3rd Interpipe Dnipro Half Marathon 2018 відзначився новими масштабами і рекордами | ІНТЕРПАЙП ДНІПРОВСЬКИЙ ПІВМАРАФОН\n3rd Interpipe Dnipro Half Marathon 2018 відзначився новими масштабами і рекордами\n20 травня дощовий Дніпро став господарем 3rd Interpipe Dnipro Half Marathon – великого спортивного свята міжнародного рівня, організатором якого є компанія Run Ukraine і яке вже стало традиційним та одним з найбільших в Україні. Друга у сезоні подія Run Ukraine Running League 2018 зібрала майже 3 тисячі учасників на всіх дистанціях під оплески 8 тисяч глядачів.\nПеремоги на основній дистанції зі значним перевершенням рекордів траси здобули Ігор Гелетій – 1:06:24 (мінус 37 секунд з минулорічного рекорду Юрія Грицака) та Дар’я Михайлова – 1:14:12 (зняла одразу 7 хвилин і 25 секунд з рекордного досягнення 2017 року Анни Пєчко).\nЦього року 3rd Interpipe Dnipro Half Marathon 2018 отримав найвищу оцінку – 5 зірок від Європейської легкоатлетичної асоціації. Це найвищий рівень сертифікації та оцінювання, який розроблений провідними фахівцями Європи. Маршрут головної – півмарафонської дистанції традиційно пролягав уздовж Дніпровської набережної, старт і фініш – на центральній Площі Героїв Майдану.\nУ чоловіків від самого старту сформувалась лідируюча група з 6-8 учасників, яка з часом почала розтягуватись. Трійка лідерів в складі Ігоря Гелетія, Ігоря Порозова і Дмитра Лашина трималась до 15 кілометру, після – два Ігоря почали нарощувати відрив, а вже за два кілометри до фінішу Гелетій зміг додати і тим самим не лишив шансів своїм конкурентам: отже, у переможця 1:06:24, у Порозова 1:06:32 і у бронзового призера Лашина 1:07:19. Гелетій, який тріумфував 2 тижнями раніше на Чемпіонаті України у Ковелі, знову не залишив шансів суперникам, хоча після фінішу скромно зазначив, що всі змагалися на рівних:\n«Шанси були у всіх тут рівними. Я вже встиг відновитися після Чемпіонату України, а цей темп був для мене комфортним. Якщо б бігли трохи швидше місцями, то і результат могли б показати кращий, але загалом вважаю, що нормально. Погода сьогоднішня мені сподобалася – свіжо, легко дихається, дуже комфортна, краще годі й бажати. Траса також хороша, практично рівна, може декілька поворотів крутих, але загалом – швидкісна».\nБоротьба у жінок була менш запеклою. До 12-го кілометра в лідируючій трійці були Олена Сердюк, Дар’я Михайлова та Наталя Стребкова, після – дві останні здійснили успішну спробу відриву і продовжили біг удвох. Вже на 15-му кілометрі Дар’я, відчувши сили, відірвалась від суперниці і останні 6 кілометрів бігла до перемоги наодинці. В результаті, у переможниці – 1:14:12, Наталя друга на дебютному для неї півмарафоні з часом 1:15:33, і замкнула призову трійку Олена 1:15:57.\n«Я була готова до будь-якої погоди, усі біжать в однакових умовах, я була налаштована на боротьбу за перше місце. Результатом, звичайно, дуже задоволена, адже зовсім не розраховувала на 1:14. Ще тиждень тому я бігла півмарафон на Гваделупі і там була дуже важка траса з багатьма підйомами і спусками, після цього я зовсім не могла бігати, навіть ходити мені було важко. Думала, що зможу тут пробігти в найкращому випадку 1:18. Думаю, якщо б зі старту починала сміливіше, то був би особистий рекорд. Щодо траси – таких рівних ще не зустрічала на напівмарафонах, також не було вітру взагалі, хоча він був можливий, адже це берег річки, як і в Києві, але нам пощастило, погода – також відмінна!» – розповіла переможниця.\nВже третій рік поспіль титульним спонсором дніпровського півмарафону є компанія ІНТЕРПАЙП.\n«Крім матеріальної підтримки 3rd Interpipe Dnipro Half Marathon 2018, в цьому році ми доклали значних зусиль по збільшення числа учасників. Зокрема, ми провели відкриті тренування у містах області, реалізували проект по залученню компаній з Дніпра до участі в біговому русі. Ми раді, що наші зусилля дають результати – кількість бігунів в нашому регіоні зростає», – коментує директор з корпоративних відносин ІНТЕРПАЙП Дмитро Кисилевський.\nУ порівнянні з торішнім Дніпровським півмарафоном, кількість учасників на головній дистанції збільшилась на четверть, на старт 21 кілометру вийшли 936 учасників. Цього дня до Дніпра завітали бігуни з 11 країн: України, Білорусі, Франції, Німеччини, Ізраілю, Італії, Польщі, Туреччини, США, Об’єднаних Арабських Еміратів та Індії. Усі фінішери головної дистанції отримали пам’ятні медалі, які відрізняються дизайном від минулорічних. Цього року на медалі прикрашені козацькою чайкою, яка символізує славетну історію цього міста. Окрім фінішерів головної дистанції, медалі отримав кожен учасник естафетного забігу, які цього року виконані у вигляді сходинок та символізують те, що для досягнення своєї мети команді потрібно здолати шлях вгору.\nТрадиційно старт головної дистанції півмарафону дав міський голова Борис Філатов: “Щороку кількість учасників збільшується. Як спортивна столиця ми задекларували великі амбіції. Сьогодні у нас багато іноземних гостей. Наш щорічний півмарафон стає вже швидше міжнародним. Це – традиція, яку ми будемо підтримувати й надалі”.\nКрім того, зросла не лише кількість учасників, але й розмір призового фонду. Цього року він складав 85 600 гривень, що на 36 000 гривень більше минулорічного. Нагороджували перших п’ятьох фінішерів серед чоловіків та жінок на дистанції 21,0975 км, а також призерів у вікових категоріях.\n“Дніпровський півмарафон 3rd Interpipe Dnipro Half Marathon другий етап бігової ліги Run Ukraine Running League 2018. Саме сьогодні Дніпро став центром бігової України адже на старт вийшло майже 3 000 бігунів не лише з України. Це рекордна кількість учасників за весь час проведення заходу. Сьогодні були встановлені 2 рекорди траси серед чоловіків та жінок. А також була шаленою підтримка глядачів на трасі, це означає, що біговий рух у нашій країні розвивається – і біг стає каталізатором спортивного туризму”, – говорить Генеральний менеджер Run Ukraine Дмитро Черніцький.\nОкрім півмарафонської дистанції, учасники змагалися і у інших індивідуальних (5 км і 2 км) та естафетних забігах 1х10 км+1х11,0975 км HeForShe Dnipro Half Marathon Relay та 3х5км +1х6,0975 км, що має назву Under Armour Relay. Взяти участь у події міг кожен охочий незалежно від віку. Під час Дніпровського півмарафону відбувся Family Run, участь у якому могли брати сімейні команди у будь-якому складі. Також традиційно відбулися дитячі забіги на дистанціях: 1000 м, 500 м та 100 м. А найстаршим учасником цього року став 71-річний українець Віталій Сердюк серед чоловіків (2:12:27 і переміг у своїй віковій групі на 21 км) та 68-річна Людмила Майдик серед жінок (39:03 на 5 км). Участь таких спортсменів лише доводить, що жодних вікових перешкод для бігу не існує.\nУ рамках 3rd Interpipe Dnipro Half Marathon забіг на 2 км був благодійним, його метою був збір коштів на реабілітаційне обладнання для Дніпровської обласної дитячої клінічної лікарні. 50 % від стартового внеску пішли на благодійність. На старт дистанції 2 км вийшли 20 людей на візках. Також долучилися і майже 50 діток з особливими потребами на дистанціях 100 метрів та 2 км за сприяння благодійного фонду «Добра планета».\nВперше під час події відбувся благодійний Фандрайзинг марафон, який збирав кошти на підтримку проектів від 3-х фондів на платформі Української біржі благодійності: «Відкриті долоні», «Помагаєм», «Kiddo».\nСеред відомих учасників заходу – Марина Філатова, президент Федерації легкої атлетики Дніпропетровської області та співорганізатор INTERPIPE Dnipro Half Marathon. Сьогодні вона вийшла на старт разом зі своєю командою, разом з якою подолала естафету 1х10 км+1х11,0975 км HeForShe Dnipro Half Marathon Relay. Також зі своїми командами у цій естафеті виступили Олексій Харламов – паралімпієць, представник волейболу сидячи, срібний призер Інтерконтинентального кубку, Ольга Полякова – засновниця громадського руху Gender Stream та авторка курсів по самообороні для жінок #Бийся_як_дівчина.\nПід час заходу відбулась прем’єра пісні “Бігти разом” поп-рок гурту Натоліч. Композиція стала офіційнім синглом 3rd INTERPIPE Dnipro Half Marathon. Прослухати її можна на офіційному YouTube каналі гурту https://m.youtube.com/user/natolichofficial.\nУнікальність заходу полягала ще й в тому, що він виходив за межі міста, адже у рамках підготовки до півмарафону, усі охочі могли безкоштовно відвідувати тренування Open Run Day у чотирьох містах Дніпропетровської області: Дніпрі, Нікополі, Кам’янському та Новомосковську (відкриті тренування, відбіркові старти та тестові забіги Long Training).\n20 травня безпеку біговому заходу забезпечили 310 волонтерів, 11 карет швидкої медичної допомоги, 5 екіпажів Мотохелпа та 30 представників Червоного хреста.\nПереможці 3rd INTERPIPE Dnipro Half Marathon:\n21, 0975 км\nІгор Гелетій – 1:06:24\nІгор Порозов – 1:06:32\nДмитро Лашин – 1:07:19\nДар’я Михайлова – 1:14:12\nНаталія Стребкова – 1:15:33\nОлена Сердюк – 1:15:57\nАндрій Ігнатенко – 16:17,3\nСвятослав Цвєтков – 16:20,1\nОлексій Лесняк – 16:22,0\nЕльвіра Лашманова – 19:46,2\nОлександра Дзебан – 20:20,6\nВікторія Рожкова – 20:46,4\nВіталій Дрозд – 6:49,2\nОлександра Ткаченко – 8:58,6\nОфіційний сайт заходу: https://interpipe.dniprohalfmarathon.org\nТитульний спонсор – INTERPIPE\nОрганізатор: Run Ukraine.\nСпіворганізатор – Start Dnipro\nГенеральний спонсор: Total\nОфіційний партнер: Mitsubishi Motors\nОфіційний спортивний партнер: Under Armour\nГенеральні медіа-партнери: Фокус, Kiss FM, XSPORT, Sport Life\nреліз укр.: https://goo.gl/mWYLea\nреліз рос.: https://goo.gl/zqzvxK\nЗавантажити фотографії з події: https://fex.net/362728707001\nмоб.тел: + 380 50 243 71 50\nмоб.тел: +380 67 995 27 67\nІнтерпайп Дніпровський півмарафон 21.0975 км\nДніпровський міні-марафон 4.2 км\nЕстафета 3×5+1×6.0975 км\nна ІНТЕРПАЙП ДНІПРОВСЬКИЙ ПІВМАРАФОН


Ізраїль погрожує втрутитися у майбутню війну з Іраном | СЬОГОДНІ\nМіжнародна коаліція, включаючи Ізраїль, протистоятиме іранським спробам перекрити одну з основних водних артерій Близького Сходу – Баб-ель-Мандебську протоку, що з'єднує Червоне море з Аденською затокою.\nЗ такою заявою виступив прем'єр-міністр Ізраїлю Біньямін Нетаньяху 1 серпня.\n"Якщо Іран зробить спробу заблокувати Баб-ель-Мандебську протоку, я впевнений, що він зіткнеться з міжнародною коаліцією, повною рішучості запобігти цьому. Ця коаліція включатиме і Державу Ізраїль", – заявив глава ізраїльського уряду на засіданні кабінету міністрів.\nПізніше Нетаньяху зазначив військові переваги, які його країні надає море.\n"Насамперед воно збільшує невеликий розмір Держави Ізраїль, дозволяючи їй розміщувати свої кораблі над і під хвилями, що надає дає Ізраїлю значну міць", – цитує ТАРС заяву ізраїльського прем'єра на виступі перед офіцерами ВМС.\nНагадаємо, що конфлікт між Ізраїлем та Іраном загострився після того, як 8 травня ізраїльські військові випустили кілька ракет по позиціях сирійської армії в передмісті Дамаска.\nЯк повідомлялося, Іран відповів на це запуском близько 20 ракет зі своїх позицій в Сирії по Ізраїлю.\nКрім того, раніше Ізраїль пригрозив застосувати дії проти іранської присутності на території Сирії.\nІзраїль, Іран, війна, ВМС, Нетаньяху, близький Схід, Баб-эль-Мандебский пролив\nВи зараз переглядаєте новину "\tІзраїль обіцяє втрутитися у війну з Іраном через Баб-ель-Мандебську протоку". Інші Інші країни дивіться в блоці "Останні новини"\n219 684 Масштабна ДТП у Казахстані: загинуло 11 осіб, десятки поранених\n133 938 У Болівії пасажирський автобус впав у 300-метрову ущелину, десятки загиблих


