Іван Білик - Не дратуйте грифонів (сторінка 10) / Бібліотека Української Літератури – UkrClassic.com.ua\nІван Білик - Не дратуйте грифонів (сторінка 10)\nМетек схопився, як ужалений, і розгублено заблимав на Геродота. Й лише по довгій хвилі буркнув:\n— А, се ти, Геродоте… Хайре…\nУв очах, крім переляку, не було нічого. Геродот подерся глинистою виспою вгору й заглянув у котел з того боку, де він нахилився вінцями додолу. Гладенька, вкрита зеленою пліснявою мідь обізвалася на його доторк басовитим голосом. То була луна сторіч, і Геродот шанобливо прицмокнув язиком. У перетині котел мав добрих п'ятнадцять ліктів, а завтовшки й справді — пальців шість, і то дебелих, як у воїна чи там орача. Геродотових же набралося б і сім, і вісім. У котлі було багато води, й вона помалу скрапала з нахилених вінець, а на поверхні плавали цибаті болотяні коники, прудко шастаючи по застояній воді лапками-веслами.\nГеродот щосили вдарив по вінцях кулаком, і котел знов озвався, вже сердито, а коники на збриженій дрібними баранцями поверхні аж ошаліли від переляку.\n— Прийшов, Гіперболе, поглянути, скільки скіфів на сій землі живе? — глузливо посміхнувсь історик, а той, уже стямившись, тільки вороже цупився. Й раптом Геродота схопили лихі демони: — Послухай, а чого ти встряєш у се нечисте діло? Чи ти афінянин? Ти ж не громадянин навіть сієї Ольбії. Ти — метек? Чого ж пнешся? За мзду?\nГіпербол знову розгубивсь. Він був сердитий на сього незрозумілого афінця, та коли той крикнув на нього, серце раптом защеміло й під ложечкою стало холодно, бо він був таки не громадянин, а метек, одпущеник, майже невільник, і господарський оклик раптом збудив у ньому того проснулого роба. Він зняв свого крислатого дорожнього капелюха й схилив перед Геродотом голову чи то від лукавої хитрости, чи таки з переляку. Історикові стало неймовірно гидко не те що дивитись на нього, а й стояти поряд. Бридливо плюнувши, він збіг із виспи й розмашисто заміряв ціпком піскувату стежку, хтозна ким протоптану до котла. Коли ж озирнувся, чи йде за ним Теодор, старий метек і досі стояв із капелюхом у руці й по-собачому винуватим поглядом дивився Геродотові вслід.\nДо села вони прибилися вже поночі, й господиня зустріла їй майже біля самої хвіртки.\n— А де Гіпербол?\nГеродотові вже відлягло, й він чемно, як і личить гостеві, проказав:\n— Лічить скіфів, басилісо. Дивиться, чи багато їх.\nКнягиня глянула на нього непорозуміло, але не стала допитуватися й пішла в екус до сина. Гіпербол прочовгав дворичком аж тоді, коли вона вже із сином поговорила, а персіяночка Парміс помила синові ноги й виставила мідну миску за двері.\nУ Стані всі, хто не носив на голеному тім'ї бойову ознаку воїна — кіску й не голив підборіддя, ходив тепер у кружечок, під макотер остриженим. Минули сороковини з дня останнього походу Великого князя Велеслава. В сей день у Древлянській україні, яка давала володарів усім племенам — і сіверянам-хліборобам, і полянам-орачам і сакам-бродникам, і солеварам-поморцям, і тим, що колись прозивалися греками, а тепер забули мову дідів своїх і жили зразу ж над еллінським торжищем Ольбією, — в сей день на березі далекого тихого Ужа Великий князь увійшов до свого вічного дому, а його тінь переселилася в царство ніколи не в'янучих садів — ірай.\nІ сього таки дня зі Стану вийшло все воїнство, рушило на правий берег, де неподалік Головного гирла розляглося широкоплесе Біле озеро. Там, де в лагідні хвилі його врізалася широка коса, був насипаний величезний горб із плескатим, наче рівна чотирикутна таця, верхом. Його щовесни підсипали й укріплювали дерниною та хмизом, бо за час осінніх дощів і сніготану горб осувався й краї його сповзали.\nСе був хором усесильного Юра Побідника, мав він увишки десять списів, а вширшки й удовжки — по двісті; стрімкі, викладені дерном та перешаровані хмизом стіни хорому здіймалися майже прямовисно, й тільки з одного боку на гору вів неширокий, у три списи, мощений колодами узвіз.\nПопереду раті їхали верхи всі жерці Стану — всі волфове, вбрані в довгі, мовби жіночі, до самих п'ят полотняні сорочки. Поділ заважав їм сидіти на комонях, і волфи позвішували обидві ноги на один бік. Ні волосся, ні бороди та вусів жерці не носили, бо в тім і відзнака волфа од звиклого ратника, тім'я ж запинали теж полотняними хустинками.\nДалі, запряжений чотирма білими руськими кіньми, котився великокняжий, кований золотом двокіл, але в ньому не було жодного жерця й жодного воїна. На двоколі лежав тільки важкий односічний меч Юра Побідника, меч, який зараз не мав господаря. На відстані поприща сулиці за двоколом верхи їхав той, кого нині мали підперезати мечем Юра, — новий Великий князь. Далі, по п'ятеро в лаву, виступали прості князі та жупани, велії та цалі боляри, пани, воєводи й тисячники, а ще за ними сунула різнокомонна валка воїв — по десятеро вершників у лаві. Коли волфи та князь із учтою, переправившись на правий берег Головного гирла, вже підходили до Білого озера, хвіст полку звивавсь у воді Данапра, й довелося чекати добрих дві години, щоб усі вої підтяглись і вишикувалися навколо хорому Юра Побідника.\nСтарійший волф Граб ніс поперед себе важезного меча. Випростані руки в нього мліли, на всипаному вісповинням безбородому виду виступив рясний піт, але він ішов і йшов мощеним узвозом угору, і з-під довгого полотняного подолу тільки п'яти блискали, бо на священний горб хорому меч належить нести босоніж…\nЗа старійшим ішла решта волфів, теж без черевіїв і чобіт, а між ними та молодим князем тягли на налигачі бугая й вели скрученого по руках полоненця. Над протилежним урвищем хорому всі поставали, волф уткнув меч лезом у землю, двоє інших накинули бугаєві зашморг і почали стягати, доки знесиліла тварина впала. Старійший, віспуватий жрець Граб при сьому голосно кликав Юра Побідника на пир. Тоді бугая дорізали й заходились білувати, а князь і всі малі князі та жупани, та боляри, та воєводи з тисячниками, й увесь полк ізнизу пильно стежили за требою. Розрубану тушу знесли вниз, і молодші волфове заходилися варити м'ясо в величезному котлі.\nКоли все було зроблено, віспуватий волф повісив свіжу бугаєву скіру на ввіткнутий у землю священний меч. І настала черга полоненця. То був ще зовсім юний воїн, узятий в останній січі з меотами позаминулої осени. Був дуже чорний, схожий на вавілонця чи персіянина, й дрібно тремтів усім тілом. Його підвели до краю хорому, поставили навколішки, віспатий волф Граб узяв велику мідяну миску й полив з неї на голову бранцеві водою з Данапра. Тоді поставив миску перед ним, великим жрецьким ножем, який ще не висох од бугаєвої крови, зарізав полоненця й сточив кров у мису. Коли тіло перестало сіпатися, Граб одрубав йому праву руку й кинув з хорому вниз, добре замахнувшись, а тіло турнули, й воно впало коло самої стіни. Ворог позбувся своєї сили, бо головне ж у кожного воїна — права рука.\nДвоє молодших волфів скинули бугаєву скіру, й Граб став цідити з миски кров на руків'я меча. Лезо вкрилося червленим блиском, і довкола розливалась калюжа, яку земля швидко всотала. То був гарний знак, і Граб, витягши меч, подав його Соболеві. Соболь поцілував лезо біля хрестовини, тоді, завожений кров'ю, віддав меча старійшому волохові.\nГраб зашилив криваве лезо в порожні піхва на князевім опоясі й голосно мовив:\n— Юр Побідник сприймає жертву. Слава Великому князеві!\nСпершу озвалися князі, жупани, пани, боляри та воєводи, що стояли на площі хорому, далі той поклик підхопили ближні вої внизу, а за ними й увесь стотисячний полк, і над незворушним плесом Білого озера понеслося хвилями одне-єдине зичення, від якого людям волосся ставало диба:\nЙ коли нарещті все товпище воїв утихло, Соболь, який відтепер ставав Великим князем усієї Сколотської україни, взяв меч за слизьке вруччя, підніс його над головою й застиг. І знов обізвалося стотисячне море поклику:\nОсмогруд разом із воями, що супроводжували померлого князя в останню путь, повернувся за два місяці після того, як старійшого брата Соболя було підперезано священним мечем. Осмогруд був прикро вражений усім, що застав тут. Від самої річки Комонки він не зустрів жодного роз'їзду чи бодай поганенької варти, а сторожа за зовнішньою стіною возів була п'яна й спала в холодку.\n— Що се діється? — спитав Осмогруд ухопивши одного бритоголового за барки й добряче його трусонувши.\nВоїн благодушно всміхнувся до княжича й забелькотав:\n— Брат твій… жону собі другу…\nНеприємний здогад обпік Осмогруда, він турнув п'яного воїна, схопився на коня й щодуху погнав між деревами та кущами Стану до берега, де стояли великокняжі полотки. З крайньої линуло варнякання та неладні голоси. Осмогруд напинив коня й зіскочив. І коли шарпнув червону завіску дверей, перед очі йому постала бридка картина. Напроти мостивсь у золотому вбранні Великий князь Соболь. Він був зовсім хмільний і майже лежав на погано напнутій стіні полотки, від чого й повсть напнулася брижами. По праву й по ліву руку від нього сиділи на цупких скоряних подушках князі та боляри, перед кожним горопудились келихами та недоїдками низенькі столики. В усі боки шастали молоді й старші роби та вої-служки, й у полотці стояв такий гармидер, мов се був не княжий намет, а грецьке торжище. На Осмогруда ніхто й уваги не звернув. Княжичеві кров ударила в голову, він витяг меч і щосили гахнув ним по великому золотому тарелі, що стояв на дзиґлику біля самого виходу. Порожній таріль жалібно дзенькнув і скоцюрбивсь, а в полотці настала могильна тиша. Всі очі повернулися до княжича й поскліли. Осмогруд обвів поглядом пирувальників, і кров ще дужче закипіла в ньому. Він вискочив надвір, зірвавши червлену прозірну завіску, й удерся до сусідньої полотки. Тут були самі жони та жінки, а під дебелою сохою, що тримала на собі полотку, сиділа молода під білим у золоту нить укривалом.\nОсмогруд підбіг до молодої й здер укривало. Й руки йому раптом затряслись. До сієї миті він ще вагався, що все могло виявитися химерою та здогадами, але тепер підозри справдились і надій більше не було. На нього, широко розплющивши вічі, дивилася жона його померлого й два місяці тому похованого вітця. Обличчя Опії було жовтаве та мертве, й Осмогрудові пригадалося, як перед майже трьома з половиною місяцями брат старійший умовив його не пускати молоду вдову на смерть. Нехай годує брата нашого. Так сказав Соболь, і те саме повторив Опії і він, Осмогруд, умовивши мачуху не лягати в домовину разом із померлим великим князем, можем її.\nОсмогруд мовчки вийшов, пристояв коло порога, тоді ноги самі понесли його до першої полотки. Там і досі тривала тиша. Він увійшов досередини й став, дивлячись на брата. Соболь поволі підвівся й теж став. Його хитало, але хміль з голови вже вивітривсь. Великий князь то дивився на молодшого брата, болісно мружачись, і в вічу йому застигла провина, то починав сердито жувати жовнами. Його побивав піт, і мокрий смоляний оселедець гидко липнув йому до щоки,\n— Жону вітця свого береш? — хрипко сказав Осмогруд.\nАле Соболь нічого не відповідав і продовжував по-собачому винними очима дивитися на молодшого брата. Пирувальники лякливо перешіптувались і нишкли, бо коли два тигри вчепились один в одного, вовкам належить мовчати, підібгавши хвіст.\n— І вона породить тобі твоїх братів? Такого не дарують наші кумири.\nСоболь уперше за ввесь час озвався:\n— Як то — братів?\n— Твій син буде братом нашому братові Юрикові. Братом і тобі!\nСоболь пережовував неслухняну думку, й Осмогрудові стало зовсім бридко стояти й дивитись на нього. Він обернувся, щоб вийти, та в дверях стояла якась жона в зеленому грецькому плащі-гіматії. Й той плащ, і простоволоса чорна голова, й саме вже те, що вона зважилася переступити поріг намету, де пирують можі, підказали йому, хто се й чого вона тут вештається, хоч Осмогруд зроду не бачив другої жони свого вітця.\nЛють, яка під братовим винуватим поглядом поступилася була щемові, тепер спалахнула знову. Осмогруд відтрутив мачуху-грекиню й кволим кроком заспускався до берега.\nТа коли пізно ввечері, давши доброго гаку, повернувся до своєї полотки, підійшов молодий воїн-служка й шепнув йому:\n— Ота-о є тут.\n— Вдова ж ота… Княгиня.\nОсмогрудові тьохнуло серце, й він увійшов у полотку Ні, то, слава кумирам, була не Опія, й він даремно перелякався, та радіти було ні з чого.\n— Що хочеш у моєму домі? — грубо спитав Осмогруд.\nКнягиня-вдова Кіно презирливо засміялась:\n— Дивні слова твої: маєс мені руку цілувати, а не… я зона вітця твого!\n— Відаю те, — не змінивши голосу, проказав Осмогруд. Її нечиста говірка дратувала його. Проживши ввесь вік на сій землі, вона до пуття навіть мови не навчилася. — То й що хочеш у моєму домі? — сказав удруге княжич.\n— Не ціпляйся до мого сина.\n— Се він тебе прислав?\n— Ні, сама-м прийсла, — одказала мачуха. В полотці було майже темно, й Осмогруд не міг бачити ні виду її, ні віч.\n— Брат мій старійший чинить не за поконом і законом дідів наших. Бере собі жоною жону свого вітця. Се є супротивно кумирам.\nКнягиня Кіно тремким, певно, від прихованого посміху, голосом сказала:\nОсмогруд напружив зір, але здалеку не міг розгледіти того, що простягла йому мачуха. Й раптом не те що побачив, а вгадав. У руках у неї був священний меч його предків!\n— Пощо ти се взяла єси?!\nТо була ганьба — Юрів меч у руках жони. Й Осмогруд знов охрип:\n— Т-с украла його!\nСторінка 10 з 49 Показати всі сторінки << На початок < 1 2 3 4 5 6 7 8 9 10 11 12 13 14 15 16 17 18 19 20 21 22 23 24 25 26 27 28 29 30 31 32 33 34 35 36 37 38 39 40 41 42 43 44 45 46 47 48 49 > У кінець >>


