ТОВ БУКАНІС — Код ЄДРПОУ 42729480\nТОВАРИСТВО З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ БУКАНІС\nАдреса: 49000, Дніпропетровська обл., місто Дніпро, Соборний район, ВУЛИЦЯ НАБЕРЕЖНА ПЕРЕМОГИ, будинок 58\nУчасники та бенефіціари 42729480\nАдреса засновника: 49000, Дніпропетровська обл., місто Дніпро, Центральний район, ПРОСПЕКТ ОЛЕКСАНДРА ПОЛЯ, будинок 211 Б, квартира 21\nІндивідуальний податковий номер: 427294804638\nНомер взяття на облік: 046318345229\nНомер взяття на облік: 10000001402742\n30.12.2018 Змінилось найменування юридичної особи ТОВАРИСТВО З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ "БУКАНІС"\n( ТОВ "БУКАНІС")\n30.12.2018 Змінився вид діяльності 46.11 - Діяльність посередників у торгівлі сільськогосподарською сировиною, живими тваринами, текстильною сировиною та напівфабрикатами\n30.12.2018 Змінився розмір статутного капіталу 1 000 грн.\nІнформація про компанію "БУКАНІС"\nОтримайте повну інформацію про юрособу "БУКАНІС". Ключова інформація про юрособу допоможе засновнику бізнесу в прийняттi рішення, співпрацювати з підприємством або уникнути. Ці факти знаходяться у відкритому реєстрі. Таку інформацію отримують за допомогою ЄДРПОУ компанії 42729480.\nДані про компанію "БУКАНІС"\nЗа кодом компанії, що називається ЄДРПОУ, можна дізнатися, в якому місці знаходиться ця фірма - для "БУКАНІС" це Дніпро, в нашому каталозі на літеру Б. Юридична адреса компанії 49000, Дніпропетровська обл., місто Дніпро, Соборний район, ВУЛИЦЯ НАБЕРЕЖНА ПЕРЕМОГИ, будинок 58, а також більш детальну інформацію можна дізнатися в повній версії наших інструментів. За кодом ОКПО на сайті містяться дані про засновників і підписантів, прізвища, імена та по батькові цих осіб. Ключові особи цієї компанії - керівник Козак Руслан Альбертович, а також засновники Козак Руслан Альбертович. У повній версії сайту можна знайти судові рішення по цій компанії, дані з податкового реєстру і розмір статутного капіталу компанії. Форма власності компанії – ТОВАРИСТВО З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ Дивіться інші компанії в Дніпро або в каталозі на букву Б\nТОВ КРОТОН ЛЮКС


PHP – maque.org.ua\nВ цьому уроці ми розкриємо основу будь-якої мови програмування, включно з РНР, – змінну. То що ж це таке? Можна вважати, що змінна – це контейнер, який містить деяке конкретне значення.\nРНР може оброблювати 8 різних типів даних, які можуть бути розподілені на 3 категорії: скалярні, поєднані та спеціальні типи даних.\nУсе не так складно, як може здаватися на перший погляд. Ви вже знайомі з половиною цих типів даних, якщо вивчали математику у школі.\nІснує один дуже зручний та швидкий спосіб тестування систем з управління вмістом та перегляду РНР файлів прямо на вашому комп’ютері. Авжеж, ви здогадалися із назви або мого попереднього уроку «Курс РНР для початківців – вступ», де я обіцяв розкрити цю тему, чи не так? Отож, якщо ви не хочете передчасно витрачати гроші на купівлю хостинґу та доменного імені чи просто бажаєте протестувати WordPress або іншу СМS систему, перед завантаженням файлів на сервер, то стаття «Як встановити локальний хостинґ (localhost) використовуючи WAMP» саме для вас!\nШановні читачі сайту maque.org.ua, або просто друзі! Цим першим PHP уроком я починаю цілу серію із курсу PHP, що надалі за нашою доброю традицією перетвориться у збірку та електронну книгу (eBook). Про PHP можна писати нескінченно, а отже я знайшов гарну нішу і не буду ламати голову із темою наступної статті 🙂 В наші часи сурової конкуренції звичайним HTML уже не обійтися, тому кожний кодер чи просто власник блоґу має знати основи PHP. Отож, до роботи!\nРедактори для PHP – опитування\nПропоную Вам список редакторів для редагування PHP, з якими я працював і можу оцінити. Передовсім хочу сказати, що будь-яка оцінка є дуже суб’єктивною. Саме для цього пропоную висловити Вашу думку з цього приводу.\nУдосконалюємо форму зв’язку, що зроблено на php\nЯк зауважив Тусько у цьому дописі, форма зв’язку, скрипт до якої я написав, занадто небезпечна, тому що там нема ніякого захисту. Саме сьогодні я і покажу, як додати певний код, що запобігатиме більшій частині можливих зловживань.\nОбробка умовних конструкцій if..else\nЦього разу ми розглянемо умовну конструкцію if … else. Аби зрозуміти сенс цієї конструкції, треба опанувати наступне. Річ у тім, що у PHP є так званий логічний (boolean) тип даних. Він може мати одне з двох значень: true або false (тобто істина або неправда).\nОсобливості використання лапок у PHP\nСьогодні ще одна вельми проста тема з майбутнього підручника з PHP, яка може роздратувати фахівців і водночас сподобатись початківцям. Йтиметься про види та особливості використання одинарних і подвійних лапок у PHP.\nСтисле написання певних операцій\nЇдете до Львова? Тоді для Вас меню ресторана львів. Це зробить мандрівку незабутньою.\nЯк і будь-яка людина, що бажає робити усе ефективно та оперативно, програмісти на PHP намагаються застосовувати ощадливі прийоми у коді. Зараз ми навчимось оптимізовувати код для того, щоб у нас йшло менше часу на записування певних операцій.


Брак сірчаної кислоти вплине на гривню | NewsNetwork\nБрак сірчаної кислоти вплине на гривню\nВведення квот на імпорт сірчаної кислоти негативно вплине на всю економіку України. Про це заявила голова Державної регуляторної служби Ксенія Ляпіна. Вона стверджує, що обмеження ввозу хімікатів у першу чергу вдарить по металургійним комбінатам. Мовляв, виробників не дуже то й турбує ціна на сірку,бо її розмір у собівартості кінцевого продукту незначний. Однак, якщо кислота стане дефіцитом, то є ризик що перерветься технологічний цикл на підприємствах. Відтак, готового товару не буде, а значить припиняться експортні поставки. А це своєю чергою вплине на валютний баланс та стабільність гривні.\nЗа словами Ляпіної, здавалося б невеличке рішення, мета якого налагодити цінову політику між виробниками і споживачами сірчаної кислоти, може негативно позначитися на економічному становищі цілої країни.\nНагадаємо, що 2 липня міжвідомча комісія з міжнародної торгівлі встановила квоти на імпорт в Україну сірчаної кислоти. Таке рішення прийняли після проведення розслідування, яке встановило що ціна на ввезену хімічну речовину занижена іноземними імпортерами. А відтак, національні виробники несуть збитки. До речі, ці антидемпінгові заходи ініціювали державне підприємство "Східний гірничо-збагачувальний комбінат" і підприємство "Сумихімпром". У той же час, керівники великих коксохімічних та металургійних підприємств заявили, що введення квот на імпорт сірчаної кислоти безпідставне. І такі дії кабміну знищують вітчизняну економіку та переслідують чиїсь лобістські цілі.


Визначено переможців районного конкурсу проектів розвитку місцевих ініціатив територіальних громад\nГоловна>Визначено переможців районного конкурсу проектів розвитку місцевих ініціатив територіальних громад\nСереда, 06 вересня 2017 10:01\nЗавершився районний конкурс проектів розвитку місцевих ініціатив територіальних громад 2017 року.\nВідповідно до рейтингу, складеного за результатами експертної оцінки проектів, переможцями визначено такі:\nПроект Куклинської сільської ради «Якісні шкільні меблі – запорука здоровя дитини»;\nПроект Довжицької сільської ради «Роздільний збір сміття – шлях громади до гідного життя»;\nПроект Маневицької селищної ради «Створення кімнати профілактики зору»;\nПроект Рудниківської сільської ради «Крок назустріч майбутньому»;\nПроект громадської організації «Маневицька районна громадська організація ветеранів АТО на сході України» «БІБЛІОдворик – новий формат культурного відпочинку!».\nДо переліку резервних включено такі проекти:\nПроект Довжицької сільської ради «Організація дозвілля дітей шляхом створення дитячого ігрового майданчика в селі Довжиця»;\nПроект громадської організації «Стильні панночки» «Живи стильно. Відпочивай креативно»;\nПроект Колківської селищної ради «Відновлення фізичної активності хворих з хронічними захворюваннями та інвалідів шляхом створення кабінету лікувальної фізкультури в Колківській районній лікарні»;\nПроект громадської організації «Дія людей» «Встановлення 30 контейнерів для збору вторинної сировини в селі Старий Чорторийськ»;\nПроект Колківської селищної ради «Забезпечення дитячої бібліотеки смт.Колки комп’ютерною технікою і меблями»;\nПроект Годомичівської громадської організації «Вікторія» «Оазис інновацій для «залізної» води»;\nПроект Цмінівської сільської ради «Встановлення спортивного майданчика для Workout (вулична гімнастика)».\nКонкурсна рада з проведення районного конкурсу проектів розвитку місцевих ініціатив територіальних громад рекомендувала районній раді виділити додаткові кошти на фінансування резервних проектів районного конкурсу проектів розвитку місцевих ініціатив територіальних громад.\nЗа умови збільшення ресурсів районного бюджету, спрямованих на проведення районного конкурсу проектів місцевих ініціатив територіальних громад у 2017 році буде профінансовано виконання як основних проектів - переможців районного конкурсу проектів розвитку місцевих ініціатив територіальних громад 2017 року, так і резервних проектів.


