією надзвичайно красивою обкладинкою Україна запускає у сусідню державу ракету з небезпечним вірусом свободи на борту. «Революцію на експорт» росіянам привезуть сім дівчат, які називають себе фрік-кабаре і є одним з проектів театру «Дах».\nГурт був заснований у 2012 році і одразу привернув до себе увагу відвідувачів фестивалю «ГОГОЛЬFEST», проте справжню популярність отримав після публікації на YouTube кліпу на пісню «Rozy / Donbass». Репертуар «Дочок Даху» надзвичайно широкий – в ньому пісні на слова Йосипа Бродського і Уїльяма Шекспіра, Тараса Шевченка і гуцульських бабусь. Власне, велику частину їх творчого доробку можна було почути і на Майдані. Наша розмова з учасницями колективу відбулася ще 18 лютого, перервавшись звістками про перші жертви на Інститутській вулиці. Ми публікуємо це інтерв’ю, яке не втратило своєї актуальності.\nДавайте розпочнемо з назви колективу. На сцені ви поводите себе розкуто, як діти, що, власне, перегукується з назвою Dakh Daughters – «доньки Даху». У ваших виступах багато імпровізації, вражаючих випадковостей. Звідки йде ця свобода і як ви ставитеся до біблійного заклику лишатися дітьми?\nНаталка Галаневич: Свобода йде від театру. В цій громаді вже можна дозволити собі таку поведінку. Великий труд – іти 10 років разом і на десятий рік зрозуміти, що ти можеш багато чого собі дозволити. За цей час ми згуртувалися як команда, як друзі і взагалі – як цілісний організм. Між нами повністю зникла ніяковість. Це дуже велика відповідальність, вона завжди велика, але в даному випадку – особлива, бо це рідні люди.\nТетяна Гаврилюк: Мені здається, що внутрішній стан художника дуже подібний до внутрішнього стану дитини. Ця «дитячість» дає велику свободу творчості, яка, власне, є грою. Діти ж граються весь час, і роблять це по-справжньому. Так само актори і музиканти на сцені. Тобто, наша назва говорить сама за себе. Ми діти, ми доньки Даху, бо це наша alma mater.\nВи позиціонуєте себе як фрік-кабаре. Але ж фріки – це субкультура, це «інакшість», а ви, навпаки, сформулювали у своїй творчості щось важливе для всієї нації, про що свідчить неабиякий успіх колективу – від заходу до сходу країни. Чи й досі ви відчуваєте себе фріками?\nНаталка Галаневич: Так, я відчуваю себе фріком. Бо тільки в нашій країні фрік-кабаре може набути популярності, це така дивна країна. Ми у цій «фріковості», фактично, професіоналізувалися всі 10 років.\nСоломія Мельник: Один із наших улюблених перформансів був, коли Влад казав: «Вдягайте якісь дивні костюми і ідіть собі існуйте». І ми існували, гралися, бісилися і вивільнювалися. Були фріками. Звикли вже до цього слова, і воно стало приставкою до кабаре.\nАле ж у своїй творчості ви спираєтесь не лише на традиції фрік-кабаре, але й (в першу чергу) на вітчизняне мистецтво, на український фольклор…\nСоломія Мельник: Це теж «Дах». Влад завжди любить фолк. «ДахаБраха» з цього починалася. І вистава-трилогія «Україна містична», та й ми в усіх постановках використовували фольклор. Це одна з важливих тем нашого театру і нашої творчості: повернення до нашого коріння та бажання не формально повторювати пісні, а так, щоб від цього не тхнуло мертвечиною, щоб воно жило далі. Можливо, молодь, яка не здатна сприймати фольклор у чистому вигляді, через якусь обманку пропускає його через себе, вмикаючи генетичну пам’ять. І тоді виявляється: «Це так класно, ми навіть не знали».\nВи працюєте з різкими перепадами, з зіткненнями абсолютно різних культур. Це відбувається інтуїтивно, чи ви робите це свідомо?\nТетяна Гаврилюк: З одного боку, зіткнення є абсолютно свідоме, бо це арсенал, яким ми багато років користуємося, якому нас навчив Влад. З іншої сторони – це безсвідома радість творчості. Тому і фрік-кабаре, розумієш. Жодних рамок, максимально вільний стиль. Коли виникає ця колективна радість творчості, тоді нема жодних питань. Ми міксуємо все, що завгодно. Так, як воно йде, як лягає, природньо.\nСоломія Мельник: Я згодна з Танюшкою, що це і свідомо, і несвідомо. У мене асоціюється з цим фраза Влада про те, що треба думати серцем і любити головою. Це дуже складна штука, але якщо так виходить, то тоді ці перепади дуже природні.\nА звідки з’являються тести пісень, що близькі до фольклору? Наприклад, у «Ганнусі»?\nНаталка Галаневич: У «Ганнусі» використана пряма мова гуцульської бабусі Ганнусі. Звісно, у неї нема трьох вищих освіт, але їй притаманна справжня народна мудрість. Ганнуся ніколи не була у Києві, наприклад, вона не знає, що це таке. Але вона такі думки в голові має… З нею просто безкінечно можна говорити. Їй, здається, 67 років. Дуже активна, бігає по горах, у неї корови, хазяйство. Палить, любить випити. Текст, який декламує Руслана Хазіпова – це її вербатим, який записав журналіст Ілля Калюкін, а потім трохи олітературив. Руслана «зняла» як акторка її вимову і подачу, її говір.\nКороткометражка Антона Байбакова фактично стала кліпом до пісні "Ганнуся"\nСоломія Мельник: Ми всі були у тому краї, де вона живе – там до цивілізації йти і йти. Справжній космос. Ми кілька разів їздили туди у фольклорну експедиції, а одного разу, коли робили виставу «Вій» спільно зі Швейцарією, взяли з собою двох швейцарських акторів. Адже у нас світ Гоголя був показаний не полтавський, а карпатський, містичний. Коли дісталися того місця, селища під горою Біла Кобила, був якраз Великдень, і в той день відбувалося поховання. З гір несли труну, це надавало відчуття неймовірної містики. Швейцарці навідувалися до тієї Ганнусі і безкінечно пили самогон, ходили на Всенощну в церкву, на конях по лісі без сідла каталися. І увібрали у себе цю надзвичайну атмосферу.\nВи говорили про важливість вміння думати серцем і любити головою. А як з цим поєднується інтелектуальна насиченість ваших виступів?\nСоломія Мельник: Кабаре – це взагалі інтелектуальне мистецтво, але це не заважає думати серцем. Наші виступи взагалі можна сприймати просто емоційно. Ми, наприклад, звернулися до українського футуризму, до творчості Миколи Бурлюка. Всі знають, що є російський футуризм, божественний Маяковський, а існування українського футуризму не всім відоме. Ми допомагаємо молоді дізнатися, що є такі речі в українській літературі.\nТетяна Гаврилюк: Зараз час постпостмодернізму, і можна безкінечно закохуватись і закопуватись у цитати, нашарування емоційних і смислових пластів. Але для нас дуже важлива природність у поєднанні різних текстів.\nФактично, для широкої аудиторії ви вибухнули влітку першим офіційним промо-кліпом «Rozy/Donbass». 250 тисяч переглядів на YouTube він набрав вже за перші три тижні – дуже швидко, хоча на дворі стояв серпень. В емоційному плані це дивовижне поєднання жаху та любові. А звідки взялося текстове поєднання 35 сонету Шекспіра з Донбасом? Чи не тому, що рози є символом Донецька як міста «мільйона роз» ще з радянських часів?\nНаталка Галаневич: Коли створювалася ця композиція, ми, до речі, не знали про те, що рози – символ Донецька. Це випадково вийшло на «ГОГОЛЬFEST» під час створення вистави «Школа нетеатрального мистецтва». Почали розспівувати 35 сонет, а тоді до нього долучилися всякі рими. Cам текст – про рози, про хробака, який живе у найсолодшому бутоні, а Донбас випадково виник. Там у першому ж рядку є слова «which thou hast done», і ми продовжили це «done»: дан-бас. Це з’явилося скоріше як музична рима. Результат для мене був поезією у чистому вигляді.\nТетяна Гаврилюк: Це містика. Ми не вкладали туди жодних політичних підтекстів. Але в якийсь момент виявилося, що всі ці символи почали працювати самі по собі. І після відео на YouTube до нас почали підходити, питати, які політичні підтексти ми мали на увазі. І дуже цікаво, що наш текст увійшов у резонанс з усіма сучасними українськими реаліями. В той же час дуже важливо не нав’язувати людям своє однозначне бачення, а давати «прочитати» цей твір по-своєму, щоб кожен бачив якусь свою історію. Наприклад, там рядок про те, що не треба жаліти вже скоєного. І зараз саме такий час в Україні. Не треба жаліти того, що вже відбулося, а треба рухатися далі.\nБагато вітчизняних митців (і навіть ті, які співчували подіям на Майдані) сказали: творчість – окремо, а моя громадянська позиція – окремо. Яким чином у вас злилося перше і друге?\nНаталка Галаневич: Оскільки ми є митцями, то, думаючи, чим можна підтримати людей, зрозуміли, що це – мистецтво. У нас народилася така фраза, коли майдан починався: «Роби те, що вмієш там, де ти є з тим, що маєш». Власне, ми не тільки на сцені виступали. Кожна з нас багато чого робила як активістка. Чай варили біля Лядських воріт. Я з іноземними журналістами працювала, водила їх по гарячих точках.\nТетяна Гаврилюк: Я захоплювала Адміністрацію, воювала на передовій – на Грушевського.\nНаталка Галаневич: А я в цей час плакала, переживала і варила суп. А на Майдані ми робили куліш, борщі і солянки. Багато чого. Просто в такий час людина не може залишитися байдужою.\nДавайте відновимо хронологію ваших виступів на Майдані. Здається, першим був виступ на так званому «Студентському майдані» під Стелою, після колективного листа, організованого Владом, вірно? Як все для вас починалося і як змінювалася тональність виступів?\nСоломія Мельник: Коли ми вперше виступали під Стелою, я дивилася на інший бік Майдану і казала собі: «А чи можливо таке, щоб там стояла сцена», і сама собі відповідала: «Та ні». І через деякий час все так і сталося, як я собі уявляла і водночас не могла повірити. Звісно, кожен наш виступ був іншим і по відчуттям, і по настрою людей і взагалі цієї еволюційної дороги.\nНаталка Галаневич: Я пам’ятаю перший концерт, коли був ще так званий «Молодіжний майдан», і у мене виникло страшне гірке передчуття. Я плакала весь концерт, ці чорні сльози текли – і просто не можна було з цим нічого зробити. А потім вже був концерт на великій сцені, коли Майдан трансформувався і відбулася перша маленька перемога – то були вже абсолютно інакші відчуття і зовсім інша атмосфера. Потім ще ми виступали на сцені «Вільного університету» і знову на великій сцені. І ще був один імпровізований концерт, коли ми пішли підтримати хлопців на Грушевського. Паралельно нас знімали кіношники. Те, що планувалося як звичайний похід до хлопців аби їх підбадьорити, переросло у масштабний концерт.\nБагато чого було, і колядки, і відкриття пам’ятника – французького вуличного художника Roti, який за свій кошт зробив подарунок для Майдану. Скульптура, яку він вилив з нашої Наталі Зозуль [учасниці Dach Daughters], з її обличчя, рук і ніг, отримала назву «Нова Україна».\nТетяна Гаврилюк: Кумедно, що люди назвали це «Могилою Януковича», але ж насправді зображена нова Україна, яка прокидається.