Карантин у Німеччині - влада продовжила режим епідемії національного масштабу | РБК-Україна\nУ Німеччині продовжили режим епідемії національного масштабу\nБерлін, П'ятниця 11 червня 2021 18:43\nФото: у Німеччині продовжили режим епідемії національного масштабу (bundestag.de)\nПарламент Німеччини в п'ятницю, 11 червня, продовжив режим епідемії національного масштабу, який був введений через пандемію коронавірусу. Спеціальний режим продовжили до 30 вересня.\nЗа продовження режиму проголосували 375 парламентаріїв, проти - 218, ще шість осіб утрималися.\nРежим епідемії національного масштабу дозволяє уряду щоразу вводити конкретні обмеження або продовжувати їх без спеціальних санкцій парламенту і Бундесрату (Палати представників федеральних земель, - ред.).\nВ цей час в Німеччині діє локдаун, проте він не такий жорсткий, як взимку. У країні зараз відкриті школи і дитячі садки, в деяких землях працюють музеї та галереї. Багато регіонів приступають до пом'якшення обмежувальних заходів.\nНагадаємо, в листопаді минулого року Бундестаг затвердив поправки до закону Про захист від інфекційних захворювань. Зокрема, про можливість введення режиму епідемії національного масштабу.\nКрім того, в Німеччині скасовують пріоритетну вакцинацію з 7 червня в країні вакцинуватися від коронавірусу зможуть всі бажаючі.\nДодамо, що канцлер Німеччини Ангела Меркель допускає, що восени може початися вакцинація літніх людей від коронавірусу третьою дозою препарат.\nГермания Карантин Коронавірус Епідемія


Офіційний сайт Гусятинської районної ради та районної державної адміністрації - Про організацію проведення весняного призову на строкову військову службу йшлося під час відеонаради\nВідбулася чергова відеонарада з керівниками районів, яку провів заступник голови облдержадміністрації Ігор Вонс.\nНа порядок денний були винесені питання про організацію проведення весняного призову на строкову військову службу; стан виконання житлових програм, якими опікується Тернопільське регіональне управління Державної спеціалізованої фінансової установи “Державний фонд сприяння молодіжному житловому будівництву; про заходи боротьби з пожежами в природних екосистемах та про стан ліквідації аварійної ямковості на автомобільних дорогах загального користування.\nВіталій Батіг, голова райдержадміністрації, узагальнив завдання, дані районам керівником облдержадміністрації, а також заслухав інформацію про стан справ із обговорюваних питань від посадових осіб, до відання яких вони належать.\nУ нараді брали участь заступники голови РДА, голова районної ради, керівники окремих районних служб, районний військовий комісар, представники ОТГ.\nВсі завдання, дані під час наради, будуть відображені у протоколі.


13.10.2021 Чемпіонат Донецької області з волейболу U16 виграли студентки коледжу ім. С.Бубки\nЗ 7 по 10 жовтня в ігровому залі ФСК «Локомотив» міста Лиман відбувся чемпіонат Донецької області з волейболу серед команд дівчат віком 16 років та молодших.\n07.10.2021 Лиман прийняв чемпіонат Донецької області з волейболу серед особливих дітей\n5 та 6 жовтня у місті Лиман відбувся чемпіонат Донецької області з волейболу серед дітей, які потребують особливої соціальної уваги та підтримки. Змагання присвячено Дню захисників і захисниць України.\n28.09.2021 У дорослому волейболі дебютувала дівоча команда Бахмута\nЗ 23 по 26 вересня у місті Кам’янське (Дніпропетровська область) пройшли ігри першого етапу Кубку України з волейболу серед жіночих команд сезону 2021/2022 років.\n27.09.2021 У Бахмуті кращими стали волейболісти Краматорська\n22 вересня в місті Бахмут пройшов відкритий чемпіонат міста з класичного волейболу серед чоловічих команд, який організовано в рамках Олімпійського тижня.\n23.09.2021 Волейбольний чемпіонат Донецької області серед дівчат до 17 років виграли бахмутчанки\n16-19 вересня в місті Родинське на базі фізкультурно-оздоровчого комплексу відбувся чемпіонат Донецької області з волейболу серед дівчат 17 років та молодше.\n17.09.2021 Інваспорт. У Бахмуті пройшов чемпіонат області з волейболу\nЗ 10 по 12 вересня у спортивній залі загальноосвітньої школи з профільним навчанням №5 міста Бахмут відбувся чемпіонат Донецької області з волейболу серед спортсменів з порушеннями слуху, присвячений Дню фізичної культури і спорту.\n08.09.2021 Кубок Донецької області – у волейболісток Покровська\nЗ 2 по 5 вересня в спорткомплексі «Локомотив» міста Лиман відбувся Кубок Донецької області з волейболу серед жіночих команд. У цьому обласному заході взяли участь сім команд з різних куточків Донеччини.\n27.08.2021 Волейбольний «Кубок династій» у Лимані та нагородження Наталії Лавриненко\n24 серпня в місті Лиман відбулись змагання за «Кубок династій» з волейболу серед жіночих команд, які присвячено Дню Незалежності України, а також другій річниці створення СК «Лиман».\n19.08.2021 У Дружківці пройшла міська першість з паркового волейболу серед дівчат\n14 серпня в місті Дружківка, у районі підвісного мосту, відбулась міська першість з паркового волейболу серед дівочих команд.\n13.04.2021 Ветерани волейболу провели в Дружківці обласний турнір пам’яті Євгена Ісіка\n10-11 квітня в спортивному комплексі «Здоров’я» ПрАТ «Грета» міста Дружківка відбувся традиційний обласний турнір з волейболу пам’яті Євгена Ісіка. Змагання зібрали команди ветеранів старше 50 років.\n13.04.2021 У Лимані визначили кращих волейболісток Донецької області до 14 років\n8-11 квітня в місті Лиман відбувся чемпіонат Донецької області з волейболу серед дівчат 14 років та молодших.\n05.04.2021 У Лимані провели волейбольний чемпіонат «Ліга майбутніх поліцейських»\n3 квітня в місті Лиман відбувся чемпіонат силових структур «Ліга майбутніх поліцейських» з волейболу, у якому взяли участь чотири команди.\n04.04.2021 Волейбольний чемпіонат Бахмута серед ВНЗ виграла команда коледжу транспортної інфраструктури\nЗ 29 березня по 2 квітня в місті Бахмут відбувся чемпіонат міста з волейболу серед вищих навчальних закладів.\n01.04.2021 Чемпіонат Донецької області серед волейболісток до 15 років виграла команда з Бахмута\n25-28 березня в місті Покровськ відбувся чемпіонат Донецької області з волейболу серед дівчат 15 років та молодше.\nСторінки: 1 2 3 4 5 6 7 8 9 10 ...12


Кончіта Вурст спантеличила прихильників "кривавими" фото - ЗНАЙ ЮА\nЗірка Євробачення мало не викликала диявола: "криваві" фото спантеличили навіть найвідданіших фанів\nКончіта Вурст налякала мережу "кривавими" фото\n31 березня 2019, 09:24\nПереможець конкурсу пісні Євробачення-2014 в Копенгагені Томас Нойвірт – австрійський поп-співак і дрег-квін. Більше його впізнають під жіночим альтер-его Кончіта Вурст - "жінка з бородою". Образ артист створив ще в 2011 році.\nЗ допомогою нього співак прагне дати людям привід задуматися про природу інакшості, ксенофобії і толерантності. Артист активний користувач Instagram і часто тішить фолловерів подробицями особистого життя.\nНа цей раз Томас Нойвірт опублікував нове фото, яким показав фанатам, що тимчасово повернувся до образу чоловіка. Але, схоже, фанати не були готові побачити такого чоловіка. На знімку, який з'явився в записі Томаса, він постав на огляд публіки в епатажному образі з "кривавим" макіяжем.\nВарто зазначити, що на фотографіях з червонястим макіяжем Томас Нойвірт лякає. І разом з тим, вражає епатажем і контрастом. Справа в тому, що на очах у нього червоний колір, а знизу чорна борода. Також увагу привертає сережка в носі між ніздрями. При цьому одягнений Томас досить простенько – на ньому чорна водолазка та чорний берет.\nУ підписі до фотографії Томас Нойвірт висловив подяку за перегляди його нового кліпу. Загалом, на його сторінці з'явилося три фото з "кривавої" фотосесії.\nКліп, про який йде мова, отримав вже 1,6 мільйона користувачів. Судячи із геолокації до фотографії свідчить про те, що вона була зроблена в австрійській столиці Відні. Шанувальники Тома Нойвирта не залишили без уваги цю публікацію епатажного співака.\nОдні фани засипають його компліментами і вихваляють за неймовірну сміливість перевтілюватися в Кончиту Вурст, а інші, більш консервативні шанувальники висловлюють невдоволення такими разючими змінами артиста.\nНагадаємо, Кончіта Вурст знову стала чоловіком, фанати були до цього не готові.\nТеги: Кончіта Вурст фани макіяж вух


Відбувся товариський турнір з міні-футболу серед парафій м. Києва - Київська Митрополія Української Православної Церкви\nВідбувся товариський турнір з міні-футболу серед парафій м. Києва\nОдними із вболівальників матчу були секретар Київської єпархії по місту Київ протоієрей Віктор Іващук та голова Відділу духовно-фізичного виховання протоієрей Роман Матюшенко. У турніри приймали участь команди Подільського, Дарницького, Дніпровського, Деснянського, Печерського, Шевченківського благочинь столиці, команда Київської Духовної Академії і Семінарії, а також команда парафії на честь свв. мчч. Адріана і Наталії, настоятелем якої є о. Роман.\nНа початку спортивного заходу було оголошено зібрання всіх команд. До учасників зі словами вітання звернувся протоієрей Віктор Іващук. Він передав благословення Предстоятеля Української Православної Церкви, побажав допомоги Божої та нагадав, що у грі головне – не перше місце, а участь і хороший настрій. У свою чергу, протоієрей Роман Матюшенко звернувся до гравців зі словами подяки за участь у благому почині і виказав сподівання, що подібні змагання ще будуть відбуватися в житті парафій нашої столиці.\nЗбірна КДАіС – Печерське – 1:3;\nДеснянське – Подільське – 7:2;\nКоманада парафії Адріана і Наталії – Дарницьке – 0:1;\nДніпровське – Шевченківське – 5:3.\nДеснянське – Дарницьке – 6:0;\nДніпровське – Печерське – 1:2.\nДеснянське – Печерське – 3:2.\nКоманада Деснянського благочиння отримала кубок переможця, а кожен гравець – іменну грамоту від Предстоятеля УПЦ. Були вручені медалі за перше й друге місця. Також кожен з учасників матчу отримав медаль за участь у турнірі та іменну грамоту від Єпархіального відділу духовно-фізичного виховання молоді Київської єпархії. По завершенні заходу голова Відділу дав інтерв’ю для телеканалу Глас.\nЄпископ Васильківський Миколай продовжив відвідування парафій Першого Бориспільського благочиння\nВ культурно-просвітницькому центрі “Київський Єрусалим” відбувся благодійний концерт, приурочений до Всесвітнього Дня захисту дітей


Трирічний хлопчик випав з вікна багатоповерхівки на Виставці. Хлопчик у реанімації : 04:12:2017 - vsim.ua\nТрирічний хлопчик випав з вікна багатоповерхівки на Виставці. Хлопчик у реанімації\nМати готувала вечерю, а син був у сусідній кімнаті.\nУ поліції кажуть, що дитина відкрила вікно, сперлася на москітну сітку та випала.\nЗараз хлопчик перебуває у реанімації. А поліція розслідує справу.\n26 листопада у Хмельницькому трирічний хлопчик випав із вікна 5-го поверху будинку на Старокостянтинівському шосе. Як повідомили у поліції, дитина була в кімнаті сама, в той час як мати готувала вечерю. Малюк виліз на стілець та відкрив пластикове вікно. Хлопчик оперся на москітну сітку та випав.\nШвидку викликали сусіди, які стали свідками події. Наразі хлопчик перебуває у Хмельницькій міській дитячій лікарні.\n"Дитина поступила у дуже важкому стані. У хлопчика струс мозку, перелом кінцівок, забої черевної порожнини та грудної клітини... Стан дитини залишається важкий", - повідомила завідувач відділення реанімації Марія Сідлецька.\nСправу розслідують за статтею 166 Кримінального Кодексу України «Злісне невиконання батьківських обов’язків». У поліції кажуть, що сім'я не відноситься до неблагополучних. Наразі проводяться слідчі дії.\nдіти швидка допомога поліція\nШкода курдупля і мамку теж але все буде ок!