Збірна України провалила Євро | Новини на Gazeta.ua\nЗбірна України провалила Євро\nЧетвер, 24 червня 2021 07:41\nЗбірна України з футболу провалила груповий турнір Євро-2020/2021. З трьох матчів підопічні тренера 44-річного Андрія Шевченка програли два: Нідерландам — 2:3 та Австрії — 0:1. Виграли в Північної Македонії, найслабшої команди групи, — 2:1.\n— У груповому турнірі наша команда зіграла півтора матчі — проти Нідерландів і тайм проти Північної Македонії, — каже колишній футболіст донецького "Шахтаря" Віктор Грачов, 64 роки.\n— Потім стався функціональний провал, і ми ледь втримали перемогу над македонцями. Без шансів програли збірній Австрії. Не знаю, чому так сталося. Україна завжди програвала у виконавській майстерності, але фізично була готова на всіх турнірах.\nМожливо, далася взнаки психологічна втома. Продовжуємо тренуватися за радянськими схемами. На місяць зачиняємося на базі, працюємо, а потім програємо у фізичній підготовці командам, які зібралися за тиждень й особливо не напружувалися. А в грі тоді виходить, що всі спірні м'ячі — в Австрії, боротьбу виграла вона ж, всі відскоки — їхні. Ще одна збірна з таким стилем підготовки — Росія, посіла останнє місце.\nКиївські динамівці після сезону не мали ні дня відпустки. Припускаю, що могли психологічно втомитися. Бо важко жити місяць замкненим і бачити одні й ті ж обличчя.\nЧому наш тренерський штаб провів мінімальну кількість замін?\n— Це теж загадка. Було очевидно, що не йде гра у Віталія Миколенка — лівого захисника. То випустіть Едуарда Соболя. Спробуйте когось іншого в центрі поля. Для чого викликали цих гравців? Саме для такого випадку. Але ні, проявляємо консерватизм.\nБули гравці, які сподобалися?\n— Сподобалася Австрія. Порівняно з попередніми іграми, команда додала, стала невпізнанною. У нас добре показали себе Андрій Ярмоленко та Роман Яремчук. Андрія накрили у грі австрійці, а Роман був лідером у кожному поєдинку. Видно, як покращив свою гру. Шукає бодай напівмоменти й загострює. Це саме те, що повинен робити форвард. Але нижче свого рівня зіграли двоє лідерів у центрі поля — Олександр Зінченко та Руслан Малиновський.\nЗ такою грою нашим потрібен вихід у 1/8 фіналу?\n— Найлегше сказати ні, не потрібен. Але це шлях, який маємо пройти, якщо пощастить. Якщо не вийдемо — значить, на більше не заслужили.\nНа момент виходу номера турнірне положення збірної України в групі С дає теоретичну можливість вийти до 1/8 з третього місця. Якщо з потрібним нам результатом завершаться ігри у групах Е та F, то поєдинок 1/8 фіналу проведемо 29 червня, у вівторок, в шотландському Ґлазґо, розпочнемо о 22:00. Найімовірніші суперники — Швеція чи Іспанія.\nФутбол. Євро-2020/2021. Груповий турнір. Група С\nНідерланди — Північна Македонія — 3:0\nЗараз ви читаєте новину «Збірна України провалила Євро». Вас також можуть зацікавити свіжі новини України та світу на Gazeta.ua


Пішла з життя голова спілки ветеранів-візочників м-на Словкурорт Ольга Клюско | Деловой Славянск\nПішла з життя голова спілки ветеранів-візочників м-на Словкурорт Ольга Клюско\n24 сентября 2018 в 15:16 2 045 0 1\nСлов'янська міська рада, виконавчий комітет висловлюють щирі співчуття рідним і близьким Клюско Ольги Антонівни, яка пішла з життя 22 вересня 2018 року.\nОльга Антонівна - видатна, різнобічна особистість, чуйна людина, з чіткою громадянською позицією, яка відстоювала інтереси інвалідів-візочників мікрорайону Словкурорт.\nСвітла пам'ять про цю видатну людину назавжди залишиться в серцях слов’янців.\nПоділяємо вашу скорботу в цей важкий для вас час. Світла пам'ять про неї назавжди залишиться в серцях рідних, близьких, друзів, колег і знайомих.


У Сумах грип пішов на спад\nвівторок, 25 лютого 2020, 02:54\nУ Сумах захворюваність на грип та ГРВІ опустилася нижче порогового рівня.\nПро це під час засідання 14 лютого міської комісії з питань техногенно-екологічної безпеки та надзвичайних ситуацій повідомила в.о. начальника міського відділу охорони здоров’я Олена Чумаченко.\n«За даними щотижневого моніторингу, із 7 по 14 лютого в Сумах зареєстровано 1765 випадків захворювання на грип та ГРВІ, що на 675 випадків (на 27,7%) менше ніж за попередню семиденку. Інтенсивний показник захворюваності становить 664,8 на 10 000 населення, що нижче за цілорічний пороговий рівень та середній рівень захворюваності», - зазначила Чумаченко.\nЧитайте також: У школах Житомира та Миколаєва з 17 лютого починаються заняття\nЗа її інформацією, за вказаний період госпіталізовано 175 мешканців обласного центру, з них 122 дітей.\nУ зв’язку зі стабілізацією епідемічної ситуації медики запропонували не продовжувати карантин у школах Сум, відтак міська комісія з питань техногенно-екологічної безпеки та надзвичайних ситуацій прийняла рішення поновити заняття в закладах загальної середньої та позашкільної освіти обласного центру з 17 лютого.


Благодійність очима українців у 2019 році | Громадський Простір\nВідомі результатами всеукраїнського дослідження "Благодійність очима українців", яке провели Zagoriy Foundation. Це перше комплексне дослідження сектору, яке стане в нагоді для всіх, хто хоче бути в ...\nВідомі результатами всеукраїнського дослідження “Благодійність очима українців“, яке провели Zagoriy Foundation. Це перше комплексне дослідження сектору, яке стане в нагоді для всіх, хто хоче бути в курсі ключових трендів і усвідомити точки зростання.\nВи дізнаєтесь як здобути більше довіри й підтримки українців для досягнення якісних змін. Також ці дані стануть корисними для корпоративних і приватних благодійників, донорських організацій, органів влади.\nДжерело: Zagoriy Foundation.


Наказ Мінсоцполітики"Про затвердження Державного стандарту підтриманого проживання бездомних осіб"\nПросимо розглянути наказ Мінсоцполітики"Про затвердження Державного стандарту підтриманого проживання бездомних осіб" (додається). У разі наявності пропозицій і зауважень, направляти їх до 06.04.2015 р. на електронну адресу : anel@fpsu.org.ua для узагальнення та підготовки відповіді. За дорученням Першого заступника Голови СПО об’єднань профспілок Кондрюка С.М.\nПроект Закону України про внесення зміни до статті 2 Закону України "Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порущенням строків їх виплати"\nПросимо розглянути проект Закону України про внесення зміни до статті 2 Закону України "Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порущенням строків їх виплати" (додається). У разі наявності пропозицій і зауважень, направляти їх до 01.04.2015 р. на електронну адресу : koldog@fpsu.org.ua для узагальнення та підготовки відповіді. За дорученням Першого заступника Голови СПО об’єднань профспілок Кондрюка С.М.\nНаказ Мінсоцполітики "Про затвердження гранично допустимого навчального навантаження на дитину у дошкільних закладах різних типів та форми власності"\nПросимо розглянути наказ Мінсоцполітики "Про затвердження гранично допустимого навчального навантаження на дитину у дошкільних закладах різних типів та форми власності" (додається). У разі наявності пропозицій і зауважень, направляти їх до 03.04.2015 р. на електронну адресу : nikituk@fpsu.org.ua для узагальнення та підготовки відповіді. За дорученням Першого заступника Голови СПО об’єднань профспілок Кондрюка С.М.\nПроект Закону України про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо деяких питань діяльності профспілок, їх об'єднань\nПросимо розглянути проект Закону України про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо деяких питань діяльності профспілок, їх об'єднань (додається). У разі наявності пропозицій і зауважень, направляти їх до 27.03.2015 р. на електронну адресу : riabtseva@fpsu.org.ua , vasilenko@fpsu.org.ua для узагальнення та підготовки відповіді. За дорученням Першого заступника Голови СПО об’єднань профспілок Кондрюка С.М.\nНаказ Мінсоцполітики "Про затвердження Типового положення про центр професійної ребілітації інвалідів"\nПросимо розглянути наказ Мінсоцполітики "Про затвердження Типового положення про центр професійної ребілітації інвалідів" (додається). У разі наявності пропозицій і зауважень, направляти їх до 27.03.2015 р. на електронну адресу :anel@fpsu.org.ua для узагальнення та підготовки відповіді. За дорученням Першого заступника Голови СПО об’єднань профспілок Кондрюка С.М.\nПроект Закону України про внесення змін до Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування" щодо забезпечення діяльності фондів соціального страхування у період реорганізації\nПросимо розглянути проект Закону України про внесення змін до Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування" щодо забезпечення діяльності фондів соціального страхування у період реорганізації (додається). У разі наявності пропозицій і зауважень, направляти їх до 24.03.2015 р. на електронну адресу : mvs55@fpsu.org.ua для узагальнення та підготовки відповіді. За дорученням Першого заступника Голови СПО об’єднань профспілок Кондрюка С.М.


Триває чемпіонат району з міні-футболу - HustPost\n7 липня на футбольному полі Хустської ДЮСШ відбулася матчева зустріч між командами ФК «Чертеж» та командою ФК «Бороняво». Гравець команди «Чертеж» на 10-ій хвилині забив гол у ворота суперника й відкрив рахунок матчу. Боронявці в кінці першого тайму зрівняли рахунок. З рахунком 1:1 гравці пішли на перерву. Команда Боронява на цей раз була на висоті й зуміла забити ще два голи у ворота суперника. Гравці команди «Чертеж» не змогли більше забити жодного голу. З рахунком 3:1 матч закінчився на користь боронявців.\nМить гри між командами ФК «Чертеж» та ФК «Бороняво»\nУ селі Нижнє Селище проходили футбольні матчі між командами «Патріот» Нижнє Селище та командою с. Нанково. Матч закінчився з рахунком 3:1 на користь команди «Патріот». Футбольний матч між командою «Патріот» та ще однією командою з Нижнього Селища закінчився з рахунком 5:1 на користь команди «Патріот».\nМатч у селі Велятині не відбувся у зв’язку з неявкою команди з села Копашнева.