\nМи не можемо навіть порахувати загальну кількість виступів на Майдані. Ми всі маємо якісь сольні історії. Я, наприклад, в якийсь момент спіймала себе на тому, що ходжу туди кожного дня і щодня виступаю – і на всіх сценах, і просто на вулиці, і на барикадах – всюди. І тоді зробила паузу, бо зрозуміла, що мене на Майдані так багато, що набридаю вже і собі, і людям. Тоді брала паузи і поверталася до репетицій, а потім все одне йшла, бо відчувала поклик.\nОкрім того, я колосальний досвід і задоволення отримала від революційної і творчо-журналістської роботи з Богданом Кутєповим. Ми вели ефір «Нічної варти» на Громадському телебаченні. Цілий грудень щоночі співали, розслідували, гуляли.\nЧи з’явилися у вас твори, інспіровані Майданом?\nТетяна Гаврилюк: Соломія написала фантастичну пісню «Дівоче віче». На Майдані була прем’єра, спочатку на Великій сцені, а потім і на сцені «Вільного університету».\nСоломія Мельник: Так склалося, що віче чомусь завжди організують чоловіки. Але ми якось пішли грітися на свою, так би мовити, революційну базу – маленьку галерею «Партком» на Рейтарській, де під час революції були тематичні виставки, в тому числі і Максима Дондюка, який фотографував революцію і нас під час революції. Ми сиділи і говорили: «Що у нас, дівчата? У нас дівоче віче».\nТакож наші друзі, наша кінокоманда зробила фантастичне відео на пісню «Доля». «Доля» Шевченка – як серце, як кров України. У цьому відео є пауза після цитування «Заповіту», і в цей час у кадрі – капличка на Грушевського. Мені здається, що «Доля» присвячена тим, хто загинув. Тому що це найстрашніше, що відбулося під час революції, люди взагалі до цього були не готові. До сих пір не можна усвідомити, що таке сталося. І ми якраз в цій «Долі» скомпонували відео, що б’є по серцю ножем.\nЗвідки з’явилися слова, які ви скандували зі сцени Майдану: «Коли, як не зараз, і хто, як не ми»?\nНаталка Галаневич: це Руслана Хазіпова була ініціатором і головним кричателем цієї фрази. Це дуже ясний смисловий меседж. Дуже правильний. Мені здається, він має звучати завжди, незалежно від того, що відбувається. Це особиста відповідальність кожного у будь-яку секунду. Зараз – особливо, але й будь-який інший час.\nЯк ви вважаєте, чи не є події на Майдані частиною заходів з нагоди святкування 200-річчя з Дня народження Шевченка?\nТетяна Гаврилюк: Олег Тягнибок жартував: «Відкрий, чоловіче, Кобзар. Там – план». Там дійсно написано, що робити, як розгортатимуться події, і що буде. Тому зараз Шевченко актуальний як ніколи.\nТемы: Майдан, музика, інтерв'ю, театр ДАХ\n15 квітня 2014, 14:54\nDakh Daughters представлять свою нову програму на Гогольфесті\n24 вересня 2015, 13:25


Класичні макарони по-флотськи з фаршем гарні для вечері без церемоній і помпезною сервіровки. Технологія, мабуть, знайома кожному, принаймні її загальний принцип. М’ясну масу обсмажуємо з традиційною овочевою сумішшю з цибулі та моркви, заправляємо томатною пастою і насичуємо часниковим ароматом, доводимо до готовності і перемішуємо з вареними макаронними виробами. Таким чином в одній ємності одночасно отримуємо основне блюдо і гарнір. Нічого складного – майже холостяцьке блюдо! Але яке ситне і по-домашньому смачне!\nФарш підходить будь-який – він може бути приготований з одного виду м’яса або суміші. Ми вибрали яловичину навпіл зі свининою, але є простір для експерименту – курка, індичка, баранина і т.д. Від обраної м’ясної складової смак страви змінюється кардинально.\nМакарони по-флотськи з фаршем класичний рецепт\nНа прогрітому рослинному маслі обсмажуємо цибулю, попередньо очищений і порубаний дрібними кубиками. Тримаємо 3-5 хвилин при постійному помішуванні.\nСлідом завантажуємо морква, натерту крупно. Пасеруємо близько 5 хвилин. Підтримуємо помірний, але не занадто тихий вогонь. Наше завдання – просочити овочі маслом і злегка розм’якшити. Активно помішувати, щоб не допустити пригорання і потемніння овочевої суміші.\nДо морквяно-цибулевої пасеруванні додаємо пропущений через прес зубчик часнику. Слідом завантажуємо фарш.\nЛопаткою ретельно розколюємо м’ясну масу на дрібні грудочки, щоб готовий фарш вийшов розсипчастим і рівномірно розподілився серед макаронних виробів. Перемішуючи, тримаємо на вогні до випаровування вологи і повної зміни кольору на сіро-бежевий.\nПотім додаємо томатну пасту, розмішуємо і прогріваємо 1-2 хвилини. Вливаємо 100 мл води з чайника, доводимо до кипіння. Чи не накриваючи кришкою, тримаємо на помірному вогні 5-10 хвилин – випаровуємо рідина. Солимо, перчимо.\nПаралельно з приготуванням м’ясної складової страви відварюємо макарони. Доводимо до кипіння воду, солимо. Опускаємо в каструлю макаронні вироби (зазвичай на 150 г макаронів беруть 1,5 літра рідини). Для рецепта підходять спагетті, черепашки, трубочки, будь-які фігурні макарони і т.д. Час варіння для кожного виду виробів своє, дивимося інструкцію на упаковці. Готові макарони відкидаємо на друшляк.\nДо готового фаршу викладаємо варені макаронні вироби. Ретельно все перемішуємо, просочуючи макарони м’ясної сумішшю.\nРозподіляємо макарони по-флотськи по тарілках. Посипаємо натертим дрібно сиром, і поки страва не встигло охолонути, подаємо. Можна покришити будь-яку свіжу зелень – вона відмінно доповнює смак і аромат.\nКласичні макарони по-флотськи з фаршем готові! Смачного!\nКулінарні Макарони по-флотськи з фаршем – Класичний покроковий рецепт Ссылка на основную публикацию


Які презервативи краще? - медичний портал nebolet.com.ua\nДавно не секрет, що для переважної більшості людей необхідність робити вибір стає дуже серйозною проблемою. Але вибирати доводиться часто і багато: що з'їсти на сніданок, який блузкою здивувати подругу або яким смартфоном приголомшити приятеля, як підстригтися, який фільм дивитися ввечері - вибір усього завжди і всюди. Але іноді доводиться вибирати що-небудь, що відноситься до здоров'я. І якщо антибіотики вибирає для нас лікуючий лікар, то, наприклад, рада з приводу протизаплідного засобу може обмежитися тільки слово «презерватив», і проблема вибору нікуди не дівається. Це коли-то презерватив (горезвісне «виріб № 2») був, або його не було взагалі ніякого, а сьогодні ситуація зовсім інша - вибір просто величезний.\nОтже, вирішили, що як протизаплідний кошти буде використовуватися саме презерватив: протипоказань практично ні, спеціальна підготовка не потрібна, ціни прийнятні, від захворювань, передаються статевим шляхом, включаючи ВІЛ-інфекцію, захищає... Все влаштовує! Але що ж вибрати?\nПитання перше: де взяти?\nЯкщо раніше питання «де купити презерватив» розуміли однозначно - де його знайти, то тепер «де знайти» - це взагалі не питання, оскільки презервативи продаються практично повсюдно: аптеки, супермаркети (прикасові зони), кіоски «Преса» (так, і там теж), заправки і навіть нічні кіоски, пропонують пиво, чіпси, шоколадки і обов'язково презервативи (хто б сумнівався, ларьки-то нічні). Але все ж, де купити презерватив, щоб не було потім болісно боляче, соромно, шкода, прикро, неприємно, прикро (список можна продовжити)?\nОтже, ніч, вулиця, ліхтар, але до чергової аптеки далеко, а кіоск поруч. Значить, ларьок? Вибір, звичайно, за вами, але не завадило б пам'ятати, що нерідко в кіосках пропонують презервативи не тільки за невисокою ціною, але і невисокої якості (китайського або індійського виробництва). Хоча, особливо у випадку індійського виробника, з якістю - як пощастить. Але і в кіосках іноді пропонують досить якісні вироби («Lifestуles», наприклад). При купівлі презервативів у вуличному кіоску дуже великий шанс зіткнутися з ще однією проблемою - продавці-лоточники часто не бачать в презервативах особливої різниці, крім ціни, тому, по-перше, можуть просто не знати виробника (а подивитися-то часто буває просто лінь), а по-друге, переплутати і дати виріб не корейської, наприклад, виробника, а китайського. Замінити упаковку продавець найчастіше замінить без проблем, але всі покупці готові обговорювати делікатне питання з вуличним торговцем?\nІ ще одна «особливість» презервативів, куплених у кіоску, - зберігання. Справа в тому, що до зберігання презервативів пред'являються особливі вимоги: як мінімум, температура, прямі сонячні промені, вологість повітря. І ось саме з цього приводу виникають великі сумніви: чи можуть в кіоску, навіть в самому сучасному, забезпечуватися відповідні для делікатного товару умови зберігання? Та й хто може поручитися, що упаковка з презервативом не протыкалась яким-небудь гострим предметом або не пошкоджувалась якимось іншим способом? Звичайно, це крайнощі, але жоден вуличний кіоск, де презервативи пропонують поряд з пивом і печивом, не може гарантувати якість виробу медичного призначення. Хоча зовсім вже дешеві презервативи можуть виявитися неякісними і в аптеці, але шансів отримати якісний товар там все-таки більше. І ще одне: а де, у кого і коли купував господар кіоску ці презервативи?\nОсь вам і відповідь на перше питання: презервативи краще купувати в аптеках або аптечних кіосках.\nПитання друге: термін придатності\nЯкщо ми завжди перевіряємо термін придатності на пляшках або пакетах з молоком або сметаною, на ковбаски і на тортиках, то вже на виробах медичного призначення перевіряти цей термін сам Бог велів.\nМайже всі презервативи мають п'ятирічний термін придатності; про трирічний термін придатності заявляють виробники індійських, польських і більшості китайських виробів. Але слід розуміти, що це термін зберігання в надлежацих умовах: зберігати презервативи потрібно в темному і сухому місці, температура навколишнього середовища до +25 °С, вологість близько 80 %, попадання прямих сонячних променів не допускається.\nДеякі виробники, які випускають презервативи в різній упаковці (картонна коробочка або конверт з полімерних матеріалів), передбачають і різні терміни зберігання. Виріб, упаковане в полімерний конверт або у фольгу, має термін придатності три роки, а таке ж виріб, але упакований в коробку (в коробці не презерватив сам по собі, а упакований в той самий полімер) - п'ять років.\nНіхто не знає, як так виходить, але навіть тільки що отримані аптечним складом презервативи частенько вже «прожили» близько року свого терміну придатності. Тому до терміну придатності треба віднестися уважніше, хоча на деяких упаковках презервативів такий термін чомусь не вказано. Іноді дату виготовлення можна з'ясувати, уважно вивчивши маркування: перші цифри - це термін, до якого презерватив може бути придатним (у форматі РРРР-ММ - рік і місяць); потім вказується номер партії у вигляді комбінації цифр і латинських букв - ця інформація повинна бути в двох місцях: на нижньому клапані картонної упаковки і на фольгированной упаковці. На жаль, таким увагою до споживача «страждають» далеко не всі виробники.