Правило двох секунд — ви про нього памятаєте? - Інтерстат приколи в картинках\nДомой Різне Це цікаво Правило двох секунд — ви про нього памятаєте?\nПравило двох секунд — ви про нього памятаєте?\nПравила дорожнього руху вимагають дотримуватися безпечні дистанцію і бічний інтервал — але без конкретики. «За кермом» нагадує кілька простих, але ефективних способів, що дозволяють зорієнтуватися в потоці і уникнути аварійної ситуації.\nЦікаво, що пункт 9.10 ПДР на відміну від багатьох інших, за останні 25 років жодного разу не змінювався, хоча це не говорить про його досконало. Скоріше вже — про неможливість чітко вказати значення безпечних бокового інтервалу та дистанції. Тому формулювання цього пункту доволі абстрактна: «9.10. Водій повинен дотримуватися таку дистанцію, що рухається попереду транспортного засобу, яка дозволила б уникнути зіткнення, а також необхідний бічний інтервал, що забезпечує безпеку руху».\nОсобливо складно з дистанцією (відстанню до попереду автомобіля). Щоб визначити безпечну дистанцію, потрібно враховувати і швидкість руху, і погодні умови, і технічний стан машини… Проте є пара простих поширених методик.\nВодії машин, які потрапили в «паровозик», явно порушили пунктів 9.10 і 10.1 ПДР (про безпечної швидкості).\nЩоб визначити безпечну дистанцію на сухій дорозі, для простоти пропонується ділити швидкість надвоє. Тобто: їдеш 100 км/год — безпечна дистанція 50 метрів, їдеш 60 км/год — дистанція 30 метрів, і так далі. Ця методика описувалася в старих водійських підручниках, про неї розповідав журнал «За кермом» ще півстоліття тому, і час від часу її досі згадують на всіляких автофорумах.\nАле ця методика застосовна тільки для сухого покриття. В дощ коефіцієнт зчеплення з дорогою знижується приблизно в 1,5 рази. Взимку — в 2 рази. Так що їдеш 100 по сніговій каші — і дистанція повинна дорівнювати 100. Не менше!\nЧим поганий попередній метод? Приблизительностью. Окомір у всіх різний, і один водій буде вважати, що тримає дистанцію 50 метрів, тоді як між машинами немає і 30, а інший буде тримати 75, приймаючи їх за 50.\nДосвідчені водії пропонують використовувати правила двох секунд. Потрібно зауважити місце, яке проїхав впередиидущий автомобіль, і порахувати до двох. Якщо за цей час ви проскочили орієнтир — дистанцію потрібно збільшити.\nВи можете вважати дистанцію в метрах або секундах. Найголовніше — не скупитися!\nЗвідки взялися ці дві секунди? Та все просто. Давно встановлено, що пересічному водієві потрібно 0,8 секунди на усвідомлення екстреної ситуації і прийняття рішення, ще 0,2 секунди — на удар по педалі і спрацьовування гальм. І ще одна секунда — хороший запас для нерозторопних.\nЗнову ж, це правило діє тільки для сухої дороги. На мокрій дорозі варто застосовувати правило трьох секунд, на зимовій — відраховувати до 6 секунд. А в темряві рухатися так, щоб мати можливість зупинитися до межі світлової плями фар вашого автомобіля. Пам’ятайте, що за цими кордонами може виявитися нерухомий об’єкт (пішохід, зламаний автомобіль, собака або лось). Зупинний шлях на швидкості 100 км/год дорівнює приблизно 70 метрах: 40 метрів — середній гальмівний шлях сучасного легкового автомобіля, і 27,78 метра — шлях, який автомобіль проходить на 100 км/год за 1 секунду (час реакції водія на екстрену ситуацію).\nТут правило ще простіше: чим більше — тим краще. Фактично слід завжди триматися рівно в середині своєї смуги (якщо немає колійності, глибоко утоплених люків, та інших перешкод).\nСистема попередження про об’єкти в «мертвій» зоні дисциплінує, відучує шарахатися по смузі.\nКажуть, що безпечний бічний інтервал на високій швидкості (при русі по заміській дорозі) повинен дорівнювати приблизно половині ширини машини. У місті він може бути менше, але не варто забувати про мотоциклістів, що їздять між рядами, і не тільки на вузьких ендуро, але і на круїзер — широченних і дуже дорогих. При аварії вам цілком можуть приписати недотримання інтервалу. Якщо будете їхати рівно в середині своєї смуги, підстав для цього не виникне.\nРаз вже заговорили про двоколісних, нагадаю, що гальмівний шлях у середньостатистичного мотоцикла на міських швидкостях більше, ніж у середньостатистичної машини — і це потрібно враховувати при виборі дистанції.\nПравило бокового інтервалу застосовно не тільки до машин і мотоциклів. Від велосипедистів і пішоходів варто їхати не ближче ніж в півтора метрах. І це буде цілком безпечно.\nОстання порада — думати не тільки за себе, але і за інших учасників руху, намагатися передбачати їх подальші дії, а також прислухатися до інтуїції. Якщо вам хочеться збільшити дистанцію або бічний інтервал — не потрібно чинити опір цьому почуттю. Безпека не може бути зайвою.\nПредыдущая статьяПрокачування твинков на дейликах приборкувачів\nСледующая статьяСалат з кабачків з волоськими горіхами


Багато з вас, хто читає ці рядки, напевно думають приблизно наступне: «Мені вже 37 (42, 48, 54 …), навряд чи я зможу вже вийти заміж, та ще й за іноземця. Всі ці знайомства не для мене ». Саме тому ми створили цей розділ, щоб слов’янські дівчата віком від 30-ти до 56-ти років сміливо реєструвалися у дійсно шлюбному агентстві Megalove, яке знайомить для серйозних стосунків. Так-так, все вірно, до 56-ти років!\nОтже, хто з наших дівчат найшвидше виходить заміж за іноземця:\nЗвичайно, це гарні дівчата. Але мова йде не про модельну зовнішність, а про доглянутість. Саме це й цінують іноземні чоловіки, налаштовані на серйозні знайомства зі слов’янськими жінками: гарно доглянуте волосся, шкіра, акуратний макіяж, манікюр, підтягнута фігура. Якщо ви вже почитали історії наших наречених, то напевно звернули увагу на те, що західні чоловіки ведуть здоровий та спортивний спосіб життя. І цього очікують від своєї майбутньої нареченої.\nЩоб шукати нареченого, ви повинні бути не заміжньою та налаштованою на серйозні знайомства й відносини.\nА ось наявність дітей (так-так, не просто дитини, а дітей) не є перешкодою для створення нового щасливого сімейного життя з іноземцем. Скільки б не було років вашим дітям, якщо у вашому серці є тепло для майбутнього чоловіка, у вас такі ж шанси, як і у дівчат без дітей.\nДівчата, у яких гарні професійні фотографії. Протягом багатьох років роботи ми вже точно знаємо, який погляд, настрій і навіть освітлення на фотографії допоможе швидше звернути на себе увагу відповідного кандидата. Не хвилюйтеся про те, що ваші фото можуть не підійти. Ми обов’язково організуємо для вас професійну фотосесію у будь-якому місті, якщо ми будемо вважати надані вами фотографії невідповідними.\nДівчата, які довіряють своєму фахівцеві зі створення відносин з Megalove. Наш досвід насичений історіями, коли пара склалася завдяки наполегливості нашого фахівця, який переконав дівчину розглянути чоловіка і піти на перше побачення.\nОптимістично налаштовані і вдячні увазі і подарункам чоловіків дівчата. Ви прочитали історію про те, як Олена одружилася за канадця через півроку після початку співпраці з Megalove, а ви через місяць ще не побували ні на одному побаченні? Наберіться терпіння. Ваш фахівець старанно шукає вашу пару і, можливо, незабаром порадиться з вами про те, що можна поліпшити у ваших фотографіях або анкеті.\nДівчата, які завжди на зв’язку зі своїм менеджером Megalove. Навіщо? Потенційний наречений планує приїхати до вас на побачення у останній тиждень поточного місяця – ви будете у місті, ви зможете приділити йому вихідні? Щоб доставити вам подарунок і квіти від шанувальника завтра ввечері, сьогодні потрібно уточнити деталі. Співпрацюйте з Megalove. Ваше щастя тільки у ваших руках.\nІнші рекомендації наших фахівців по створенню відносин для дівчат читайте тут.\nШЛЮБНА АГЕНЦІЯ №1 В УКРАЇНІ\n© 2007 – 2018 MEGALOVE – Найкраще шлюбне агенство знайомств в Україні\n© 2007 - 2018 MEGALOVE - Найкраща шлюбна агенція України


сотні людей прийшли провести в останню путь капітана Андрія Кизила 5 канал\n23-річний Герой України загинув 29 січня від осколкового поранення під Авдіївкою\nСотні людей прийшли провести в останню путь свого земляка – 23-річного заступника командира батальйону 72-ї бригади. Андрія Кизила відспівували в Свято-Троїцькій церкві, передає "5 канал".\nМолодий офіцер загинув 29 січня від осколкового поранення під Авдіївкою. Тоді штурмова група капітана Кизила виявила ворожу диверсійно-розвідувальну групу та вступила з нею в бій. Разом з Андрієм загинули і два його товариша.\nВід початку війни на сході України Андрій Кизило служив у 72-й механізованій бригаді. У 21 рік став командиром. За два роки – чи не наймолодшим заступником командира 1-го механізованого батальйону бригади.\n"Його знання випускника-ліцеїста йому дозволяли спрощено відноситись до навчання. І десь на другому курсі йому довелось наздоганяти. За третій курс суцільні п'ятірки, дуже ретельно ставився до навчання", – розказав начальник кафедри тактики Академії сухопутних військ Сергій Похтанюк.\nпрощання із загиблим загиблі в АТО Авдіївка Черкаси


На Тернопільщині чиновників РДА оштрафували за сприяння бізнесу своїх родичів - 0352.ua\nНа Тернопільщині чиновників РДА оштрафували за сприяння бізнесу своїх родичів\n18:00, 11 червня 2014 р.\nЧиновниця однієї з РДА, завідувач сектору містобудування та архітектури прийняла рішення про видачу будівельних паспортів громадянам, на підставі документів, виготовлених її батьками -підприємцями.\nДержслужбовець не повідомила свого керівника про конфлікт інтересів, що виник з цього приводу. Стосовно неї складено протокол про корупційне правопорушення за статтею 172-7 Кодексу України про адміністративні правопорушення.\nОскільки Гусятинський районний суд закрив адміністративну справу щодо держслужбовця, прокурор району вніс апеляційну скаргу на рішення суду першої інстанції. Рішенням Апеляційного суду Тернопільської області скаргу задоволено та винну особу притягнуто до передбаченого законом адміністративного покарання.\nЩе один протокол про корупційне правопорушення стосовно завідувача сектора містобудування, архітектури та будівництва РДА склали правоохоронці через те, що посадовець не повідомив керівництво про конфлікт інтересів під час прийняття ним рішень за зверненнями свого сина.\nСин службовця звернувся з проханням щодо розміщення торгового павільйону у м.Ланівці. Районний суд визнав винним держслужбовця у скоєнні корупційного правопорушення та наклав штраф, передбачений статтею 172-7 КУпАП.


Головна › Металочерепиця › Валенсія\nМеталочерепиця «Валенсія» Німеччина 0,5 мм матова\nМеталочерепиця Валенсія метал 0,5 мм Німеччина, матове покриття. Цинк 220, маркування на задній поверхні листа. Виготовлення 1 – 3 дні. Замір, доставка. Повна комплектація.\nМеталочерепиця «Валенсія» Туреччина 0,45 матова\nМеталочерепиця «Валенсія» Польща 0,5 мм глянсова\nМеталочерепиця Валенсія, метал Польща, покриття глянець, товщина 0,5 мм. Виготовлення 1 – 3 дні.\nМеталочерепиця «Валенсія» Польща 0,5 мм матова\nМеталочерепиця Валенсія Польща, покриття матове, метал Арселор Міттал товщиною 0,5 мм. Виготовлення 1 – 3 дні.\nМеталочерепиця Валенсія виготовляється і словацького металу 0,45 товщини і матовим покриттям, термін виготовлення 1 – 3 дні. Гарантія 10 років.\nМеталочерепиця «Валенсія» Фінляндія 0,5 мм матова\nМеталочерепиця Валенсія метал 0,5 мм Фінляндія, матове покриття. Цинк 275, маркування на задній поверхні листа. Виготовлення 1 – 3 дні. Замір, доставка. Повна комплектація.\nМеталочерепиця «Валенсія» Італія 0,5 мм глянсова\nМеталочерепиця Валенсія, метал Італія товщиною 0,5 мм, покриття поліестер – глянець\nМеталочерепиця Валенсія в Києві є прекрасним гідроізоляційним покриттям для даху будинку. Це, можна сказати, молода хвиля на будівельному ринку. Її стали виробляти на заводі Сталекс в Києві. Зовні вона дуже схожа з черепицею популярного бренду – ruukki Adamante, а ціна на неї цілком прийнятна.\nМеталочерепиця Валенсія має стиль країн Середземномор’я. Така черепиця підходить багатьом кому цікавий дизайн. Купити таку покрівлю це означатиме підкреслити свою особливість і високе положення в суспільстві.\nВальоніс має досить невелику вагу. Квадратний метр такої черепиці важить всього лише 4,5 кг. Завдяки цьому можна заощадити значну суму на будконструкцій. При укладанні натуральної черепиці або шиферу доводиться збільшувати несучу здатність, а з металлочеріцей Валенсія цього робити не потрібно.\nВиробляється металочерепиця Валенсія на найбільшому в Україні заводі Сталекс, купити яку ви можете у нас за телефоном, з оцинкованої німецької, польської, бельгійської та фінської сталі (кількість виробників металу може збільшуватися). Завдяки полімерному покриттю, товщина якого 35 мкм, така черепиця дуже надійна і довговічна, а також захищена від різного роду пошкоджень під час монтажу покрівлі. Зі зворотного боку на металочерепицю завдано грунтуючий шар, який захищає від корозії і зникнення цинку.\nНайчастіше замовляють металочерепицю Валенсія матову, котороя має шорстке покриття, більше відома як «Грубий мат» (РЕМА). Дане покриття – це аналог одного з найдорожчих марок – Pural matt. Воно дуже приємно виглядає, ціна складає від 123 грн за м2 в залежності від металу. Завдяки йому, пил не скупчується, так що дах з такою металочерепицею завжди виглядає як нова. Також вона приглушує сонячні відблиски, за рахунок цього реальний колір покрівлі завжди видно.