Аранчій Максим Олегович\nАранчій Максим Олегович народився 3 червня 1989 року у селі Харсіки Чорнухинського району Полтавської області.\nЗа спеціальністю – медик, закінчив Лохвицьке медичне училище, фахівець нетрадиційних методів медицини. Останні три роки працював у національному природному парку «Пирятинський», проживав у м.Пирятин.\nМобілізований 26 березня 2014 року Пирятинським райвійськкоматом. Служив санінструктором батареї артилерійського полку.\nЗагинув 13 квітня 2014 року в с.Довгополівка Роменського району Сумської області під час виконання службових обов'язків при передислокації військової частини.\nШляхтич Олександр Валентинович\nШляхтич Олександр Валентинович народився 16 серпня 1981 року в м.Пирятин Полтавської області. У 1998 році закінчив Пирятинську середню школу №4. Проходив військову службу у Збройних Силах України.\nПроживав із сім'єю у Пирятині, працював приватним підприємцем по перевезенню пасажирів.\n25 березня 2014 року добровольцем пішов захищати Україну.\nРядовий, механік-водій 27-го реактивного артилерійського полку.\nЗагинув 6 серпня 2014 року в Шахтарському районі Донецької області, захищаючи від атак бойовиків Савур-Могилу.\nОлійник Іван Анатолійович народився 27 липня 1993 року в м. Пирятин Полтавської області.Базову середню освіту здобув у міській школі № 3, а повну середню – у школі №4.\nНавчався у Прилуцькому професійно-технічному ліцеї, де отримав спеціальності слюсаря та водія.\nСлужив за контрактом механіком-водієм у 30-й окремій механізованій бригаді швидкого реагування Збройних Сил України. Рядовий.\nЗ початку липня 2014 року бригада вела тяжкі бої у найгарячіших точках Донеччини. Іван Олійник був серед тих, хто підіймав український стяг над пагорбом Савур-Могила.\nЗагинув 11 серпня 2014 року в бою в районі с. Степанівка Донецької області під час обстрілу з БМ-21 та танків командного пункту бригади.\nКурочка Анатолій Михайлович\nКурочка Анатолій Михайлович народився 30 серпня 1967 року у с.Сліпорід-Іванівка Гребінківського району Полтавської області.\nЗакінчив Дніпродзержинський технікум фізичної культури. Проходив строкову службу в лавах Радянської Армії.\nЗ 1989 року проживав у м. Пирятин, 15 років працював на ПАТ «Пирятинський сирзавод», останні 10 - у будівельних бригадах.\nУ червні 2014 року добровольцем пішов захищати Батьківщину.\nЛейтенант. Командир взводу батальйону «Шахтарськ».\nЗагинув 19 серпня 2014 року в бою під час звільнення м. Іловайськ.\nКозак Борис Сергійович\nКозак Борис Сергійович народився 31 травня 1990 року у місті Києві. Невдовзі родина переїхала у село Прихідьки Пирятинського району Полтавської області.\nЗакінчив Вишневецьку загальноосвітню школу та Пирятинську філію Європейського університету.\nУ травні 2011 року призваний на строкову службу до Збройних Сил України, згодом продовжив службу за контрактом. Старший солдат 156-го зенітно-ракетного полку ВПС.\nЗагинув 3 вересня 2014 року у селі Піски Ясинуватського району Донецької області. Зенітники вирушили на допомогу бійцям батальйону «Дніпро-1», які потрапили в засідку на автошляху Авдіївка - Донецьк. Завдяки вогневій підтримці зенітної установки ЗУ-23-2, встановленої на автомобілі «Урал», засідка була знищена. Борис загинув у бою від снайперської кулі.\nУказом Президента України № 817/2014 від 21 жовтня 2014 р. «За особисту мужність і героїзм, виявлені у захисті державного суверенітету та територіальної цілісності України, вірність військовій присязі», нагороджений орденом «За мужність» III ступеня (посмертно).\nТаранець Станіслав Олексійович\nТаранець Станіслав Олексійович народився 13 серпня 1979 року в селі Велика Круча Пирятинського району Полтавської області.\nУ 1995 році закінчив Великокручанську школу та вступив до Київського міжнародного університету цивільної авіації, де навчався на військовій кафедрі. Після закінчення навчального закладу був направлений до селища Гвардійське Новомосковського району Дніпропетровської області. Потім продовжив службу у військовій частині міста Кіровоград на посаді начальника служби ПММ, перебував у чині капітана.\nВлітку 2014 року разом зі своїми товаришами Станіслав Таранець брав участь в АТО на сході України.\nЗагинув у автомобільній катастрофі, яка сталася 29 листопада 2014 року.\nКонопльов Андрій Анатолійович\nКонопльов Андрій Анатолійович народився 29 квітня 1977 року у смт. Новомихайлівка Краснодарського краю.\nПісля закінчення школи навчався у Лубенському професійно-технічному училищі №12, де отримав спеціальність зварювальника. Цією справою і займався в житті, мав до неї хист, робив уміло та з любов’ю до своєї справи. Протягом кількох років працював зварювальником на Пирятинському сирзаводі, останнім часом трудився у Пирятинській філії ПАТ «Лубнигаз».\nМобілізували Андрія для участі в АТО 7 серпня 2014 року.\nЗагинув Герой 24 січня 2015 року в районі міста Дебальцеве Донецької області.\nБілько Віталій Олексійович\nБілько Віталій Олексійович народився 20 грудня 1987 року в селі Прихідьки Пирятинського району.\nУ 2005 році закінчив Вишневецьку загальноосвітню школу І-ІІІ ступенів. Далі служба в армії, Віталій був командиром відділення радіолокаційних станцій військової частини А-1232.\nПісля служби у лавах Збройних сил України почав працювати на АТ «Пирятинський сирзавод». Для участі в АТО хлопця мобілізували 5 вересня 2014 року.\n3 червня в селі Луганське Донецької області, під час виконання бойового завдання, Віталій Білько загинув. 6 червня пирятинська громада попрощалася з Героєм.