\nДеякі виробники примудряються не вказати на упаковці своїх виробів нічого, крім коду неіснуючої країни (код, відповідно, теж суцільна фікція), а окрасою упаковки, напевно, для сміху, служать самі несподівані й безглузді помилки. Ось тут би і подумати, яку якість може запропонувати такий грамотій-підпільник.\nВідповідь на другий питання: презервативи придатні як протизаплідний засіб протягом п'яти (іноді трьох) років. Перед використанням презерватива слід уважно дивитися на термін придатності.\nПитання третє: де зберігати презервативи?\nВсі знають, що молоко і сметана повинні зберігатися в холодильнику, ніхто не сумнівається, що борошно і крупи найкраще себе почувають у банки для сипких продуктів, для CD-дисків оптимальні спеціальні стійки... А от де зберігати презервативи? Їх можна виявити в кишенях джинсів, в жіночих сумочках, в футлярах для окулярів, у бардачку автомобілів будь-яких марок... Але чи правильно це?\nНайчастіше презервативи виготовляють із латексу (досить давнє винахід, запатентований ще в 1844 році; раніше використовувалися інші матеріали - шкіра, то кишки тварин, то гума, то ще щось).\nНатуральний латекс (нагадує молоко сік особливих рослин) змішують з речовинами, які стабілізують, вулканизируют і надають матеріалу, з якого буде виготовлений презерватив, інші корисні властивості. Треба сказати, що вимоги до латексу для виробництва популярних протизаплідних засобів дуже високі, тому такий латекс і набагато якісніше, і, відповідно, дорожче. Та й хто б сумнівався, що якісні презервативи можуть вийти тільки з якісного латексу? До речі, найкращий латекс проводиться в Малайзії, адже для його виробництва необхідний сік гевеї, яке росте в Південно-Східній Азії. Транспортувати гевею? Транспортувати сік гевеї? З багатьох причин це не дуже хороші ідеї. Простіше організувати виробництво презервативів там, де природа організувала достатня кількість необхідного якісного сировини. І тому багато європейські виробники (скажімо чесно, більшість) відкрили свої виробництва з виробництва презервативів саме в Південно-Східній Азії або розміщують там свої замовлення. Так що «презерватив з Європи» - швидше за все, міф, а практично всі презервативи зроблені в Малайзії, Індонезії, Кореї або в інших країнах цього регіону.\nТак от, про горезвісний бардачку: влітку температура в автомобілі, який стоїть на сонечку, помітно зашкалює за +50 °С, а взимку неодмінно опуститься істотно нижче нуля, якщо автомобіль залишений біля під'їзду, а на вулиці лютують хрещенські морози. А вередливому латексу це не подобається, і такі «екстремальні» температури якість презерватива істотно погіршують, тому що фізичні властивості латексу змінюються. Тому бардачок будь-якого, навіть самого суперского, може автомобіля використовуватися лише для короткочасного притулку протизаплідного засобу з латексу.\nНе кращий вибір і кишеню джинсів або куртки, як і будь-який інший кишеню. Ви впевнені, що упаковка залишиться в цілості й схоронності? Нічого не почне колотися, витончений конвертик ні за що не зачепиться? А предметом багаторазового використання презерватив був дуже давно: це в часи Середньовіччя презервативи прали або мили J.\nА сумочка? Так навіть сама крихітна жіноча сумочка нагадує щось середнє між складом, притулком на випадок атомної війни і величезним звалищем (звичайно, це думка чоловіки, але щось в цьому є!). Манікюрні ножиці, шпильки, брошки, шпильки і що завгодно ще, про що може навіть не здогадуватися і сама господиня стильної штучки, - от і пропав презерватив. Ні, в якості місця для зберігання презерватива сумочка, або сумка, або сумища не підходять однозначно.\nНеправильно надовго залишати презерватив у ванній кімнаті: вологість дуже висока, температура дуже непостійна, неподалік «змивки» для нігтів, ще якась таємнича «хімія»... Ні, презервативу тут точно не місце. Адже презерватив повинен оберігати від небажаної вагітності та захворювань, що передаються статевим шляхом, а не виконувати ритуальні функції, як це було в часи давньоєгипетського фараона Тутанхамона.\nМоже підійде аптечка? Все ж презерватив - це виріб медичного призначення. А ось і ні, знову не те: в аптечці можуть виявитися препарати, які з легкістю здатні розчинити латекс, а якщо і не розчинити, то неабияк зіпсувати.\nТак де ж знайти постійне і відповідне місце для зберігання презервативів?\nАбсолютно однозначно, це має бути сухе, темне, прохолодне місце.\nОсь рада виробника: «Зберігати презервативи потрібно при температурі від 0°С до +25°С і відносній вологості не вище 80% відстані не менше 1 м від опалювальних приладів у сухому, захищеному від прямих сонячних променів місці».\nВідповідь на третій питання: презервативи повинні зберігатися в суворій відповідності з вимогами виробника: у сухому і захищеному від прямих сонячних променів місці при температурі від 0°С до +25°С.\nПитання четверте: хто і з якою якістю виробляє презервативи?\nПрезервативи - дуже затребуваний товар, і оскільки країна, в якій «сексу немає», давно канула в Лету, ринок презервативів дуже швидко заповнився самою різною продукцією. Презервативи є будь-які, на будь-який смак (і в прямому сенсі теж), на будь - гаманець і на будь-який каприз. Найбільш відомі на російському ринку презервативи: Contex; Sico (Німеччина); VIZIT (Німеччина); Durex (світова марка); Masculan (Німеччина); Life Styles (світова марка); Innotex (Франція); Reflex (Росія).\nАле є одне «але». Справа в тому, що виробничі потужності з випуску презервативів можуть розташовуватися зовсім не в тій країні, де зареєстрована торгова марка. Це не обман, ні в якому разі! Така світова практика - виробництво нерідко виноситься в регіони, де дешевша робоча сила, де знаходяться сировинні запаси, де вигідніше оподаткування і ще безліч «де». Так що якість презервативів залежить не стільки від тієї країни, де вони випущені або де зареєстрована торговельна марка, скільки від того, наскільки відповідально підходить до справи виробник. Всі презервативи повинні бути сертифіковані, сертифікація повинна регулярно підтверджуватися.\nВідповідь на четвертий питання: виробників презервативів дуже багато, якість залежить від багатьох факторів, і головний з них - рівень відповідальності виробника.\nПитання п'яте: а розмір у презерватива є?\nРозмір у презервативів дійсно є! Чоловіки різні, розміри статевих органів у них теж різні, отже, і «одяг» для ерегованого пеніса повинна бути різною.\nВідразу про головне - довжина презерватива особливого значення не має, хоча найчастіше це 18-21 див. Якщо врахувати, що довжина жіночого піхви всього 12-15 см, то з приводу довжини можна особливо, як нині кажуть, «не паритися». А ось ширина презерватива важлива: якщо вузько, то який вже там статевий акт, якщо широко - бідолашний сповзе презерватив в самий відповідальний момент.\nОтже, презерватив надівається на ерегований статевий член - це абсолютно зрозуміло. А ось якими бувають статеві члени? Середній статевий член в стані ерекції має 13-18 см, відповідно, якщо менше ніж 13 см - статевий член маленький, якщо більше, ніж 18 см - великий. Тобто, довжини середнього презерватива цілком достатньо. А ширина? Середня ширина презерватива - 52 мм. Бувають ширше, бувають вужче, але всі презервативи виготовляються з латексу, тому дуже еластичні. Дуже важливо: різні чоловіки, надягаючи презерватив, воліють різні відчуття. Тому підібрати ідеальний для себе презерватив можна тільки методом проб (помилок тут бажано не робити). Тільки от краще експериментувати з перевіреними і добре зарекомендували себе брендами.\nЗараз презервативи європейських брендів випускаються у відповідності зі стандартом CEN 600:1996. Існують і національні стандарти: в Англії, Німеччині, Голландії діапазон ширини презервативів складає 49-56 мм. Тому європейські виробники, як правило, випускають презервативи трьох розмірів: 49, 52 (нечасто 51) і 56 мм Найпопулярніший - 52-ї (якщо хочеться дізнатися діаметр, то це 31 мм, 33 мм і 35 мм).\nТут же можна згадати і про товщині презервативів. Європейський стандарт допускає товщину презерватива від 0,04 до 0,08 мм, але найчастіше презервативи бувають 0,06 - 0,07 мм завтовшки. Начебто і небагато, але відчуття у всіх абсолютно різні. Як мовиться, на смак, на колір і на товщину презерватива товариша немає, та і бути не може.\nДо речі, і це цікаво: щоб презерватив відповідав стандарту, він повинен розтягуватися на 700 % і не рватися.\nВідповідь на п'ятий питання: розмір у презерватива є, але тут, як ніколи і ніде більше, треба дивитися правді в очі і реально оцінювати себе.\nПитання шостий: а як щодо чогось такого?\n«Таке» презервативи? Та скільки завгодно! Ribbed, wrinkled, sрirals, studded, dotted - ребристі, з пухирцями, з кільцями, текстуровані (шорсткі, тобто)Вибирати... є з чого, але, по правді сказати, на любителів. Хоча якщо є пропозиція, значить, є і споживачі J. Та лише б людям подобалося і радість приносив!\nА смак і колір? Ну, тут і тим більше товариша немає. А якщо ще і запах якийсь додати Знову... ж, тільки на любителя. Але дуже хочеться попередити, що такий «оригінальний» презерватив може зіпсувати не тільки романтичний настрій, але і романтичні відносини. Хоча кому-то подобається!\nВідповідь на шостий питання: колір, смак, запах і текстуру презерватива можна вибирати. Але всі ці «приколи» і «навороти» насправді дуже індивідуальні. Хоча чому б і ні? Однак багато хто воліють класичний варіант.\nСьоме питання: що за мастило є презервативи?\nНа деяких презервативи мастила немає взагалі. Деякі презервативи дійсно мають мастило, і про це повідомляє напис «Lubricated». А навіщо така мастило потрібне?\nБуває так звана стандартна мастило (з силіконовим маслом або монопропиленгликолем), буває мастило рясна, буває ароматизована (тут все залежить від переваг).\nЯкщо до складу змащення презерватива входить сперміцид Nonoxinol-9 (ноноксинол-9), то це означає і додатковий захист від захворювань, що передаються статевим шляхом (а адже головне призначення презерватива - захист від ЗПСШ, адже, на жаль, Колумб відкрив не тільки Америку L), і додаткову здатність оберігати від небажаної вагітності, якщо раптом презерватив під час статевого акту розірвався.\nСперміцид Nonoxinol-9 - це не гормональне втручання, але він не дозволяє сперматозоїдам рухатися (зменшує їх рухливість) і стає причиною їх загибелі.\nІноді презервативи мають спеціальну змазку («Ceуlor Reardierend»), яка здатна продовжити статевий акт.\nВідповідь на сьомий питання: мастило на презервативи можна вважати додатковим бонусом - більше безпеки та більше відчуттів.\nПитання восьмий: як визначити надійність презерватива?