купити авіаквитки - Лайфхак - GAI-STOP.RU\nГлавная / Лайфхак / Подорож без переплат\n03.06.2019 06:37 283\nПід час сезону відпусток багато задаеться питанням, як здешевити вартість відпустки. І перше з чого варто почати це пошук більш дешевих квитків. По-перше потрібно занть де можна купити авіаквитки дешевше. А по-друге потрібно знати декілька хитрощів вича допоможуть вам здійснити переліт дешевше.\nБагато хто знає, що бюджетні авіакомпанії встановлюють низькі ціни на квитки в тому числі і тому, що в вартість їх квитків не включено провезення багажу. Він оплачується окремо і в рази підвищує ціну. Так ось, багато регулярних авіакомпаній також мають знижений тариф без багажу. Це не погана нагода купити авіаквитки дешевше.\nА ось за кожен додатковий валізу вас попросять доплатити, причому чималу суму. Тому подорожуйте легко! 7 Ви знаєте, куди і коли хочете полетіти, але квитків за вигідною ціною поки немає? Довіртеся нам;)\nПідпишіться на зміну ціни і ми відразу повідомимо вас, як тільки з'являться квитки на ваш напрям за найнижчою ціною! Ми проводимо постійний моніторинг цін на авіаперельоти, що дозволяє нам знаходити квитки в усіх напрямках з максимальною знижкою. Читайте також: ТОП-8 мальовничих островів Греції: вибираємо місце для відпочинку 06 квітня 2018 8. ВИВЧІТЬ АЛЬТЕРНАТИВНІ АЕРОПОРТИ 7 Подорожуючи по Європі, завжди досліджуйте рейси в сусідні міста і неосновні аеропорти. Ви здивуєтеся, але так можна заощадити половину бюджету.\nНаприклад, в Брюссель можна добиратися через Брюссельський аеропорт, і квиток Київ-Брюссель в цьому випадку буде коштувати близько € 190. А можна летіти в аеропорт Брюссель-Шарлеруа, що в 46 км від Брюсселя, і переліт туди обійдеться вже € 65 (рейс Wizz Air c короткою пересадкою в Вільнюсі). Різниця - очевидна.\n«Подорож без переплат» - Похожие страницы


Укрпошта розпочинає конкурс «Краща поштова марка України 2016» - Таврия\nГлавная » Новости Токмакского района » Укрпошта розпочинає конкурс «Краща поштова марка...\nУкрпошта розпочинає конкурс «Краща поштова марка України 2016»\nср, 02/08/2017 - 12:07\nДля привернення уваги громадськості до поштової мініатюри та збільшення чисельності її шанувальників з 16 січня 2017 року Укрпошта оголошує конкурс «Краща поштова марка України 2016».\nКонкурс, який вже став традиційним, допоможе визначити найкращі зразки філателістичної продукції, що випустила Укрпошта впродовж 2016 року.\nОбрання кращої поштової марки України є чудовою можливістю оцінити роботу і художників, й Укрпошти та зрозуміти, якій тематиці віддають перевагу українці. Саме поціновувачі філателістичної продукції зможуть вибрати достойний продукт.\nУчасником конкурсу може стати будь-хто. Для участі необхідно надіслати заповнені листи-анкети з позначкою «Конкурс «Краща поштова марка України 2016» на поштову адресу відділу продажу маркованої та філателістичної продукції (вул. Хрещатик, 22, м. Київ, 01001), або на електронну адресу filateliya@ukrposhta.com. В анкеті учасника потрібно вказати свої пропозиції щодо того, які три поштові марки (блоки, малі аркуші), введені в обіг у 2016 році, можуть посісти, відповідно, І, ІІ і ІІІ місце. Зображення марок та анкету Ви можете побачити на сайті http:// ukrposhta/ua.\nКонкурс триватиме до 16 березня 2017 року. За його результатами компетентне журі визначить найкращу поштову продукцію відповідно до того, скільки балів наберуть учасники. Обрані автори трьох листів (анкет), які віддали свої голоси за марку-переможницю (блок, малий аркуш) нагороджуються добіркою філателістичної продукції.\nЗапрошуємо взяти участь у конкурсі усіх поціновувачів філателії та небайдужих до розвитку українського марковидавництва!


КРУГЛИЙ СТІЛ «СОЦІАЛЬНИЙ РОЗВИТОК СЕЛА В УМОВАХ АДМІНІСТРАТИВНО-ТЕРИТОРІАЛЬНИХ ТРАНСФОРМАЦІЙ»: ПРОБЛЕМИ І ШЛЯХИ ВИРІШЕННЯ | Всеукраїнська асоціація громад\nКРУГЛИЙ СТІЛ «СОЦІАЛЬНИЙ РОЗВИТОК СЕЛА В УМОВАХ АДМІНІСТРАТИВНО-ТЕРИТОРІАЛЬНИХ ТРАНСФОРМАЦІЙ»: ПРОБЛЕМИ І ШЛЯХИ ВИРІШЕННЯ\n24 травня 2017 року на базі економічного факультету працював круглий стіл «Соціальний розвиток села в умовах адміністративно-територіальних трансформацій». Він зібрав представників Інституту аграрної економіки НАНУ, Всеукраїнської асоціації сільських та селищних рад, Національної асоціації сільськогосподарських дорадчих служб України, Всеукраїнської ГО «Народний рух захисту землі» та інших.\nСьогодні український агробізнес розвивається дуже успішно, але це ніяк не позначається на соціальних умовах життя в селі. Тому мета нашого обговорення – запропонувати шляхи покращення життя в українському селі, розпочав розмову декан економічного факультету Анатолій Діброва.\nАктуальність обраної тематики підкреслив і ректор університету Станіслав Ніколаєнко. Благополуччя людини, її соціальне самопочуття – питання №1. За останні роки урожайність сільськогосподарських культур в Україні підняли майже вдвічі, експорт за прогнозами сягне 40 мільйонів тонн. Разом з тим на селі: у 21 тисячі сіл смертність вища за народжуваність, 822 – зникли, у 9232 – немає суб’єктів господарювання, працює тільки половина жителів села. Тому проблема гостра. І вирішення її повинні запропонувати вчені та донести свої висновки до керівництва держави.\nДиректор департаменту науково-освітнього забезпечення та розвитку підприємства на селі Мінагрополітики Андрій Стефанович зауважив, що один з пріоритетів діяльності міністерства якраз сільський розвиток. Сьогодні на селі маємо великий комплекс проблем, спричинений інерцією, що дісталася в спадок ще з радянських часів. Тенденція скорочення мешканців села, на думку посадовця, буде продовжуватись. Серед причин цього – розвиток принципово нових технологій, зміни в організації виробництва тощо. Наразі потрібно запропонувати нові тренди, які допоможуть організувати нову поселянську мережу.\nВ Україні чомусь так виходить, що пропонуються реформи за реформами, але за їхні результати чомусь ніхто не відповідає. Чому у селах немає суб’єктів господарювання? На переконання голови ГО «Аграрний союз України» Геннадія Новікова це відбувається тому, що невідомо який буде устрій на селі. Зараз Україна експортує сировину і тим самим додана вартість, яка дає просто колосальні можливості для створення робочих місць на селі, створюється за кордоном. Крім того, в селі не забезпечений належний доступ до соціальних благ. Тому необхідно створити таку модель села, де люди захочуть жити і народжувати дітей.\nУ гарячій дискусії учасники продовжили обговорення двох основних питань – соціально-економічного розвитку українського села і моделі сільського розвитку в умовах адміністративно-територіальних трансформацій.


Порушення карантину. Поліція оштрафувала будівельні гіпермаркети - новости Украины, Економіка - LIGA.net\nЗа порушення обмежувальних заходів, керівникам будівельних гіпермаркетів в Київській області загрожує штраф від 34 000 грн до 170 000 грн\nПравоохоронці Київської області склали адміністративні протоколи за порушення вимог карантину в торгово-будівельних гіпермаркетах міст Біла Церква, Боярка та Буча. Про це повідомляє прес-служба Національної поліції столичного регіону.\nВідзначається, щодо керівників цих гіпермаркетів поліцейські вже складали адмінпротоколи за порушення умов карантину за ст. 44-3 КУпАП (порушення правил щодо карантину людей). Однак, магазини відновили роботу.\nПоліцейські зібрали докази про продаж будматеріалів, опитали свідків і склали на власників торгових центрів адмінпротоколи, які направлять до суду для прийняття рішення.\nЗгідно із законом посадовим особам загрожує штраф у розмірі від двох до десяти тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, тобто від 34 000 грн до 170 000 грн.\n3 квітня Кабмін затвердив список нових обмежувальних заходів у рамках протидії поширенню коронавірусу.\nВ уряді назвали варіанти покарання за порушення карантину і показали, які санкції за це передбачені в світі.\nЗа даними МВС, поліція відкрила 35 кримінальних проваджень за порушення карантину і понад 3400 адміністративних протоколів за статтею 44-3.\nЧитайте російською: Нарушение карантина. Полиция оштрафовала строительные гипермаркеты\nБізнес на карантині. Названо п'ять головних проблем підприємців 25.03.2020Карантин. Близько 700 000 підприємців в Україні зупинили роботу 20.03.2020У Києві ОПГ робила і збувала зброю та боєприпаси: відео 20.04.2018\nполіція карантин бізнес на карантині порушення карантину


Серце України б’ється на Черкащині | Газета "Уманська зоря"\nСерце України б’ється на Черкащині\nУнікальний арт-об’єкт у самому центрі України на Черкащині відтепер може відвідати кожен охочий. У День Державного Прапора «Серце України» офіційно відкрив Президент Володимир Зеленський.\nДо 30-річчя Незалежності на Черкащині, в географічному центрі країни— поблизу села Мар’янівка Звенигородського району, спорудили монумент, який символізує єднання всіх регіонів країни. Географічний центр України було розраховано за усередненими значеннями широти і довготи крайніх північної, південної, західної та східної точок.\nУ центрі майданчика — серце під склом, яке «пульсує» завдяки поєднанню музики і світлових ефектів. Навколо нього розташовано 25 сталевих крил, що уособлюють 24 області та Крим. Кожна пара крил прикрашена автентичною вишивкою всіх регіонів України. Цю частину проєкту підготувала заслужена художниця України майстриня Олександра Теліженко. «Нам важливо передати у вишивці образ і генетичний код кожної області, — зауважила вона, — і гармонійно вписати її в сучасну композицію монумента». Поряд з артоб’єктом майорить найбільший на Черкащині Державний прапор. Висота флагштока — 52 метри, розмір стяга — 9 х13 метрів. Це один з перших артоб’єктів, де дотримано вимог безбар’єрного доступу: тактильна мапа, навігація, аудіогід та інше.\n«Ми хотіли створити до 30-річчя Незалежності України щось особливе, — розповів голова облдержадміністрації Олександр Скічко. — Адже маємо не лише пам’ятати минуле, а й творити сьогодення. Я був неприємно вражений, коли вперше побачив на Черкащині «Географічний центр України» — непримітний недобудований пам’ятний знак посеред поля. Ми вирішили створити тут унікальний артоб’єкт, який би символічно поєднав усю Україну в одному місці сили.\nЯк зауважив Олександр Скічко, голова Черкаської ОДА, об’єкт споруджують спільнокоштом. Загальна сума витрачених бюджетних коштів — 153,4 тисячі гривень, їх витратили на необхідні експертизи та дослідження. Допомогу на будівництво об’єкту у розмірі 2 мільйони гривень надав Благодійний фонд «МХП — Громаді».\n«Серце України» — символ духу країни та розвитку. Як розповідають творці, білі сталеві крила — поєднання чистоти і сили нашої Батьківщини. Із прадавніх часів саме крила символізують перемогу, подолання перешкод і вихід на вищий рівень буття. Крилатими зазвичай зображують янголів, посередників між Богом і світом. Відвідати арт-об’єкт і послухати «серце України» може кожен бажаючий.


Чернівчани штурмують намети “МММ” за дармовими 50 гривень - Українська газета Час\nУ Центрі Чернівців роздають по 50 гривень від “МММ”. На Театральній площі біля парасольки “МММ” зібралася черга із кількох десятків людей. В черзі стоять як правоохоронці із Державної служби охорони, так і жінки, котрі торгують сиром неподалік від площі.\nПредставники фінансової піраміди обіцяють 160 гривень кожному, хто вступить у їхні лави. Кожному, хто дає свій номер мобільного телефону відразу дають 50 гривень. Потім, якщо людина з\_’явиться до офісу “МММ” доплачують ще 110 гривень.\nТаких парасольок по місту діє кілька.\nЯк розповів чернівчанин Степан, він вже обійшов кілька таких “точок” і на кожній отримав по 50 гривень.\nПредставники піраміди не кажуть, у чому хитрість. Запевняють, що гроші роздають просто, аби залучити якомога більше людей до структури.