ЗАГИБЕЛЬ ВІЗАНТІЇ - "ДРУГА СМЕРТЬ ГОМЕРА ТА ПЛАТОНА"\nСередньовічний латинський хроніст писав: «Константинополь — це не тільки око віри християнської, а й предмет бажань усього світу». У більш ніж тисячолітній історії Другого Рима дві події стоять окремо, їхня роль у генезисі цивілізації величезна. Трохи більше як 550 років тому під ударами турків-османів 29 травня 1453 року впав Константинополь. А 13 квітня нинішнього року виповнилося 800 років відтоді, як воїнство Христове «відхилилося» від мети походу — звільнення «Гроба Господнього», захопило і пограбувало місто імператора Константина. Для православного світу Константинополь більше ніж символ. Греки, болгари, серби, чорногорці, македонці, українці, росіяни, білоруси, румуни, молдавани, грузини, ефіопи, єгипетські копти і вірмени пов’язані і зараз зі спадщиною та традиціями Візантії видимими й невидимими нитками. Вплив Другого Рима на всі сфери життєдіяльності східного християнства (особливо в церковному житті — константинопольський патріарх і понині «перший серед рівних» — і, звісно ж, культурі) залишається величезним.\nВізантія вмирала довго і болісно. Після смерті 1180 року базилевса Мануїла Комніна імперія занурилася у вир заколотів, повстань, двірських переворотів. Представники династії Ангелів стали могильниками колишньої величі найбагатшого міста світу. Хрестоносці, відправлені в IV Хрестовий похід жадібною рукою 90-річного венеціанського дожа Енріко Дандоло, із мовчазної згоди папи римського Інокентія III виявилися втягнутими у двірські інтриги на Босфорі, зобов’язавшись допомогти одному представнику династії на противагу іншому. Відразу ж після першого невдалого штурму латинян 17 липня 1203 року узурпатор трону Алексій III втік, прихопивши скарбницю. Здавалося, мети походу досягнуто, і час вирушати до Палестини воювати з сарацинами: повернутий на престол осліплений Ісаак і його син-співправитель Алексій виплатили хрестоносцям величезну суму — близько 100 тисяч срібних марок, майже половину обговорених у договорі грошей. Але венеціанці — непохитні й вимагають остаточної розплати. Вони переконують французів, німців, сицілійців залишитися під стінами Константинополя.\nОстаточна розв’язка наступила після чергового перевороту і приходу до влади затятого противника латинян Алексія IV Мурзуфла. Але в чистому полі «франкам» (так візантійці називали своїх ворогів) не було рівних. Під стінами міста в лютому греки зазнали поразки. Поганим ознаменуванням стала втрата в бою імперської святині — ікони Божої Матері, написаної, за переказом, євангелістом Лукою. 9 квітня штурм захлинувся, і хрестоносці стали говорити про неугодність Богу їхнього заходу. І тут у справу вступилися церковні ієрархи, котрі ім’ям папи римського відпустили гріхи всім, хто кинеться на твердиню єретиків-«схизматиків». 12 квітня хрестоносці захопили частину міста; обраний знаттю новий імператор Феодор Ласкаріс був змушений зі своїми прибічниками втекти через Босфор до Малої Азії, де створив Нікейську імперію — у найближчі 55 років постійну суперницю Латинської імперії.\n«Місто-палац» біля ніг варварів\nОсь як описує грек Нікіта Хоніат у своїх «Хроніках» пограбування Константинополя хрестоносцями 13 квітня 1204 року: «Ось так... беззаконня чинили західні війська проти населення Христова, геть ні над ким не зглянувшись, але всіх позбавляючи грошей і майна, жител і одягу і геть не залишаючи тим, хто мав щось!.. Ось ці ревнителі, піднявши на плечі хрест і клянучись багаторазово ним і словом Божим проходити християнські країни без кровопролиття... озброїти свої руки проти сарацинів і почервонити мечі кров’ю спустошувачів Єрусалима!» І латиняни, не соромлячись, описують пограбування Константинополя — маршал Шампані Жоффруа Віллардуен у своїх мемуарах «свідчить вам по совісті і по істині, що протягом багатьох століть ніколи не знаходили стільки здобичі в одному місті. Усякий брав собі будинок, який йому було завгодно, і таких будинків було достатньо для всіх» (джерела свідчать про 30—50 тисяч воїнів-«пілігримів»).\nОднією з причин непримиренного суперництва Рима та Константинополя була духовна, інтелектуальна, економічна прірва, що розділяла їх. Про багатства Візантії говорили і католики, приміром, Кретьєн де Труа, із замилуванням розповідаючи в романі «Кліжес»: «Описувати її не наважусь, оскільки для таких чудес у природі нашій немає словес». Один із учасників походу Робер де Кларі в книзі «Завоювання Константинополя», розповідаючи про розграбування Фароської церкви, зазначає: «...знайшли два шматки хреста Господнього товщиною з людську ногу... і потім там знайшли залізний наконечник від списа, яким проштрикнутий наш Господь у бік, і два цвяхи, якими були пробиті його руки і ноги...», «пілігрими розглядали велетенське місто, і палаци, і багаті абатства, і багаті монастирі, і великі чудеса, що були в місті; вони довго дивувалися цьому й особливо сильно дивувалися монастирю святої Софії та багатству, що там було». Справжнє здивування варварів!\nВелика імперія, правонаступниця Римської, так і не змогла оговтатися від страшного погрому 1204 року. Латиняни-хрестоносці із захватом, гідним кращого застосування, знищували місто імператора Константина. Гелена Гринєва, дослідниця західноєвропейського Середньовіччя, дуже тонко зауважила: «Місто-сад, місто-палац було зруйновано... Захід тут був, як і колись, чужинцем... Латинська імперія чахнула півстоліття, бо Захід, розчленувавши пташку, але так і не знайшовши механізму, що змушує її щебетати і пурхати, з нудьгою і здивуванням відвернувся».\nі геополітичний цунцванг\nПісля майже піввікового вигнання в Нікеї та відновлення імперії Михаїлом Палеологом, домінуючою державою на християнському Сході Візантія так і не стала. На Балканах у XIII—XIV ст. за гегемонію боролися Сербія, Болгарія й Угорщина; у Греції виникли десятки франкських князівств (уламки Латинської імперії), посилювали свій вплив у Східному Середземномор’ї Венеціанська та Генуезька республіки. Не можна було скидати з рахунків Епірську деспотію династії Ангелів, албанців, боснійців, валахів і Великих Комнінів — імператорів Трапезундської імперії на південно-східному узбережжі Чорного моря. Але головна небезпека для Константинополя виходила від турок-османів. Після битви на Косовому полі 1389 р. втратила незалежність Сербія, незабаром настала черга Болгарії. Османський «зашморг» навколо жалюгідних залишків володінь Візантії затягувався дедалі тугіше. Місто Константина, кілька міст у Фракії, Фессалоніка, з десяток островів в Егейському морі і Пелопоннеський півострів — от і все, що залишилося від великої імперії.\n1396 року султан Баязид Блискавичний у битві під Нікополем розгромив хрестоносців. Але вже 1402 р. сталася подія, що відсунула захоплення турками Константинополя на цілих 50 років. На початку року Баязид намагався взяти столицю Візантії змором, але, стурбований вторгненням військ Тимура в Малу Азію, кинувся назустріч Кульгавцю. Поразка турків-османів була повною, а сам Баязид помер у полоні. Виникла пауза. Султан Мурад II 1422 року опинився під стінами Константинополя, але буквально через кілька годин, занепокоєний змовою, відступив.\nПалеологи намагалися врятувати державу. Імператору Мануїлу II вдалося навіть відвоювати у турків низку міст у Фракії та зміцнити «візантійську партію» при дворі султана. Але головною силою, що могла реально допомогти, залишався Захід. Імператор Іоанн VIII був переконаний, що врятувати імперію зможе тільки союз із Римом, а «єдина можливість змусити своїх підданих прийняти унію — затвердити її на соборі, котрий, наскільки це було б можливо, наближався б за своїм представництвом до Вселенського» (Стівен Рансімен. «Падіння Константинополя 1453 року»).\nУнія з Римом — останній шанс?\nПровівши багато років у молодості на Заході, Іоанн VIII Палеолог був знайомий із настроями папи та государів. 1437 р. він їде до Італії. У Феррарі імператор, патріарх Іосиф, представники східних патріархів, архієреї та вчені почали переговори з папською курією про унію. Чума змусила всіх переїхати до Флоренції. Серед головних питань — правильне тлумачення канонів Вселенських соборів і праць отців церкви. Багато православних ієрархів знехтували собором, і тому імператор висвятив на митрополитів трьох учених ченців: Віссаріона з Трапезунда, Ісидора з Києва та Марка Євгеніка. Кожен візантієць виступав на диспутах сам по собі (ієрархи, включаючи і патріарха, вважаються однаково освіченими Небом у розумінні догматів віри, а тлумачення праць богословів — прерогатива мирян); тому латиняни, виступивши єдиною командою, виглядали сильніше.\nІмператор, людина освічена, усіляко прагнув загладити виникаючі конфлікти; питання вчення про Божественну енергію так і зависло в повітрі. Патріарх Іосиф погодився з Римом в догматі про Святого Духа, що походить і від Отця, і від Сина (filiogue). Було прийнято латинське вчення про посмертне очищення молитвами Церкви душ мертвих без відпущення гріхів. Римський первосвященик визнавався управляючим Вселенської церкви, але за східними патріархами зберігалися їхні права та привілеї. Папську туфлю відмовилися цілувати всі греки, крім Ісидора. Виникало запитання — а чи готові до унії православні церкви країн Дунайського басейну, Східної Європи, Закавказзя? Зберігши за собою лише обряди та богослужіння, імператор і патріарх (останній помер ще в Італії; один учений сказав, що йому, «як пристойній людині, яка розгубила залишки свого престижу, нічого іншого не залишалося») підписали унію, де визнавали догмати Рима і верховенство пап, примусивши зробити це ж більшість священиків і філософів. Ухилився від підписання документів філософ Пліфон і, навіть під загрозою позбавлення сану, Марк Ефеський.\n«Краще тюрбан султана, аніж шапка кардинала»\nПовернення імператора й ієрархів церкви в столицю завершилося скандалом. Почувши під час обідні у величному соборі святої Софії ім’я папи, люди вибігали на вулицю з криками: «Святу Софію збезчещено!» Східні патріархи не визнали себе зв’язаними підписом своїх делегатів. Ісидор у Москві був кинутий у в’язницю і, лише підкупивши охорону, втік у Польщу, а потім в Італію. Марк Ефеський був позбавлений імператором сану, але для абсолютної більшості простолюдинів він залишався главою церковної ієрархії. Патріархи-уніати читали молитви лише вузькому колу царедворців. Георгій Маммас, висвячений на патріарха 1445 року, через шість років утік до Рима.\nОголошений Папою Євгенієм 1440 року хрестовий похід завершився 1444 року повним розгромом «воїнства Христового» під Варною. Імператор Іоанн VIII, який прожив після повернення з Італії ще дев’ять років, постійно мучився від безвиході. Його брати Константин, Димитрій, Фома і Феодор проводили час в усобицях. Всі надії православної партії в імперії пов’язувалися з Димитрієм, котрий рішуче відкинув унію, але незабаром (1442 р.) він став деспотом Мореї в обмін на відмову від претензій на престол. Реально намагався перешкоджати експансії турок лише Константин, який укріплював оборонні лінії на корінфському перешийку. 1447 року помер деспот Феодор, а оскільки Іоанн був бездітний, то спадкоємцем став Константин. На сумно відомому Косовому полі 1448 року розтанули останні надії. Регент Угорщини Янош Гуньяді, «...маючи усього 36 000 і не дочекавшись Кастріота (вождя албанців Скандербега. — С.М.), виступив проти султана на Косовому полі і був розчавлений султанськими військами, котрих було в 10 разів більше...», — пише Федір Успенський в «Історії Візантійської імперії». Іоанн, дізнавшись про цю поразку, через кілька днів, 31 жовтня 1448 року, помер. Спадщина, залишена ним, було малою і небагатою. Лише Константинополь, Морея і ряд міст у Фракії залишалися в руках Константина. Адмірал флоту Візантії Лука Нотарас сказав: «Краще тюрбан султана, аніж шапка кардинала»; і це був голос розпачу.\n«Острів» в османському «океані»\nМісту, яке з 1348-го по 1431 р. пережило дев’ять епідемій чуми, налічувало 1430 року лише 40 тисяч жителів, довелося чекати своєї долі. Залишаючись прибічником унії, Константин домігся визнання своєї влади в братів Фоми і Димитрія. Але симптоматичним є такий факт: коронація Константина відбулася в Містрі (Морея) 1449 року за відсутності патріарха. Не минуло і двох років, як в Адріанополі вмирає Мурад II, радше союзник, аніж ворог імперії. Прихід до влади його 20-річного сина Мехмеда II, здавалося, не віщував нічого поганого. Але не м’якість і податливість, а твердість і рішучість були його рисами характеру. «Швидше мав Мехмед II невгамовану натуру свого прадіда Баязида I Блискавичного» (Агатангел Кримський. «Історія Туреччини»). Константин спробував вести розмову з султаном як із рівним собі. Мехмед II незабаром показав свою вдачу, умертвивши малолітніх братів. Візантія необачно зажадала від молодого султана данини. Симпатик християн, великий візир Халіль відповів послам: «Ми знаємо ваші наміри, а ви не знаєте, яка небезпека загрожує вам самим! Совісного Амурата (Мурада II. — С.М.) більше немає в живих; його престол зайнятий юним завойовником, якого не можуть обмежувати ніякі закони і не можуть зупиняти ніякі перешкоди; якщо ж ви викрутитеся з його рук, приписуйте це небесному милосердю, що відстрочить покарання за ваші гріхи. Навіщо намагаєтеся ви злякати нас порожніми і непрямими погрозами?» (Стенлі Гіббон. «Історія занепаду та руйнації Римської імперії»).\n1453 року Константину було вже майже 49 років. Ще до вступу на престол він проявив великі здібності як адміністратор і гарний воїн. Рідкісний випадок — імператора любили, ним захоплювалися буквально всі піддані, попри швидше видиму підтримку ними унії — Константин був зв’язаний словом честі продовжувати політику покійного брата.\nПередвістям майбутньої облоги стало закладання султаном 1452 року в найвужчому місці Босфору фортеці Румелі хісар. Ще більш як 50 років тому його прадід Баязид Блискавичний спорудив фортецю саме навпроти — Анадолу хісар. Румелі хісар (турецькою — фортеця у країні румів, тобто ромеїв) або ж друга назва — Богаз кесен («перерізаюча протоку») була побудована за чотири місяці під пильним наглядом Мехмеда II. Шлях, яким у Константинополь надходило продовольство з Причорномор’я, був перекритий. Столиця Візантії остаточно стала «островом» в османському «океані».\nПісля принизливих поразок під Нікополем, Варною та Белградом європейські держави опинилися на роздоріжжі. У багатьох володарів були і власні невідкладні проблеми. Фрідріх III Габсбург готувався до коронації в Римі як імператор. Франція й Англія ще не оговталися від лих Столітньої війни. Польща та Литва, об’єднані в єдину державу, перебували в конфронтації з Тевтонським і Лівонським орденами, на півдні їх непокоїли кримські татари. Королі Кастилії, Арагону та Португалії продовжували виснажливу боротьбу з маврами. Папа римський Ніколай V (із 1447 р.), не був налаштований допомагати місту, що фактично знехтувало рішеннями Флорентійського собору.\n31 серпня 1452 р. Мехмед зі своєю армією зненацька з’явився біля стін Константинополя і провів там три дні; ця рекогносцировка недвозначно дала зрозуміти — падіння міста — справа часу. 26 жовтня 1452 р. у Константинополь прибув Ісидор, екс-митрополит Київський і всія Русі, нещодавно висвячений на кардинала Римської церкви і призначений папським легатом до імператора. Йому вдалося за гроші Ватикану найняти в Неаполі 200 лучників.\nНаприкінці 1452 року Мехмед II розпочав підготовку нападу на столицю Візантії. За свідченнями сучасників, він «уночі й удень, лягаючи в ліжко і піднімаючись у своєму палаці і поза ним, мав одну думу й турботу: якою б військовою хитрістю і з допомогою яких машин опанувати Константинополем». Наприкінці січня 1453 року султан зібрав велику раду, на якій було прийнято рішення атакувати Константинополь. Європейська армія на чолі з Караджа-беєм обложила візантійські міста на Чорному морі — Месемврію, Візос і Анхіалос. Нечисленні їхні гарнізони капітулювали. Селімврія і Перінфос, що на Мармуровому морі, захищалися, але були взяті штурмом і розграбовані.\nУся допомога Заходу вже 1453 року виражалася у надсиланні добре озброєного загону на чолі зі знаменитим кондотьєром Джованні Джустініані Лонго з Генуї. 700 воїнів прибули в Константинополь 29 січня. Джустініані був призначений командувачем обороною сухопутних стін. Генуезці й венеціанці (в основному озброєні моряки та купці) на чолі з бальї Мінотто, на деякий час забувши про чвари, стали готуватися до оборони. Свої послуги імператору надали жителі каталонської колонії, близько сотні турків із почту претендента на османський престол Орхана. Але не всі іноземці мали мужність залишитися в місті. Так, 26 лютого шість критських і один венеціанський корабель із 700 пасажирами на борту вислизнули з бухти Золотий Ріг. Утім, більше ніхто місто не залишив. За розпорядженням Константина провели перепис придатних до служби чоловіків. Таких виявилося: 4983 греки і трохи більше 2000 іноземців. До початку облоги в Золотому Розі залишалося 26 військових кораблів. Проти майже 80 тисяч регулярної армії султана і кількох десятків тисяч ополченців-башибузуків стояли лише 7000 християн.\nСвято Світлого Воскресіння Господнього — Великдень — припало 1453 року на 1 квітня. Храми били в усі дзвони. Цвіли фруктові сади, заспівали солов’ї, на північ тяглися пташині ключі. Але зовсім поруч, у Фракії, земля здригалася від руху багатотисячної армії. 2 квітня її передові загони підійшли до Константинополя. Імператор наказав зруйнувати мости через рови, закрити міські ворота і протягнути через бухту Золотий Ріг величезний загороджувальний ланцюг (на воді його підтримували дерев’яні плоти). 5 квітня кільце облоги повністю охопило місто. Перед очими османів і їхніх підневільних союзників (сербів, валахів, боснійців) постало потьмяніле, але все ще величне місто. Територію воно займало величезну: 16 воріт по березі Золотого Рогу і 11 — на суходолі обличчям до заходу. Султан звернувся до Константина та його підданих, обіцяючи зберегти життя і майно у разі добровільної здачі. Імператор відповів: «Готовий жити із султаном у мирі, залишивши йому всі захоплені ним міста і землі, і сплативши будь-яку посильну данину. Константинополь же віддати не можемо — краще вже померти...»\n12 квітня почався обстріл міста. «Найважчі гармати, у т.ч. урбанівський монстр (гігантська гармата угорського інженера Урбана. — С.М.), вимагали стільки метушні, що з них вдавалося вистрілити не більш як сім разів за день. Зате кожен такий постріл викликав величезні руйнації» (С.Рансімен). Численні підкопи, спроби засипати рови під прикриттям високої дерев’яної вежі закінчувалися невдачею. Султан вирішив направити більшу частину флоту в бухту Золотий Ріг, щоб відкрити бойові дії з півночі. 20 квітня в ході морського бою, що завершився повною перемогою християн, виявилася перевага останніх. Султанові треба було щось вирішувати — ситуація в таборі загострилася до краю. Вихід знайшли — по спеціально спорудженому дерев’яному помосту, змащеному жиром, судна на підставлених під них колесах були перевезені з Босфору в бухту Золотий Ріг. 80 суден опинилися перед північними стінами міста, і його становище стало безнадійним.\n24 травня султан віддав наказ готуватися до вирішального штурму. У Константина розвіялися останні надії на допомогу Заходу: повернулася, дивом прорвавшись крізь турецькі кораблі, бригантина, послана в Егейське море; моряки її так і не знайшли жодного венеціанського корабля. Рим, Венеція, Генуя лише готували експедиційний корпус на допомогу Візантії. 25 травня настало місячне затемнення, і протягом трьох годин у Константинополі панувала повна темрява. Християни молилися Божій Матері Одигітрії. Найбільша шанована ікона була піднята на носилки, але незабаром вона незрозумілим чином впала, і її з труднощами поставили на місце. Процесія припинилася через кілька хвилин — пішов дощ із грозою, а незабаром і град. Уранці 26 травня Константинополь був у повному тумані, а вже наступної ночі купол храму святої Софії опинився в центрі дивного сяйва...\nУ понеділок, 28 травня, наприкінці дня турецький табір, який мовчав уже понад добу, раптово ожив. Тисячі людей рушили до фортечних стін; вони почали засипати рови, готувати гармати і стінобитні пристосування. О пів на другу ночі 29 травня Мехмед II віддав наказ про штурм. У місті єпископи, ченці та священики ходили навколо стін і зі сльозами на очах співали: «Господи, помилуй!» Імператор розставив війська таким чином: 3000 чоловік — біля воріт святого Романа по центру на чолі з Джустініані, 500 чоловік — у Влахерні біля свого палацу, ще 500 чоловік буквально «розсипав» по береговій лінії. На вежах залишилися невеликі варти. Останні слова Константина, звернені до захисників, дійшли і до нас: «У ваші руки передаю мій скіпетр, — ось він! Зберігайте його! На Небі вас чекає промениста корона, а тут, на землі, залишиться про вас вічна пам’ять!» Одностайний крик приречених християн долетів і до табору османів: «Помремо за віру і Вітчизну!»\nСили були нерівними. Турки (у перших лавах — башибузуки) лізли на стіни, дряпалися по трупах, і їх підганяли яничари. Але тільки ціною багатьох тисяч загиблих вони зуміли проникнути в місто біля стіни Феодосія. Джустініані був поранений (куля, випущена з пищалі, пробила лати); кондотьєр зажадав, щоб його віднесли на корабель. Імператор Константин XI загинув у бою, як простий воїн. Переможці знайшли його труп серед покалічених тіл по золотих гербових орлах на чоботях. Греки розбіглися по домівках у надії захистити свої сім’ї; генуезці, венеціанці та критяни намагалися прорватися зі зброєю в руках до кораблів.\nСултан віддав місто на розграбування: «Скарби і полонені нехай будуть вашою здобиччю; собі я залишаю тільки будинки і стіни міста». Потоки крові залили вулиці міста. У неволю було забрано від 30 до 40 тисяч чоловік. Близько 20 кораблів зуміли прорвати блокаду — турецькі моряки також зайнялися пограбуваннями. Загинуло багато витворів мистецтв, у тому числі була знищена ікона Божої Матері Одигітрії, що пережила перше падіння міста. Константинополь став Стамбулом, а Західна Європа постаралася забути про страшний для всіх греків і православних донині вівторок, коли зі зброєю в руках померла велика Візантія.