\nНапевно, є якісь речі, якість яких може гарантувати тільки виробник, а самостійно перевірити якість таких виробів неможливо. Саме до таких речей належать і презервативи. Якісний латекс, сучасне виробництво, контроль на усіх етапах, обов'язкова сертифікація - але все це залежить тільки від виробника.\nА що може споживач, тобто кожен з нас? Ми може уточнити, чи сертифіковані ці вироби, уважно подивитися, чи не порушена герметичність упаковки, ми можемо подбати, щоб презерватив не зберігався в неправильних умовах - і все. І звичайно, краще користуватися презервативами тільки перевірених торгових марок, які заслужили нашу довіру. Нічого іншого поки не придумано.\nВідповідь на восьмий питання: довіряйте презервативів відомих виробників, не купуйте протизаплідні засоби у випадкових і в не призначених для продажу виробів медичного призначення місцях.\nІ який же результат? Які презервативи все ж краще? Головне, презерватив повинен зберігатися в суворій відповідності з рекомендаціями виробника; слід стежити за терміном придатності (з кислого молока можна хоча б спекти млинці, а що вийде з простроченого презерватива?); краще користуватися виробами відомих виробників, які мають добру репутацію; розмір презерватива треба підбирати ретельніше, ніж розмір самого дорогого костюма (а то мало що). А колір, запах, смак і наявність «вусиків» - справа виключно особиста. І гарного вам вечора!\nДля мене надійніше чомусь купівля презервативів в аптеках, ніж в інших магазинах :) Якщо потрібно терміново, то купую - де продають. А віддаю перевагу VIZIT презервативів. Дюрекс стали дуже дорогі.\n6 червня 2014 09:33\nДюрекс classic вже 2 рази рвався, так і до зальоту недалеко ((\n14 серпня 2014 17:35


Обмін електронними документами | flydoc\nПідписувати документи можна на папері,\nа можна і в електронному вигляді, але як?\nЯк відправити паперові накладні або договір клієнту?\nРоздрукувати з BAS, Word чи з іншої програми. Підписати та поставити печатку і віддати на пошту або кур’єру. Добре, а якщо клієнт вніс зміни у договір, або накладна не відповідає дійсності.\nТоді знову починаємо все з початку, а це затримка в часі, неузгодженість у документах і головне витрати ваших коштів.\nЯк зберігати паперові документи?\nСкласти в теки по періодам. Віднести в архів та покласти на полицю.\nА це витрати на приміщення для архіва. Скільки коштує м² у вашому місті в опалювальний сезон?\nЗапобігти цим витратам дуже просто!\nВідправляйте документи одразу в електронному вигляді,\nпідписуйте і узгоджуйте їх з клієнтом без використання\nпошти, телефону чи кур’єра.\nЗберігайте їх у електронному вигляді на флешці,\nжорсткому диску чи в хмарі.\nЕлектронний документ – це звичайний ДОК або PDF-файл, який можна створити і прочитати в будь-якому редакторі. Важливо, щоб він був підписаний спеціальним електронним підписом і відправлений особливим чином.\nЩоб партнер, юрист або суддя не сумнівалися, що саме ви підписали електронний документ і ніхто його не змінив, фахівці з цифрової безпеки придумали електронний підпис. Це як відбиток пальця, накладений на унікальний набір бітів і байтів вашого документа. Грубо кажучи, підписуючи щось електронним підписом, ви говорите: «Я підтверджую автентичність цього набору бітів».\nЩоб почати вести електронний документообіг, потрібно:\nПереконати контрагентів почати обмінюватися електронними документами.\nКупити сертифікат електронного підпису.\nВизначитися із способом надсилання документів: Flydoc, М.Е.Док або СОТА.\nКому потрібні електронні документи?\nНезважаючи на зручність і сучасність, мало хто веде електронний документообіг у повному обсязі. Якщо підприємець на спрощеній системі оподаткування укладає пару угод на рік, йому, може, не так критично декілька раз відправити друковані документи. Але є випадки, коли електронний документообіг гранично корисний.\nМалому та середньому бізнесу, якому важливо отримувати оплату товарів або послуг в день отримання документів, електронний документообіг дозволяє в рази прискорити виконання договорів.\nЯкщо обсяг зовнішньої кореспонденції перевищує кілька сотень документів в місяць, електронні документи допомагають знизити витрати. Доставка паперів безпосередньо впливає на швидкість угод. Витрати на документообіг можуть становити декілька тисяч на рік, а ризики, пов’язані з втратами, помилками і штрафами від податкової, ще більше збільшують можливі витрати.\nНавіть якщо зараз ви підписуєте один акт на півроку, це не означає, що ваш бізнес не виросте. У вас можуть з’явитися великі партнери, які працюють з електронними документами, і вони зажадають від вас того ж.\nНе важливо скільки у вас контрагентів для обміну документами,\nважливо скільки документів генеруєте ви і ваші контрагенти.\nЕлектронний підпис прикріплюють до будь-якого документу, після чого він вважається підписаним. Документ можна прочитати і без підпису. Підпис лише гарантує, що перед вами той самий незмінний документ, в тому вигляді, в якому його вам відправили. Якщо поміняти щось в документі і зберегти, зміниться його набір бітів – підпис буде недійсною.\nШаблон договору з контрагентами\nпро використання елесктонного докуметообігу\nНапевно він у вас вже є, якщо ви здаєте звітність у податкову, а якщо немає тоді ви можете отримати його у сертифікованому центрі.\nДокументи потрібні для оформлення сертифікатів\nГоловна проблема з обміном електронними документами: цим не можна займатися поодинці. Вам доведеться переконати партнерів перейти на електронні документи, а поки вони приймають рішення, доведеться паралельно працювати і з папірцями.\nУмовити контрагентів отримувати і відправляти вам електронні документи. Багато хто з ваших партнерів нічого не захоче міняти, і вам доведеться продовжити працювати з папером.\nНавчитися керувати двома потоками документів: електронним і паперовим. Доведеться виробити систему обліку руху вхідних і вихідних документів для обох потоків. Навчитися зберігати електронні документи. Згідно із законом ви повинні зберігати первинні документи не менше 3 років. Якщо у вас великий документообіг, доведеться запровадити спеціалізований електронний архів.\nЯку систему вибрати для документообігу?\nВи використовуєте для обліку BAS і у вас одна із стандартних конфігурацій. У такому випадку найоптимальнішим для вас буде використання вбудованої підсистеми для BAS – FlyDoc.\nГоловною перевагою FlyDoc є те що система може бути вбудована у BAS і має максимальну адаптацію до цієї програми та спільний інтерфейс. Документи підписуються, коригуються і відправляються менеджером не виходячи з програми BAS. Менеджеру чи бухгалтеру непотрібно вивчати інші системи, переносити файли, тримати на комп’ютері інші програми обміну. Додатково є можливість конвертування вхідних документів у документи BAS які відповідним чином будуть відображені у вашому обліку.\nБІЛЬШЕ ПРО «FLYDOC»\nХмарний сервіс «СОТА» до недавнього часу використовувався для здачі звітності малими підприємствами. Але з розповсюдженням і популярізацією електронного документообігу на перший план в цьому сервісі виходить простота і легкість цих функцій.\nЕлектронні документ відправляються, приймаються в сервісі без потреби встановлення на вашому ПК, або планшеті будь яких програм.\n• Доступність з любого місця через мережу інтернет.\n• Відсутність потреби в регулярних оновленнях.\n• Наявність докладної документації втому числі у вигляді відео\nСервіс «СОТА» підходить всім кому потрібно приймати документи від постачальників чи відправляти документи контрагентам, а можливості інтегрувати у облікову систему цей функціонал нема можливості (система “закрита” чи “застаріла”).\nБІЛЬШЕ ПРО «СОТА»\nM.E.Doc.Бізнес – це додатковий модуль до популярної програми M.E.Doc.Звітність, який дозволяє необмежено обмінюватися електронними документами.\n• Якщо ви користуєтесь M.E.Doc.Звітність вам потрібно тільки придбати ліцензію на M.E.Doc.Бізнес.\n•Бухгалтеру не треба вивчати нову програму.\n•Є можливість імпортувати документи з програми 1С, за допомогою модулю Інтеграція.\nБІЛЬШЕ ПРО «M.E.DOC.БІЗНЕС»\nM.E.Doc.Звітність – без придбання додаткової ліцензії ви вже маєте можливість обмінюватися електронними документами з контрагентами до 50 документів у місяць.\n• Якщо ви користуєтесь M.E.Doc.Звітність вам не потрібно купляти додаткову ліцензію.\n• Бухгалтеру не треба вивчати нову програму.\n• Є можливість імпортувати документи з програми BAS, за допомогою модулю Інтеграція.\nБІЛЬШЕ ПРО «M.E.DOC.ЗВІТНІСТЬ»\nM.E.Doc.Інтеграція – зручний спосіб передачі документів у двосторонньому напрямку між програмою M.E.Doc та 1С.\n• Якщо у вас до 50 відправлень документів у місяць вам потрібно тільки придбати ліцензію на M.E.Doc.Звітність.\n• Якщо у вас більше 50 відправлень документів у місяць вам потрібно тільки придбати ліцензію на M.E.Doc.Бізнес.\nБІЛЬШЕ ПРО «M.E.DOC.ІНТЕГРАЦІЯ»


На СБУ подали в суд через втаємничення електронних декларацій — УНТ - Інформаційне Агентство Головне в Україні\nНа СБУ подали в суд через втаємничення електронних декларацій\nСБУ звинуватили в приховуванні електронних декларацій. Позов до суду надійшов від громадської організації Центр протидії корупції. Члени організації вважають протиправними дії СБУ, результаті яких декларації працівників було подано у закриту систему, доступ до якої є лише в працівників Служби.\nСудовий позов був оприлюднений 6 березня в Київському окружному адміністративному суді. Активісти хочуть з допомогою суду примусити СБУ оприлюднити зміст декларацій і надати дані про власність керівника і слідчих. Центр протидії корупції нарахував всього 8 співробітників СБУ, які не побоялися оприлюднити інформацію своїх декларацій, а саме 7 працівників обласних управлінь Служби і тільки один працівник Центрального. Приховування документів під виглядом «державної таємниці» не могло статися без участі голови СБУ. Це підтверджують документи, які додані антикорупціонерами до судового позову.\nНАЗК у серпні минулого року запустив систему прийому електронних декларацій, але не розробили спеціальної процедури для посад, інформація про яких вважається державною таємницею. Цим зайнялася Служба безпеки. І тепер її схему зможе використати будь-який державний орган із секретним відділом.\nЦентральне управління СБУ розробило свою систему обробки інформації, яка слугує сховищем для електронних декларацій усіх працівників служби. Після цього приховати свою декларацію може будь-який працівник, навіть якщо інформація з його декларації є повністю публічною. Таким чином всі посадовці, які на даний час повинні були подати електронні декларації в звичайному порядку, мусять бути притягнуті до відповідальності.