« Публічна бібліотека: сучасна модель\nГрані бібліотечної професії »\n9 листопада 2007 року українська громадськість відзначатиме 135-річчя від дня народження видатного українського письменника й літературознавця, художника, видавця і педагога, дійсного члена Наукового Товариства ім. Т.Шевченка – Богдана Лепкого (1872-1941).<?xml:namespace prefix = o ns = "urn:schemas-microsoft-com:office:office" />\nЗ нагоди ювілею митця висвітлимо сторінки його життєпису та творчої біографії.\nБогдан (у хрещенні – Теодор-(Нестор) народився 9 листопада 1872 року у с.Крегулець Гусятинського повіту на Тернопільщині в родині священика. Незабаром родина переїхала до Жукова, де й виховувався майбутній письменник.\nПо закінченні Бережанської гімназії навчався у Віденському та Львівському університетах, після яких повернувся вчителем у рідну гімназію. Та незабаром Лепкий відчув, що Бережани вже стали затісні для реалізації його багатогранних літературних зацікавлень.\nУ 1899 р. Лепкого запрошують до Кракова викладати в Ягеллонському університеті українську мову й літературу. З цим центром польської науки і культури відтоді було пов’язане все творче життя поета. Живучи в Кракові, Б.Лепкий не почував себе відірваним від українського культурного життя. В оселі Лепких збиралися відомі українські громадські діячі, художники, письменники: Василь Стефаник, Кирило Студинський, Михайло Бойчук, Вячеслав Липинський. До його господи заглядали Михайло Коцюбинський, Ольга Кобилянська, Василь Вовк та ін.\nШироту творчих інтересів та виняткову працездатність Богдана Лепкого представляє його творчий доробок. Лепкий – автор 80 поем, 75 оповідань, 15 томів повістей, 10 збірок поезій, керівник 20-ти літературознавчих розвідок; упорядник, редактор і видавець 60 томів українських письменників. У щоденній праці він, як І.Франко, Б.Грінченко не жив, а „орав”. Його твори перекладалися багатьма європейськими мовами.\n1911 року Лепкий, сповнений ностальгії за рідним краєм, пише вірш „Видиш (чуєш), брате мій…”, який особливо уподобали заокеанські українці. Він був покладений на музику, а журавлі, що летять з вирію в Україну, стали своєрідним символом і емблемою всесвітніх форумів українців.\nЗ початком Першої світової війни родина Лепких опиняється в Угорщині, потім в Австрії, Німеччині. Тут письменник веде культосвітню роботу в таборі для військовополонених, серед яких було десять тисяч українців. Події війни знайшли відображення у багатьох поетичних і прозових творах письменника.\n1925 р. Богдан Лепкий повертається до Кракова, де знову викладає в університеті, багато пише.\nЩоліта приїздить до села Черче на Івано-Франківщині, що за п’ять кілометрів від Рогатина. Тут сільська громада збудувала для нього будинок, який назвали „Богданівкою”. На жаль, ця будівля до наших днів не збереглася. У 1992 році на місці „Богданівки” за кошти громади Рогатинського району письменнику споруджено і освячено пам’ятний знак.\nУ 1932 році громадськість відсвяткувала шістдесятиріччя від дня народження Богдана Лепкого. Тоді ж його було іменовано університетським професором. Життя набирало спокійного ритму, було достатньо часу на літературну роботу, на написання історичних повістей.\nЇї митець не пережив.\nПомер Богдан Лепкий 21 липня 1941 року після окупації Польщі німецькими військами і похований у Кракові на Раковецькому цвинтарі. У 1972 р. на його могилі було встановлено барельєф.\nВ останні роки життя Лепкого молодий Б.-І.Антонич привітав поета віршем, що закінчується рядками:\nЗавдання бібліотечних працівників у ювілейний рік письменника ще раз доторкнутися до його творчого надбання. З метою його популяризації серед широкого кола читачів бажано використати різноманітні наочні та усні форми бібліотечної роботи. Підготовку та проведення заходів варто робити спільно з громадськими організаціями, культурно-освітніми установами, закладами освіти.\nВ бібліотеках можна організувати літературні експозиції, відкриті перегляди літератури, бібліографічні огляди, літературні читання, цикли бесід, літературно-музичні вечори тощо.\nУ широкому розмаїтті просвітницьких заходів бібліотечним працівникам належить відкрити краянам творчість непересічної постаті кінця ХІХ – першої половини ХХ ст. Богдана Лепкого, який зробив вагомий внесок в історію рідної культури як поет, прозаїк, учений, перекладач, літературознавець.\nУ творчій спадщині Б.Лепкого чільне місце займає поезія.\nВажко однозначно оцінити Лепкого-поета. Він тонкий лірик меланхолійного складу, проникливий співець природи, поет-пісняр і митець, який культивував класичні форми сонету, автор дитячих поем-казок. Саме поезія якнайповніше розкриває особливості вдачі письменника, допомагає глибше збагнути його літературні надбання.\nПоетична творчість Лепкого розвивалась поступово. Від збірки „Стрічки” (1901) з її ліричними медитаціями, тужливої оповіді „Осінь”, „Листки падуть” (1902), проникливо-болючої „Книжки горя” (1903) до витонченої лірики збірок „З глибин душі” (1905), „Над рікою” (1905), „З-над моря” (1913), віршів і поем, написаних під враженням трагедій Першої світової війни, патріотично-національного піднесення в період визвольної боротьби за свободу.\nНа шляху літературної еволюції Б.Лепкого як поета помітним явищем була підсумкова збірка „З глибин душі”, яка утвердила його самобутність, тісний зв’язок з життям народу. Заспівним віршем „Колисав мою колиску Вітер рідного Поділля” автор висловив поетичне кредо, декларував нерозривність своєї долі з долею рідного краю, України. Цикл „В Розтоках” запрошує читача в чарівний світ Гуцульщини, а цикл ліричних віршів „За тобою” досягає свого апогею в поезії „Час рікою пливе”, яка стала народною піснею.\nЖиттєва дорога поета увінчана тяжким хрестом, вінком мучеництва. Але його покликання – служити людям, його мета – „добро велике, безконечне”. І найвиразніше це поет висловив у циклі віршів „О пісне!”, який увійшов до збірки „З глибин душі”. Інші цикли збірки („Думки”, „Як сонце згасне”, „Село”, „Під святий вечір”, „ВТарасові роковини”, „На чужині: „Сповідь землі”) репрезентують кращі риси поезії Б.Лепкого. Митець вірить у краще майбутнє українського народу, має надію на те, що „проснуться люди” – і\n…На людські ниви золоті,\nІ на сади рясні веселі,\nІ на їх сумирнії оселі\nЗійде небесний херувим\nЗ завітом вічного добра.\nУлюбленою темою Б.Лепкого є осінні мотиви. Ми бачимо прекрасні зразки глибоко трагічної лірики, сповненої осіннього смутку, іноді крайнього відчаю. І водночас поет створив прекрасні ліричні вірші мажорного характеру, наповнені любов’ю до краси природи і людського життя.\nПригадаймо „Журавлі” („Видиш брате мій”) – один з найтрагічніших ліричних віршів поета, навіяний мотивами осені, в якому стирається грань між життям і смертю.\nБагато років ця драматично-поетична мініатюра, озвучена 1915 р. братом поета Левом, безіменно жила як народна пісня. Важко назвати вірш іншого українського поета кінця ХІХ-початку ХХ ст., який би так емоційно передавав почуття любові до рідного краю, біль розлуки з ним.\nЯк багато почуттів вмістилося в кілька строф про осінній відліт журавлів. І не дивно, що такими журавлями відчували себе ті українці, які покидали батьківщину в надії на кращу долю за океаном. І кожна людина, проводжаючи журавлині ключі у вирій, так само прощалася з весною і літом, з молодістю і життям.\nБезмежна трагедія людини, яка втрачає найдорожче – Батьківщину – досягають тут величезної сили:\nПатріотичне звучання цього твору бібліотекар зможе донести до краян під час проведення години поезії „Журавлиний переклик душі”, лейтмотивом якої будуть слова „Заповіту” Богдана Лепкого:\n…Розженіть кривавих круків…\nЖуравлів летять шнурки.\nОдвезіть мене у Жуків:\nВагоме місце у творчості Б.Лепкого займають поетичні присвяти визначним діячам української історії та культури – Б.Хмельницькому, І.Мазепі, І.Котляревському, Т.Шевченкові, І.Франкові, Ю.Федьковичу, О.Кобилянській, М.Лисенкові та багатьом іншим. Серед таких циклів помітне місце посідають збірки поезій „Задля ідеї” (1911), „Шевченко” (1914) та ін.\nХвиля національно-визвольної боротьби захопила й Б.Лепкого. Слово поета-лірика ставало все мужнішим – справжньою зброєю. Слід наголосити на два аспекти у поетичній творчості автора під час війни та міжвоєнного періоду. Гуманістично-загальнолюдський – осудження війни між Росією і Австро-Угорщиною як великого лиха для народів обох держав, і патріотично-національний – оспівування боротьби українців, зокрема Січового Стрілецтва.\nПерефразовуючи образ червоної калини – символа національно-визвольної боротьби, поет оспівує героїчну борню за волю України.\nОтсе тая червона калина,\nЩо повік не зів’яне:\nПригадає її Україна,\nЯк із мертвих повстане.\nІдею вільної, незалежної України Б.Лепкий утверджує у вірші „Ми єсть народ!” з його основним акцентом „Держави власної наш люд бажа”.\nТворчості Б.Лепкого притаманна увага до духовності українського народу, його релігійно-культурних традицій. Народні свята для поета були одним із стимулів художньої творчості. Він написав цілі цикли поезій, пов’язаних з Різдвом („В різдв’яну ніч”, „Під різдво”, „З різдв’яних настроїв”) та Великоднем („В день Воскресення”, „Великодні дзвони”).\nЗагалом поезія Б.Лепкого охоплює широке коло актуальних проблем, що ними жила громадськість на західноукраїнських землях. Кращі поетичні твори є цінним духовним надбанням, вони і донині не втратили своєї ідейно-художньої цінності.\nПропонуємо тематику окремих форм розкриття поетичної творчості Б.Лепкого, якими можна скористатись під час підготовки та святкування пам’ятної дати письменника.\n„Богдан Лепкий – письменник, учений, митець”\nЦитата: Похилився поет над минулим,\nРозділ І Поетична планета Богдана Лепкого\nРозділ П Літописець долі рідного народу\nРозділ Ш Незгасне полум’яна зоря поета\nУ комплекс заходів до відзначення 135-річчя від дня народження поета доречно включити:\n– літературний вечір „Велич поета – до кожного серця” для широкого кола читачів. Його програму побудувати у формі пізнавальної розповіді, а саме:\n1. Ознайомлення з головними етапами біографії Б.Лепкого.\n2. Виступи – повідомлення:\nа) Штрихи до портрету поета;\nб) Державні ідеї і прагнення – суть писань і життя Лепкого;\nв) Народно-пісенні мотиви в поетичній творчості письменника;\nг) Intermezzo – сповідь і заповіт Б.Лепкого.\n– вечір поезії „Осінь очима Богдана Лепкого”\nМета: провести паралель між природою і станом людської душі. Розширити знання про творчість Б.Лепкого.\nУ вступному слові бібліотекар розповідає про цикл віршів „Осінь”, присвячений найулюбленішій порі року поета. Бібліотекар заохочує читачів подивитися очима Б.Лепкого крізь призму осені на весну, молодість, передбачувану старість.\nДекламація віршів „Коли в саді”, „Листки падуть”, „Осінні мелодії” Б.Лепкого увінчують його знамениті „Журавлі” – твір, який народ узяв до своєї безсмертної скарбниці.\nНа фоні пісні „Журавлі” бібліотечний працівник оглядово аналізує цей твір, нагадує присутнім картини із зображенням осінніх пейзажів.\nЧитець декламує вірш Б.Лепкого „Бачиш”.\nПоезія „Видиш, брате мій…” – відображення святого почуття любові до рідного краю, болючі спогади й туга за втраченою Батьківщиною.\nДалі бібліотекар розкриває наступні питання:\n2. Лев Лепкий – автор мелодії до вірша.\n3. „Видиш, брате мій…” – народна пісня.\n4. Зв’язок твору з сучасністю.\nДля виступів-роздумів учасників вечора можна запропонувати запитання про історію пісні:\n- Хто є автором музики до вірша?\n- Який композитор на основі мелодії Б.Лепкого писав її на чотири голоси?\n- Назвіть виконавців цієї пісні.\n- Чи актуальна ця поезія сьогодні?\n- Символом чого виступають журавлі?\nЗавершити вечір хочеться віршем, який концентрує в собі все те, що є в циклі „Осінь”.\nЧитець декламує вірш Б.Лепкого „Finale”.\n– літературно-музична композиція „Пісенний світ Богдана Лепкого”.\nПісенний світ поета формувався під впливом фольклору рідного Поділля. Поетична канва його віршів гарно лягає на музику. На слова поета написано майже 140 сольних та хорових пісень.\nВ текстовому варіанті слід звернути увагу на солоспіви в поезіях Б.Лепкого, які створили композитори Д.Січинський, В.Барвінський, С.Людкевич, Б.Кудрик. Велику славу у всьому світі здобула пісня „Журавлі” („Видиш, брате мій”) на сл. Б.Лепкого, музику до якої написав його молодший брат Лев Лепкий.\nРоманси та пісні на слова поета були в репертуарі славетних західноукраїнських співаків С.Крушельницької, С.Зарицької, М.Голинського, Ф.Лопатинського, М.Менцинського, а також наших сучасників Д.Гнатюка і Й.Гошуляка.\nНа слова поета і відомих композиторів бібліотечні працівники разом з клубними закладами можуть побудувати і провести оригінальну літературно-музичну композицію, в якій акцентуватимуть на тому, що в історії музичної культури твори Б.Лепкого займають почесне місце.\nВ 20-30-ті роки Б.Лепкий виступає в жанрі прози: оповідання, новели, нариси, поезії в прозі.\nЗначиму за обсягом, вагому за змістом частину прозової спадщини письменника займають повісті. Тематичний діапазон їх досить широкий. Від повісті „Зламані крила” (1897) до історичної оповіді „Крутіж” (1941), останнього виданого за життя Лепкого прозового твору, – лежить велика хронологічна відстань, що заповнена багатьма полотнами. У його доробку – повісті на історичну й сучасну авторові тематику, серед яких „Вадим”, „Крутіж”, „Мазепа”, „Під тихий вечір”, „Веселка над пустирем” тощо.\nДо популярних свого часу творів письменника належить повість „Сотниківна” (1927) з однією головною героїнею – Олесею.\nАвтор ліричних поезій, розважливий у виборі тем своїх творів – Лепкий „вибухає” циклом повістей-романів: „Мотря” (1926), „Не вбивай” (1926), „Батурин” (1927), „Полтава” (1928-29).\nЯк прозаїк, Богдан Лепкий у своєму розвитку пройшов повну еволюцію: від реалістично-побутового оповідання до соціально- психологічної новели. Від малих прозових жанрів – до великих (навіть роману), що є цінним надбанням української літератури.\n…Із чорноземного Поділля прийшов у рідну літературу талановитий поет і прозаїк, громадсько-культурний діяч, який своїм художнім зором охопив усю Україну, примножив її духовні цінності, чим заслужив глибоку пошану і повагу сучасників і наступних поколінь.\nВ період підготовки та відзначення 135-х роковин від дня народження Б.Лепкого бібліотечним установам належить докласти всіх зусиль для донесення до громадськості широкого творчого діапазону митця.\nНижче подаємо орієнтовні форми популяризації творчого надбання Богдана Лепкого.\nЮвілейний стенд „Б.Лепкий – видатний український письменник”, книжкові виставки „Повернення пам’яті: життя і творчість Б.Лепкого”, „Словом залишений слід”, які представляють відвідувачам його твори у повному обсязі, літературу про життя та громадську діяльність письменника, газетні та журнальні публікацї.\nВ рамках літературно-мистецьких читань радимо провести ювілейний вечір „Крізь терни долі – до світового визнання”.\nШироким попитом серед читачів користуються історичні повісті „Крутіж”, „Вадим”, „Мотря”, „Не вбивай”, „Батурин”, трилогія „Мазепа”.\nПроблему історичної правди і зради, підняту в цих творах, майстерність зображення письменником картин природи, відомості про період, пов’язаний з ім’ям гетьмана І.Мазепи допоможуть розкрити:


Всі причетні до нападу на Гандзюк понесуть відповідальність - Порошенко | СЬОГОДНІ\nПрезидент України Петро Порошенко запевняє, що причетні до вбивства громадської активістки, яка управляла справами Херсонської міськради, Катерини Гандзюк точно понесуть відповідальність.\nЗа його словами, у справі Гандзюк затримано чотирьох осіб. Президент зазначив, що розслідуванням справи про вбивство активістки займаються Нацполіція, СБУ і Генпрокуратура.\n"Я вам особисто гарантую: хто б не був виявлений, ми не дамо його якось вивести з-під слідства або захистити. Ті, хто причетні до цього злочину, точно понесуть відповідальність", – заявив президент.\n"На сьогодні, як мені повідомляють слідчі органи, до завершення розслідування, в тому числі що стосується і замовників, і організаторів, є дуже якісні напрацьовані матеріали, і моя вимога – ця справа має якомога швидше потрапити до суду", – сказав Порошенко.\nСлідчі змінили кваліфікацію нападу на чиновника Херсонської міськради, кваліфікувавши її як закінчений злочин за пунктами 4, 6, 11 і 12 ч. 2 ст. 115 Кримінального кодексу України ( "Умисне вбивство, вчинене групою осіб, з корисливих мотивів, з особливою жорстокістю, на замовлення"). В результаті ГПУ прийняла рішення передати СБУ "справу Гандзюк", а вже 9 листопада спецслужба об'єднала два кримінальні провадження в одне.\nвбивство Порошенко активістка Петро Порошенко Гандзюк