Українські відьми в XXI столітті: як у судах вирішують справи з чаклунством - ЗНАЙ ЮА\nУкраїнські відьми в XXI столітті: як у судах вирішують справи з чаклунством\nНа сьогоднішній день можна зустріти гостросюжетні драми про відьом на теренах судового реєстру\n29 грудня, 17:24\nЧаси інквізиції вже давно минули, проте навіть у XXI столітті дорослі дами все ще звинувачують одна одну в чаклунстві. Іноді ці суперечки доходять до суду.\nТак, влітку 2018 року мешканка Львівської області звернулася до суду для того, щоб спростувати інформацію про те, що вона нібито вбила колишнього головного лікаря Золочівської центральної районної лікарні, і що вона відьма. За моральну компенсацію жінка зажадала 8 тисяч грн.\nЗ'ясувалося, що в лікарні і поліклініці ходили чутки про те, що коли головному лікарю стало погано і йому викликали "швидку", то "відьма" зробила укол, від якого той помер. Потім чутки почали прикрашати новими деталями, від яких жінка стала вбивцею і отруйницею. До того ж, все це сталося в селі і жити в такій обстановці стало нестерпно. Саме тому "відьма" звернулася за допомогою до суду.\nВ результаті, суд виправдав жінку і змусив пліткарку спростувати перед односельцями чутки про відьомстві. Також, суд зобов'язав заплатити 1 тисячу грн моральної компенсації і сплатити судовий збір.\nОднак на цьому історія не закінчилася. "Відьма" подала апеляційну скаргу, в якій просила переглянути розмір компенсації і доводила, що вираз "відьма" — це не оціночне судження, а, швидше, характеристика аморального злочинця. У підсумку, колегія доводила, що вираз "відьма" не може бути перевірена на достовірність, оскільки відноситься до таких мовних засобів, як алегорія, і є оціночним судженням.\nІграшка з порчею\nТак, у Волинській області мами дев'ятикласниць зустрілися в суді через те, що одна дівчинка подарувала на інший день народження іграшку. Через тиждень іменинниця захворіла, і її мама вирішила, що на подарунок навели порчу. Вже при однокласниках, одна жінка звинуватила іншу, що та, "як відьма, навела порчу на її дитину за допомогою магічної сили".\nІнша історія слухалася в районному суді на Житомирщині. У жовтні 2008 року в селі Неделище посварилися фельдшер і місцева жителька. Жінці під парканом доктора кричала про те, що та відьма, на що та "за словом в кишеню не лізла" і кричала у відповідь. Також в цей конфлікт вплуталося чимало людей: деякі знімали порчу і вказували на те, хто її навів, а хтось – поширювали і прикрашали чутки про чаклунство.\nЖінки зустрілися в суді, де подали позови один проти одного. У результаті суд відхилив позови. Навіть звільнив від сплати судового збору, як "постраждалих від аварії на ЧАЕС".\nНагадаємо, що розповіли про привидів з почуттям гумору, які не дають спокійно жити людям.\nЯк повідомляв портал Знай.ua, у фінальному випуску містичного реаліті "Битва екстрасенсів" стало відоме ім'я переможця. Ведучий Павло Костіцин озвучив, що за підсумками глядацького голосування, найсильнішим учасником став циганський ясновидець Арман Цибульський.\nТакож портал Знай.ua писав, що Netflix випустив серіал про пригоди відьмака Геральта з Ривии. Фани вже встигли оцінити його трейлер, зовнішність головного і побічних героїв і багато іншого.\nТеги: відьма порча суд\nВони намагаються змінити тактику поведінки: відьма розповіла, про що думають зараз Порошенко і Зеленський


Новітні технології впроваджувати молодим Нетішин | perspekt.org.ua\nНовітні технології впроваджувати молодим\nОсь і сталося те, про що так багато говорили на різних рівнях – на тривалий ремонт зупинився перший енергоблок Хмельницької АЕС, термін експлуатації якого спливає цими днями. Аби у подальшому він міг, так би мовити, залишатися в строю, атомникам належить виконати великий комплекс заходів, в тому числі в рамках К(з)ПБ, та отримати відповідні дозвільні документи. На все про все маємо 257 діб. Для кожного підрозділу це час напруженої відповідальної роботи, кінцевим результатом якої буде продовження терміну експлуатації нашого першого мільйонника. Він уже, до речі, десятий за ліком з-поміж усіх українських ядерних енергоблоків, який проходить таку процедуру. Отож, колективу ХАЕС є чому повчитися у колег, скористатися їх напрацюваннями і досвідом.\nЗаступник начальника реакторного цеху з ремонту В.М.Мельничук, з яким ми нещодавно зустрічалися, називає дуже корисною поїздку групи кваліфікованих фахівців різних підрозділів нашої станції на інші вітчизняні АЕС з метою ознайомлення, як проходить у них процес виконання заходів з продовження експлуатації. Побачити на власні очі, отримати відповіді на питання, які хвилюють, конкретизувати деталі, з’ясувати проблемні моменти, аби уникнути їх у себе, - мета таких обмінів.\n- Я особисто у складі такої групи побував на Южно-Українській АЕС, - сказав В.М.Мельничук. - Багато корисного й цікавого для себе побачив. Повернулися ми з цієї поїздки кожен зі своїми пропозиціями, викладеними у відповідному звіті. Зазначу, що частково вони були враховані, і у цьому, думаю, реальна користь від співпраці з колегами. До того ж, вона не обмежилася одним робочим візитом, контактуємо з колегами й надалі, з’ясовуючи певні моменти уже в телефонному режимі, консультуємося.\n- Володимире Михайловичу, які роботи належить виконати під час ППР по реакторному цеху?\n- Оскільки ППР-18 у нас перехідний і триватиме у наступному році, то виконуватимуться роботи, заплановані як на 2018, так і на 2019 рік. Основні роботи проводитимуться на 3 і 4 парогенераторах та 3 і 4 ГЦНах, здійснюватиметься капітальний ремонт на 2-х каналах безпеки.\nСпіврозмовник запевнив, що все до виконання вищевказаних ремонтів готове, ремонтники свою справу знають, отож несподіванок бути не повинно. Наголосив також він на задовільному технічному стані енергоблока, який уже 30 років відпрацював на благо України.\n- Будьте впевнені у його безпеці і не піддавайтеся сумнівній інформації про ті чи інші загрози, - сказав В.М.Мельничук. – Ми, фахівці, бачимо і знаємо реальний стан, наші зусилля спрямовані на виконання всіх необхідних заходів для надійної роботи енергоблока і після його 30-ліття. Час не стоїть на місці, з’являються нові вимоги і більш прогресивні технології, яким зобов’язані слідувати.\nУ розмові ми не оминули питання відтоку кадрів, такого актуального й чутливого для атомної енергетики сьогодні.\n- Сказати, що в цеху ситуація критична, не можу, - зазначив наш співрозмовник, - але певні тривожні дзвіночки є. За час, відколи працюю, на моїй пам’яті випадків звільнення фахівців РЦ через фінансові питання не так уже й багато. Востаннє це було наприкінці 90-х минулого століття в пору нашого життя за чековими книжками. І тут потрібно докласти багато зусиль, аби подібне не повторилося.\nАктивніше маємо працювати з учнівською молоддю, адже цьогоріч, на жаль, кількість випускників шкіл, які виявили бажання навчатися, скажімо, в КПІ, обравши атомну енергетику, невелика. Нам потрібні молоді енергійні фахівці, які й будуть впроваджувати новітні технології на вже діючих і нових енергоблоках. Вірю, що вони таки будуватимуться, передусім на Хмельницькій АЕС.


ᐉ Іграшкові інструменти – купити набори інструментів для дітей в магазині Kukolka\nДля багатьох хлопчиків найцікавішою іграшкою може виявитися не дитяча машинка, не робот і навіть не іграшковий пістолет! Малюки часто цікавляться іграшковими наборами інструментів, як ті, що представлені в нашому інтернет-магазині. Дитина, неодноразово спостерігаючи за тим, як його тато ремонтує щось і використовує для цього спеціальний інструмент, і сам починає проявляти інтерес до таких деталей. Тому якщо ви хочете, щоб у батька не пропадала його улюблена викрутка, а малюк міг безпечно гратися своїм власним інструментом, замовляйте іграшкові інструменти в нашому магазині дитячих іграшок!\nМи пропонуємо захоплюючі, сучасні, яскраві і якісні іграшкові інструменти для ваших діток за низькими цінами!\nІграшковий інструмент для дітей – широке розмаїття іграшок для маленьких будівельників\nПід представленої категорією дитячих іграшок не обов'язково варто розуміти досить утопічні пластикові фігурки, що імітують гайкові ключі, викрутки та інші іграшкові інструменти для хлопчиків. Набори насправді, дуже різноманітний і він може виявитися неймовірно цікавим для дитини!\nІнструмент для дітей може бути представлений у вигляді дитячого конструктора. Дитині, щоб зібрати іграшку, потрібно буде скористатися спеціальним набором інструментів, який йде в комплекті до такого конструктору. Відзначимо, що подібні варіанти іграшок рекомендуються дітям у віці 6 +.\nУ вигляді іграшкового інструменту може бути оформлений розвиваючий набір. Дитині належить підбирати ключик, яким можна буде крутити відповідну за формою фігурку - відмінно тренується логіка і пам'ять.\nСправжні ігрові майстерні, в яких просто неймовірно великий набір інструментів, звичайно, іграшкових і повністю безпечних для вашого малюка. З таким набором ваша дитина сформує уявлення про те, для чого необхідний той чи інший набір інструментів, як правильно ним користуватися і що взагалі можна їм робити. Це прям ідеальний варіант для допитливих малюків - рекомендуємо на замітку батькам, які хочуть виростити справжнього умільця!\nІграшкові інструменти – відмінний подарунок для малюка! Замовляйте\nЯкщо у вашої дитини вже цілий автопарк з іграшкових автомобілів, справжній склад роботів і пістолетів, здивуєте його, купивши іграшкові набори інструментів! Така розвага обов'язково доведеться малюкові до вподоби, і набір стане однією з його найулюбленіших іграшок!\nЗамовляйте дитячі інструменти в наборі в нашому інтернет-магазині з можливістю доставки по всій Україні!\nІграшка Мозаїка на шурупах Будтехніка 661-357 325 деталей\nДитяча іграшкова Бензопила limo Toy - 40 см\nДитячий набір інструментів 008-21\nДитячий набір інструментів 2056 в валізці, 48 інструментів\nДитячий набір інструментів 2059 в валізці, 33 інструменту


Публічна безпека – спільними зусиллями!\nНачальник штабу громадського формування «Ірпінська муніципальна варта» підтримав запропоновану ініціативу з проведення щомісячної наради між керівництвом Ірпінського відділу поліції і громадськими формуваннями Ірпінського регіону.\nСьогодні, 2 лютого, представники громадських формувань зустрілись з начальником Ірпінського відділу поліції Валерієм Євтушенком. Під час наради обговорювались питання щодо подальшої співпраці у забезпеченні правопорядку, проведення профілактичних заходів задля зменшення злочинності на вулицях міста, і плани зі створення спільної групи для оперативного обміну інформацією.\nТакож предметом розмови були майбутні спільні патрулювання в Приірпінні заради безпеки нашої територіальної громади. Це патрулювання вулиць, перевірка закладів торгівлі, розважальних закладів, перевірки щодо торгівлі алкоголем у заборонений час, знаходження неповнолітніх у нічний час без дорослих і взагалі спільні відпрацювання щодо публічної безпеки.\nГромадське формування «Ірпінська муніципальна варта» буде ще більш активно співпрацювати з поліцією. Наводимо слова Валерія Євтушенко, начальника Ірпінського відділу поліції: «У нас є громадські формування, вони діючі, і ми повинні співпрацювати для забезпечення публічної безпеки і порядку в тих населених пунктах, де вони створені. Я знаю силу таких підрозділів – громадських формувань – у наданні допомоги поліції в затриманні злочинців, грабіжників, профілактиці вуличної злочинності. Це все дуже-дуже вагомо. І тільки наша злагоджена дія в цьому напрямку буде давати суттєві результати. Поліція і я особисто буду в цьому сприяти».\nВіднині, нарада з питань публічної безпеки в регіоні, в якій буде брати участь керівництво Ірпінського відділу поліції, громадські формування з охорони громадського порядку, та міські і селищні голови Ірпінського регіону, відбуватиметься щонайменше раз на місяць.\nМуніципальна варта ІМР уповноважена на складання адмінпротоколів за порушення правил щодо карантину людей!\nСпалювання листя є надзвичайно шкідливим для здоров'я людей та екологічного стану!