Є ПРОРОКИ у власній Вітчизні: з нагоди дня народження Василя СИМОНЕНКА - Рідна країна\nСеред наших легендарних шістдесятників Василь СИМОНЕНКО займає особливе місце — він і СОВІСТЬ, і ПРАВДА тодішньої та й УКРАЇНИ нинішньої. В нашій історії він залишився ще й вічно молодим, бо пішов у засвіти лишень у 28 років. Коли близький друг Василя СИМОНЕНКА Микола СОМ звернувся до мене за підтримкою у належному пропагуванні та пошануванні КЛАСИКА УКРАЇНСЬКОЇ ЛІТЕРАТУРИ — я вважав за честь допомогти йому в цьому. Тож так появився аудіо-диск «ЛЕБЕДІ МЕТЕРИНСТВА: живий голос Василя СИМОНЕНКА», у якому наш Фонд «РІДНА КРАЇНА» спільно з Національною радіокомпанією (Віктор Набруско, Микола Аммосов) зібрав, осучаснив, записав та видав багатотисячним накладом 17 творів поета;\nФонд «Рідна країна» також допоміг реконструювати музей Василя Симоненка у Тарандинцях і за підтримки тодішнього Голови Черкаської обласної ради Володимира Греся відремонтували будинок та встановили меморіальну дошку, де розміщено Літературно-меморіальний музей в Черкасах (тут міститься робочий кабінет поета і журналіста);\nпровів просвітницький захід «ЕтноВесна: День Європи на батьківщині Василя Симоненка» в Біївцях, де народився знаменитий поет;\nорганізув ювілейний творчий вечір в Національній філармонії в Києві та ще десятки різноманітніх заходів по всій Україні на пошану Василю Симоненку.\nПереповідати біографію сьогоднішнього іменниника не має потреби. Порадимо лише прослухати короткий монолог Поета «Що я можу сказати про себе» на нашому диску «Лебеді материнства: живий голос Василя Симоненка» (в розділі «Освічена. Аудіопроекти, на сайті ridna.ua)\nТакож зауважимо, що творчість Василя Симоненка — не лише виразно народна, глибоко національна і політично метафорична; вона ще й ПРОРОЧА. Тут жорсткі та правдиві оцінки як минулого, так і сьогодення з майбутнім:\n«Диктатори, королі, імператори, Мліючи в димі хвальби, Роззявляли пащі, мов кратери, І гукали: — Ми — символ доби. — Хто не з нами, той проти Бога. — Хто не з нами, той проти всіх!- І сипались лаври убогі До куцих кривавих ніг. Нікчемна продажна челядь, Банда кривляк для втіх, Щоб мати що повечерять, Годувала холуйством їх. Ідоли обслинені, обціловані Йшли величаві в своїй ході, А поруч вставали некороновані Корифеї і справжні вожді. Вставали Коперники і Джорджоне, Шевченко підводив могутнє чоло, І біля вічного їхнього трону Лікузи жодного не було. Бо щире, високе небо Не підмалюєш квачем, Бо величі справжній не треба Спиратись на плечі нікчем». 13.11.1962\nТвори Великого Українця мусимо читати й перечитувати, щоб вчитися на власних помилках й не повторювати їх знову і знову. І за будь-яких обставин триматися однієї із багатьох мудрих настанов нашого поетичного і світоглядного ПРОРОКА:«Я ХОЧУ БУТИ ПРАВДІ ВІЧНИМ ДРУГОМ І ВОРОГОМ ОДВІЧНИМ ЗЛУ». Пам’ятаємо нашу історію! Шануємо наших героїв!\nП.С. На фото: Микола Томенко в робочому кабінеті Василя Симоненка в Черкасах з Миколою Сомом і Борисом Олійником у Біївцях біля родинної хати поета.


Зайва інформація: що не варто поширювати в соцмережах | Інтернет-видання "Zvisno"\nГоловнаНовиниАктуальнеЗайва інформація: що не варто поширювати в соцмережах\nКоли людина перебуває далеко від місцевості, де йдуть бої, й ні фізично, ні фінансово не може хоч чимось допомогти військовим, а має потребу брати участь у процесі, то у неї, зазвичай, виникає бажання «повоювати» в мережі. Без спеціальної підготовки цього робити не слід. Сьогодні звідусіль лунають попередження про небезпеку та наслідки розповсюдження інформації про звільнення/захоплення населених пунктів, ворожі влучання в об’єкти інфраструктури чи їхнє розташування тощо.\n«Ну, добре, – думає пересічний українець (а ймовірніше, українка), – тоді допоможу хоч молитвою, надішлю її усім своїм контактам у вайбері. Або поширю у Фейсбуці інформацію про нестачу крові для поранених. А ще повідомлю усім, що можна всиновити діточок, батьки яких загинули на війні»… Що у цьому поганого, запитаєте ви? Спробуймо розібратись.Три сита\nМожливо, ви чули притчу про те, як у давньогрецького філософа Сократа запитали: «Знаєш, що мені сказав про тебе твій друг?», а він у відповідь запропонував спочатку просіяти цю інформацію через три сита: правди, доброти і користі. З’ясувалося, що в достовірності інформації, якою чоловік хотів поділитися зі Сократом, він переконаний: несе вона негатив, і Сократу від неї ніякого зиску. Якщо у тому, що людина хоче сказати, немає ні правди, ні доброти, ані користі, навіщо тоді говорити?\nПройшли тисячоліття, але природа людини мало змінилася. Так само важливим є чимось поділитися з іншими, але тепер є можливість не просто переказувати «вроздріб» кожному окремо або невеличкому колективу (сусідкам на лавочці), а гуртом – у соціальній мережі чи месенджері. У результаті власні «стрічки» забиті повідомленнями про те, що трапилось далеко або давно чи навіть не трапилось взагалі, бо було вигадане заради жарту або з метою спровокувати певну реакцію: посварити, образити чи розчулити. Але в будь-якому випадку такі повідомлення відволікають людей від чогось більш суттєвого, важливого, хоча, може, і не такого «гучного» та «смачного», тобто менш емоційного.\nНайчастіше мережею «гуляють» діти. Тобто інформація про дітей, які або загубилися, або залишилися без батьків, або хворіють. Діти, навіть чужі, настільки важливі для нормальної людини, що більшість із нас, не замислюючись, кидається допомагати, тобто розповсюджувати інформацію (бо це найпростіше, що можна зробити, – швидко і безкоштовно).\nОт, наприклад, останнім часом в Інтернеті розшукували двох хлопчиків. Один із них «блукав» у мережі з 2017-го року, інший, щоправда, дійсно загубився у квітні 2022-го, але знайшли його у Запоріжжі вже за пів години. У супермаркеті батько відволікся на хвилиночку – і малий пішов собі геть. І ця подорож фото «хлопчика із сосисками» продовжується досі…\nІще один приклад людяності українців – бажання організувати всиновлення (не плутати із бажанням всиновити) дітей, поширюючи інформацію. На жаль, таку, що не відповідає дійсності. Йдеться про заклик усиновити 45 маленьких дітей із регіонів активних бойових дій, батьки яких нібито убиті. Він дуже швидко перескочив з українського сектору Інтернет до закордоння і досі поширюється в спільнотах Німеччини, Австрії, Італії, можливо, і поза Європою. Між тим під час війни усиновлення неможливе ані за звичною, ані за пришвидшеною процедурою, у тому числі й іноземцями.\nЄ відповідні законодавчі норми. Про це повідомила заступниця міністра внутрішніх справ Катерина Павліченко. «Закликаю звертатися тільки до офіційних джерел та намагатися перевіряти інформацію, яку поширюєте. Як варіант, звертайтеся на гарячу лінію Української мережі за права дитини та UNICEF Ukraine – вони перевірять інформацію та повідомлять вам про результат», – пропонує пані Павліченко.\nПерший – час. Переконайтеся, що повідомлення, яке ви хочете перепостити, актуальне зараз і буде актуальним ще тривалий час. Наприклад, вже довше місяця мережею поширюється інформація про цуценят елітної породи, яких віддадуть у хороші руки безкоштовно, бо «мама померла цієї ночі». Коли саме з’явились на світ тваринки – не відомо (тобто з оголошення не можна зрозуміти, як давно це сталося). Можливо, їх розібрали у перші ж години, а бідна «Уляна», номер телефону якої вказаний у повідомленні, досі відповідає на дзвінки і шле прокльони тій людині, що запустила ланцюжкову реакцію в мережі.\nДругий фактор – простір. Дніпру потрібна допомога у розвантаженні ліків, Одеса кличе фахівців із логістики, Київ потерпає від нестачі крові… Оголошення з таким змістом кочують зі сторінки на сторінку і цілком ймовірно опиняються у людей з Вінничини, Львівщини, Буковини… Тобто там, звідки точно не добіжиш (а у воєнний час і не доїдеш швидко) до Дніпра, щоб щось розвантажити.\nЩо стосується заклику здавати кров, він також є циклічним, тобто періодично з’являється і поширюється у вайбері, Телеграмі, Фейсбуці. Наразі поширюють таке повідомлення: «На станції переливання НЕМАЄ КРОВІ ” 4-” Просять усіх із цією групою крові здати для поранених (Петра Запорожця, 26). Киньте це повідомлення у всі чати по максимуму. 0931584755»\nПорада: перш ніж «допомагати» перепостом, зайдіть на офіційну сторінку установи, яка згадується. У даному випадку це сайт http://kmck.kiev.ua, де кожного тижня оприлюднюються відомості про потреби, якщо вони є. Наразі запасів усіх груп крові ДОСТАТНЬО.\nТретій суттєвий момент – ті люди, які «вас читають». Подумайте про них. Скільки їх? Чи потрібно їм те, що ви хочете розповсюдити? Чи можуть вони у цьому взяти участь (наприклад, ваші 150 френдів із Черкащини, якщо йдеться про щось на Донеччині)? Чи відповідає ця інформація їхнім інтересам? Коли у батьківських чатах поширюють заклик підписувати якусь петицію до ООН, а в спільноті рибалок розповсюджують інформацію про швейцарського лікаря-кардіолога, що готовий оперувати українських дітей, чи це доречно? Невже можна припустити, що про таку можливість фахова медична спільнота не знає або приховує інформацію від тих (на щастя, дуже небагатьох) батьків, чиї діти потребують допомоги?\nЗрозуміло, що в нашій країні кожна людина має право на свободу слова. І навіть обмеження, пов’язані із війною в Україні, – це воля у порівнянні із цензурованим світом росії. І все ж таки краще двічі подумати, перш ніж пересилати якусь картинку, фото чи заклик. Просто робіть паузу і згадуйте про «сита Сократа», питайте себе: я це роблю, щоби що…?