Дослідниця Тіна Пересунько: Капела УНР за кордоном перетворила багатьох москвофілів на українців - Останні та актуальні новини України та світу, новини дня онлайн - Україна Молода\nГоловна > Культура > Дослідниця Тіна Пересунько: Капела УНР за кордоном перетворила багатьох москвофілів на українців\nРаритетна платівка — трохи не 100-літній перший у США запис хору Олександра Кошиця.\n«Щедрик, щедрик, щедрівочка, прилетіла ластівочка…» — знайомі чи не кожному слова української народної обрядової пісні з філігранною музикою композитора Миколи Леонтовича, якого у батьківській хаті на Вінниччині 23 січня 1921 року підступно і зухвало смертельно поранив чекіст.\nНезважаючи на лихоліття в Україні і поразку у справі відвойовування державності 100 років тому, український «Щедрик» долетів до багатьох країн і донині є візитівкою уже незалежної країни.\nПро культурну дипломатію Симона Петлюри та важливість використання цього досвіду на сучасному етапі, творчість достойників української історії Миколи Леонтовича та Олександра Кошиця, необхідність створення в Києві музейно-просвітницького центру «Щедрика» та відзначення 100-ліття його першого виконання у США — ми говоримо з дослідницею Тіною Пересунько у рамках проєкту «Україна молода: 30-й рік Незалежності»\nНаша зброя проти гібридної війни з Росією\n— Тіно, написана вами «Культурна дипломатія Симона Петлюри: «Щедрик» проти «русского мира». Місія капели Олександра Кошиця (1919—1924)» заслужено здобула перемогу ХХІ Всеукраїнського рейтингу «Книжка року-2019» в номінації «Минувшина: популярні видання/історична белетристика». Оскільки і через 100 років маємо загрозу від «русского міра» державі Україна, ваше дослідження мало би стати основою лекцій для управлінців і дипломатів. Знаєте про такі випадки?\n— Цю книгу я справді писала з огляду на потреби галузі культурної дипломатії, що активно формується в Україні останні кілька років на державному та експертному рівнях. Галузі, яка вийшла на порядок денний саме через російську гібридну агресію.\nУпродовж 2014—2016 років в українських медіа почали з’являтись численні інтерв’ю та публікації очільників профільних міністерств (МЗС і Мінкульту) з тезами про те, що «культурна дипломатія» — це наша зброя проти гібридної війни з Росією.\nУ Києві за ініціативи МЗС і Київського офісу Інституту Кеннана починаючи з 2015-го проходили Форуми культурної дипломатії, де на запрошення їх кураторки Катерини Смаглій я виступала з доповідями на тему культурної дипломатії доби Української Народної Республіки.\nТакож, коли керувала відділом культурної дипломатії при МЗС Ольга Жук, мене запросили виступити з лекцією про гастролі Української республіканської капели під час наради послів МЗС (це було ще 2016 року).\nТому невипадково ще перша редакція книги, яка вийшла наприкінці 2018 року під назвою «Світовий тріумф Щедрика — 100 років культурної дипломатії України», була презентована саме в Дипломатичній академії при МЗС України. Разом з однойменною мандрівною виставкою її було виготовлено за підтримки Українського центру культурних досліджень та фінансового сприяння Українського культурного фонду. 200 примірників передано апарату МЗС для розсилки дипломатичними установами України за кордоном.\nУтім, чи були і на скільки ефективно ці видання використані дипломатами й управлінцями, я не маю інформації.\nЩодо другої редакції книги, про яку ви запитуєте і яка акцентовано розповідає про застосування Директорією УНР музичної дипломатії як інструменту розбудови української суб’єктності і протистояння російській пропаганді, — інтересу з боку управлінців я не спостерігаю. Мені не відомі випадки посилання чи цитування тих кейсів і документів, які я подаю в дослідженні, і я не маю свідчень використання цих матеріалів управлінцями в якості «історичної методички», хоч саме такою вона і задумувалася.\n—Як саме концерти капели УНР впливали на сприйняття України за кордоном? Особливі випадки були у Празі та Парижі.\n— Прем’єри «Щедрика» в Європі й загалом концерти Української республіканської капели змінювали негативні упередження до України з боку іноземців. У Празі, де хор спершу арештували за сепаратизм «русофільські чехи», після українських концертів у пресі з’явилися численні рецензії з визнанням права України на самостійність і покаяннями на кшталт «ми їх тяжко кривдили, коли з’єднували в одне ціле з народом російським» (з відгуку професора Празької консерваторії Ярослава Кржічки).\nНедаремно потім Симон Петлюра писав у листі до голови української дипломатії у Парижі Михайла Тишкевича: «Подбайте про те, щоб Українська республіканська капела приїхала до Парижа. В Чехії ця капела творила фурор і багатьох москвофілів перетворила на українців».\nТакож у Франції, куди насамперед були відряджені українські співаки (у Парижі тривала мирна конференція, де вирішувалось питання української незалежності), знайдемо не одне свідчення перетворення русофілів на українофілів. Після українських прем’єр професура Сорбонни у Парижі та в інших містах Франції публікувала у пресі свідчення про право українців на незалежність.\nДонька французького прем’єр-міністра Жоржа Клемансо (Тереза Юнк-Клемансо) так закохалась в український спів, що ледь не переконала батька, який вирішував тоді долю України на Паризькій мирній конференції, прийти на українські концерти. Якби це відбулося, хто знає, чи не змінилась би доля України.\nКапела Олександра Кошиця в Іспанії, січень 1921 року.\nВиступи відбулись у 17 країнах світу\n— Концерти капели УНР спонукали до дій навіть королеву?\n— У Бельгії противник незалежності України, міністр закордонних справ Поль Гіманс, був присутній на українському концерті і слідом за королевою Бельгії Єлизаветою, яка висловила підтримку українському народу, мусив підписатися у «Золотій книзі» хору, засвідчивши тим самим підтримку України, нехай хоч у такий неофіційний спосіб.\nЗрештою, це була культурна дипломатія, не офіційна. Ми не могли напряму вплинути на визнання нашої незалежності. Але за 5 років світових гастролей десятки і сотні тисяч людей по всьому світу пізнали і полюбили Україну.\nВиступи тоді відбулись у 17 країнах світу (Чехословаччина, Австрія, Швейцарія, Франція, Бельгія, Нідерланди, Німеччина, Польща, Іспанія, США, Мексика, Канада, Аргентина, Бразилія, Уругвай, Куба). Чи не в кожній країні є виразні свідчення зміни ставлення до України в сторону підтримки нашої незалежності, що тоді йшло урозріз із загальною політичною течією підтримки Європою і США ідеї «великої і неподільної Росії». І тому приклад музичної дипломатії УНР є цінним історичним уроком для сьогоднішньої України.\n— Головний отаман української армії Симон Петлюра — до того арт-критик, театральний рецензент, чиї тексти публікували газети, — виступами капели вирішив переконувати інші країни, що УНР є окремою державою, яка не «за», а «проти» більшовиків. Однак не можна було уникнути зовсім асоціацій iз Російською імперією, оскільки Україна зникла з карти світу ще за Катерини ІІ. Про яке число таких ситуацій є згадки?\n— Власне, таких асоціацій (України з Росією) ми не знаходимо в історії турне українського хору. Про це ж і йшлося — концерти дуже виразно демонстрували, що перед публікою — представники української нації і новоствореної в Європі держави — Української Народної Республіки. Це подавалося кругом — в афішах, розмальованих у жовто-блакитні кольори з тризубом, у текстах українських пісень, що містили неодноразові згадки про українську ідентичність (навіть в назвах — «Гей, я козак з України», «Ще не вмерла Україна»), у виступах і промовах керівника колективу і диригента Олександра Кошиця під час концертів.\nАсоціації з колишньою Російською імперією якщо і виринали, то зазвичай у вигідному для українців ключі. Приміром, рецензенти дуже звертали увагу на українських басів. Писали, що таких глибоких басів-профундо вони ще не зустрічали в Європі. Так, зазначалось неодноразово у відгуках західної преси, раніше вони чули щось подібне від російських хорів (посилалися часто на Капелу Дмитра Славянського, яка гастролювала Європою наприкінці ХІХ і на початку ХХ століть). Утім «українські баси» — писали в Лондоні, Відні, Парижі, тощо — це рівень, вищий за росіян.\nСкажімо, лондонська газета The Manchester Guardian після двох прем’єр українського хору в Королівському театрі (3, 6 лютого 1920 року) писала: «Головна прикмета Української капели, що дала вчора свій другий концерт — це виняткова якість її басів. Росіяни безумовно були довгий час відомими у цьому напрямку… Українська капела показує тут рівень без порівняння кращий, ніж хори російської опери».\nПисала західна преса і про загальну відмінність українського мистецтва від російського. У музиці, у техніці, в ментальності, зазначали музичні рецензенти, українці відрізняються від росіян. Ті меланхолійні, песимістичні. Українці ж — веселі, життєствердні, оптимістичні.\nНаприклад, як у цій рецензії з Відня: «Темному, богопідданому смуткові росіян давно протиставляє українське мистецтво веселість, оптимізм, повноту свободолюбної мрійливості» (Neue frei press, 26 липня 1919 року).\nАбо читаємо відгук iз Берліна: «Характер українських пісень відрізняється від російських. Українець також вживає багато мінору, але тут немає фатального песимізму росіян. Українець бадьорий, повний рішучості, оптимізму. Тож бачимо, як народ, що відчуває в собі силу, рветься на волю й піснею бореться за власне існування. Якби пісня була державою, то Україна ще вчора посіла би перше місце у світі» (Berliner Zeitung am Mittag, 29 квітня 1920 року).\n— Росія і 100 років тому, маючи за плечима кількасот літ поневолення України, не могла не протидіяти успіхам культурницької політики УНР і власне концертів.\n— Бачачи успіх українського хору, російська еміграція неодноразово намагалась зривати українські концерти. Олександр Кошиць дає свідчення, як на власні очі бачив українські афіші, розклеєні на вулицях Швейцарії, розписані російською лайкою «по-матері».\nУ Парижі, знаємо, українську прем’єру планували зірвати місцеві денікінці. Під час концерту в столичному театрі Гаво (6 листопада 1919 року) вони планували (під час виконання Українського Гімну) підбурити аудиторію до бойкотування «українських сепаратистів», зрадників «єдиної Росії», союзниці Франції. Втім, як відомо з різних документів, французька поліція попередила конфлікт.\nОстанню квоту держфінансування отримали у січні 1921-го\n— У 1922 році Українська республіканська капела потрапила у США.\n— Тільки з переїздом хору до США у 1922 році, коли співаки залишились без підтримки держави (бо Україна вже була окупована росіянами й поляками), українських співаків почали плутати з росіянами. З подачі їхнього імпресаріо Макса Рабінова до хору було прилучено дві російські співачки. Хоча одна з них — Ніна Кошиць, двоюрідна племінниця Кошиця, була насправді українкою. Втім iз подачі імпресаріо Рабінова вона позиціонувалась у США як російська оперна співачка.\nЧерез такий протекторат американського імпресаріо (ось що значить презентація української культури в світі без державної підтримки) в американській пресі неодноразово зустрічаємо, як українців називали росіянами. Як ось у цій рецензії з Чикаго: «Звісно, ці росіяни відомі своїми глибокими басами, і український хор має цю справжню якість» (The Chicago Evening Post, 31 жовтня 1922 року). Або в канадійській: «Минулого вечора в Massey Hall співала Україна або, як іноді її називають, — Мала Росія» (The Toronto Daily Star, 16 листопада 1923 року).\nУтім співаки не були до цього байдужі. У щоденнику диригент Кошиць нарікав: «Хвалить хвалили, а потім пишуть, що Український хор співав російські пісні з Волги». Протестували й публічно. Є інтерв’ю, де хористи заперечували американській пресі: «Ваші газети називають нас росіянами, але вони помиляються... Ми українці, хоча Совєти й урядують в нашій країні» (The Dallas Morning News, 4 грудня 1922 року).\nЗрештою, і в США багато музичних критиків звертали увагу на відмінність української культури від російської. Як, приміром, тут: «У всьому цьому почувається окремий національних дух, який не має нічого спільного з так званою «російською музикою» (The Michigan Daily Ann Arbor, 14 лютого 1923 року).\n— Після завершення Першої світової війни Паризька мирна конференція, яка розпочалася 18 січня 1919 року, так і не визнала УНР. Для капелян було би рівноцінно самогубству повертатися із-за кордону додому. На скільки важливою була діяльність хору Кошиця опісля?\n— Після окупації України совєтською Росією і Польщею невелика частина хористів повернулась на Закарпаття, що відійшло тоді до складу Чехословаччини. Створили хорове товариство «Кобзар» і продовжили підтримку української ідеї на цих теренах.\nРешта співаків разом з Олександром Кошицем, отримавши останню квоту державного фінансування у січні 1921 року, назавжди виїхала за кордон. Відбулись повторні концерти у Франції, Іспанії, Бельгії, Німеччині. А вже у вересні 1922 року, як уже зазначили, хор переїхав на гастролі до США.\nДо травня 1924 року українці виступили ще у сімох країнах Північної й Південної Америки, продовжуючи нести українське ім’я у світі. Аж до 1924 року читаємо відгуки у світовій пресі про українську музичну культуру, про душу українського народу, про Україну, яка змагається за незалежність.\nТодi як політичний світ відмовився визнавати Україну, культурний світ підтримував прагнення українців до свободи. Так, відомий бразильський діяч, президент Бразильської академії літератури Енріке Коелью Нетто писав після українських прем’єр у Ріо-де-Жанейро: «Співай же, чаруюча Україно, співай, щебетушко! Розсипай по світу пісні синів твоїх — прийде час, коли настане весна, якої ти так чекаєш!» (Journal do Brasil, 23 вересня 1923 року).\nПісля завершення турне більшість хористів осіли в США, частина лишилася в Європі. Там українці продовжили музичну діяльність. Багато хто створював нові хори, які продовжували говорити світові про Україну.\n— До речі, були спроби відрядити у світове турне з дипломатично-культурницькою місією на конкурсі обраний український хор через 100 років; навіть відбувся перший і, на жаль, єдиний виступ «Української республіканської капели NOW Кредо» у Празі у травні 2019-го, хоча планувалися виступи в 11 країнах. Напевно тому, що змінилася влада. Чи ви особисто, активно просуваючи тему, відчули за останні роки інше ставлення до неї офіційних структур?\n— Напевно, такі генії, як Кошиць чи Леонтович, і такі політичні лідери, як Петлюра, не часто народжуються. Сьогодні ми діємо в нових умовах, маємо нові технологічні можливості. Але проблеми залишились ті самі. Пізнаваність України у світі.\nГучність нашого голосу на міжнародній арені. Історія гастролей капели УНР показує, що культура є колосальним звукопідсилювачем України як держави.\nСьогодні це розуміння збільшується. Створено Український iнститут, підтримуються програми культурної дипломатії Українським культурним фондом. Увага до культури як інструмента «м’якої сили» України є. Питання лише у грамотному позиціонуванні проєкту. Чи мусимо повторювати формально це турне таким хоровим проєктом? І чи досягне сучасний український хор тієї ж оригінальності і переконливості, як хор Кошиця 100 років тому?\nТоді це було явище мистецтва світового масштабу. Маємо думати, чим можемо вразити культурний світ сьогодні — не менше, аніж Українська республіканська капела 100 років тому. Не має бути пониження української планки.\nТіна Пересунько у Шевченковому на Черкащині.\nСподівання представити виставку в Нью-Йорку\n— Після презентації в останні дні 2020-го у Кам’янцi-Подільському платівки з першим записом у США «Щедрика» 1922 року на такому ж давньому грамофоні, а загалом чергової інформаційної виставки, — ви напівжартома прокоментували: «Готуємо раритети для виставки у Нью-Йорку на 2022 рік». Що потрібно, щоб це сталося?\n— Справді, наприкінці 2022 року відзначатимемо 100-річчя американської прем’єри «Щедрика». Концерт, на якому вперше на американському континенті прозвучала відома сьогодні в усьому світі колядка Леонтовича, відбувся 5 жовтня 1922-го в Карнегі-Холі.\nПідкреслю — саме 1922-го, а не 1921 року, як подається часто українськими журналістами. Помилкова дата, колись неправильно вказана, на жаль, помилково тиражується рік у рік. 5 жовтня 1921 року Олександр Кошиць не міг бути у Нью-Йорку з прем’єрою «Щедрика», бо саме в цей час він ходив по українських таборах у Польщі в пошуку хористів «на Америку».\nЩодо самого ювілею і планів на цю дату. Дійсно, вже ведеться попередня підготовка до організації ювілейного концерту в грудні 2022 року, були навіть проведені попередні перемовини з дирекцією Карнегі-Холу. Ініціаторкою та ідейницею такого концерту була світлої пам’яті колишня директорка Програми імені Фулбрайта в Україні Марта Коломієць. На жаль, її передчасний відхід у засвіти призупинив багато проєктів, які вона запалила.\nЗавдяки підтримці Марти Коломієць у жовтні 2019 року Програма імені Фулбрайта організувала ювілейний концерт до 100-річчя культурної дипломатії України в Національній філармонії у Києві. Було запрошено посольство США в Україні, українських урядовців, культурних діячів, громадськість. Звучали пісні з репертуару Української республіканської капели, у тому числі різні кавери «Щедрика», українська колискова «Ой ходить сон», що також стала відома в США (згадаймо джазовий хіт Summertime) завдяки прем’єрам хору Кошиця.\nПісля того концерту у філармонії було вирішено готуватися до концерту в Карнегі-Холі. Ідею підхопила відома українська організація у Нью-Йорку Razom, яка займається просуванням України та української культури в США. На початку січня уже нинішнього року активісти організації влаштували концерт колядок у Нью-Йорку, на якому було публічно оголошено про збір коштів на організацію концерту до 100-річчя американської прем’єри «Щедрика» у Карнегі-Холі. Робота ведеться.\n— Яка програма-мінімум майбутніх напрацювань у США?\n— Я працюю над створенням документальної бази для цих святкувань. Готую книжку про американські гастролі хору. Для цього маю вирушити невдовзі на дослідницький візит до США. Планую попрацювати в архівах УВАН (Українська вільна академія наук), де зберігаються деякі фонди співаків хору Олександра Кошиця, Публічної бібліотеки Нью-Йорка, де сподіваюся знайти колекцію невідомих досі американських рецензій на українські концерти і прем’єри «Щедрика» в США. Планую також опрацювати архів Макса Рабінова, американського імпресаріо хору Олександра Кошиця, де можуть бути цінні документи, записи пісень тощо.\nУсе це збиратиму для створення майбутньої виставки до 100-річчя американської прем’єри «Щедрика». Її сподіваюся представити у 2022 році у Нью-Йорку. Найкраща локація для такої експозиції — Український музей, найповажніша українська музейна установа в США, де свого часу виставляв свої роботи Енді Воргол.\nВласне, там маємо намір показати і найпершу американську платівку із записом «Щедрика», представлену нещодавно у Кам’янці-Подільському. Відомо зі спогадів Олександра Кошиця, що цей запис було зроблено наприкінці вересня 1922 року, фактично за тиждень до прем’єри у Карнегі-Холі.\nЦю платівку разом з раритетним (теж 1922 року виробництва) американським патефоном придбав для України кам’янчанин Анатолій Паладійчук. Він збирає цілу колекцію платівок Carol of the Bells і «Щедрика».\n2022 року, через сто років після тих знаменних подій, плануємо провести виставку з цих цінних раритетів у Нью-Йорку, організувати ювілейний концерт у Карнегі-Холi. Цим прагнемо відтворити атмосферу сторічної давнини, коли Україна змагалась за незалежність, прагнула заявити про себе в світі піснею, ініціювавши такий унікальний проєкт музичної і культурної дипломатії, як світові гастролі хору під проводом Олександра Кошиця. Хочемо відкрити американській громадськості українське коріння Carol of the Bells, а українцям — більше розповісти про американські пригоди «Щедрика».