В ALFA Smart Agro розповіли, які новинки вийдуть на ринок наступного року — КУРКУЛЬ\nВ ALFA Smart Agro розповіли, які новинки вийдуть на ринок наступного року\n7 жовтня 2020 126 0\nALFA Smart Agro у 2021 р. планує вивести на ринок нові продукти, які демонструють високу ефективність у різних кліматичних умовах. Про плани компанії йдеться у матеріалі «Розібрати на молекули: як створюються інноваційні ЗЗР» на Latifundist.com.\nЗокрема, цього року фахівці компанії завершили тестування нового фунгіциду для захисту соняшнику, розробка якого тривала близько трьох років. Новий препарат Амікон має тривалу профілактичну і швидку лікувальну дію в поєднанні з яскраво вираженим фізіологічним ефектом.\n«Завдяки використанню ефективних діючих речовин і обраної формуляції ми створили продукт, який має підвищену персистентність не лише в нормальних умовах, але також в умовах мінливої та екстремальної погоди. Ми тестували продукт під час посухи та в період надлишкових опадів, при низьких і високих температурах. Загалом ми провели близько 600 тестів, що дозволяє нам бути впевненими у новому продукті», — розповів Сергій Кнечунас, директор департаменту R&D ALFA Smart Agro.\nТакож наступного року портфель компанії поповниться новим гербіцидом для кукурудзи Тривіум (римсульфурон, 250 г + тифенсульфурон-метил, 150 г/кг + флорасулам, 80 г/кг). Цей препарат відмінно контролює всі поширені в посівах кукурудзи бур'яни і не проявляє фітотоксичності навіть на гібридах, чутливих до дії сульфонілсечовин.\nОчікується новинка і в сегменті препаратів для захисту насіння. Портфель продуктів ALFA Smart Agro доповнить протруйник для сої Авідо.\n«Фітопатологічна експертиза насіння і рослин сої з різних полів України показала, що посівам завдають шкоди такі патогени: кореневі гнилі (Fusarium spp), пліснявіння насіння (Aspergillus spp і Penicillium spp), пероноспороз (Peronospora manshurica), церкоспороз (Cercospora diazu) і аскохітоз (Ascochyta sojaecola). Наш новий продукт забезпечує захист не лише посівного матеріалу, а й сходів від цих збудників. Також Авідо володіє фізіологічним ефектом та забезпечує кращий розвиток рослин», — розповів Сергій Кнечунас.\nЯк відбувалося тестування нових продуктів на полі дослідно-демонстраційного центру ALFA Smart Agro читайте у третьому випуску спецпроекту «Розібрати на молекули: як тестуються інноваційні ЗЗР».\n#ALFA Smart Agro#фунгіциди#гербіциди\n13 жовтня 8 929\nALFA Smart Agro планує виробляти в Україні гранульовані гербіциди\n2020-11-12 10:10:132020-10-15 15:11:02


Коронавірус у Європі - Борис Джонсон заявив про ознаки другої хвилі | Сьогодні\nБорис Джонсон попередив Європу про загрозу другої хвилі коронавірусу\n28 липня 2020, 14:56\nБританський прем'єр каже про необхідність швидких і рішучих кроків\nГлава британського уряду Борис Джонсон, який перехворів на коронавірус із ускладненнями, заговорив про ознаки другої хвилі епідемії COVID-19 в Європі. Про це він розповів телеканалу Sky News.\n"Давайте будемо абсолютно чесними стосовно того, що відбувається в Європі, серед деяких наших європейських друзів. Я боюся, що в деяких місцях ми починаємо бачити ознаки другої хвилі пандемії", – сказав Джонсон .\nВін також підтримав запроваджений 26 липня обов'язковий двотижневий карантин для осіб, які прибувають з Іспанії. Цей крок став повною несподіванкою для сотень тисяч британців, які вирушили у відпустки на Піренеї.\n"Те, що ми повинні зробити, – зробити швидкі і рішучі дії в тих випадках, коли ми вважаємо, що ризики знову починають зростати", – сказав британський прем'єр.\nЗа останні два тижні в іспанській Каталонії було зафіксовано майже 8 тис. випадків зараження, тоді як у всій Іспанії – 16 тис.\nТакож нагадаємо, у зв'язку з поширенням коронавірусу влада іспанського села Делейтоса, провінція Касерес, заборонила лузати насіння в громадських місцях. Окрім цього, правоохоронці тепер штрафуватимуть людей, які розпивають алкоголь на вулиці, а не в ресторані чи барі.\nНовини "Сьогодні" також писали, що Джонсон важко переніс викликане коронавірусом захворювання:\nВеликобританія Іспинія коронавірус Борис Джонсон вторая волна


Ми не можемо поставити танки і будувати сміттєвий завод, – Назарій Романчук | Львівський портал\nСміттєва сага. Львівська ОДА vs мерія Львова\nСитуація із будівництвом сміттєпереробного заводу на Львівщині нагадує темний тунель, де поки нема ні найменших проблисків світла. Як пояснюють у Львівській ОДА, без згоди громад нічого будувати не можна, а переконати мешканців «дати добро» на зведення такого комплексу по сусідству – справа нелегка.\nЛьвівський портал поспілкувався з директором департаменту розвитку та експлуатації житлово-комунального господарства Львівської ОДА Назарієм Романчуком про перспективи будівництва першого сміттєвого заводу у області. Також ми розпитали посадовця про те, чи не повториться колапс у разі повернення «сміттєвих повноважень» Львову назад, адже домовленості щодо управління ТПВ, яке облдержадміністрація перебрала на себе від мерії з 2017 року, завершуються вже через півтора місяця.\nЛьвівське сміття. ОДА припиняє «опікунство» з 1 липня\n– У порядку денному наступної сесії Львівської облради, яка відбудеться 21 травня, – заслуховування інформації щодо львівського сміття. Так, договір про передачу міською радою Львова повноважень управлінням твердими побутовими відходами Львівській ОДА діє до 1 липня цього року. Чи зможе, нашу Вашу думку, місто самотужки контролювати сміттєву ситуацію?\n– У мене є великі сумніви щодо цього. Не бачу від міста реальних кроків, крім слів. І видимість, що вони починають будувати завод, – це, як на мене, поверхнева річ, яка насправді не наповнена змістом і практичними кроками.\n– Чи будуть при передачі «сміттєвих повноважень» далі діяти домовленості з «точками», які приймали львівські відходи, коли ними опікувалась Львівська ОДА?\n– Ми передаємо їм абсолютно налагоджену схему вивезення відходів, треба лише працювати з територіями і контролювати. При цьому додам, що приблизно 43% львівського сміття розвозять по полігонах області, решта – прямує за її межі. Все залишається, просто місту доведеться їхати туди на місця і домовлятися, як це робимо ми.\nДай Бог, щоб сміттєвого колапсу не було. Не думаю, що він можливий вже з липня. Але якщо міська рада далі нічого не робитиме, то це, на жаль, може повторитися.\n– Взагалі співпрацюєте якось зараз із Львівською міськрадою, зважаючи на завершення цього договору? Чи відомо Вам, чи готова вона перебрати назад курування сміттєвою ситуацією?\n– До нас ніхто не звертається за якоюсь консультацією. Я не бачу роботи, яка ведеться.\n– Вся Україна пам'ятає сміттєвий колапс у Львові, чи не повториться це знову після 1 липня?\n– Дай Бог, щоб цього колапсу не було. Не думаю, що він можливий вже з липня. Але якщо міська рада далі нічого не робитиме, то це, на жаль, може повторитися.\n– Чи готова буде область в разі чогось продовжити договір?\n– У нас нема проблем, аби надалі цим займатися, але ми виконуємо не свої функції. Тоді варто піднімати питання про те, щоб ми займалися дорогами у Львові, фестивалями. Це безпосередньо функція міської ради, яку вона має виконувати. Чому з'явилась ініціатива голови Львівської обласної ради? Депутати не бачать реальних кроків, які робить місто, щоб вирішити цю проблему і не мати її в майбутньому. Зі сторони це виглядає так, що їх влаштовує, коли область цим займається. Місто платить гроші за це, передаючи субвенцію, а потім говорять, що це вони вивозять, що їм доводиться платити данину ЛОДА і що ми такі погані. Це неправильно.\nСміттєва стратегія області до 2030 року і Регіональний план\n– Також депутати 21 травня заслухають інформацію про виконання Регіонального плану та Стратегії управління відходами у Львівській області до 2030 року. Так, Стратегію обласні обранці погоджували ще у 2017 році, вона, зокрема, передбачає облаштування на території області 7 базових полігонів, будівництво не більше 4 комплексів з переробки та утилізації сміття. Що за цей час зроблено?\n– Стратегією передбачена низка заходів, серед них – теоретичні та прикладні. Якщо почати з прикладних, то станом на сьогодні ми встановили дві сортувальні лінії у Самборі та Новояворівську. Також змонтована лінія у Буську. Якщо це все запрацює, то наші стратегічні полігони, за винятком того, що у Брониці Дрогобицького району, будуть обладнані сортувальними лініями, зможуть заробляти на цьому, завдавати менше шкоди довкіллю.\nОкрім того, завдяки різним джерелам, в тому числі субвенції, яку ми даємо від коштів, зекономлених при вивезенні відходів зі Львова, ми закупили низку спеціалізованої техніки для наших ключових полігонів. Це дає можливість підтримувати їх у належному стані: робити пересипку, прогортання, рити канави тощо.\nТакож розроблено проектно-кошторисну документацію для реконструкції полігону ТПВ у Самборі. Проведений тендер, підрядна організація вже розпочала роботи з реконструкції і доведення цього полігону до сучасних вимог, щоб він був безпечним і міг нормально функціонувати в майбутньому. Такі ж документи розроблені для полігонів у Стрию та Новояворівську. Цього року плануємо залучити кошти Державного фонду охорони навколишнього природного середовища, щоби почати реалізацію цих проектів.