Аренда рекламных арок онлайн по трассам Киевской области\nЗаказать рекламную арку по трассам Киевской области\nhomeАркаКиевская областьКиев трасса\nКиїв - Одеса, 14км+600м до Києва (поворот на Васильків) (в напр. Одессы)\nКиїв - Одеса, 14км+600м до Києва (поворот на Васильків) (в напр. Києва)\nКиїв - Ковель, 08км+200м від Києва (в напр. Києва)\nКиїв - Бориспіль, 11км+264м до Києва (перший міст) (в напр. Борисполя: площина справа)\nКиїв - Бориспіль, 11км+264м до Києва (перший міст) (в напр. Києва: площина справа)\nКиїв - Бориспіль, 13км+300м до Києва (другий міст) (в напр. Борисполя: площина справа)\nКиїв - Бориспіль, 13км+300м до Києва (другий міст) (в напр. Києва: площина справа)\nКиїв - Бориспіль, 21км+250м (четвертий міст) (в'їзд в Бориспіль)\nКиїв - Ковель, 08км+200м від Києва (в напр. Ирпеня)\nКиїв - Одеса, 01км+600м до Києва (в напр. Одессы)\nКиїв - Житомир, 07км+450м від Києва (в напр. Житомира)\nМ-05 Одеська тр. - 00 км від КПП. Сьомий від Києва - "Клінкер Буд", поворот на Садовий центр, зупинка, з Києва\nМ-05 Одеська тр. - 00км від КПП. Сьомий від Києва - "Клінкер Буд", поворот на Садовий центр, зупинка, в напрямку Києва\nМ-05 Одеська тр. - 00 км від КПП. Восьмий від Києва - поворот на с. Хленча, озера Хленча, зупинка, поворот на Рибгосп, з Києва\nМ-05 Одеська тр. - 00км від КПП. Восьмий від Києва - поворот на с. Хленча, озера Хленча, зупинка, поворот на Рибгосп, в напрямку Києва\nМ-05 Одеська тр. - 00 км від КПП. Десятий від Києва - "АгроМаркет", опт. База "Спаржа", зупинка, з Києва\nМ-05 Одеська тр. - 00км від КПП. Десятий від Києва - "АгроМаркет", опт. База "Спаржа", в напрямку Києва\nМ-06 Житомирська траса - 00км від КПП. Восьмий від Києва, с. Мрія, поворот на c. Лісне - зупинка, напрямок - з Києва\nМ-06 Житомирська траса- 00км від КПП. Восьмий від Києва, с. Мрія, поворот на c. Шпитьки - зупинка, Шиномонтаж&TIR, напрямок - в Київ\nМ-06 Житомирська траса - 00км від КПП. Десятий від Києва, с. Любимівка, поворот на с. Буча 1, зупинка, поруч "Ветеринарна аптека", напрямок - з Києва\nМ-06 Житомирська траса- 00км від КПП. Десятий від Києва, с. Любимівка, поворот на с. Буча 1, зупинка, поруч маг. "Все для дачі та городу", напрямок - в Київ\nМ-06 Житомирська траса - 00км від КПП. Одинадцятий від Києва, с. Любимівка (Бузова), зупинка, напрямок - з Києва\nМ-06 Житомирська траса- 00км від КПП. Одинадцятий від Києва, с. Любимівка (Бузова), зупинка, напрямок - в Київ\nМ-06 Житомирська траса - 00км від КПП. П'ятнадцятий від Києва, с. Копилів, поворот на с. Маковище - зупинка, напрямок - з Києва\nМ-06 Житомирська траса - 00км від КПП. П'ятнадцятий від Києва, с. Копилів, поворот на с. Маковище - зупинка, напрямок - в Київ\nН 01 Ново Обухівська тр. - 9км від КПП. Третій від Києва, поворот на "Голубі Озера", "НОТЕL", АЗС "БРСМ", з Києва\nН 01 Ново Обухівська тр. - 9км від КПП. Третій від Києва, поворот на "Голубі Озера", "НОТЕL", АЗС "БРСМ", в Київ\nН 01 Ново Обухівська тр. - 10км від КПП.Четвертий від Києва, ресторан "Партизан", "Три Мушкитера", з Києва\nН 01 Ново Обухівська тр. - 10км від КПП.Четвертий від Києва, ресторан "Партизан", "Три Мушкитера", в Київ\nН 01 Ново Обухівська тр. - 12км від КПП. П'ятий від Києва, світлофор, поворот на с. Романків, зупинка "Романків", з Києва\nН 01 Ново Обухівська тр. - 12км від КПП. П'ятий від Києва, світлофор, поворот на с. Романків, зупинка "Романків", в Київ\nН 01 Ново Обухівська тр.- 13.5км від КПП.Шостий від Києва, зупинка "Росинка", з Києва\nН 01 Ново Обухівська тр. - 13.5км від КПП.Шостий від Києва, зупинка "Росинка", в Київ\nМ-03 траса Київ-Харків - 00км від КПППерший від Борисполя, с. Іванків, зупинка, АЗС "SUN OІL", АЗС "ОККО" , гол. офіс "DKC", напрямок - з Києва\nМ-03 траса Київ-Харків - 00км від КПП. Перший від Борисполя с. Іванків, зупинка, АЗС "ОККО", напрямок - в Київ\nН 01 Ново Обухівська тр.- 15км від КПП. Сьомий від Києва, зупинка "Дачна", з Києва\nН 01 Ново Обухівська тр. - 15км від КПП. Сьомий від Києва, зупинка "Дачна", в Київ\nСтоличне шосе, зупинка "Конча Заспа", з Києва\nСтоличне шосе зупинка Конча Заспа, в Київ\nМ-05 Одеська тр. - 1.2км від КПП. Перший від Києва - Нова лінія 1, заїзд до магазину "АТБ", готель Гетьман&Фортеця, АЗС "SOKAR", напрямок - з Києва\nМ-05 Одеська тр. -1.2км. від КПП. Перший від Києва - заїзд в Нову лінію 2, АЗС "ОККО", напрямок в Київ\nКиїв - Бориспіль, 13км+300м до Києва (другий міст) (в напр. Борисполя: площина зліва)\nКиїв - Бориспіль, 13км+300м до Києва (другий міст) (в напр. Києва: площина зліва)\nКиїв - Одеса, 67км+000м до Києва (в напр. Одессы)\nРазместить наружную рекламу в городе Киев трасса станет правильным решением для продвижения вашего товара, либо услуги. Мы всегда предложим вам наиболее привлекательные места как в центре города, так и в спальных районах. Мы можем провести как точечное влияние на целевую аудиторию, так и крупную охватную компанию, нацеленную покрыть несколько районов, городов, а иногда и всю страну.