Іонізація води в басейні | Басейн\nІонізація води в басейні\nБасейн на ділянці заміського будинку – це ваше щастя зануритися в чисту, прозору воду у будь-який час доби (влітку), взагалі в будь-який час (критий басейн). Але затьмарити ваше безтурботне стан може забруднення води в басейні. Щоб уникнути цього, існує величезний спектр засобів і можливостей, основні з них:\nмеханічна чистка басейну;\nДо інноваційним належить також цілий комплекс способів і методів:\nІонізація сьогодні є одним з найбільш сучасних методів очищення води в басейнах.\nБільш економічне іонізуюче обладнання\nВи можете використовувати будь-який метод очищення води в басейні і будь-якими засобами. Вже є в басейні скіммери – насоси для фільтрації води. Вони, як правило, очищають половину води в басейні. Також можна підключити додаткові насоси та фільтри. Але мікрочастинки і хвороботворні мікроби від фільтрації нікуди не зникнуть. Удосконалити свою фізичну роботу по догляду за водою в басейні пилососами, роботами-пилососами, дистанційним обладнанням. Але для підтримки завжди чистої води потрібно спеціальне обладнання, яке виконує функцію іонізації води в басейні і виробляє:\nДане обладнання має безцінними якостями:\nНайбільш популярні виробники систем безхлорной дезінфекції: Silvertronix (Росія), Necon (Німеччина), ClearWater (США), E-Clear (ПАР), Smart Pool (Росія), Акон (Росія).\nІонізуюче спеціальне обладнання, яке працює на основі хлору, але ні запаху, ні його присутності ви у воді не помітите. Ринок являє кілька видів хлорогенерирующих апаратів. Це невеликі пристрої, які виробляє хлор після того, як у нього насипають просту кухонну сіль. Вони розщеплюють її на мікроелементи, виділяють хлорні молекули і постачає ними воду в басейні. При цьому запах хлору не відчувається зовсім, а вода трохи солонувата. Прилад може безперебійно працювати місяцями.\nЗа таким же принципом працює і обладнання, яке виділяє іони срібла. Як відомо, срібло володіє антисептичними властивостями. Існує безліч медичних досліджень, які доводять, що срібло допомагає кісток і шкірним покривом одужувати і відновлюватися на п’ятдесят відсотків швидше. До речі, колоїдне срібло – це традиційний лікарський засіб, ще з найдавніших часів вживається людством. І коли воно потрапляє у воду, та стає набагато чистішим. Можна придбати 2 і більше апарату по іонізації води в басейні, якщо, звичайно, дозволяють кошти. Адже дані прилади коштують недешево.\nІснує альтернатива великому обладнання, що виробляє іони для очищення води – це невеликі пластмасові коробочки з отворами з боків, які не працюють від мережі. Вони автономні і коштують недорого.\nТаких коробочок можна запустити у воду скільки завгодно. Вони розраховані в середньому на обсяг — до 30 кубометрів води. Іони, потрапляючи в рідину, своїми зарядами проводять очищення та дезинфекцію води в басейні з максимальним ефектом. Активні молекули, виданими агрегатами – срібла, магнію, міді та інших елементів, які володіють підвищеною екологічністю і здатність боротися з шкідливими мікроорганізмами, борються з хвороботворними мікроорганізмами.\nІонізація води в басейні таким чином має ряд переваг:\nне викликає звикання бактерій;\nТому ці «чарівні» очищають воду коробочки користуються виправданою популярністю серед власників домашніх басейнів.


СВОБОДІВЦІ VS РЕГІОНАЛИ. У хід пішли сльозогінний газ, «тітушки» і провокації.... Наталія ЯЦЕМІРСЬКА. Кам'янецький часопис "Ключ"\nСВОБОДІВЦІ VS РЕГІОНАЛИ. У хід пішли сльозогінний газ, «тітушки» і провокації...\nПочалось! Як би ми не пручалися, не тікали й виправдовувалися, мовляв, моя хата скраю, нас втягнули у вибори 2015 року. Так, так = саме у майбутні вибори Глави держави, Гаранта Конституції.\nЗа попередніми прогнозами у цьому рівному, а може й не зовсім двобої зберуться два найбільш запеклі опоненти, дві нині реально антагоністичні політсили = Партія регіонів і ВО «Свобода».\nШанси у Віктора Януковича залишитися на державному троні рівноцінні до шансів опинитися на цьому тепломі місці головному націоналісту країни = Олегові Тягнибоку. Цей факт мимоволі підтвердив скандал, що стався 23 вересня в Кам’янці, і який прогримів на всю державу.\nКАМ’ЯНЕЦЬКИЙ «СМОРІД» ВИХОДИВ ІЗ ЗАЛИ\nУ понеділок у міському Будинку культури відбулася зустріч народних депутатів від ВО «Свобода» Ірини Фаріон, Ігоря Сабія та Олександра Мирного з кам’янчанами. Щоправда, потрапити до зали МБК, аби послухати лекцію пані Фаріон з приводу презентації її нової книги «Мовна норма: знищення, пошук, віднова», змогли не всі.\nХоч глядацька зала й була заповнена вщент, та багато людей залишилося просто неба. Журналісти «КлюЧа» підійшли до Будинку культури за 15 хвилин до анонсованої зустрічі. Чималий натовп очікував перед входом у МБК. Одні скаржились, що їх у приміщення не пускає міліція, інші пояснювали, що зала переповнена, й більше не може вмістити бажаючих послухати політика-мовознавця.\n«Пропустіть жінок!» = вигукнули хлопці в одязі із символікою «Свободи», і ми з колегою без зайвих труднощів потрапили всередину. На вулиці ж у переважній більшості залишалися чоловіки.\nУ залі, й справді, яблуку ніде було впасти. Бажаючих послухати та поспілкуватися з Іриною Фаріон виявилося предостатньо. Й півгодини не минуло від початку виступу нардепа, як у коридорі почувся шалений тупіт. Частина людей у залі зірвалася на ноги, журналісти побігли у фойє, аби не прогавити сенсацію. Почулись крики: «Пахне газом, усі на вихід!».\nЗ останніх рядів підхопилися люди й помчали до бокових дверей. Паніка, тиснява, крики, нецензурна лайка і... слова пані Фаріон, мовляв із зали виходить сморід.\nЧастина кам’янчан, перетворившись на «сморід», вийшла на вулицю. Решта залишилась, аби вислухати до кінця презентацію книги нардепа та поставити запитання.\nНа вулиці ж вирував стихійний мітинг. До людей вийшли двоє народних обранців від ВО «Свобода» = Ігор Сабій та Олександр Мирний. Із запитанням, чому інших не пускають у залу, до них звернувся голова Громадської ради Олег Гільовський. Проте відповіді він так і не почув. На підвищених тонах, з репліками на кшталт, «а ти скажи, ні = ти скажи», за ширмою з міліціянтів перегукувались свободівці й регіонали.\nКожен хотів довести свою правоту, кожен усвідомлював провокаційність ситуації і, здавалося, всі лишень чекали, що чийсь кулак зацідить комусь в обличчя. Стримались... Накричались... Розійшлись...\nОдні, аби дослухати виступ Ірини Фаріон, яка чомусь відповідала лише на відбіркові питання людей, класика російської літератури називала «Кучерявим на букву «Пе», а українців ділила на «народ» і «насєлєніє».\nІнші ж порозходились = хто по домівках, хто = у відділок міліції, аби дати пояснення з приводу запуску в приміщення Будинку культури сльозогінного газу.\nАВЕРС: «БАНДУ - ГЕТЬ!»\nСвободівці міцно тримали оборону, даючи можливість Ірині Фаріон презентувати книгу, поспілкуватися на мовознавчі теми й просвітити присутніх, «ху із» справжній українець.\n«Банду = геть!» = скандували молоді патріоти у бік регіоналів-«тітушок».\nСитуацію коментує голова Кам'янець-Подільської районного ВО «Свобода» Володимир Баранівський:\n= Сьогодні влада в особі Партії регіонів, не приховуючи, цинічно бере до себе на службу бандитів, по-теперішньому «тітушок». Щоб очорнити ВО «Свобода», регіонали використовують ліберальну пресу та кишенькове телебачення. Самі ж ніби залишаються осторонь, а насправді керують усіма процесами. Не «Свобода» давала команду директорам шкіл привести не менше 20 вчителів від кожного закладу, скликати держслужбовців, чиновників, помічників нардепа, які повинні були зайти до зали, а потім з криками «Ганьба!» вийти. До речі, що вони й зробили. Не ВО «Свобода» давала наказ комуністу Гордійчуку зганяти «своїх» працівників, щоб ті протестували проти депутатів-свободівців. Не ми керували нахабними діями відомого в місті провокатора Олега Гільовського, голови Громадської ради міста. Не ми стягували учнів спортшколи №2, які штурмували двері Будинку культури. І аж ніяк не ми запрошували до себе гопників, щоб ті труїли нас газом і кидали в нас залізяччя. Хто за цим усім стоїть, розумні люди розберуться.\n24 вересня міська організація ВО «Свобода» звернулася до начальника міськвідділу міліції Юрія Дахно з вимогами розслідувати хуліганські дії «тітушок» з Партії регіонів, які намагалися зірвати зустріч мешканців міста з народними депутатами.\nНа їхню думку, перед початком конфлікту 23 вересня на місці події перебували міліціянти, однак жодних дій, аби зупинити свавілля найманців, не вживали.\n«Тільки побачивши, що люди власними силами зупинили «тітушок», співробітники МВС почали реагувати», = вважають свободівці.\n= Під час презентації книги народного депутата Ірини Фаріон група невідомих осіб розпилила у вестибюлі приміщення газоподібну речовину та намагалась проникнути до зали, = коментує начальник міської міліції. = На місце події прибула слідчо-оперативна група та керівництво міськвідділу. Відомості внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за ознаками ч.2 ст.296 Кримінального кодексу України (хуліганство, вчинене групою осіб). Триває досудове слідство.\nРЕВЕРС: ІЗ ТРЕНЕРІВ І ДИРЕКТОРІВ = у «ТІТУШКИ»\nХоч на вході в МБК і стояли свободівці, але, за однією із інформацій, котра потім неодноразово звучала у всеукраїнських ЗМІ та на офіційному сайті ВО «Свобода», в приміщення Будинку культури людей не пускали представники від Партії регіонів, так звані «тітушки» (прим.Ред. = так називають людей спортивної тілобудови, що мають коротку стрижку, на кшталт такої, що була у славнозвісного Вадима Тітушка, котрий напав на журналістів Ольгу Сніцарчук та Влада Соделя 18 травня. Він був у складі групи з близько 50 осіб, які влаштували бійку зі свободівцями на Великій Житомирській у Києві).\nНа прес-конференцію, яку організував наступного дня голова Громадської ради Олег Гільовський, прийшли саме ті «тітушки», яких нібито привезли з інших областей, і які, на думку свободівців, вчилини погром у МБК із побиттям скла та застосуванням слізогінного газу.\nОкрім «тітушок», поспілкуватися із журналістами виявили бажання директор Будинку культури Микола Нечай, дівчинка, котра постраждала від газу, директори шкіл, вчителі.\nЗа словами Миколи Нечая, представники від «Свободи» ще до початку зустрічі з нардепом зірвали замок на дверях з чорного входу БК, а з бокового вхрду переминалася з ноги на ногу зграйка хлопченят. Директор Будинку культури, звичайно, зробив зауваження представникам від «Свободи» та попросив дотримуватись умов укладеної угоди на проведення зустрічі. Натомість, як він стверджує, був зачинений на другому поверсі й не мав змоги вийти з приміщення. Замість гешефту за умовами договору, отримав лишень розбиті вікна, потрощені стільці та скандал.\n= Я пройшов Крим і Рим, = каже Микола Нечай, = та хіба я заслужив такої зневаги до себе? Минулого року без усіляких ексцесів пройшла зустріч лідера ВО «Свобода» Олега Тягнибока з кам’янчанами, а от із Іриною Фаріон не вийшло.\nВиступ нардепа-мовознавця прийшли послухати і вчителі. Їхню присутність наразі, як і все, що відбувається, оцінюють двояко. Одні кажуть, що освітян змусили, інші чули, як ті виходили із зали не тому, що пустили газ, а тому, що була відповідна команда. Дивуватися такому перебігу подій не варто: люди, які трясуться за півставки чи додаткові години, будуть усе життя труситися з будь-якого приводу. Та чи варто рівняти всіх під одну гребінку? Як і називати «тітушками» відомих людей, тренерів, директорів шкіл, голів громадських організацій, що виховали не одне молоде покоління, що прививали дітлахам любов до спорту, замість того, аби ті лазили по підворітнях, нюхали клей і тинялися безпритульно вулицями...\nКерівники та тренери спортивних закладів міста, захищаючи себе від клейма «тітушок», оприлюднили відкритого листа, в якому висловили своє обурення.\n= Ми виховуємо спортсменів, майстрів спорту, переможців міжнародних і світових змагань, = зазначив тренер Сергій Чайка. = І за це нас обізвали «тітушками»? У мене телефон червоний, знайомі в шоці!\n= Вибачайте, що зачіскою не вийшов, = посміхнувся до присутніх директор філії Європейського університету Микола Гуменюк, = але я й досі не можу відійти від зустрічі. «Свобода» нас розділила на наших та ні. Організатори й охоронці зі «Свободи» довго не пускали кам’янчан у зал. Мені особисто пан Мирний сказав, що хто потрібно, там вже є. Значить я, простий кам’янчанин, непотріб?\nСвою думку з приводу скандального понеділка висловив голова фракції Партії регіонів у міській раді, палкий прихильник спорту Валерій Слободян:\n= Хоч я і не був на зустрічі, проте не розумію, чому кам’янчани не мають право вільно пересуватися містом, послухати виступи людей, які приїжджають до Кам’янця. Чому одразу мова йшла про провокації? Значить, до них готувалися.\nНеприємно, що представники від «Свободи» зверхньо ставляться до інших людей, ділять їх на українців і недоукраїнців. Це політика в нікуди. Я за конструктивну критику і людське відношення. «Свобода» не має жодного морального права обмежувати свободу інших, політично не схожих з ними людей.\nІЗ КОМЕНТАРІВ «НАРОДО-НАСЄЛЄНІЯ»\nКам’янецька Інтернет-мережа вибухнула від несподіванки. Хто ж очікував, що славнозвісних «тітушок» привезуть не з інших областей, а ними стануть... брат, сусід, тренер спортшколи, з короткою стрижкою хлопчина, навіть, директор школи?..\nОсь лише деякі коментарі з цього приводу:\n... «Аж смішно, як судорожно наша влада намагається зберегти для себе солодке корито, і як панічно боїться власного народу. Сьогодні вони використали сльозогінний газ = завтра візьмуть мабуть гранатомети. Ніколи не думала, що саме в Кам’янці вирощують бойовиків. І судячи з фото капюшонники в основному діти з малозабезпечених сімей, які раді будь-якій копійчині. От це і є недопрацювання тієї ж Свободи та Удару».\n... «Коли працюють закони, це бидло знаходиться в загоні. Коли відбувається зрощення криміналітету і влади, худоба тікає на волю. Цікаво, Євросоюз в курсі, що Україна сьогодні = це мафіозна країна?»\n... «Мені здається, що компанія, яка вийшла з залу, не дочекалася часу виконання своєї основної задачі (яка вона була, я не знаю). Вони просто перелякалися газу і гуркіту за дверима та втікли».\n... «Тхекводисти-ерудити і боксери-інтелектуали так прагнули побачити пані Ірину Фаріон і почути її лекцію про «Мовні норми української мови», що розтрощили товар і прилавки, прокладаючи собі шлях до знань за допомогою сльозогінного газу, а самі продавці дивом вціліли».\nP.S. А знаєте, страшно не це = не коментарі, не скандал, не протистояння й провокації. Страшно, що ми до цього прийшли, навіть не усвідомивши, як так сталося...\nТеги: ВО "Свобода", Партія Регіонів, Ірина Фаріон