\nСеред теоретичних заходів – підвищення рівня екологічної освіти та виховання населення у сфері поводження з ТПВ. І минулого, і цього року ми проводили низку уроків у школах та дошкільних навчальних закладах, де розповідали про необхідність сортування, правильного поводження з відходами. Крім того, коштом обласного природоохоронного фонду були виготовлені екологічні зошити, які роздали школярам. Окрім цього минулого року ми провели низку форумів, круглих столів, зокрема, за участі іноземних делегацій.\nЩо стосується запровадження системи роздільного збору ТПВ у області, то вона налагоджена в 41 місті обласного та районного значення. Так, облаштовано 1804 контейнери для збору ПЕТ-пляшки. Цьогоріч ми плануємо забезпечити роздільний збір ще в трьох містах районного значення – Глинянах, Золочеві та Ходорові. Надалі маємо намір впроваджувати роздільний збір у селах…\nВажливим моментом є затвердження схем санітарної очистки. Цей документ дуже важливий для територій: там чітко розписано хто, коли і як має прибирати, куди це має вивозитися. Станом на сьогодні 94% населених пунктів області вже мають такі схеми, і ми щоквартально відслідковуємо, щоб вони дотримувалися графіків. Схеми санітарної очистки, правила благоустрою дають можливість притягувати до адміністративної відповідальності горе-перевізників, які не дотримуються вимог.\nПротягом 2018-го і з початку цього року в області ліквідували вже 124 несанкціоновані сміттєзвалища. На цей рік стоїть завдання ліквідувати ще 30. Відтак уже майже вийдемо на те, що таких великих стихійних сміттєзвалищ в області не буде в природі. Хоча ще два роки тому у нас їх було майже 500. Нині їхня кількість скорочується, менше виникають нові. Це так само є результатом виконання цієї Стратегії.\n– Під час засідання членів президії облради перший заступник голови ЛОР Андрій Білоус нарікав на те, що у Львівській ОДА досі не розробили Регіональний план поводження з ТПВ, хоча національний – вже затверджений. За його словами, створена відповідна комісія, яка має займатися його розробкою, за чотири місяці збиралась лише раз…\n– Стратегія передбачає розробку Регіонального плану управління відходами, однак через те, що Мінприроди не змогло вчасно забезпечити розроблення методичних рекомендацій, а вони були затверджені лише в першому кварталі цього року, тільки зараз маємо можливість на основі цієї методики братися за розробку нашого обласного Регіонального плану. Він подаватиметься на затвердження Мінприроди та сесії Львівської облради, далі під нього можна просити кошти.\nЗараз Львівщина разом зі ще двома областями включена в пілотний проект із залучення коштів міжнародного європейського гранту. Завдяки ньому і залученню їхніх фахівців ми в найближчий час приступимо до його розробки. Думаю, це питання двох-трьох місяців.\nСитуація така що, ми не можемо силою проти волі громадян йти і будувати сміттєпереробний завод\nСміттєпереробні заводи: реальність чи ефемерність?\n– Все-таки серед наймасштабніших речей у Стратегії – базові полігони для ТПВ та сміттєпереробні заводи. До 2030 року встигнете все, що передбачено?\n– Мова йде уже про шість базових полігонів: без того, що у Брониці, оскільки мешканці виступили проти. Коли впорядкуємо їх, тоді плануємо закривати локальні. Тут варто додати, що всього у області діє 19 сміттєзвалищ.\nЯк відомо, в межах децентралізації передбачається укрупнення територій і, відповідно, зменшиться кількість районів. Наша Стратегія має кластерний підхід. Наприклад, для трьох-чотирьох наближених територій діятиме один полігон, вони вкладатимуть кошти у нього, щоб він був безпечним. Це довготривалий процес, тому що насправді в нас довгий час нічого не робилося в цьому напрямку, і ми починаємо з нуля.\nСтосовно сміттєпереробних заводів – це складне питання. Мешканці територій через неосвіченість, маніпуляції з боку політичних сил, осіб, які хочуть заробити на цьому якісь бали, на жаль, чинять супротив щодо будівництва сучасних комплексів з переробки відходів. Але така ситуація була і в Японії, і в Польщі: там люди також противилися цьому. Наша просвітницька діяльність якраз і покликана, щоб люди почали розуміти, що це все може бути збудовано правильно.\n– Можна детальніше про будівництво сміттєпереробних комплексів на території області, яке у Львівській ОДА обіцяли ще кілька років тому. Які станом на зараз є конкретні домовленості з інвесторами і щодо яких ділянок? Через скільки часу чекати реального старту робіт?\n– Мова йде про землі Новороздільської «Сірки», які мають інвестора, готового заходити на цю ділянку. Крім того, є ще один інвестор, що так само пройшов конкурс, який ми проводили, йому також надали низку ділянок і він нині займається документацією. Є також китайський інвестор, який зайшов до нас на урядовому рівні. Ми вже подали документи в Мінекономіки на оформлення договору державного приватного партнерства, щоб залучати кошти КНР і реалізовувати цей проект в Червонограді. Крім того, знаю, що є зацікавленість інвесторів на землях Великомостівської ОТГ.\nСтосовно сміттєпереробних заводів – це складне питання. Мешканці територій через неосвіченість, маніпуляції з боку політичних сил, осіб, які хочуть заробити на цьому якісь бали, на жаль, чинять супротив щодо будівництва\n– Але це все вилами по воді писано…\n– На жаль, воно так і є. Ситуація така що, ми не можемо силою проти волі громадян йти і будувати. Це не мілітарна держава, не можемо поставити танки і будувати завод. Якщо сказати зараз, що завтра на такій-то вулиці буде зводитися комплекс, на наступний день вийде вся вулиця і скаже, що цього не допустить. Тому треба працювати з мешканцями, активістами, це дуже кропітка робота. При цьому фірми паралельно працюють над розробкою документації, отриманням технічних погоджень, які передбачені законодавством у сфері поводження з відходами.\n– Мешканці довколишніх вулиць також постійно виступають проти будівництва сміттєвого заводу на Пластовій, але Львівську міську раду це не зупиняє…\n– Міська рада розповідає, що вона залучає кошти, але побачимо, що буде через рік. Ми не проти будівництва, але з урахуванням вимог всіх екологічних нормативів. Тоді варто збирати людей, пояснювати кожний їхній аргумент і дискутувати, а не збирати громадські обговорення, які проходять просто для галочки, формально.\nЯ був на навчанні щодо поводження з ТПВ у Японії, вони також через це проходили: люди перекривали вулиці, протестували. Але там було дещо простіше з цим, бо мешканці мали більше довіри до влади. Якби не популізм міськради, то би і наші містяни могли повірити, і було б менше противників цього будівництва. А коли люди постійно чують якісь обіцянки, гарантії, які ніколи не виконуються, відповідно, ніхто не буде вірити. Тому я розумію людей, які бояться, що збудують якийсь свинарник, що отруюватиме все довкола.\n– У квітні вісім міст (Бориславська, Дрогобицька, Трускавецька, Пустомитівська, Східницька, Новороздільська та Городоцька міські ради) на чолі зі Львовом підписали меморандум про співпрацю задля вирішення питання комплексного поводження з ТПВ. Зокрема, вони вимагають виділення земельної ділянки під регіональний полігон: 17 ділянок, які пропонувала раніше ЛОДА, не підходять, бо, як наголошує заступник міського голови Львова з питань житлово-комунального господарства Сергій Бабак, жодна з них не відповідає Державним будівельним нормам. Чи готова область запропонувати інші землі?\n– Перед тим, як пропонувати ці ділянки, ми їх об'їздили та дослідили з експертами. У нас нема ні одного документу, який би свідчив про те, що вони не відповідають нормам. Вони просто приїхали туди, люди сказали їм «до побачення», а звідси і «нам не підходить ця ділянка». Нехай ці мери міст, які підписали меморандум, відправляються на ті ділянки, які ми їм запропонували, збирають людей і домовляються. Що заважає, умовно кажучи, тим міським головам виділити в себе ділянку для заводу?! Вони хочуть, щоб ми приїхали і спілкувалися з людьми. Ми готові це робити, але при умові, що керівник міста так само туди мусить їхати і спілкуватися. Але коли нашими руками хочуть зробити чужу роботу, то пробачте, це – неправильно.\nФото: fakty.com.ua, greencubator.info


Головна сторінка / Літера «А» / Аконіт Фішера\nАконіт Фішера — Aconitum fischeri Reichenb.\nЗустрічається на Далекому Сході. Росте в листяних і змішаних прибережних лісах, часто на прогалинах, рідше в березняках і вільшняка, ще рідше на трав’янистих схилах.\nБагаторічна трав’яниста рослина, висотою 100-160 см. Бульби майже конічні, до осені розвиваються додаткові бульби; стебло круглий, міцний, прямий, голий, листя глибоко-і пальчатонадрізане на 5-7 часток, щільне, іноді шкірясте. Суцвіття — рідкісна кисть, частіше густа, квітки яскраво-сині, рідко білі. Шолом куполоподібно-кеглевідний, зі середнєвитянутим носиком, довжиною 2-2,4 см і шириною 1,5-2 см, висотою до 1,5-1,8 см, шпорець короткий (1-1,5 мм), голівчатих. Цвіте в липні-жовтні.\nСімейство жовтці. Зустрічається на Далекому Сході. Росте в листяних і змішаних прибережних лісах, часто на прогалинах, рідше в березняках і вільшняка, ще рідше на трав’янистих схилах. Багаторічна трав’яниста рослина, висотою 100-160 см. Бульби майже конічні, до осені розвиваються додаткові бульби; стебло круглий, міцний, прямий, голий, листя глибоко-і пальчатонадрезанние на 5-7 часток, щільні, іноді шкірясті. Суцвіття — рідкісна кисть, частіше густа, квітки яскраво-сині, рідко білі. Шолом куполообразно-кеглевідний, зі средневитянутим носиком, довжиною 2-2,4 см і шириною 1,5-2 см, висотою до 1,5-1,8 см, шпорец короткий (1-1,5 мм), голівчатих. Цвіте в липні-жовтні.