Рівненська компанія зробила справжній фурор на міжнародній будівельній виставці — Радіо ТРЕК\nРівненська компанія зробила справжній фурор на міжнародній будівельній виставці\nвівторок, 02 квітня 2019 12:17\nЇї експозиція стала тут однією з найбільш відвідуваних\nМіжнародна будівельна виставка «Inter Build Expo 2019» відбулася 19-22 березня у Києві. Понад 200 найуспішніших компаній продемонстрували на ній свою продукцію. Однією з них стала компанія «Сталь-М» з міста Рівне, яка представила надзвичайно актуальну пропозицію як для українського, так і для європейського ринків.\nАдже майже 20 років спеціалізується на виготовленні сертифікованих дверей.\nКомпанію презентував молодий директор Андрій Муляренко - старший син засновника компанії, який впроваджує нові методи управління, та під керівництвом якого стартувала нова серія дверної продукції. Він представив продукцію протипожежного призначення та вхідні двері безпеки.\nУ цій продукції втілені нові ідеї та технології виробництва, а також креативні дизайнерські рішення.\nКомпанія «Сталь-М» підтвердила якість та безпеку своїх дверей, сертифікувавши їх за європейськими стандартами - 3 та 4 класів зламостійкості. Також компанія «Сталь-М» отримала сертифікат на 2-й клас кулестійкості ДСТУ, який витримує постріли вогнепальної зброї, зокрема, пістолета ТТ. Двері від «Сталь-М» - це європейський еталон безпеки та надійності.\nАле сертифікати зламостійкості стали не єдиною перевагою. Окрім сталевої безпеки, «Сталь-М» представили нові дизайнерські рішення в оздобленні дверей, виділивши чотири основні серії: Frame, Lines, Free lines, Classic.\nОсобливе значення було надане оздобленню, стійкому до зовнішніх впливів.\nКомпанія «Сталь-М» оздоблює свої двері масивами різних порід дерев, а саме: дуб, ясен, червоне дерево.\nЩе одним висококласним матеріалом є HPL-панелі, які є надзвичайно стійкими до зовнішніх впливів та використовуються для оздоблення фасадів будинків.\nІ третім варіантом оздоблення, стійким до зовнішніх впливів, є метал у ПВХ-плівці, який дає можливість поєднання різних дизайнів.\nЗ новинками компанії «Сталь-М» першими можуть ознайомитись жителі Рівненської та Волинської областей, відвідавши фірмові магазини «Сталь-М»\nв м. Рівне за адресою: вул. Київська, 67 (ТЦ Арена), вул. С.Крушельницької, 77 та в м. Луцьк вул. Рівненська, 25.


Особливості сучасного етапу нелінійного осмислення законів історії, Синергетичний поворот, Нелінійні закони історій типологічна специфікація, Нелінійні закони історії: діахронічний і синхронічний виміри, Філософія історії Бібліотека українських підручн\nПопередняЗМІСТНаступна 7.4.2. Особливості сучасного етапу нелінійного осмислення законів історії Нині гостра необхідність і потреба в інтенсифікації досліджень зазначеного напряму зумовлені не тільки екстремальною ситуацією в суспільстві, а значною мірою — й збагаченням арсеналу пізнавальних засобів глибшого розуміння історичних законів цього типу. 7.4.2.1. Синергетичний поворот У ракурсі синергетичного підходу суспільство розглядається як система, по-перше, складна, оскільки містить принципово різні рівні — макро- і мікрорівень. Те, що на мікрорівні постає як невпорядкована сукупність суто хаотичних дій, відносин та взаємодій окремих осіб, на макрорівні викристалізовується у певну впорядкованість, закономірність. Причому слід обов'язково враховувати, що така закономірність істотно відрізняється від типу суспільних законів, що постають як закони великих чисел, тобто закони статистичні. На відміну від останніх, закони нелінійного типу не є просто порядком, що вирізняється на тлі позірного хаосу масово-індивідуальної поведінки людей. Нелінійні закони історії — це теж фіксація певного порядку в життєдіяльності такої складної макросистеми, як суспільство. Але вони фіксують не просто порядок статистичний, а такий, що реалізується через соціальні флуктуації і точки спонтанного вибору, біфуркації. З позицій нелінійного аналізу суспільство постає як система не тільки складна, а й дисипативна. Тобто система, якій, на відміну від систем консервативних, притаманні якісні і необоротні зміни. Ця обставина також зумовлює чималою мірою своєрідність історичних законів нелінійного типу порівняно із законами статистичного типу. Якщо останні виступають як закони ймовірнісні, то нелінійні закони реалізуються через перерви поступового плину суспільних подій, розриви ймовірнісних тенденцій, через порушення ймовірності. Саме таким чином, як правило, виникають різноманітні соціальні організми (історичні культури, цивілізації тощо), а також відбувається перехід від суспільства одного типу до суспільства іншого — розвинутішого типу. 7.4.2.2. Нелінійні закони історій типологічна специфікація Варто, гадаємо, наголосити, що типологічні дослідження нелінійних законів історії, по суті справи, лише починають розгортатися на сучасному етапі. Праці монографічного характеру з цієї проблематики поки що відсутні, по суті, повністю. Явно бракує навіть спеціальних наукових розвідок на рівні статей чи розділів колективних монографій, хоч ця тематика за сучасних умов стає дедалі актуальнішою, її значення явно виходить за межі суто наукових інтересів і набуває практичного звучання. Причому не тільки для соціального управління і політичної сфери життєдіяльності суспільства, а й для культурного життя загалом. Тому одним з першочергових завдань не тільки філософсько-історичних, соціально-філософських, а й суспільствознавчих досліджень в цілому є осмислення досягнень у вивченні нелінійних законів на рівні загальнонаукових методологічних розробок32 та у природознавстві 33 , їх врахування в ході розробок законів історії нелінійного типу, паралельно з інтенсифікацією цих досліджень. Нелінійність таких заковів може розглядатися у двох аспектах — діахронічному і синхронічному (структурному). 7.4.2.3. Нелінійні закони історії: діахронічний і синхронічний виміри У діахронічному зрізі нелінійність законів історичного процесу простежується через закономірності пізнання і реалізації ідеалів. Зокрема, ідеалу суспільства та ідеалу особи. У кожному з цих випадків закон постає як асимптоматична межа пізнання і практичної діяльності. Тобто межа, досяжна для ряду поколінь, але недосяжна для жодного з цих поколінь, взятого окремо. Врахування асимптотичної, нелінійної природи закономірностей процесу реалізації ідеалу наочно показує некоректність перетворення цього процесу на об'єкт політичних маніпуляцій. (Зокрема, визначення політиками конкретних строків реалізації зазначених ідеалів, як скажімо, у колишньому СРСР.) Нелінійність притаманна історичним законам і в синхронному, структурному зрізі. Вона виявляється у певній несумірності соцієтальних законів із законами окремих сфер суспільного життя, і відповідно — у неминучому "ірраціональному залишку" за спроб безпосередньо проеціювати той чи інший закон певного ступеня загальності на процеси іншого (вищого чи нижчого) ступеня. Це допомагає враховувати своєрідність законів кожної із сфер суспільного життя, краще розуміти самоцінність цих сфер. Наприклад, сьогодні дедалі очевиднішим стає те, що сформульовані класичним марксизмом закони, які тлумачилися законами суспільного виробництва в цілому (тобто як закони соцієтальні), насправді мають значно вужчий інтервал дієвості. У структурному зрізі вони ефективні у межах виробництва матеріальних благ і, зазвичай, не спрацьовують у сфері виробництва духовного. Наприклад, спроба науково обгрунтувати вартість витворів духовної культури, виходячи із затрат суспільно необхідного робочого часу, неспроможна і неправомірна. У генетичному ж аспекті дія цих законів, навіть у сфері суспільного матеріального виробництва, обмежена, як правило, періодом індустріального суспільства. Інколи один і той же за формою вираження закон насправді виявляється структурно розгалуженим залежно від ступеня узагальнень, зокрема, такий закон історії, як соціальна революція. Утримуючись від оціночних характеристик революції, позитивних (типу "локомотив історії", "свято пригнічених") чи негативних (типу "соціально-історичний деструктор", "руйнівна сила історії"), слід визнати, що певну позитивну чи негативну, але закономірну, роль в історії революції відіграють. Водночас не можна ігнорувати й того, що соціальна революція ЯК закон історії на різних рівнях узагальнень виглядає неоднаково. На філософсько-історичному вона постає як ціла епоха переходу від одного соціального організму чи суспільства до іншого; для історика-емпірика — як конкретна історична подія, обмежена чіткими датами; для політолога — як соціально-політичний переворот, що завершується із вирішенням питання про владу; на загальноісторичному рівні дія її охоплює тривалу епоху, що містить у собі цілу низку соціальних революцій. Нарешті, для синергетики революція в суспільстві є своєрідною флуктуацією з притаманними їй біфуркаціями тощо. Прагнення тлумачити цю закономірність лінійно, звести розмаїття її виявів до "спільного знаменника", утвердити один з її вимірів як правильний, а всі інші — як хибні, є, з нашого погляду, некоректним. ПопередняЗМІСТНаступна