В Україні запрацював реєстр боржників аліментів. У ньому вже понад 75 тис. людей - новини Еспресо TV | Україна\nEspreso.tvСуспільствоВ Україні запрацював реєстр боржників аліментів. У ньому вже понад 75 тис. людей\nВ Україні запрацював реєстр боржників аліментів. У ньому вже понад 75 тис. людей\n6 лютого, 2018, 14:14\nВ Єдиному реєстрі боржників аліментів, який запрацював 5 лютого, вже понад 75 тис. електронних записів\nПро це повідомив міністр юстиції Павло Петренко, передає прес-служба відомства.\n"Це ті особи, які мають борг по сплаті аліментів понад 3 місяці. У цьому реєстрі вже понад 75 тис. електронних записів по таким боржникам", - розповів міністр.\nПетренко наголошує, що реєстр зручний у користуванні - там можна знайти боржника, увівши його прізвище та ім'я.\n"Я пропоную і жінкам, і представникам бізнесу, будь-якому громадянину користуватися цим реєстром для того, щоб дати оцінку можливому контрагенту або можливому супутнику життя, з яким ви хочете почати стосунки. Дуже прошу, у першу чергу жінок, звертати увагу на цей реєстр, щоб не потрапити у схожу ситуацію, як потрапили ці діти, які фактично є заручниками безвідповідальності одного із батьків", - розповів Петренко.\nВін сподівається, що з часом в реєстрі буде набагато менше відповідних записів, набагато менше прізвищ тих осіб, які зараз фактично потрапили на таку "дошку ганьби".\nНагадаємо, 7 грудня Верховна Рада ухвалили законопроект № 7277 "Про внесення змін до деяких законодавчих актів щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку примусового стягнення заборгованості зі сплати аліментів".\nЗа інформацією Міністерства юстицій, наразі в України понад 3 млн дітей живуть у неповних сім'ях.\n6 лютого закон про посилення відповідальності за несплату аліментів набув чинності.\nЩоб не випустити неплатника аліментів за кордон, потрібна постанова державного виконавця.


Урядовий портал :: МІП: Проект Концепції інформаційної безпеки України пройшов перший етап громадського обговорення\nУрядовий портал Головна Новини Міністерств та відомств Новини Міністерств та відомств (2015 рік) МІП: Проект Концепції інформаційної безпеки України пройшов перший етап громадського обговорення\nМІП: Проект Концепції інформаційної безпеки України пройшов перший етап громадського обговорення\n28.07.2015 | 11:44\nЕкспертна рада при Міністерстві інформаційної політики України провела обговорення проекту Концепції інформаційної безпеки з громадськими активістами, представниками медіа та фахівцями з комунікацій в регіонахУкраїни.\nВ рамках першого етапу громадського обговорення проекту Концепції кругл столи пройшли в Києві, Маріуполі, Одесі та Чернівцях. Другим етапом стане проведення заходів у Харкові, Тернополі, Житомирі, Ужгороді та Лисичанську, післячого проект Концепції буде передано на розгляд до Верховної Ради України.\n«Маріуполь, Одеса та Чернівці – це тільки три «лакмусові папірці» інформаційного простору, яких є багато по всій Україні. Маріуполь є визначальним не тільки з точки зору близькості до лініїзіткнення, а й за рахунок того, щомісто безпосередньо стикається з так званим «руським миром» в медіапросторі. Одеса - цемісто, яке відчуло на собі масові інформаційні атаки, і з честю вийшло з цих битв. Чернівці також прикордонне місто, яке в свою чергу стикається з викликами в інформаційному просторі, пов'язаними з зобов’язаннями, взятими на себе Україною в рамках Регіональної угоди, яка стосується планування цифрової наземної радіомовної служби, відомої в експертному середовищі як Женева 2006»,- зазначив радник Міністра з питань інформаційної безпеки Дмитро Золотухін.\nНагадаємо, що Експертна рада при МІП з розробки Концепції інформаційної безпеки та з питань розвитку інформаційного простору України розпочала роботу 26 березня 2015 року. Проект здійснюється за підтримки Міжнародного фонду «Відродження» та офісу Координатора проектів ОБСЕ в Україні. Головною метою діяльності ЕРМІП стало напрацювання трьох взаємодоповнюючих документів: проекту Закону про Концепцію інформаційної безпеки, Доктрини інформаційної політики України та Державної програми розвитку інформаційного простору України.\nПолітика Культура Інновації


Про місто НОВИНИ МІСТА Подарунок до свята захисникам Батьківщини\nСтворено: П'ятниця, 12 жовтня 2018, 13:24\nНапередодні Дня захисника України зенітно-ракетний полк, що дислокується у Володимир-Волинську, підрозділ якого виконує бойове завдання у зоні Операції об’єднаних сил, отримав подарунок від Нововолинської міської ради.\nМіський голова Віктор Сапожніков вручив електрогенератор, бензопилу, автомобільну акумуляторну батарею, набір ключів для обслуговування автомобілів на загальну суму 10 тисяч гривень представнику військової частини майору Андрію Качану. Кошти виділені з міського бюджету.\n-Ми не стоїмо осторонь, чим можемо, тим допомагаємо нашому війську. Тільки той, хто має міцну армію, може захистити свою державу , - зазначив керівник міста і запевнив, що й надалі допомагатимуть нашим бійцям. Адже сьогодні у зоні проведення Операції об’єднаних сил перебуває ще чимало нововолинців. За чотири роки демобілізовано більше 760 наших земляків.\nУ свою чергу від командування військової частини Андрій Володимирович вручив подяку міському голові за спонсорську допомогу, а також список нововолинських резервістів, котрі сумлінно виконують свій військовий обов’язок. Сім’ям цих військовослужбовців будуть оголошені подяки міського голови.


Рис.5.1.2. Інформаційні взаємозв'язки АРМБ по обліку витрат\nЦентральне місце в інформаційних системах економічного характеру займає бухгалтерський облік. Ефективність його визначається не тільки оптимальною організацією обробки фінансово-бухгалтерської інформації, але й ефективною технологією облікового процесу, що безпосередньо пов'язана з моделюванням функцій обліку.\nОрганізація бухгалтерського обліку і аналізу (рис.5.2.1.) характеризується предметною областю і, вбираючи в себе всі особливості господарюючого суб'єкта, являє собою складну систему, яка оперує великою кількістю взаємопов'язаних облікових компонентів постійного і змінного характеру, які відображають функції і обмеження змін окремих елементів обліку.\nУ якості довідників, що носять допоміжний характер, при автоматизованій обробці даних бухгалтерського обліку та аналізу використовують класифікатори. Вони створюються і ведуться за звичайною схемою, а по мірі надходження нової інформації доповнюються і корегуються в режимі діалога. Користувач звертається до класифікаторів в діалоговому режимі у масштабі реального часу і по мірі необхідності, однак їх функції можна значно розширити. Справа в тому, що існує багато дій, традиційно здійснюваних користувачем, які не враховані при проектуванні у сфері автоматизації. Прикладом цього може бути необхідність коригування норм амортизаційних відрахувань на повне відновлення основних фондів в інвентарній картотеці у відповідності з кодами норм, які містяться у відповідному довіднику. Введення такого режиму пов'язане з додатковими затратами, оскільки включає не тільки коригування, але й ряд супутніх функцій: перегляд картотеки в різних розрізах, одержання протоколів та інше. Очевидно, що введення додаткових режимів розширює можливості користувача, робить систему зручніше в експлуатації.\nНайбільш поширений спосіб відображення вихідної інформації передбачає одержання повнооб'єктних звітних документів на паперовому носії з метою поточного їх використання, архівного зберігання. Такі документи оформлюються з урахуванням довготривалого зберігання і мають юридичну силу.\nавтоматизація відображення вихідної інформації;\nрозмежування відповідальності за відображення вихідної інформації;\nрегламентація в процесі відображення вихідної інформації із здійсненням контролю за її дотриманням;\nконтроль вихідної інформації на всіх етапах відображення;\nзабезпечення відповідності вихідної інформації потребам облікового персоналу;\nзабезпечення вимог юридичної повноцінності інформації, що відображається.\nКорес-понду-ючий раху-нок, субра-хунок\nКош-торис- ні витра-ти\nФактич-ні витрати на початок періоду\nОбороти за зівтний період\nФак-тичні вит-рати на кі-нець пері-оду\nВит-ра-ти з по-чат-ку року\nкод ана-літич-ного облі-ку


Завдяки роботі Єдиного координаційного центру набори першої необхідності отримали понад 20 тисяч киян - Портал Києва\nЗа час роботи Єдиного координаційного центру для допомоги малозахищеним верствам населення при КМДА, набори першої необхідності отримали понад 20 тисяч киян, які опинилися в складних життєвих обставинах. Про це повідомила заступниця голови КМДА Марина Хонда.\n«Перед початком карантину киян, які опинилися у складних життєвих обставинах, нараховувалося близько 30 тисяч. Наразі ця цифра зросла до майже 70 тисяч осіб. За нашими можливостями ми забезпечуємо їх продуктовими наборами першої необхідності. Першочергово – одиноких літніх людей та осіб з інвалідністю. На сьогодні, завдяки роботі Єдиного координаційного центру, ми вже забезпечили 20 598 осіб, але не зупиняємося і продовжуємо роботу», – зазначила Марина Хонда.\nЄдиний координаційний центр створений на виконання доручення Київського міського голови для допомоги малозахищеним верствам населення. До роботи ЄКЦ вже долучилися представники благодійних і громадських організацій та представники соціально відповідального бізнесу: БФ «Майбутній Київ», БФ «Життєлюб», Спілка самаритян України, компанії «Новус» та «Столиця груп», «АТБ», «Розетка». Логістику забезпечують компанії «Уклон» та «Нова пошта».