Як відкрити міні-пекарню найсмачнішу | Бізнес\nЯк відкрити міні-пекарню найсмачнішу\nПорядок реєстрації підприємства\nОренда приміщення під міні пекарню\nМіні-пекарнею називається невелике підприємство, спеціальністю якого є виробництво і подальший продаж випічки: хліба, булочок і т. д. В цій статті буде наведено докладний бізнес-план, завдяки якому підприємці зможуть оцінити прибутковість цього бізнесу. Мова піде не тільки про правила реєстрації міні-пекарні, оренду приміщення і необхідних витратах, але і про набір персоналу, закупівлі сировини і виробництві. Як відкрити міні-пекарню магазин? Готовий бізнес план як відкрити міні-пекарню магазин.\nМіні-пекарні – дуже практичний варіант для дрібного підприємництва. Такий висновок можна зробити тому, що є вибір між самостійною роботою пекарні і відкриттям цілої мережі подібних підприємств. Крім того, міні-пекарні дуже вдало вписуються до складу супермаркетів, гіпермаркетів, будь-яких інших великих магазинів. У деяких містах (переважно великих) відкриті цілі мережі міні-пекарень, що поширюють свою продукцію за допомогою автомобільних причепів. Одним словом, варіантів маса. Далі мова піде про найбільш поширеному серед “новачків” бізнесу способі відкриття міні-пекарні – одне підприємство, виробничий цех і невеликий магазин, що розташовані поруч.\nПочинати відкриття міні-пекарні слід з реєстрації бізнесу. Розглянемо порядок реєстрації підприємства пекарні. Зробити це можна декількома способами: або зареєструвати ІП або ТОВ.\nБезсумнівним плюсом реєстрації ІП буде те, що деякі підприємці, вже займалися до цього, наприклад, відкриттям ресторану, можуть уникнути зайвої паперової тяганини. Наприклад, у заяві при реєстрації ІП вони могли вказати необхідну категорію для відкриття подібного бізнесу. В даному випадку мова йде про “Діяльність ресторанів і кафе”, категорії 55.50, яка передбачає виробництво та продаж хлібобулочних виробів в одному і тому ж місці. У заяві треба вказати виробництво як головного виду діяльності, обов’язково потрібно написати у списку кодів роздрібну торгівлю.\nІП прекрасно підходить тим, хто збирається відкривати міні-пекарню поодинці, а тим, хто має партнера по бізнесу, розумніше оформляти ТОВ. Після того, як організаційно-правова форма буде обрана, потрібно буде визначитися з системою оподаткування:\nОптимальний податковий режим, встановлюваний муніципалітетом, в тому випадку, коли застосовується ЕНВД. Поширюється така форма оподаткування на ті види підприємницької діяльності, які затверджуються законами РФ. Коли ЕНВД недоступний, кращим вибором буде використання ССО 15% або 6%, але це стосується тільки підприємств з доходом за рік не більше 60 млн. рублів. Необхідні заяви подаються після реєстрації.\nДуже важливо розташування міні-пекарні: таке підприємство найкраще відкривати в місцях великого скупчення людей, так як від цього залежить швидкість реалізації товару. Як проходить оренда приміщення під міні пекарню, покроково. Хорошим місцем буде великий торговий центр, площа або, наприклад, станція метро. Часто запитуємо це питання скільки коштує відкрити міні-пекарню? Для ознайомлення читаємо нижче.\nДля організації міні-пекарні цілком вистачить приміщення площею 150 м2. Цього повинно вистачити і на торговий зал, і кімнати з виробничим обладнанням для міні пекарні, де буде готуватися випічка. Оскільки не всі підприємці володіють досить великим капіталом для викупу такого приміщення, доведеться подумати про оренду. Орендна плата встановлюється в залежності від регіону та місця розташування приміщень, тому в різних регіонах або навіть районах міста вона може сильно відрізнятися. Для довідки: бізнесменам з Москви доведеться витрачати на оренду приміщення для міні-пекарні не менше 250 рублів за м2 щомісяця.\nЗвичайно, можна просто купити цікавить приміщення. Непоганий варіант можна знайти за 75000 рублів, якщо не рахувати витрати на ремонтні роботи і встановлення обладнання.\nНе варто забувати і про вимоги, які СЕС надає до приміщення для пекарні. По-перше, приміщення не може перебувати в підвалі будинку, і в ньому обов’язково повинна бути вентиляційна система. По-друге, не можна експлуатувати приміщення, в яких немає складу та туалету. Обов’язково наявність холодної і гарячої води. Нарешті, є кілька правил щодо зовнішнього вигляду кімнат: білені стелі, стіни, викладені плиткою.\nНеобхідне обладнання для міні-пекарні\nОскільки міні-пекарня об’єднує в собі два види діяльності, виробництво і поширення, необхідно буде закупити відразу два комплекти обладнання для міні пекарні.\nДо першої групи можна віднести виробниче обладнання. Сюди відносяться:\nПіч (обійдеться покупцеві приблизно в 600000 рублів)\nМашина для замісу тіста (250000 рублів)\nРозстоєчну шафу (40000 рублів)\nПросіювач борошна (обійдеться в 9000 рублів)\nМашина для розкачування тіста (коштує 20000 рублів)\nНарезочный стіл (40000 рублів)\nВізок для випічки (вельми корисне, але необов’язкове пристрій, 12000 рублів)\nНабувати все обладнання для міні пекарні відразу зовсім не обов’язково. Спершу необхідно придбати піч – так як це основний інструмент на кухні, без нього не обійтися. Продуктивність печі середньої цінової категорії становить 1600 кг готового продукту щодня. Доходу від цієї кількості випічки буде достатньо, щоб згодом придбати все інше виробниче обладнання.\nЩе один спосіб заощадити на початкових вкладеннях – організація неповного циклу виробництва. При цьому всі виробничі потужності зосереджуються лише на випіканні виробів, заміс тіста більше не буде необхідністю. При такій схемі роботи початкові інвестиції значно скоротяться, адже все, що буде потрібно в пекарні – піч, морозильна шафа і вітрини. Ви можете відкрити кав’ярню Starbucks або ознайомитися з франшизою по відкриттю.\nДо другої групи обладнання належить торгове обладнання. До нього належать:\nКасовий апарат, який потрібно зареєструвати.\nСейф для документів і грошей\nШафи, в яких буде зберігатися готова продукція.\nСередні витрати на торгове обладнання міні пекарні невеликі, але не можна забувати про ще двох предметах інвестицій – меблів і побутових пристроях. Меблі та побутовий інвентар обійдуться підприємцю в 30000 рублів. Саме торговельне обладнання коштує 150000 рублів.\nДо питання вибору персоналу міні-пекарні варто підійти максимально серйозно, адже від працівників безпосередньо залежить прибуток закладу. Головним на пекарні (після директора, звичайно) є технолог, спеціаліст з виробництва. Крім цього, потрібні не менше 4 пекарів, які будуть працювати по 2 людини в зміну і займатися виготовленням випічки. Також потрібні касири (1 або 2 людини) і прибиральниці (зазвичай достатньо і однієї прибиральниці, але треба судити по мірі завантаженості). На прибиранні приміщень в деяких випадках можна заощадити, якщо домовитися з прибиральницями про погодинну оплату праці.\nОскільки пекарня виробляє виключно продовольчі товари, їй необхідні спеціальні документи для відкриття міні пекарні. Загальна вартість усіх паперів складає не більше 60000 рублів. Їх не так багато, головне – оформити документи міні пекарні для кожного співробітника медичну книжку, яка обійдеться приблизно в 600 рублів на одну людину. Серед інших необхідних документів:\nВисновок про пожежної безпеки, що видається пожежною інспекцією.\nСанітарно-епідеміологічний висновок. Видається в Росспоживнагляді, причому необхідно отримати відразу два висновки: одне – на виробництво, інше – на продукцію.\nКупівля сировини для міні пекарні\nПри купівлі сировини для міні-пекарні необхідно розуміти, що випічка – швидкопсувний продукт, а значить, купувати продукти “про запас” невигідно. Набагато більш вдалий варіант – закупівля необхідних інгредієнтів прямо перед стартом виробництва, тому домовлятися з постачальниками можна ще до реєстрації бізнесу.\nПри виготовленні хлібобулочних виробів основна увага приділяється борошні. Цей найважливіший інгредієнт повинен бути вищого ґатунку, у крайньому випадку – першого. При закупівлі борошна обов’язково враховується, що вага готового виробу виходить на 30% більше ваги борошна, потрібної для його виробництва. Це відбувається із-за додавання інших інгредієнтів в тісто. При оптових закупівлях середня ціна 1 кг борошна становить близько 10 рублів.\nЗв’язуватися безпосередньо з виробниками борошна, борошномельними заводами, недоцільно: їх не цікавлять ті скромні обсяги поставок, які потрібні міні-пекарні, а брати відразу багато борошна невигідно самому підприємцю – цей продукт вимагає спеціальних умов зберігання. З цих причин, вигідніше працювати через посередників, які запропонують взаємовигідні умови співпраці.\nНе треба забувати і про інших продуктах, широко використовуваних у випічці. ГОСТ передбачає такі інгредієнти, необхідні для випікання 1 тонни білого хліба: крім 740 кг борошна, знадобляться 9,6 кг солі, 1,2 кг соняшникової олії, а також 7,5 кг спресованих дріжджів. Але оскільки міні-пекарня спеціалізується не тільки на виробництві хліба, але і інших виробів, можуть знадобитися і інші інгредієнти. У хід підуть ванілін, стабілізатори, загусники, різноманітні харчові добавки та інше. Мабуть, список обмежується тільки фантазією технолога.\nЯкщо приміщення, працівники та обладнання повністю готові до роботи, а всі необхідні документи нарешті то зібрані, можна починати виробництво. Після старту саме час подумати про рекламу підприємства. Витрачати на це величезні кошти на ранніх етапах розвитку бізнесу не обов’язково, адже можна цілком обійтися дешевими “промоутерскими” послугами. Досить роздрукувати листівки і поставити людину, яка буде їх роздавати на яке-небудь людне місце неподалік, будь то площа або звичайна автобусна зупинка. Ще один хороший спосіб – розклеювати рекламні проспекти на дошках оголошень. Ось ми і дізналися з вами як відкрити міні-пекарню тепер залишилося підвести підсумки нашого бізнес-плану.\nЗі зрозумілих причин робота міні-пекарні не залежить від пори року; високий попит на випічку спостерігається протягом всього року. Звідси можна зробити висновок, що робота міні-пекарні буде приносити стабільний постійний дохід. Переходимо до розрахунків за рік:\nОренда приміщення для міні-пекарні та його ремонт коштуватиме 1 000 000 рублів\nТоварне та виробниче обладнання – одноразово 1 120 000 рублів\nМеблі для міні-пекарні – одноразово 30 000 рублів\nКомунікації для пекарні будуть коштувати ще 180 000 рублів\nЗарплати працівників міні пекарнь – 1 560 000 рублів\nЯкщо припустити, що міні пекарня випускає виключно булочки вагою 120 грамів за ціною 45 рублів, переробляючи 1 тонну борошна на добу, виходить:\nТоварний обіг – 21 900 рублів в рік\nВаловий дохід – 12 000 рублів\nПрибуток – від 9600 до 11 280 рублів (в залежності від форми оподаткування)\nРентабельність – 52%\nОкупність – 1,5 року\nПрибуток міні пекарні виявляється досить високою (до 60%), якщо воно спеціалізується не тільки на випічці хліба, але і інших виробів. В іншому випадку прибуток буде набагато менше – до 20%.