Твори переможців X обласного конкурсу дитячої літературної творчості «Хай весь світ дивують нині діти неньки України 2019-2020» - 15 Вересня 2020 - Творчість наших читачів - Чернігівська обласна бібліотека для дітей - ЧЕРНІГІВ - Бібліотека для дітей\nСереда, 12.05.2021, 21:39\nГоловна » 2020 » Вересень » 15 » Твори переможців X обласного конкурсу дитячої літературної творчості «Хай весь світ дивують нині діти неньки України 2019-2020»\nДо минулої зими бабця господарювала в своїй оселі та по господарству. Качки, гуси, кури. Ще й корівці раду давала.. А ще… лелеки. Жили у неї лелечина сім’я. Одарка розповідала, як багато років тому прилетіли вони до неї в оселю, сіли на дах. А потім почали носити палички, гілки, гніздо стали будувати. З року в рік поверталися вони повесні до своєї господи на бабиному даху. Оновлювали, ремонтували своє гніздо. Є народна прикмета: коли лелека повертається на вподобане місце, та ще й в парі, буде в тій оселі радісний подив, народження дитинки. Так і в Одарчиному будинку завжди було: діти – онуки – правнуки…\nПораючись по господарству, піклувалася і про своїх «сусідів» чорнокрилих. Знала, як полюбляють лелеки рибку свіженьку. Бабуся була гарною рибалкою, ото сидить на березі річки, вудить собі, згадує прожиті роки, милується своєю Десною, дякує Богові, що подарував щастя, прожити на її берегах. А як навудить рибки, розкидає по подвір’ю, щоб птахи побачили. І на зерно для них не скупилася, на варену картоплю. Такою родиною і жили: птахи ходять по подвір’ю, а бабуся й собі господарює. Одарка і імена лелекам дала. «Оце, - каже Буслик. А це – Лесик». А лелечиху називала Василинкою.\nРадісно було на душі у бабусі, коли птахи повесні поверталися. Їхній клекіт вітав весну, що розливалася у цьому наддеснянському селі. Та коли літо добігало кінця, лелеки збиралися великими гуртами на бабиному, порослому споришами вигоні біля річки. Токували там, ніби обговорювали свою далеку мандрівку. Баба та сусіди спостерігали цю дивну і трохи сумну картину. Відлітали птахи – баба Одарка довго сумувала.\nТа сталося лихо. Баба Одарка занедужала, не могла вже доглядати своє господарство, ноги геть відмовляли ходити. Приїхали діти та онуки і вирішили забрати бабусю з собою в місто.\nХату продали, господарство розпродали. Новий господар з задоволенням придбав бабусину оселю. Гарний город, доглянутий. Садок ледь не до Десни простягнувся. А в ньому яблуні та груші плодоносять щороку. І будинок доглянутий. От тільки на даху…\nОсь і знову весна прийшла в село над Десною, повернулися лелеки… та хатки-гнізда не знайшли. Новому господарю не сподобалося таке сусідство… Він скинув гніздо геть з даху. Наївні птахи почали гніздити нову «оселю» на даху. Та нові господарі згрібали з даху граблями все, що наносять птахи.. Сусіди, дід Семен з онуком Назаром побачили те. І вирішили птахам допомогти. На стовп електропередачі не встановиш гніздо – не можна, небезпечно. Дерева підходящого по сусідству немає. Назар запропонував тоді дідові за допомогою до Інтернету зазирнути. Там же можна знайти відповіді на всі запитання, будь-яку інформацію побачити. Дід похвалив онука за кмітливість і взялися за справу.\nІ вже високу жердину віднайшли, заходилися закопувати. Та це дуже важка справа. Інші сусіди згодилися допомогти.. Ось і жердина закопана, і колесо від старого воза зверху прикріпили.\nЯкою ж радістю сяяли очі Назара, коли він вранці побачив, що лелеки сіли на обід колеса. А потім і гніздо заходилися мостити. Вони носили туди гілки, палиці, сухе картоплище з городів, мох, навіть клапті паперу використали. Лелечиною будівлею милувалися сельчани. «Вони невтомні у своїй роботі», - дивувався птахам дід Семен. А потім лелечиха сіла на кубло. Тато Буслик турбувався за свою подругу, носив їй їжу, клекотав над гніздом про щось гарне лелечине.\nНезабаром у гнізді з’явилися і лелечата. Тато з мамою годували їх, турбувалися.\nА люди, піднімають голови, милуються птахами. «Одарчині лелеки», - говорять.\nЗайченко Артем, 7 клас\nЯКЕ ВОНО, ДИТЯЧЕ ЩАСТЯ!\nДуже часто мене мучить одне запитання: що потрібно дитині для того, щоб вона була щасливою! Питала в однокласників і подруг, чи вважають вони себе щасливими? І чула ствердні відповіді. Але щасливими їх робили дуже цікаві речі: Маринка щаслива, бо має «крутий» айфон; Дениско, бо смачно поснідав; а Софійка взагалі отримує задоволення від того, що батьки виконують всі її забаганки. А як же я себе почуваю? Чи можу я сказати, що я щаслива?\n«Крутого» айфону в мене немає, мені достатньо того телефона, що подарувала мама на день народження, снідаю я завжди смачно. А хіба може бути не смачною страва, яку щодня тобі готує мама? Забаганок у мене немає, бо все, що потрібно для навчання та життя, у мене є. Тоді я нещасна дитина?! Та ні! Я не відчуваю себе нещасною. Мені подобається, співати, танцювати, навчатися. Люблю просто побігати, погратися з друзями. Обожнюю своїх котиків, отримую величезне задоволення, коли доглядаю своїх папужок та собачку породи хаскіДжесі. Так що ж потрібно дитині для щастя?\nВідповідь на це складне питання я отримала випадково. У переддень Нового року додому на канікули приїхали мої старші братики. Ми з мамою прикрасили ялинку, приготували багато смачних страв.\nЗа сімейною вечерею братики розповідали цікаві пригоди про студентське життя, розпитували про мої успіхи в навчанні, і, звичайно кожен подарував мені подарунок. І тут у моїй голові промайнула думка: «Вони мене люблять! Як добре, що в мене є такі брати! Я щаслива!»\nІ справді, як добре, що я народилася в такій великій родині, де всі мене люблять. І нічого, що іноді мама робить зауваження за мої дитячі пустощі, що старший брат іноді навіть погримує, коли допомагає мені вчити уроки, а середній брат постійно змушує прибирати з його ліжка різні іграшки. Я не ображаюсь на них, бо роблять вони це з любові до мене. А хіба можна дарувати стільки уваги й подарунків тому, кого не любиш? Мабуть, ні.\nЯ щаслива! І щаслива тому, що в мене є родина, яка дуже мене любить.\nНескуба Анастасія , 4 клас\nс.Рубанка, Бахмацький р-н\nМоя мама – особлива\nВи знаєте, на перший погляд здається, що в мене звичайна-звичайнісінька мама: ласкава, добра, дбайлива. Звісно, вона така, але вона – незвичайна.\nМожливо через її професію (вона – «вчитель»), можливо, через її характер (вона така непосидюча), можливо, через її неймовірне бажання не здаватися і йти вперед. Одним словом, для мене вона – особлива. Її день часто нагадує зайчика з реклами про батарейки. Вона все кудись поспішає, щось вигадує, шукає різноманітні конкурси для мене та своїх учнів. З нею ми об’їздили пів-України. Якщо в мене щось не виходить, точно знаю – вона допоможе, щось підкаже, щось вигадає. Така вона, моя матуся. А головне – усе це вона робить не тільки для мене, а й для інших людей, вона, здається, хоче допомогти усьому світові й ніколи не розраховує на похвалу, бо для неї не це головне. Для неї важливо, щоб я був веселим, творчим, а головне – здоровим, а потім щоб такими самими були діти у її класі, у всій школі, місті, світі… Є риса, яку я найбільше ціную у своїй мамі – це вміння жити заради інших, відмовляти собі, якщо це потрібно, у чомусь, не думати про свої проблеми, а жити чужими. Я вдячний матусі за все: за недоспані ночі біля мого ліжечка, за казки, які вона мені читає кожного вечора, за підтримку, любов, турботу, а головне – за те, що навчила мене вірити в людей, у порядність, у добро. Цей оптимізм, любов до всіх людей, почуття відповідальності – ці риси я мрію теж колись передати своїм дітям.\nЯ не уявляю свою маму іншою. Уклін тобі, матусю, і перш за все не за чисті речі, смачну їжу чи прибрану кімнату. Спасибі за той прекрасний світ, який саме ти навчила мене любити.\nСмовський Максим, 4 клас\nУже задрімали і мама і тато,\nТа тільки мені щось не хочеться спати,\nНа вулиці темно, лиш місяць жовтіє,\nТам люта хурделиця знов шаленіє.\nТак затишно в хаті у нас і тепленько,\nПід ковдру пухнасту ховаюсь скоренько,\nА дядечко Сон щось на вушко шепоче,\nВін мабуть бажає всім доброї ночі.\nДесь коней казкових вже чути іржання,\nЦе ж іде Різдво! Загадаю бажання!\nА що ж у Святвечір у Бога просити.\nЗдається, все маю – хустинку і шубку,\nЦукерки смачні і теплесенька грубка.\nУсі мене люблять, і дома, і в школі,\nІ друзів багато, й гуляю уволю…\nПридумала! Знаю що в Бога просити,\nХай солдатам отим, дасть хоч день відпочити,\nЩо зараз лежать у окопах холодних,\nЦукерки віддай мої… Я не голодна.\nІ, ковдру, візьми, хай укутають ноги,\nНе хватить на всіх… То зігрій хоч одного.\nХай стане тим воїнам трішки тепліше!\nОбвітрених губ хай торкнеться усмішка….\nЩербина Яна, 5 клас\nЯ щоденно чекаю листа…\nЯ щоденно чекаю листа,\nНу а потім напам’ять вивчаю,\nТочно знаю: війна – це біда,\nЯ про неї доволі вже знаю.\nМама каже: погано я сплю,\nЧасто кличу тебе серед ночі,\nА прокинусь – на маму дивлюсь,\nВ неї часто заплакані очі.\nВона каже: все ніби гаразд,\nТа я знаю: без тебе їй тяжко,\nЯ тобою, Рідненький, горжусь,\nТобі теж на війні без нас важко.\nВранці я просинаюсь й молюсь,\nІ з молитвою спати лягаю,\nТато, Таточку, любий Татусь,\nЯ тебе в своїх снах зустрічаю.\nУ цих снах ми щасливі усі,\nРазом ходимо в ліс і на річку,\nПовернути б ці дні золоті,\nПовернути б як фільмову стрічку.\nЯ сумую, але не здаюсь,\nВірю: скоро ми будемо разом,\nНу а слово «війна» на землі\nПросто стане минулим часом.\nМій найкращий Татусь, дорогий,\nБережи себе на полі бою.\nТвій любий син.\nМоє серце на віки з тобою.\nНа світі білому єдині,\nКравченко Анастасія, 6 клас\nБУДУЙ СВОЮ УКРАЇНУ\nУкраїна – просто слово, якихось сім літер, якихось вісім звуків, просто чотири склади. Чи не просто ? Що цей набір символів значить? Саме для тебе, що? Про що думаєш, що згадуєш, коли почуєш, які виникають асоціації, що ти уявляєш? Тарас Григорович казав: «Ну що здавалося слова? Слова та голос, більш нічого, а серце б’ється ожива, як їх почує…»(чи може не б’ється й не ожива зовсім? тоді далі не читай, ти однаково не зрозумієш моїх думок). Просто подумай,що вибиває ритм твого серця? Синє дзеркало неба, прозорі очі блакитних озер чи золотаві поля вщерть заповнені хлібами, чи може шовковисті переливи зеленого моря степів, таємничий праліс, що манить своєю тишиною, яка переривається хіба що раптовим викриком сполоханої пташки чи хрустом гілок під твоїми ногами. Які образи постають у твоїй уяві? Бачиш Чорне море, Крим, козаків на чайках чи сором’язливу українську дівчину чорноброву, русокосу або мальовничу Буковину, Верховину – Карпати, лемків та вуйків з трембітами в могучих руках, стрімкого нестримного Дніпра – сивого Борисфена, як називали його греки – ріка-вепр, або великі сучасні міста – мегаполіси з багатоповерхівками й офісами парками і скверами, багатомільйонним населенням, забитим транспортом, дорожніми магістралями. Я бачу людей, бачу тих хто народився й живе тут, бачу тих, хто страждає й радіє, сміється і плаче, працює і творить, називаючи Україну Батьківщиною, рідним домом (чи ні?), бачу тих хто може розбудувати її, піднести до п’єдесталу розквіту, осучаснити, ощасливити її, а разом і себе, а може знищити, мовчки, навіть не свідомо вбити, вирубати з самого кореня, довести до деградації й повної асиміляції.\nЯким шляхом ми йдемо? Шляхом розбрату й занепаду чи наполегливої праці й добробуту? Що ми оберемо? Не вбиваймо України своїм недбальством, неповагою до рідного слова, бо нації вмирають не від інфаркту, спочатку їм відбирає мову, а вже потім відмовляють один за одним інші «органи»: наука – мозок, культура – серце, воля й незламний дух – наші легені й врешті-решт душа – наші мрії й надії на краще майбутнє,на щастя, сміливі ідеї.Мова. Ота жива схованка людського духу, найдорожча й найбагатша скарбниця кожного народу,що створювалася й поширювалася віками, вбирала в себе всі думки й почування народу, його вічні поривання, збагачуючись досвідом кожного її носія.Енетичний код нації, ключ до розгадки усіх сакральних таємниць, правдива історія, чесний оповідач, що передає душу народу. В. Сосюра згадував, як одна панянка в Москві під час окупації України сказала: «Для меня родина там – где мне хорошо.» Свиняча філософія, чи не так? Але чи не звучить аналогічно висловлювання: «Я розмовляю російською, бо так мені зручніше».\nМи українці й маємо поважати своє, створювати своє й пишатися цим. Всі чули про Ньютона, Стіва Хокінга, Мєндєлєєва, а своїх науковців знаєте? Чи відомо вам, що перший кінескоп винайшов український механік Й. Тимченко (це на два роки раніше ніж брати Люм’єр, а гелікоптер був сконструйований І. Сікорським, ну а компакт-диск В. Петров? Що не чули про таких? Ну що ж Стіва Джобса ви знаєте, а в нього до речі українське коріння. А Євген та Борис Патони, а Сергій Корольов? І зовсім нещодавно світ вразила молода українська вчена Марина В’язовська. Вона розв'язала одну з найскладніших математичних задач сьогодення, над якою науковці бились уже кілька століть. Нам є чим і ким пишатись, є зразкові особистості. Ми талановита, на диво обдарована нація.\nНе так давно йшла повз будівлю Ощадбанку й помітила напис: « Будуй своє!». Й прилетіла думка, що це чудове гасло для українців. Ми щирі, волелюбні, розумні й обдаровані, й вже давно прийшов час будувати своє!Свою країну, свій дім, своє щастя…. Поважай та будуй своє!\nТчаннікова Людмила, 8 клас\nТобі, Україно моя…\nУкраїно… «Ти для мене диво!» І це не банальна фраза, запозичена у «витязя молодої української поезії». Не плагіат, скопійований у «поета з горніх Шевченкових долин». Це – стан моєї зболеної душі. Це – квітучий водограй любові на дні мого чутливого серця.\nСивочола моя Україно! Скільки дивовижних митців оспівало твоє славне ім’я, воістину святе і вічне! Та не все промовлено. Не все почуто. Моє єство поривається повідати тобі таємницю особливої любові. Для кожного українця ти – рідна, могутня, красива… Для мене ж ти – просто є. Сама думка тішить мене: ти є на карті світу, така ж, як інші країни, більші чи менші, але однаково рівна з усіма. Розташована в центрі Європи, оточена безліччю різних держав, та, на жаль, ти не є центром свідомості українців. Чому діти покидають Україну - матір і прямують до чужих земель у пошуках щастя? Де їхній патріотизм?\nЛюдина не завжди здатна зрозуміти сутність тих чи інших понять, а відтак губить чи відкидає найцінніше. Це як чашечка кави. Прагнучи посмакувати напою, українець обирає найкращу, найяскравішу й найдорожчу чашку, натомість відкидає прості й менш привабливі. Проте смак кави в дешевому посуді може виявитися більш ароматним і смачним. Так і людина шукає чогось яскравого й неповторного за межами країни, забуваючи про своє кровне, тобто надає перевагу чашці, а не каві.\nЛюди – це дерева-егоїсти. Чому? Бо, уростаючи корінням у рідний ґрунт, черпають із нього силу, енергію, убирають у душу-серцевину цілющу мудрість дідів і прадідів. Тягнучись до яскравого сонця, до блакитного неба, міцніють кроною й споглядають усі дива української землі. Та згодом, досягнувши вершин, листочки-думки шепочуть дивні слова, а дерева погордливо дивляться в інший бік, перспективний, чужий і яскравий, шукаючи для себе вигоди. Хіба не егоїзм?\nМи, українці, не маємо морального права зраджувати Батьківщину, бо це ж край, де талановитих людей більше, ніж зірок на небі, де пісня ллється так милозвучно й гармонійно, як дихання живої істоти.\nЯ щаслива, що Україна є на Землі. Хай сплюндрована турецько-татарською ордою чи лихими напасниками-половцями, хай спустошена й споганена німецько-фашистськими загарбниками, знівечена, пограбована й розбита ворожою канонадою. Але жива. Хоч квола, та жива! Обігріта промінчиками лагідного сонця, наповнена чар-зіллям широких степів, омита срібною росою цілющого лугу, а найголовніше – оживлена духом українського непереможного народу.\nУкраїна таки є. Вона - у моєму серці! Я завжди ношу Вітчизну із собою, коли простую її священними шляхами. І живу лише заради неї. Вона для мене всюди. У вербових вітах і в кетягах червоної калини, у соняшникових полях і в пшеничних ланах, у грайливих струмках і глибоких озерах. У візерунках маминої сорочки, вишитої з особливим трепетом, у турботливих, всеобіймаючих очах бабусі, які дивляться з-під срібної сивини. У ласці й турботі батьків, що уболівають за кожен крок свого дитяти. Україна – це радість зустрічі рідних за святковим столом. Це витинанки снігу на вікнах ошатних будинків і вервечка різдвяних вогників у кожній оселі.\nУкраїно, піднесена до небес у пісні й утоплена в морі крові своїх захисників-патріотів, ти розправиш свої зламані крила. Ми, молоде покоління, змінимо твою історію. Бо ради тебе живемо…\nЗаради тебе волонтери день і ніч збирають кошти, щоб діти зустріли тата з війни! Ради тебе скропила бруківку Майдану гарячою кров’ю Небесна Сотня! А мати?! Що сина, загиблого сина, чекає ще й досі! Стоїть, хоч уже й нежива!.. Для тебе! І я. І мільйони таких, як я! Ми станемо мудрі в помислах і діях! Нас не здолають вороги, не зруйнують негаразди!\nІ диво станеться. Але тоді, коли ми будемо єдиним, великим, міцним ланцюгом, де кожне кільце – це чітко виражена позиція справжнього патріота, який носить Україну у своєму серці… І нині… І завтра… І завжди…\nФанта Юлія, 11 клас\nЧи міг би я розлучитися з рідною землею?\nМоя рідна країна – Україна, земля моїх батьків, земля, на якій мені судилося народитися й жити, земля, яка стала для мене Батьківщиною. А ще є моя маленька батьківщина. Це те місце, той куточок на землі, де живуть мої батьки, моя бабуся, де живуть усі мої родичі. Це моя вулиця, школа. Я впевнений, що вмію любити свій рідний край, свою маленьку батьківщину, з якою тісно пов’язане моє життя, життя моїх батьків, близьких, друзів. Я щиро переживаю за все,що відбувається в нашій країні, і часто замислююсь, що я можу зробити вже сьогодні і коли буду дорослим для процвітання мого рідного селища. Я вважаю, що саме в моїх руках і руках моїх однолітків - майбутнє України, майбутнє мого селища. Якими ми зробимо їх, такими вони й будуть. Тільки боягузи лишають Батьківщину у важкі для неї часи. Та не варто втікати за кордон від негараздів, кидати рідну землю напризволяще. Бо тільки ми, українці, можемо зробити все для процвітання своєї держави і водночас – рідного краю. Той, хто втікає, зраджує насамперед себе та своїх предків. Він кидає могили рідних на поталу, намагається втекти сам від себе.\nЯ думаю, що кожна людина повинна боротися за щастя на рідній землі. Бо українці – це не лише нація, це одна величезна родина. А в родині добре тоді, коли кожен відданий своїй справі. І якщо кожен українець докладе хоч невеличку частку своїх зусиль, щоб змінити рідний край, рідну землю на краще, то наступні покоління зможуть дивитися у своє майбутнє без остраху, а ті, хто покинув її, будуть заздрити.\nЯ дуже люблю свої Ріпки, землю своїх батьків. І куди б не закинула мене доля, буду завжди повертатися до свого дому, до своєї маленької батьківщини, бо навіть птахи, перезимувавши на чужині, весною обов’язково повертаються до рідного гнізда.\nМиронов Євгеній, 9 клас\nНомінація «Поезія» старша группа\nМені всього лиш чотирнадцять…\nЯ знаю мало про любов,\nБо ще мені лиш чотирнадцять,\nТа я вже знаю про війну,\nЯ знаю, як від болю плачуть.\nПро жах цей чула не з книжок,\nНе із світлин, що в Інстаграмі,\nЯ пам’ятаю лист страшний,\nЩо листоноша дала мамі.\nУ ньому: татові повістка,\nЯка усе життя сім’ї\nВраз розділила: «до» і «після»…\nТепер мій тато на війні…\nВсім дітям весело у класі,\nЛиш я неначе не своя…\nВсе згадую перед прощанням\nОстанні татові слова:\n«Моє зайчатко, не хвилюйся,\nЯ дуже скоро повернусь.\nМатусю бережи, навчайся\nІ знай: тобою я горжусь!»\nНе мною маєш ти пишатись,\nГерой – це ти, мій мужній тато,\nТи вчив ніколи не здаватись\nІ голову тримать завзято.\nТож повертайсь скоріш додому,\nТебе щохвильки я чекаю…\nМені всього лиш чотирнадцять,\nЯ про війну багато знаю…\nФранцуз Вікторія, 9 клас\nМіж плетінням асфальту проростає трава,\nВона кричить, вона б’ється:\nОсь тут я… жива.\nЗ брудних вод я народжена,\nІ без світла зросла.\nДайте мені хоч трохи ви свого тепла.\nІ здається тендітна, і здається слабка\nТа все ж мури розбила, не з землі проросла.\nІ маленька травинка – повна сили вона\nТа чи далі ростиме, чи загине вона?\nБез підтримки - без сонця, і без його тепла,\nБез води життєдайної, без землі у ногах\nТи рости, ти рости! Попри все ти, живи!\nБо є сила в тобі і енергії струмінь,\nДопоміжний тобі – бити камінні мури.\nІ асфальт – мов земля від тебе розійшовся.\nСтриматьтонни машинні він ще якось і міг,\nТа пробивчу стеблину стримать більше не зміг.\nВасиленко Андрій, 17 років\nЩо для мене Вітчизна,\nВам скажу без прикрас:\nЦе і гори Карпати, і\nЦе і Чорнеє море,\nІ зелені ліси,\nЦе і колос пшениці,\nІ краплинка роси.\nЗа природи красу,\nЗа повітря прозоре\nІ піщану косу.\nЗа міста дуже гарні,\nЗа культуру й звичай,\nІ за спів соловейка,\nЗвіробій й молочай.\nІ за мову барвисту\nЗа досягнення в спорті\nМені все дуже рідне:\nЛюди, мова, місця.\nУкраїна – родина!\nКунцевський Максим, 9 клас\nВоно – моє. Не золото, а Сонце,\nЩо в грудях мами дорогої б’ється,\nВоно хвилюється, щемить і плаче\nМаленьке і таке велике Серце.\nКуди б не пролягла моя дорога,\nВоно мене святим теплом зігріє\nІ приведе до отчого порогу,\nБо в ньому завжди жевріє надія.\nЯкщо ж колись свої розправлю крила,\nЩоб полетіть у надвисокі далі,\nОдразу у собі відчую віру,\nТаку міцну, мов куту на металі.\nІз серця маминого я цілющі зерна\nВ своїй душі я сію знов і знов,\nЩоб проростала милосердна\nЙ жила навіки самовіддана любов.\nКондращенко Аліна, 14 років\nКатегорія: ПЕГАСИК | Переглядів: 162 | Додав: estet | Теги: твори дітей, Хай весь світ | Рейтинг: 0.0/0