Бра купити в Києві. Ціна в січні 2022 - ibud.ua\nКиїв Електротовари Освітлення інтер'єру Бра\n1-60 з 2261 товарів\nБагато хто вирішує бра і настінні світильники купити, щоб грамотно розділити приміщення на функціональні зони. Саме з допомогою світла це можна зробити як не можна краще. Плюс до всього, настінні світильники досить часто використовують, щоб створити місцеве освітлення, наприклад, підсвітити дзеркало або картини. Іноді бра виступає в якості основного джерела світла, що дозволяє додати приміщенню лампової атмосфери і деякої інтимності.\nЧасті питання про бра в Києві\n⇒ Які ціни на бра в Києві?\n⇒ Де купити бра в Києві?\nНа ibud.ua ви можете купити бра чи замовити з доставкою в Києві у 6 компаній. Інтернет-магазини Бра.\n⇒ Які самі дешеві товари в категорії бра в Києві?\nТоп 5 товарів з найнижчою ціною: Бра Pikart 17179-2 Бра AZzardo LETICIA 2 AZ2933 Бра Pikart P-full 5491-4 Бра Pikart BRASS 5921-1 Бра ELSTEAD BATH/AUSTEN1 PN


Від продажу землі виграють українці – pidpruemci.kiev.ua\nГоловна / БЛОГ / Від продажу землі виграють українці\nВід продажу землі виграють українці\nНеодноразово чув міркування про те, що якщо в Україні відкриється ринок землі, то її розкуплять іноземці, а українці залишаться без роботи.\nВибачте, але якщо за двадцять вісім років незалежності ми не подбали про те, щоб конкурувати на міжнародних земельних ринках, то вже і не зможемо бути на рівних.\nВідомо, що багато сільських жителів в регіонах продають свої паї за копійки або обмінюють за символічний бартер. Таке знецінення жахає — жоден європеєць не зрозуміє такого ставлення до власних і ресурсів країни.\nТак, існує ймовірність того, що прийдуть недобросовісні підприємці, які своєю діяльністю принесуть шкоди безпосередньо землі. Але держава цілком здатна регулювати взаємовідносини на ринку і стежити за якісним використанням земельної покрову. В інших випадках, я бачу виняткові плюс відкритого ринку землі.\nМіжнародні агрохолдинги зайдуть до нас з конкурентними пропозиціями – тож теперь покупця обираэмо з декількох, використовуємо можливість найбільш дорожче продати або здати в оренду земельну ділянку. Відповідно громадяни України зможуть добре заробити, тим самим підняти свій рівень життя, оплата податки, поповниться і бюджет країни, що дозволить покращувати соціальні стандарти.\nКрім того, Україна завжди славилася сировиною і коли у нас з’являться міжнародні компанії, то почне розвиватися ринок кінцевої продукції в межах країни. Відбудеться аграрна індустралізація — відкриються підприємства, фабрики, цехи, заводи, складські комплекси. З’являться нові робочі місця для українців і, природно, піднімуться зарплати. Україна перейде від сировинної економіки до виробництва продукції, що дозволить вийти на новий рівень в очах міжнародних партнерів та інвестора.


Академії снукеру Знам’янки два роки\n15-16 грудня 2018 року в Академії снукеру Знам‘янка відбувся регіональний турнір зі снукеру серед юнаків та дівчат до 16 років.\nЦього разу змагання були присвячені другій річниці заснування Академії снукеру у нашому місті. До участі долучилися 23 снукеристи зі Знам‘янки і Кропивницького, а також у якості гостей молодші спортсмени, які іще не наважились грати в турнірі, але долучились до святкування.\nВсі учасники турніру отримали солодкі подарунки від федерації снукеру Кіровоградської області, чемпіони та призери - пам’ятні призи, кубки і медалі.\nЗа результатами двох турнірних днів, групову сітку подолали 8 гравців, а кращими стали: 1-е місце – Лілія Царуш, 2-е місце Андрій Васильєв, 3-е місце поділили – Максим Степаненко та Яна Мариненко.\nВсі мої очікування за 2 роки існування Академії снукеру справдились, - ділиться засновниця Академії, тренерка Анна Лісовенко, - зараз з дітьми працює троє тренерів, вони всі мають фахову освіту і сертифіковані Національною федерацією снукеру. Це я, Олег Степаненко і Дмитро Чернецький. Кількістю вихованців я вдоволена, дітям і батькам подобається, тому на сьогодні у нас лише 5-7 вакантних місць для нових спортсменів, цього року навіть не робили набір, прийшли друзі і знайомі наших вихованців, а це показник нашої якісної роботи!\nЗа ці два роки наші спортсмени вже взяли участь у трьох Всеукраїнських турнірах - це Чемпіонат України серед юнаків та дівчат до 26 років та два Чемпіонати України серед жінок 2017 і 2018 років, є успіхи і досягнення!


Турбів, вул. Миру, 77\nВінницька область, 22513\nTKZ- Турбівський Каоліновий Завод » Про завод\nу Глухівецькому регіоні\nУ 2020 році була проведенга реконструкція і модернізація заводу.\nЗ'явились нові марки каолінів\nІсторія Турбівського каолінового заводу починається\nВисока якість Турбовського каоліну привернуло до себе увагу ще на початку ХХ століття, коли в 1903-1907 роках одеський купець Ушер Сігал організував перший в Україні фарфоро-фаянсовий завод з виробництва керамічних ізделійв місті Славуті на Волині (нині Хмельницька область), де і був випробуваний Турбівський каолін.\nРезультати перевірки якості видобутого каоліну перевершили всі очікування. З 1909 року каолін з Турбовського родовища поставлявся на завод в Славуті (зараз - Славутський комбінат "Будфарфор" з ТМ "Colombo", концерну "Geberit Group" зі штаб-квартирою в Швейцарії). З цього часу і починається промисловий видобуток каоліну поблизу Турбова. Добували його і збагачували примітивним способом: викопували його лопатою, відвозили ручними тачками в чани-мішалки, які приводилися в рух кінною тягою. Розмішаний з водою каолін подавався по жолобах в чани, де відстоював. Кращі частини каоліну різали на частки у вигляді цегли і відправляли в Славуту, пісок же осідав на дні чана. Здійснював керівництво цими роботами Павло Адельгейм, надалі відомий фахівець по каоліну в нашій країні. Після Жовтневої революції в 1917 році за рахунок Турбівський каолінів задовольнялася потреба паперової промисловості. У 1924 році за рішенням керівництва країни було розпочато будівництво Турбовського каолінового заводу, а 10 листопада 1925 році проведено пробний пуск його. Проектна потужність заводу становила 500 тис. Пудів на рік Комов каоліну. Родовище каоліну розробляється відкритим способом, при цьому використовують обладнання, яке використовується під час проведення відкритих гірничих робіт. У 1925 році, коли країна почала розвивати гумовотехнічну промисловість і постало питання про заміну наповнювача каучуку-сажі, який виготовлявся з зеленого масла, стали застосовувати каоліни з Турбовського родовища. З 1929 року на заводі застосовується мокрий спосіб збагачення за допомогою електролітів. До початку Другої світової війни завод забезпечував потребу країни в каоліні. Частина каоліну відправлялася в Німецьку республіку. У період війни завод був повністю зруйнований і кар'єр разом з обладнанням затоплений, збиток обчислюється в 1 млн.700 тис. Рублів. У 1944 році почалися відновлювальні роботи з подальшою реконструкцією і модернізацією Турбовського каолінового заводу на різних етапах технологічного процесу отримання каоліну. У 1953 році відбувається реконструкція заводу з впровадженням сушильних баранів замість тунельних сушарок, в 1959 році - підняті фільтр-преса наверх, відбувається впровадження транспортерів для транспортування коржів в сушильні барабани, а в 1963 році впроваджена нова помольних установка, корзінчатий дезинтегратор.\nУ початку 1964 року завод почав поставляти каолін для взуттєвої промисловості.\nУ період з 1953 по 1979 року обсяги виробництва каоліну на заводі збільшилися з 20 000 тонн до 75 000 тонн на рік і склали близько 615 000 тон видобутку за даний період. Поставки каоліну різних марок здійснювався на більш ніж 100 підприємств Радянського Союзу. У 80-ті роки каолін збагачений Турбовського родовища застосовується для виробництва штучної шкіри, технічних тканин і пластмасових виробів. У 90-ті роки, в зв'язку з наступаючим кризою через розвал Радянського союзу, зменшенням темпів зростання економіки і промисловості з 1993 по 1997 року підприємство працює не в повному обсязі.\nУ 2013 році відбуваються процеси модернізації виробничих потужностей і зміна менеджменту завода.В 2015 році був введений в експлуатацію новий виробничий комплекс. Напідприємстві встановлена нова технологічна лінія потужністю до 2500 тонн каоліну в місяць, з виробництва каоліну мокрого збагачення з вологістю 5-28%, у вигляді грудок. Удосконалена фахівцями підприємства лінія мокрого збагачення включає в себе поділ каолінового сировини за сортами на складі, і збагачення каолінової суспензії через систему дезінтеграції і класифікаторів, зневоднення на фильт-пресі до 30% вологості і сушки в прямоточною сушарці до 5,12,14,18% . Дана технологія дозволяє отримати продукт високої якості і забезпечити стабільність якісних показників.\nВ даний час "Турбівський каоліновий завод" - провідне гірничодобувне підприємство України, яке займається розробкою родовищ, видобутком і продажем каолінів збагачених і кварцових пісків. Турбівське родовище каолінів одне з найбільших в Центральній і Східній Європі. Каолін і кварцовий пісок Турбовського родовища використовуються в якості наповнювача при виробництві фарфору, санітарної кераміки і керамічної плитки, фаянсових виробів, картону, гумового взуття, гумотехнічних і пластмасових виробів, для виготовлення штучних шкір, тканин і лінолеуму, вогнетривких виробів, при виготовленні формувального матеріалу в ливарному виробництві, а так само для виготовлення каталізаторів і пропант в нафтопереробної промисловості.\nНа сьогоднішній день Завод виробляє такі марки каолінів\n150 Minories, Tower, London, Великобританія\nКол центр : +38 068 0088889\nПредставляємо Вашій увазі компанію "TKZ", яка готова запропонувати для потреб Вашого виробництва каолін збагачений з родовищ у Глухівецькому та Турбівському регіоні.\nКол центр: +38 068 0088889


Новини України: Міліціонерів, що жостоко вбили чоловіка у Червонограді, судитимуть\nМіліціонерів, що жостоко вбили чоловіка у Червонограді, судитимуть\nпонеділок 23 листопада, 2009 16:26\nПрокуратура Червонограда довела вину двох працівників міліції Сокальського райвідділу за фактом перевищення службових повноважень. Про це повідомила прес-служба Прокуратури у Львівській області.\nДосудове слідство у кримінальній справі, порушеній 24.01.2008 року за фактом перевищення службових працівниками міліції, заподіяння умисних тяжких тілесних ушкоджень, що спричинили смерть потерпілого закінчено.\nЯк з’ясовано, 01.01.2008 року, близько 3. 30. міліціонери Сокальського райвідділу області на пл. Січових Стрільців в Сокалі затримали за порушення громадського порядку громадянина К. Оскільки останній відмовився виконати вимогу працівників міліції – добровільно сісти в їхній службовий автомобіль, щоб доїхати до відділку, його примусово помістили в машину.\nУ миашині працівники міліції всупереч вимогам закону, явно перевищивши свої права та повноваження, завдали К. неодноразових ударів руками і ногами в різні частини тіла, внаслідок чого заподіяли останньому тяжкі тілесні ушкодження у вигляді множинних переломів ребер, масивних крововиливів в тканини грудної клітки, спини та голови. Вказані тілесні ушкодження в сукупності викликали розвиток шокового стану та стали причиною смерті громадянина К.\nЯк зазначають в обласній Прокуратурі, незважаючи на довготривалість розслідування цієї кримінальної справи, що було обумовлено необхідністю провести цілий комплекс складних експертиз і значного обсягу слідчих дій, прокуратура довела вину працівників міліції у вчинені злочинів, передбачених ст. 365 ч.3 (перевищення службових повноважень, що спричинило тяжкі наслідки) та ст. 121 ч.2 (умисне тяжке тілесне ушкодження) Кримінального кодексу України. Вказаним особам пред’явлено обвинувачення у скоєнні інкримінованих їм злочинів та взято їх під варту.\nДосудове слідство закінчено, справу скеровано в суд для розгляду по суті.