Анталія: справжня перлина Туреччини | OtiumPortal\n10.09.2018 14.11.2021 Анастасія Нікуліна\nЧудовий клімат. Гарні пляжі та високоякісні курорти. Багата історична й культурна спадщина. Економічно високорозвинене місто, яке з кожним роком стає все більш мальовничим. Вигадка? Ні, це Анталія. Пропонуємо детальніше познайомитися з цим яскравим містом.\nАнталія – це портове і курортне місто на півдні Туреччини, яке розташоване на березі Середземного моря. Постійне населення міста становить трохи більше 1 мільйона людей. Тим не менш, в літній період кількість людей там може перевищувати 2 мільйони осіб через величезну кількість туристів. Анталія адміністративно поділяється на 5 районів: Аксу, Дешемеалти, Кепез, Кон’ялти й Муратпаша.\nТериторія нинішньої Анталії була населена з кам’яного віку. Дуже довго ця земля перебувала під владою Хетського царства. З I-II століття н. е. в цьому регіоні поширюється християнство. У 133 році це місто завоювали римляни, й воно стало зимовою резиденцією імператора Адріана. На честь його першого візиту були побудовані Адріанові ворота, які все ще є візиткою міста. Потім Атталія, а тоді це місто називалося саме так, стало володінням Візантії. Економічний занепад регіону відбувся у 8 столітті після руйнівного землетрусу, набігів арабів і морських піратів. У XI столітті з початком сельджукської експансії в регіоні починає поширюватися іслам, а грецька назва Атталія змінюється на Адаліє. Проте через 2 роки місцеві християни підняли бунт. Вдруге це місто було підкорене турками в 1216 році. В 1423 році місто завойовують турки-османи й перейменовують його на «Анталія». В свою чергу в Османській імперії Анталія відігравала важливу роль як морський торговий порт, а місцевий невільничий ринок був одним з найбільших в регіоні. Після Першої світової війни місто було тимчасово окуповане італійцями. Анталія стала одним з форпостів підготовки національно-визвольного руху під керівництвом Мустафи Кемаля Ататюрка. За підсумками визвольної війни Анталія увійшла до складу Турецької Республіки.\nПротягом XX століття це місто зазнавало інтенсивного розвитку, – поступово розвивалося сільське господарства, шкіряна промисловість і морський транспорт. Місто розширювалося територіально, формувалася транспортна мережа. В кінці минулого століття Анталія стала найважливішим туристичним центром країни, шосе D400 з’єднало її з іншими курортними зонами, а оновлений в 1998 році аеропорт за короткий час став третім за величиною пасажиропотоку в країні. На сьогодні Анталія – це вже одне з найбільш популярних для туристів місто в Туреччині.\nУ Анталії переважає субтропічний, середземноморський клімат. Характерною є дощова зима і спекотне, посушливе літо. Відносна вологість повітря майже цілий рік становить від 55 до 65 %. З травня до жовтня триває сухий сезон, який і є курортним. З жовтня до квітеня там панує вологий сезон з холодними вітрами і рясними дощами. Мінусова температура повітря і сніг трапляються дуже рідко. Рельєф всієї провінції Анталія переважно гористий, тому на узбережжі помітні значні багатометрові перепади висоти.\nВ Анталії є чимало місць і подій, які варті уваги. Серед природних пам’яток варто виділити водоспади річки Дюден. Вони мають карстове походження. Виділяють два водоспади: верхній водоспад розташовується в північно-східній частині міста Анталія, а Нижній – у східній частині міста. Максимальну висоту серед них, у 40 метрів, зафіксовано в Нижньому Дюденському Водоспаді, який впадає в Середземне море. В наші дні до цих водоспадів організовані екскурсії.\nВхід до парку біля верхнього водоспаду платний, доступ біля нижнього водоспаду вільний. У парках є ресторани і кафе, а також звідти відкривається мальовничий вид на навколишню природу. Старе карстове русло верхнього водоспаду оформлене у вигляді печер. Восени 2015 року нижній водоспад обладнали оновленою системою освітлення, що дозволяє насолоджуватися його видом у нічний час.\nСеред створених людськими руками пам’яток цього міста варто виділити популярний серед туристів Археологічний музей Анталії, який було засновано у 1922 році. Він має відкриту галерею і 13 виставкових залів, де представлено близько 5000 шедеврів творчості митців Середземномор’я. Серед виставкових залів варто відзначити зал імператорів, зал історії природи й зал періоду античності.\nВ залі імператорів є чудові статуї, що зображають імператорів, імператриць та інших діячів давньоримської епохи. Там можна побачити статуї імператора Адріана, Олександра Македонського, імператора Септимія Севера та його дружини.\nВ залі історії природи представлені істоти нашої планети від одноклітинних організмів до людини, викопні рештки й кістки багатьох вимерлих тварин. А зал античності цікавий тим, що там продемонстровані артефакти, пов’язані з періодами від мікенського до еллінського, наприклад, глиняні фігурки і посуд того часу. Крім цього, в музеї представлені різні скульптури давньоримського періоду, які займають найбільшу частину експозиції.\nСеред цікавих подій у Анталії варто виділити міжнародний кінофестиваль «Золотий апельсин», який проводиться кожної осені, починаючи з 1964 року. Там відбувається нагородження за такими основними номінаціями як найкращий фільм, режисер, сценарій тощо. Також варто виділити спеціальний приз журі й конкурс короткометражних фільмів. Призом є статуетка Венери, яка в лівій руці тримає апельсин. Цей кінофестиваль кілька разів проводився у відомому амфітеатрі просто неба Аспендос.\nВ Анталії процвітає курортна справа. Часом здається, що готелям вздовж пляжів немає кінця. Першочергово варто виділити такі пляжі, як Лара і Кон’ялти. Вони довгі, піщані, чисті, і тому щороку приваблюють туристів з усього світу.\nПляж Лара зокрема вартий уваги через те, що там часто проходять концерти вітчизняних і іноземних зірок. Ще одним популярним пляжем є Бічпарк, на якому із задоволенням відпочивають туристи-іноземці. Багато хто вважає цей пляж одним з найкращих у Анталії, зокрема через велику кількість якісних розважальних заходів. Зростає популярність відпочинку на диких пляжах. В такому випадку найкращим варіантом є пляж Олімпос. Він більше підходить для тих, хто хоче побути наодинці з собою, без гучної музики й танців всю ніч. Це місце приваблює чимало туристів, які пояснюють свій вибір тим, що там найкращий пісок і найчистіша вода серед усіх пляжів в Анталії.\nКухня і страви Анталії\nУ цьому місті є вартий уваги заклад – ресторан «Таємний сад». Він розташований на високій скелі, з якої відкривається чудовий краєвид на узбережжя. Цей ресторан спеціалізується на приготуванні національних страв. Ввечері в цьому закладі грає жива музика, і завжди багато відвідувачів. Чудовим місцем для сімейного відпочинку є ресторан «Блакитний папуга». Вранці тут можна поласувати чудовим англійським сніданком, вдень його відвідувачі мають змогу спробувати різноманітні салати й перші страви, а ввечері настає час делікатесів. У ресторані часто проходять яскраві вечірки, іноді на величезних плазмових екранах транслюють важливі спортивні змагання.\nНе можна залишити без уваги і ресторан «Сім», меню якого сподобається прихильниками вегетаріанського харчування. Фірмовою стравою цього ресторану вважаються тушковані овочі з прянощами.\nВ Анталії на вас чекає безліч цікавих сюрпризів, якщо ви любите солодощі. Достатньо лише прогулятися міським ринком, де крім традиційного рахат-лукуму й пахлави можна спробувати ще багато місцевих делікатесів. Поціновувачам морозива в Анталії обов’язково варто спробувати дондурму. Цей популярний національний десерт лише зовні нагадує класичне морозиво. Його теж продають в невеликих вафельних стаканчиках або ріжках, проте смакові якості у цього десерту інші: головними компонентами дондурми дійсно є молоко й цукор, проте в ці ласощі додають ще мастику і салеп. Ці інгредієнти роблять його більш тягучим. Спробувати цей незвичайний вид місцевих солодощів можна в багатьох кафе й вуличних наметах в Анталії.\nЩе одним популярним видом національних солодощів є тулумба, її виготовляють з солодкого тіста. Вона може бути різних розмірів і форми. Іноді її нарізають невеликими паличками, а деякі майстри сплітають з солодкого тіста візерункові кренделі. Цей десерт варто їсти в свіжому вигляді, адже в процесі зберігання він може втратити свій чудовий смак.\nЯк бачите, щоб оцінити особливості національної кухні Анталії, зовсім не обов’язково відвідувати дорогі ресторани. Унікальні страви можна пробувати безпосередньо на міських вулицях і ринках. Проте важливо при цьому бути уважним, щоб їжа була гарної якості.\nОсь і завершується наш огляд цікавинок Анталії. Якщо ви вирішите поїхати до цього міста, старанно підготуєтесь до подорожі, тоді точно не пошкодуєте про час і гроші, які витратите в мандрах.