Розтин покаже 2 сезон 18 серія - дивитись онлайн серіал Розтин покаже\nVideo: Розтин покаже 2 сезон. 18 серія\nСеріал Розтин покаже 2 сезон 18 серія вже на сайті серіали ICTV! Молоду жінку знайшли у власній автівці зі смертельним вогнепальним пораненням. Також поруч було немовля, яке, на щастя, виявилося живим. Слідчі з'ясували, що жінка працювала суддею, а незадовго до вбивства від неї пішов чоловік. Що трапилося в сім'ї і чи могло це стати причиною помсти чоловіка? Дивіться серіал Розтин покаже 2 сезон 18 серія просто зараз на нашому сайті! Дивіться також: Розтин покаже 2 сезон 17 серія\nСеріал Розтин покаже 2 сезон 18 серія вже на сайті серіали ICTV! Молоду жінку знайшли у власній автівці зі смертельним вогнепальним пораненням. Також поруч було немовля, яке, на щастя, виявилося живим. Слідчі з’ясували, що жінка працювала суддею, а незадовго до вбивства від неї пішов чоловік. Що трапилося в сім’ї і чи могло це стати причиною помсти чоловіка? Дивіться серіал Розтин покаже 2 сезон 18 серія просто зараз на нашому сайті!\nДивіться також: Розтин покаже 2 сезон 17 серія\nICTV / Серіали ICTV / Розтин покаже 2 сезон. 18 серія / 15.07.2021 11:00


У Мукачеві патрульні спіймали водія "Сузукі", який скоїв наїзд на пішохода: фото - 0312.ua\nУ Мукачеві патрульні спіймали водія "Сузукі", який скоїв наїзд на пішохода: фото\n11:13, 14 грудня 2016 р.\nЗанотувавши опис автомобіля один з екіпажів, патрулюючи вулицю Лермонтова, помітив поблизу автомийки розшукувану автівку.\nМиттєво відреагувавши, патрульні звернулися до працівників мийки, які повідомили, що близько 13:00 авто залишив чоловік, який пішов геть і мав повернутися після того, як його автівку помиють.\nТрохи згодом поліцейські встановили водія, який зізнався, що саме він скоїв ДТП та зник з місця пригоди, - інформує УПП в м. Ужгород та Мукачево.\nНа місце події патрульні одразу викликали слідчо-оперативну групу, а автівку доставили на арештмайданчик.\nТакож пізніше з’ясувалося, що у потерпілого тілесні ушкодження середньої тяжкості,- попередньо перелом грудної клітки.\nШановні учасники дорожнього руху! Якщо ви стали свідком або учасником ДТП – не залишайте місце події і відразу викликайте поліцію, а за потреби інші служби! Від цього може залежати чиєсь життя!\nНагадаємо, Мукачівські патрульні спіймали нетверезого водія "Шкоди".\nДТП винуватець Мукачево


Як обрати букмекера - СТАВКИ-UA\nПоставити на потенційний результат спортивного матчу стало значно простіше завдяки використанню інтернету. Букмекерські контори України пропонують вигідні умови беторам: коефіцієнти, можливість ставити системою або експресом для отримання ще більшого виграшу. Через велику кількість БК в мережі у потенційного клієнта виникає питання «де ставити вигідно?». Перед тим як вивчати рейтинг букмекерських контор, рекомендуємо скористатися нашими рекомендаціями. Вони допоможуть вам обходити стороною деякі контори взагалі, а в інших – просто не користуватися послугами, що нав’язуються при реєстрації.\nСтандартний рейтинг букмекерів містить показник надійності. Пам’ятайте про особливості:\nнові компанії, що виходять на ринок, отримують автоматично 3 з 5 балів. Згодом оцінка коригується вгору або вниз в залежності від її реальної діяльності;\nуточнюйте інформацію про новачків, щоб не стати жертвою аферистів;\nнайнадійніші контори – ті, що мають 4 або 5 балів. Зазвичай сюди включені компанії, що працюють з клієнтами давно.\nЯкщо ви хочете знати, як вигравати на ставках, користуйтеся рекомендаціями по грі з використанням різних стратегій, а також читайте інформацію про букмекерські контори. Крім того, що дає рейтинг БК, необхідно завжди читати юридичну інформацію на офіційному сайті контори. У ній повинні бути:\nназва ліцензує органу;\nпосилання на сторінку з ліцензією, де будуть вказані дані, що і на офіційному сайті.\nВалюта для ставок і виведення коштів\nБукмекери України пропонують використання UAH, USD та EUR для попонення депозиту і виведення назад на картку. Національна валюта повинна бути обов’язково, інакше – привід засумніватися в легальності роботи. Зверніть увагу на такі фактори:\nвідкривати рахунок краще саме в тій валюті, якою користуєтеся щодня. Це збереже кошти від зайвих конвертацій;\nБК України пропонують безліч способів введення / виведення грошей. Краще вивчіть повний список, щоб після реєстрації не виявилося, що скористатися певною платіжною системою не можна;\nпри можливості створіть окрему інтернет-карту для прямого доступу до грошей і виключення комісій.\nКоефіцієнти, розпису, широта ліній\nРейтинг спортивних сайтів, це не все, що потрібно мати потенційному каперу. Обов’язково вивчіть різноманітність матчів, на які можна ставити користувачеві. У найбільш популярних видах спорту завжди знайдуться десятки або сотні подій. Якщо ви є любителем зробити бет прямо під час матчу, в переліку послуг повинні бути лайв ставки. У такій ситуації можна навіть поставити на те, хто заб’є перший гол, або укласти парі на те, що один з гравців проб’є пенальті одразу після виникнення штрафної ситуації. Ставки лайф – оптимальний варіант для тих, хто не любить чекати результатів по кілька годин. Наявність мобільного додатка Якщо ви користуєтеся мобільними пристроями, ставки на футбол будуть набагато зручніші із застосуванням відповідного додатку для iOS або Android. Головна перевага перед браузером – не потрібно збільшувати окремі частини сторінки і повторно входити в особистий кабінет. Перед реєстрацією в БК переконайтеся в наступному:\nсумісність програми з версією ОС на телефоні / планшеті;\nвивчіть відгуки про стабільність роботи ПЗ.\nБукмекери України пропонують акції для новачків і існуючих користувачів. Суть бонусів:\nвідіграш наданих бонусних грошей з певним коефіцієнтом і видом ставок;\nпрограми лояльності – щомісячні бонуси за активну гру;\nза залучення нового користувача за реферальним посиланням діючий користувач отримує певний відсоток від ставки новачка.\nПеред реєстрацією в БК оцініть кілька критеріїв:\nзручність користування сайтом / додатком –\nшвидкість завантаження сторінок, розташування елементів;\nнаявність потрібної мови інтерфейсу;\nпочитайте відгуки про роботу служби підтримки, яка може знадобитися в екстрених випадках.\nПісля цього сміливо створюйте профіль і починайте вигравати на прогнозах.\nБк УкраїниВибір букмекераІнтернет ставкиРейтинг букмекерівСпортивні ставкиСтавки на спорт Україна


Деолігархізацію в Україні вже згорнули? » Укроп UA - Гостро про головне\nУкроп UA » ПУБЛІКАЦІЇ » Суспільство » Деолігархізацію в Україні вже згорнули?\nЗа прагненням влади відібрати в олігархів частину належних їм активів простежуються політичні мотиви. І створювати прозорі та зрозумілі всім правила гри чиновники не поспішають, стверджує тижневик «Фокус». Видання пише, що вже в 2016-му деолігархізація практично згорнулася.\nДля Дмитра Фірташа так і не ввели плату за використання облгазами державних розподільних мереж. ДТЕК Ріната Ахметова отримав більш ніж привабливі тарифи на продаж електроенергії. У близьких до Віктора Януковича Миколи Злочевського, Едуарда Ставицького і Юрія Бойка так і не забрали отримані з порушенням правил ліцензії на видобуток газу і нафти. Про причини йдеться у статті «Велика гра».\nВерховна Рада готується ухвалити новий Трудовий кодекс, який, за твердженням тижневика «Фокус», повинен змінити філософію трудових взаємин в країні. Однак тотальна проблема проекту – розмитість формулювань – здатна не тільки обмежити права працівників, а й розширити до максимуму повноваження роботодавців. Тижневик розповідає, чого варто боятися найманим працівникам і чому профспілки можуть списати в утиль.


Як реалізувати своє право на місто: презентація досліджень і дискусія | Cedos\nЯк реалізувати своє право на місто: презентація досліджень і дискусія\nЦієї весни учасниці та учасники навчального дослідницького проєкту під менторством Cedos досліджували різні аспекти діяльності міських рухів у Києві, Маріуполі, Харкові та Львові. 3 серпня, об 11:00 запрошуємо вас на презентацію і обговорення результатів цього проєкту.\n03.08.2021, 11:00 Онлайн\n«Право на місто є не ексклюзивним правом індивіда, а цілеспрямованим колективним правом», – пише у книзі «Бунтівні міста» географ Девід Гарві.\nВ українських містах сьогодні можна спостерігати багато негативних процесів — спекулятивні будівельні буми, скорочення місць дозвілля, погіршення якості довкілля. Водночас саме тут виникають численні рухи та ініціативи на захист історичної спадщини, за доступну мобільність, культуру і житло. Як вони можуть чинити опір та які альтернативи можуть пропонувати?\nПід час події обговоримо:\nЯк виникали і розвивалися антизабудовні ініціативи в українських містах?\nЩо таке право на місто і як воно втілюється через міські рухи?\nЯк досліджувати міські рухи та ініціативи?\nОксана Дутчак, старша викладачка кафедри соціології НТУУ «Київський політехнічний інститут ім. Ігоря Сікорського», дослідниця Центру соціальних і трудових досліджень, редакторка журналу «Спільне».\nАнастасія Боженко, старша викладачка кафедри українознавства філософського факультету ХНУ імені В. Н.Каразіна.\nВіта Шнайдер, дослідниця, стажерка Cedos, студентка Центрального Європейського Університету.\nМодераторка: Анастасія Боброва, аналітикиня, керівниця проєктів Сedos.\nОлександра Суховєєва, студентка програми «Урбаністичні студії» ХНУ ім. В. Н. Каразіна. Під час проєкту досліджувала міські соціальні рухи на прикладі віртуальних районних спільнот і мобілізацій на території району ХТЗ у Харкові.\nЯрина Заяць, юристка, випускниця магістерської програми УКУ, писала дипломну роботу про концепцію «Права на місто». В рамках навчального проєкту досліджувала механізми залучення мешкан_ок до процесу планування міського простору на прикладі проєкту «Вулиця для всіх» у Львові.\nПодія пройде онлайн. Щоб приєднатися до зустрічі у Zoom і мати змогу ставити запитання спікер_кам, просимо зареєструватися. Подія також транслюватиметься на сторінці Cedos у Фейсбуці.\nМайстер-клас: (Пост)цифровий активізм і онлайн спільноти


8 березня, весна, квіти… - Новини - Фізико-математичний факультет СумДПУ ім. А.С.Макаренка\nСвято весни, квітів і кохання завітало й на фізмат! Ви правильно здогадалися – це 8 березня. Із самого ранку відчувався дотик весни: гарно прикрашений хол біля розкладу, пелюсточки запашних квітів та приємні усмішки жінок. На великій перерві кожна із представниць жіночої статі могла відчути себе справжньою королевою, адже стільки теплих слів, милозвучних віршів та ласкавих побажань лунають саме у такий чарівний день, підіймаючи настрій та створюючи незабутню атмосферу.\nЗвісно, що 8 березня – це особливе свято, тому чоловіки не обійшлися без креативу. Вони подарували кожній по незвичайному тюльпану. Чому незвичайний? Тому що він зроблений власноруч і буде нагадувати про приємні відчуття та емоції не один день. Усі були просто в захваті – і студенти, і викладачі, адже після такої уваги ні одна людина не залишиться байдужою.\nОсобливо порадував веселий мультфільм, який переніс усіх у безтурботне дитинство. Власноруч створений ролик з відомих і не дуже мультфільмів неоднократно підбадьорював, веселив та дарував гарний настрій.\nДякуємо за приємні емоції та сподіваємося, що такі сюрпризи будемо отримувати частіше :)\nДодав: yur4ik | | Теги: жінки, свято, Весна, фільм, 8 березня, вітання