Продаж товару фізособі без її ідентифікації\nЧи може ТОВ продати товар звичайній фізичній особі без її ідентифікації у необмеженій кількості? Чи законні такі операції?\nЧи може ТОВ (оптова торгівля будматеріалами) продати товар звичайній фізичній особі (без її ідентифікації) у необмеженій кількості (умовно — на 40 000 грн) за умови попередньої оплати за товар на банківський рахунок ТОВ? Покупець не є приватним підприємцем. У додатку до договору ТОВ із перевізником зазначено місце доставки матеріалів фізичній особі — покупцеві. Тобто ТОВ матиме на руках підписану видаткову накладну, товарно-транспортну накладну й плату за товар, що надійшла на банківський рахунок ТОВ на підставі рахунка чи накладної. Договір купівлі-продажу є усним. Чи правомірні дії ТОВ? Чи зобов’язане воно контролювати (обмежувати) продаж фізичним особам?\nОптова чи роздрібна торгівля\nОписана модель господарської операції по суті є роздрібною торгівлею, а не оптовою. Такого висновку можна дійти на підставі тлумачення термінів «оптова торгівля» і «роздрібна торгівля», наведеного у листі Мінекономіки від 23.07.2001 № 56-37/310:\n«…оптова торгівля — сфера підприємницької діяльності з придбання і відповідного перетворення товарів для подальшої їх реалізації підприємствам роздрібної торгівлі, іншим суб’єктам підприємницької діяльності. Включає як безпосередні комерційні зв’язки на умовах договорів купівлі-продажу та поставки між підприємствами-виробниками і споживачами, так і зв’язки між ними через торгових посередників;\nроздрібна торгівля — сфера підприємницької діяльності з продажу товарів або послуг на підставі усного або письмового договорів купівлі-продажу безпосередньо кінцевим споживачам для їх власного некомерційного використання…»\nПодібні, але більш стислі визначення містить ДСТУ 4303-2004 «Роздрібна та оптова торгівля. Терміни та визначення понять», затверджений наказом Держспоживстандарту від 08.06.2004 № 130. Згідно з цим документом оптова торгівля — вид економічної діяльності у сфері товарообігу, що охоплює купівлю-продаж товарів за договорами поставки партіями для подальшого їх продажу кінцевому споживачеві через роздрібну торгівлю або для виробничого споживання та надавання пов’язаних із цим послуг. А роздрібна торгівля — вид економічної діяльності у сфері товарообігу, що охоплює купівлю-продаж товарів кінцевому споживачеві та надавання йому торговельних послуг.\n«…критерієм віднесення торгівлі до оптової є вид покупця і характер подальшого використання товару для підприємницьких цілей, у виробництві або для наступного перепродажу товарів іншим споживачам, за винятком населення…»\nЛист Держстату від 11.10.2013 № 14.5-05/409\nОскільки товари продають кінцевому споживачеві і покупець не є суб’єктом господарювання (підприємництва), таку операцію не можна вважати оптовою торгівлею незважаючи на спосіб розрахунків і кількість (вартість) товарів.\nНаслідки здійснення діяльності, не внесеної до ЄДР\nУ цьому контексті постає запитання, чи може підприємство-оптовик торгувати вроздріб, якщо такий вид діяльності, як роздрібна торгівля, не передбачений його статутом і не внесений до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб — підприємців та громадських формувань (ЄДР)?\nНа це запитання не можна дати однозначної відповіді..\nВідповідальності за відсутність у ЄДР відомостей про здійснюваний вид діяльності чинне законодавство прямо не встановлює. Водночас провадження діяльності «не за тим КВЕДом» може мати певні негативні наслідки, як-от, посилений інтерес і прискіпування органів контролю (передусім податківців). Або ж суд може на вимогу однієї зі сторін або відповідного органу держвлади визнати господарське зобов’язання недійсним згідно з частиною першою статті 207 Господарського кодексу України (ГК). Зокрема, внаслідок порушення хоча б одним з учасників господарських відносин господарської компетенції (спеціальної правосуб’єктності), яка визначається встановленою метою їх діяльності згідно із законом та/або установчими документами. Тобто таку діяльність можуть розцінити як здійснювану поза господарською компетенцією. На практиці звідси цілком можливі наведені вище негативні наслідки для підприємства.\nХоча загалом законодавець не обмежує сферу (види) діяльності юридичної особи. Так, суб’єкт господарювання має право провадити будь-які види підприємницької діяльності, не заборонені законом (ч. 1 ст. 19, ст. 43, 44 ГК). Внесення або невнесення окремих видів економічної діяльності до статуту чи ЄДР не впливає на можливість особи здійснювати всі не заборонені види діяльності. Утім, якщо певна господарська діяльність, інформацію про яку не внесено до ЄДР, має систематичний (не разовий) характер, усе ж краще внести інформацію про неї до ЄДР.


Як виставити рахунок покупцю |ЯкПросто\nРахунок — це не юридичний, не податковий і навіть не первинний бухгалтерський документ. Форма даної угоди між продавцем і покупцем ніде не регламентована. Проте при складанні рахунку слід все ж знати деякі речі.\nВи можете розробити свою власну форму рахунку на оплату певних товарів чи послуг від імені компанії, в якій працюєте. Продавець, приймаючи цю папір, показує свою згоду з вказаною в ній сумою, щоб згодом її оплатити.\nВкажіть в рахунку такі відомості для того, щоб здійснити оплату було можливим: його порядковий номер, дату виставлення, реквізити продавця, на які потрібно переказати кошти, найменування товарів або послуг, що підлягають оплаті, а також позначка про те, чи обкладаються вони ПДВ. Не забудьте також вписати назву організації, якій виставляється рахунок, ім’я банку, ІПН, номери кореспондентського та розрахункового рахунків. При необхідності занесіть відомості про терміни оплати та поставки товарів або послуг або позначку про передоплату.\nДля того, щоб при оплаті не виникло непередбачених затримок, позначте в рахунку контактні телефони продавця і покупця. Там також можна вказати інформація про сезонну розпродажу або додати іншого роду реклама.\nЯкщо ви виставляєте рахунок від імені організації, а не від імені індивідуального підприємця, то в місці, де повинна стояти підпис, замініть осередок «Індивідуальний підприємець» на «Керівник підприємства». Згідно з Федеральним законом «Про бухгалтерський облік», печатку і підпис керівника підприємства, бухгалтера або іншої відповідальної особи в обов’язковому порядку не потрібно.\nЗнайдіть готові зразки рахунків в інтернеті, якщо не хочете приділяти часу їх власноручному складання. Або можете скористатися допомогою програм з серії 1С або іншими, наприклад, програмою «Бізнес-пак», яка є безкоштовною.\nПам’ятайте, що рахунок не має юридичної сили. У разі існуючої домовленості про передачу рахунку по факсу, покупець може сплатити його і в такому вигляді. Однак згодом бухгалтерії покупця необхідно надати оригінал.


Екстазі - «смертельний танець» | Медичний центр ‟Вітар Н”\nPosted by By Запорожан Вікторія 13 Вересня, 2021\nHome » Публікації » Екстазі – «смертельний танець»\nMDMA ( Метилендіоксиметамфетамін) – напів синтетична психо активна сполука, широко відома під сленговим ім’ям «екстазі», «Е», «Ешка», «колеса», «веселі цукерки», і т. д. MDMA був синтезований в 1912 році німецьким хіміком Антоном Келішем на фармакологічній компанії Merck. Став популярний одночасно з поширенням клубних вечірок та рейв- дискотек в 1990-ті. Має психоактивні характеристики через здатність викликати почуття ейфорії, інтимної близькості, довіри по відношенню до інших людей, також здатність знижувати почуття страху, занепокоєння. Емоційні ефекти мають стійкі прояви. Через це MDMA можна виділити серед інших стимуляторів та психоделіків в окрему групу емпатоген.\nВиди наркотиків екстазі\nЕкстазі можуть випускатись у вигляді таблеток різної ваги, кольору і з різними складниками. Те, що зараз розповсюджується, під назвою «екстазі», є сумішшю з героїну, кокаїну, ЛСД, MDE( етілметіленедіоксіамфетамін), метадону, метамфетаміну та містить незначну частку MDMA («екстазі»), у зв’язку цим, шкода різко зростає.\nПобічні наслідки від вживання «Ешки»\nЗа останні декілька років вживання екстазі серед молоді збільшилась у декілька разів. Стимулятором є «реклама» таблеток, які підсилюють відчуття, швидко позбавляють від психологічних проблем, можливість налаштуватись на одну «хвилю» з усім, що є навколо, посилюють бажання спілкуватись (комунікабельність), збільшують сприйнятливість до музики і т.д.\nПроте, побічні наслідки у рекламі зовсім опускаються, а саме:\nСтан безсилля, відсутність волі з відчуттям суму, так зване «енергетичне похмілля».\nВідчуття спустошеності і знесилення.\nПорушення мислення та пам’яті.\nПідвищене серцебиття, температура тіла і тиску.\nМ’язові болі, головокружіння, перенапруження м’язів щелепи (тризм), скрегіт зубів (бруксизм).\nСкладність концентрації та проблеми з діями, які вимагають прямого фокусування уваги.\nЗанепад настрою в момент сходу ефекту.\nТакож варто сказати, про те, що збільшення дози та/ або частоти вживання непропорційно збільшує вміст MDMA в плазмі крові. При прийомі великих доз сполуки значно підвищується ризик окислювального стресу (нездатність клітини подолати збільшення виділення активних форм кисню та запобігти пошкодженню клітинних структур в результаті цього збільшення).\nКлубні наркотики = дефіцит серотоніну\n«Екстазі» викликає дефіцит серотоніну – речовини, що регулює обмінні процеси в центральній нервовій системі.\nЦі порушення викликають:\nЗа даними дослідження, яке проводили на приматах, період відновлення дефіциту серотоніну складає близько семи років ( NDA- Національний Інститут США з проблем вживання наркотиків). Вживання, навіть одноразове, збільшує ризики психічного захворювання на все життя.\nМедичний центр «Вітар Н» використовує новітні методики лікування наркотичної залежності, що дають видимі результати. При виникненні потреби допомоги Вам чи близьким телефонуйте: +38 (094) 993-24-55, +38 (063) 993-24-55, +38 (068) 993-24-55