У Калуші відбувся перший «Вечір у музеї» - 23 Жовтня 2017 - НСКУ: Івано-Франківська обласна організація\nГоловна » 2017 » Жовтень » 23 » У Калуші відбувся перший «Вечір у музеї»\nУ Калуші відбувся перший «Вечір у музеї»\nНа зустріч не просто прийшли небайдужі калушани, але і принесли світлини з сімейних фотоальбомів та історії своїх родин для проекту «Обличчя».\nЯк повідомляли «Вікна», у музейно-виставковому центрі Калуша започатковано проект «Вечір у музеї». Автори проекту кажуть: музей перестає бути великим будинком з мотлохом, а стає майданчиком для неформальної освіти, де засобом комунікації є неформальне спілкування.\nДиректор музейно-виставкового центру Артур Єфремов зауважує:\n«Мета проекту – налагодити зв’язок між музеєм та його відвідувачами. У першу чергу музей це простір для громадської участі та спілкування. Простір, який також демонструє трагічні уроки історії, що дає можливість уникнути їх повторення в майбутньому».\n«Вечір у музеї» відвідала калушанка Маріанна Удод. За її словами, в Польші, Німеччині, Австрії та інших європейський країнах музеї – це не тільки приміщення для зберігання історичних артефактів, а й простір для проведення концертів, цікавих зустрічей аж. А в останні роки музеї — це ще й молодіжний простір для збору й генерації нових ідей.\nУ коментарі «Вікнам» Маріанна зауважила:\n«Дуже зраділа, що останнім часом й формат нашого музею завдяки його творчому колективу почав змінюватися. Так щось може нове народитися, щось вдосконалитися, втілитися в життя кардинально нове. Головне – щоб люди, які мають ідеї, цікаві історії, не боялись їх висловлювати та випускали «скелетів з шафи» на волю».\nПодорожуючи іншими країнами, калушанка помітила, що там значно більше уваги приділяють зокрема радянському минулому:\n«Тож, задумалась, що в приміщенні нашого музею є достатньо місця для створення куточку — відголосся нашого комуністичного минулого (яким би воно не було, це наше минуле). Хто може похвалитись коричневою шкільною формою, напрасованим галстуком чи статуетками-рибками, що колись були в кожному домі? А вже немає, і незабаром їх і не знайдеш взагалі».\nТакож Маріанна Удод долучилася до іншого проекту музейно-виставкового центру — «Обличчя», метою якого є збір усних спогадів для збереження колективної пам'яті громади міста Калуша:\n«Згадала, що в сімейному альбомі є світлини моєї бабусі – Малинки Дарії (Варвари) Юстинівни, де вона в молодому віці разом з своїми колегами по роботі, а саме – колективом калуської друкарні, де вона працювала протягом воєнних років (1942-44рр. ) Подумала, можливо, вдасться відновити хоча б частково, й решта імен на цій світлині. На прохання Артура – почала записувати коротку біографію бабусі, в ході чого виявила, що в моїй родині були активісти національно-визвольного руху під час німецької окупації. Але поки я збираю факти для нової оповіді на «Вечорі в музеї», нехай залишиться трохи інтриги».\nНаступна зустріч в рамках проекту «Вечір у музеї» відбудеться 3 листопада о 17:00.


30 вересня – Всеукраїнський день бібліотек - ЛОБД\n30 вересня країна відзначає Всеукраїнський день бібліотек. Це свято з року в рік стає все більш популярним. На читачів у цей день чекають цікаві акції, сюрпризи, захоплюючі заходи, що демонструють можливості сучасних бібліотек, знайомлять з інформаційними ресурсами і новими послугами.\nЛьвівська обласна бібліотека для дітей підготувала для своїх читачів чимало святкових імпрез. У цей день вся влада в бібліотеці переходить у руки читачів. 30 вересня бібліотека оголошує акцію «Імперія читачів». Кожен, хто в цей день відвідає бібліотеку, зможе дізнатися, чи легко це – бути бібліотекарем. Юні волонтери бібліотеки будуть самостійно обслуговувати чітачів, проводити екскурсії по біліотеці, читати вголос улюблені казки малюкам, побувають у таємничих лабіринтах бібліотечних книгосховищ.\nЦікаво, що крім активних читачів, в цей день волонтерами стануть діти самих бібліотекарів. «Бібліородина» - це конкурс на найкраще знання таємниць маминої професії. А ще в цей день біля підземного переходу на площі Митній відбудеться флеш-моб «Почитаймо разом», відкриття виставки бібліотечних плакатів, вікторини, конкурси. На читачів чекають солодкі призи, нові цікаві книги і хороший настрій.


ПОЕМА “КОМУ НА РУСІ ЖИТИ ДОБРЕ” – ВЕРШИНА ТВОРЧОСТІ Н. А. НЕКРАСОВА - журнал для школярів Fable.in.ua\nГоловна ⇒ 📕Нові твори ⇒ ПОЕМА “КОМУ НА РУСІ ЖИТИ ДОБРЕ” – ВЕРШИНА ТВОРЧОСТІ Н. А. НЕКРАСОВА\nПОЕМА “КОМУ НА РУСІ ЖИТИ ДОБРЕ” – ВЕРШИНА ТВОРЧОСТІ Н. А. НЕКРАСОВА Важливий у поемі стиль, що відповідає темі. Я. А. Некрасов Вінцем творчості великого російського поета Некрасова є його поема “Кому на Русі жити добре”. Почавши писати її в 1863 році, він працював протягом 15 років, до самої своєї смерті, так і не завершивши роботу. У поемі автор показав широку картину послереформенной Росії, ті зміни, які відбулися в ній. Цей добуток було в той час новим і несподіваним, подібних якому ще не існувало в російській літературі. Гліб Успенський\nписав про те, що Некрасов багато думав над цим добутком, сподіваючись створити в ньому “народну книгу”, тобто книгу про народ і для народу. Саме цією причиною й пояснюється своєрідність поеми “Кому на Русі жити добре”. Композиція добутку відповідає авторському задуму. По первісному задумі Некрасова, селяни під час своєї подорожі повинні були зустрітися з усіма, кого вважали щасливими, аж до самого царя. Але потім композиція поеми була трохи змінена. У пролозі ми знайомимося із сімома селянами із семи різних сіл, назви яких прекрасно відбивають ті умови, у яких жили бідняки Росії. Перша частина – “Подорож”,\nпід час якого селяни зустрічають велику кількість людей, які можуть уважатися щасливими. Але при найближчому знайомстві із цими людьми з’ясовується, що їхнє щастя – зовсім не те, що потрібно мандрівникам. Друга частина – “Селянка”. У ній автор розповідає читачам про долю простої селянки Матрены Тимофіївни. Перед нами проходить картина життя цієї російської жінки, і ми разом із селянами переконуємося, що “не справа – між бабами щасливу шукати!”. Третя частина – “Мізинок” – присвячена опису життя поміщика послереформенной Росії. Заключна частина поеми називається “Бенкет на увесь світ”. Вона як би підбиває підсумок всієї поеми. І лише в цій частині ми зустрічаємо “щасливого” людини – Гришу Добросклонова. В “Висновку” звучить і пісня Гриши “Русь” – гімн рідній країні й великому російському народу. Поема “Кому на Русі жити добре” по стилі дуже близька до добутків усної народної творчості. Із цим читачі зіштовхуються, тільки-но почавши читати її: У якому році – розраховуй, У якій землі – угадуй, На стовповій доріженьці Зійшлися сім мужиків… Перші два рядки тут – зачин, характерний для русявий-1 ских билин і казок. У поемі дуже багато народних прикмет, загадок: Кукуй! Кукуй, зозуленька! Заколоситься хліб, Подавишся ти колоссям – Не будеш куковать! …свекровушка прикметою прислужилася, Сусідкам наплела, Що я лихо накликала, А чим? Сорочку чисту Надягла в Різдво. Ніхто його не видывал, А чути, усякий слыхивал, Без тіла – а живе воно; Без мови – кричить. Сам ритм поеми близький до ритму віршованих добутків російського фольклору, багато пісень, близьких по звучанню народним, багато форм слів, які вживаються у фольклорі: уменьшительно-ласкательные – хлебушко, соло-вушко, сонечко; дієприслівника на вчи, ючи – играючи, измаючи; багато постійних епітетів (вітри буйні, чорні ворони, пси кошлаті), порівнянь: Як рибка в море синє Прошмигнеш ти! Як соловушко Із гніздечка пурхнеш! У характеристиці героїв Некрасова важливе місце займає портрет. От опис Якима Нагого: Груди впала; як втиснений Живіт; в очей, у рота Закруту, як тріщини На висохлій землі, И сам на землю-матінку Схожий він: шия бура, Як шар, сохою відрізаний, Цегельне особа, Рука – кора деревна, А волосся – пісок. Якима, таким чином, неможливо відокремити від землі росіянці, земля для селянина поміщиця й годувальниця, але, для того щоб зібрати з її хоч який-небудь урожай, він повинен затратити величезні сили. Важка селянська частка. І навіть у таких умовах Яким знаходить гроші для того, щоб купити синові картиночки. Рятуючи ці картинки під час пожежі, Яким не встигає забрати з хати накопичені за все життя 35 карбованців, і вони сплавляються в одна грудка, за який селянинові дають 11 рублів. Всі ці картинки Яким повісив у нову хату. “Є й нові”, – повідомляє він Веретенникову, прагнучи до прекрасного, до мистецтва. Характер героїв розкривається й через їхнє мовлення. Селяни говорять простою мовою, а представники інших класів інакше виражають свої думки: у мовленні попа зустрічаються церковні слова (“Братії, несу мій хрест із терпінням, амінь”), мовлення поміщиків більше гладка й тому менш виразна. Значне місце в поемі займають описи представників панівного класу. От портрет Оболта-Оболдуева: …пан кругленький, Усатенький, пузатенький, Із сигарочкой у роті… … Мабуть, перетрусився, Побачивши перед тройкою Сім рослих мужиків. В ін пистолетик вихопив, Як сам, такий же т\nолстенький И дуло шестиствольне На мандрівників навів. Або портрет Качатина: …старий дідок: Худий! Як зайці довгі, Весь білий, і шапка біла Висока, з околицею Із червоного сукна… Вуси сиві, довгі И – різні очі: Один здоровий – світиться, А лівий – мутний, похмурий, Як олов’яний гріш. Ці портрети в сатиричному ракурсі зображують ті, хто був панівним класом у Росії того часу. Вони як би протипоставлені щирим російським людям – простим селянам. І це протиставлення цілком на користь останніх. Жалюгідним з’являється перед нами Утятин, що сватає за 70-літню вдову Терентіївну шестирічного Гаврила Жохова, що змушує селян пересушувати абсолютно сухий стіг сіна… Поміщики в поемі зображені як умираючий, що доживає своє клас. “Кому на Русі жити добре” – поема, значення якої складно переоцінити. У ній розгорнута така картина народного життя, яких мало в росіянці й світовій літературі. І тому поема вважається вершиною творчості, головною працею всього життя Некрасова


Компанія Samsung представила телевізор з вигнутим екраном\nСьогодні:19.10.2018 Ви знаходитесь:Головна Hi-tech Компанія Samsung представила телевізор з вигнутим екраном\n28.06.2013 у розділі Hi-tech, Новітні технології | 706 перегляд(ів)\nКомпанія Samsung Electronics представила свій перший OLED-телевізор із зігнутим екраном. Його ціна в Південній Кореї складе 15 мільйонів вон або близько 13 тисяч доларів.\nПро це йдеться в повідомленні Samsung. У квітні прийом попередніх замовлень на 55-дюймові OLED-телевізори з вигнутим екраном почав в Південній Кореї конкурент Samsung — компанія LG. Вартість телевізора від LG також оцінюється в 15 мільйонів вон, проте він поки не продається за межами південнокорейського ринку. Число проданих пристроїв компанія не розголошує.\nЦіна телевізора від Samsung з вигнутим 55-дюймовим OLED-екраном приблизно в п’ять разів вище, ніж ціна на телевізори аналогічного розміру з LCD-дисплеями, пише Bloomberg. Однак Samsung сподівається, що успішний досвід застосування OLED-екранів в смартфонах також окупиться в бізнесі з виробництва телевізорів. OLED-екрани на базі технології органічних світлодіодів дають більш яскраву порівняно з LCD картинку, при меншому споживанні електрики.\nКомпанія Samsung почне продавати новинку на ринках за межами Південної Кореї з липня, однак не уточнює, в яких саме країнах. Як повідомили Digit.ru в російській прес-службі Samsung, терміни виходу пристрою в Росії поки не відомі, однак відбудеться це вже після поточного літа.\nУ даний момент ринок OLED-телевізорів залишається вельми нішевим, і Samsung попередила, що прогнози аналітиків про зростання продажів пристроїв є надміру оптимістичними в короткостроковій перспективі. «Ми тільки представили свій перший OLED-телевізор і повинні побачити реакцію покупців, щоб передбачати загальний ринковий попит», — заявив віце-президент Samsung Кім Хен Сук (Kim Hyunsuk).\nЗазначимо, що раніше аналітики з DisplaySearch передбачали зростання глобальних продажів OLED-телевізорів до 50 тисяч пристроїв в цьому році і 600 тисяч — у наступному році. До 2016 року, за їх прогнозом, продажу OLED-телевізорів досягнуть 7 мільйонів пристроїв. Планів випустити модель OLED-телевізора з рівним екраном в цьому році у Samsung немає.