Весільні фото Галини Пундик - олімпійська чемпіонка вийшла заміж у США | Сьогодні\nВесілля української чемпіонки в США: шикарне плаття з вишивкою і церемонія біля води\nОлімпійська чемпіонка з фехтування Галина Пундик показала фото одного з найбільш пам'ятних днів у своєму житті, а до вівтаря спортсменку вів батько\nГалина Пундик з батьком на своєму весіллі / Фото: Instagram\nНе так давно ми повідомляли, що відома українська фехтувальниця, олімпійська чемпіонка Пекіна-2008 Галина Пундик вагітна і ось-ось стане мамою. А тепер шаблістка показала фото зі свого весілля. Нагадаємо, що 33-річна спортсменка вже кілька років живе в США, де і знайшла своє особисте щастя.\nЧитайте також: Довелося всіх заколоти! Українка забрала олімпійську ліцензію\nВесілля відбулося ще у 2020 році, але знімками з торжества Галина не балувала. А тепер стало зрозуміло, що до вівтаря десь у теплих краях 33-річну спортсменку вів тато. Сама церемонія, судячи з усього, пройшла біля води.\nНагадаємо, що в 2016 році українська красуня-шаблістка заручилася з 32-річним американським тенісистом Вільямом Бо-Вейгаардом, який був неодноразовим переможцем студентської ліги США і капітаном університетської команди.\nСвого часу Вільям приїжджав до України і їздив з коханою на міжнародні турніри, а потім запропонував їй руку і серце під час відпустки на Карибах. Незабаром Пундик завершила кар'єру і перебралася до нареченого в США, де працює помічником тренера з фехтування в університеті й готує дітей.\nРаніше Харлан кумедно відсвяткувала Великдень в Італії зі своїм бойфрендом.\nвесілляшаблявесільна сукняфкхтуванняолімпійська чемпіонкаГалина Пундик\n15:54, Сьогодні Комуналка


Криза довіри до влади переростає в політичну кризу - Чернівці, Чернівецька область - новини в газеті Версії\nОпубліковано 03/12/2021 | залишити коментар\nГоловна причина політичної кризи, в яку все більше занурюється Україна, – нездатність влади впоратися із викликами, з якими стикається держава.\nВлада опинилася у ситуації, коли вона не в змозі вести діалог не лише з політичними силами, а й із суспільством. Опитування громадської думки показують, що влада втрачає лідерські позиції в оцінках громадян. У принципі з цим можна було б змиритися в умовах зростання економіки та стабільної соціальної ситуації. Але в умовах війни та тотальної соціально-економічної кризи втрата владою дієздатності може призвести до непоправних наслідків. Бо будь-яка необережна дія влади може спровокувати некеровану реакцію.\nЛюди й раніше знали, що влада непрофесійна, але були готові заплющити на це очі. Однак тепер на власному досвіді щодня переконуються у тому, що безпорадність влади несе загрозу не лише добробуту, а й здоров’ю та навіть життю. Уряд, що спочатку віддалено нагадував «команду однодумців», дедалі «атомізується». Керівники міністерств перманентно потрапляють у скандали або діють «на своїй хвилі»\nЯк наслідок – довіра до влади падає, зростає невдоволення та роздратування – ідеальне середовище для політичної кризи. Влада не хоче це визнавати, але розуміє, що криза довіри існує та поглиблюється. Однак і з кріслами розлучатися не хоче. Звідси спроби «закритися», щоби не чути невдоволення людей, перекрити невиконання попередніх обіцянок новими, перекладання відповідальності «на когось іншого». За останні кілька тижнів прикладів цього було надміру.\nПроте політична гризня, закулісні торги та гарячкове перетягування каната не мають нічого спільного із вирішенням проблем держави, проблем людей. Ситуація в країні вимагає якісно іншої політики та стратегії дій. Щодня ми бачимо телевізійних політиків, але критикуючи, вони практично нічого не пропонують. Винятком є Юлія Тимошенко, яка вимагає від влади вести з людьми правдиву, дорослу розмову про те, що відбувається і що сьогодні треба робити.\nВказує лідер «Батьківщини» та на головні ризики, з якими стикається країна:\nПо-перше, це енергетична криза, що насувається внаслідок злочинної бездіяльності влади, яка не створила запасів газу і вугілля влітку, коли ціни були максимально низькими. Як наслідок – зростання цін, і його перекладають на громадян\nПо-друге, поглиблення економічної кризи, спричиненої посиленням тиску на малий та середній бізнес, з якого намагаються витягнути останнє, щоб заткнути дірки в бюджеті.\nПо-третє, зростання бідності не лише тих, хто не може подбати про себе, а й працюючих українців. Це не лише принизливо для самих людей, а й тягне економіку на дно. Оскільки економічне зростання неможливе без платоспроможного внутрішнього попиту.\nПри цьому Юлія Тимошенко не обмежується констатацією діагнозу, вона пропонує спосіб лікування – чіткий, покроковий план дій щодо кожного конкретного питання. Власне, позиції цього плану вже не раз були озвучені у виступах Тимошенко на погоджувальних радах, з трибуни Ради, в ефірах ТБ.\nІ цей план – реальна альтернатива бездіяльності та безпорадності влади,\nУ цьому ключова відмінність від численних критиків влади, які не дають відповіді на питання «що робити?».\nІз приміщення Уряду викрали прем’єрське крісло\n2008: Успіхи та невдачі України\nСтрашніше за кризу звіра немає?


У кав’ярнях «lviv Croissants» завжди панує атмосфера затишку, комфорту та позитивних емоцій. Для приготування круасанів використовуються лише натуральні інгредієнти. Асортимент круасанів налічує понад 30 видів, серед яких для гостей пропонується, як готові пропозиції сандвічів та солодких круасанів, так і надається можливість самим обрати собі інгредієнти. Всі круасани випікаються безпосередньо у закладі, а приготування зібраних круасанів відбувається при гостеві лише після здійснення замовлення, що гарантує не лише свіжість, але й надає круасанам неперевершеного смаку. До круасанів гостям пропонується великий асортимент гарячих та холодних напоїв власного приготування. Затишна атмосфера закладу, сучасний інтер’єр дозволяє не лише насолодитись смаколиками, але й провести зустріч/переговори чи відпочити від важкого робочого дня.\nвул.Князя Романа 18\nРозмішується недалеко від площі Ринок в старовинному будинку, в якому до війни була цукерня Курнаха\nWinehouse - невеликий заклад, що розташований недалеко від пл. Ринок. Пропонують одеські вина, а також винні та безалкогольні коктейлі, пиво та яблучний сидр, каву та какао. Також у меню - закуски до пива та вина, десерти, бургери та сендвічі. Замість стільців у винарні - крісла-мішки. В теплу пору року є столики на вулиці.\nXVI століття, активний розквіт торгівлі та ремісництва у всьому світі. У той час у Львові працювало багато ремісничих цехів, які, маючи свій статут, виготовляли ту чи іншу продукцію. Статут регулював ціну на товар, обумовлював якість продукції, величину майстерні, кількість підмайстрів, суму вступних та інших внесків до цехової скарбнички, покарання за розголошення професійної таємниці та багато іншого. Одними з найвідоміших львівських цеховиків були брати Юрій та Іван Рогатинці, в майбутньому видатні львівські просвітителі, діячі Успенського братства. Але все це було потім, адже спершу все починалось з сідла… На початку 80-х років XVI століття брати приїхали до Львова з Рогатина, що на Івано-Франківщині. За 1300 злотих, позичених в членів братства, вони купили кам’яницю на вулиці Руській, де в той час жила українська громада міста. Щоб успішно розвивати промисел, братам треба було стати цеховиками. Оскільки саме цехи мали ексклюзивне право на виготовлення та продаж продукції, а «партачів» (вони працювали самостійно і нерідко створювали недобросовісну конкуренцію для членів цехових об’єднань) вважали злочинцями та переслідували. Тому брати без зволікань спробували вступити до об’єднаного цеху сідлярів, римарів та підпружників. Але позаяк Юрій та Іван були православними та фундаторами Успенського братства — відомої національно-релігійної організації, що захищала інтереси православних, а цехом сідлярів заправляли католики, то прикарпатцям із релігійних мотивів відмовили у прийнятті до професійного братства. Тоді обурені Рогатинці звернулися до міської влади з офіційною скаргою. Однак кандидатам не допоміг би жоден адміністративний тиск, якби вони не показали себе талановитими майстрами. У давніх львівських актах зберігся запис про те, що у 1586 році Юрій та Іван Рогатинці представили на загальний огляд винайдене і виготовлене ними сідло, яке, як читаємо в акті, «може називатися шедевром і заслужило на належну похвалу всіх без винятку». Еталонне сідло, яке виготовили брати, вразило не тільки міських депутатів, а й сідлярів-цеховиків. Сідло було подвійне, відоме під назвою «козацького»: «Два сідла одне в одному, тобто демид в ярчаку, обидва складені з п’яти шматків дерева, склеєні й прошнуровані жилками. Демид облямований ослиною шкірою і помальований, на золотому полі - різні турецькі квіти, між цими квітами витиснено випуклі прикраси і по краю мальована облямівка». Схиливши голову перед майстерністю Юрія та Івана, цехмістри не змогли переступити через релігійні принципи. Вони обмежили права братів, заборонивши їм навчати на майстрів учнів православної віри. Верхівка цеху також уважно стежила, щоб Рогатинці не виробляли сідел інших зразків — арабського, німецького, італійського і турецького. Проте ці обмеження в професійному зростанні посприяли братам в іншому. Ставши цеховиками, а відтак отримавши міське право, вони активно розвивали українську громаду міста: захищали її інтереси та права, дбали про розвиток освіти. У 1588 році брати Рогатинці стали старійшинами Львівського Успенського братства, при якому діяла Братська школа, шпиталь та друкарня. Допомагали українській середньовічній освіті та мистецтву. Але все це було потім… А спершу було Сідло.\nЗатишні лаунж-зони на 2 поверсі Premier Hotel Dnister з різноманітними картами напоїв, більярдом і wi-fi.\nSOWÁ - це сучасне кафе у центрі Львова, місце де завжди затишно та тепло, незважаючи на пору року та погоду за вікном.\nЗ квітня по листопад тут б'ється серце Львова. Розташована у серці Львова навколо фонтану Діани на площі Ринок. Тут танцюють танго і сальсу.\nОстаннє аналогове поштове відділення у Львові. У сучасному світі sms та e-mail змушене перетворитись на ресторан з нарізанцями. Тут зібрана найбільша колекція львівських поштівок як один з способів фіксації історії міста.\nПерша Львівска грильова ресторація м'яса та справедливості\nКат, по суті, був першим муніципальним працівником у Львові. Він був публічною та моторошною особистістю. Якщо кат вмирав, наступного, кого мали стратити, милували. Він мав декілька обов'язків: власне страти та катування, вивіз сміття та нечиста робота, а також пильнування за міськими курвами. Після приходу демократії, кат мусів шукати іншого ремесла і відкрив свій м'ясний ресторан, бо хто ж ліпше знається на м'ясі, як не кат?\nЦукор відрізняється від звичних закладів Львова - це не кав'ярня чи ресторан в класичному розумінні. В Цукрі працюють люди, котрі дружать між собою і поза межами робочого часу, а гостей зустрічають як давніх знайомих - посмішками і щирою гостинністю.\nвул.Братів Рогатинців 21\nДля кожної пори року в нас знайдеться щось смачненьке, поживне і натуральне. Адже готуємо ми лише зі свіжих продуктів, придбаних у місцевих виробників. Гасло нашої команди «Швидко, смачно, натурально». Протягом років нашої діяльності ми дотримуємося високих стандартів якості, які дозволили налагодити систему обслуговування, в центрі якої – наші гості. Таким чином ми бережемо Ваш час завдяки швидкості обслуговування, приємний настрій від споживання їжі і головне – здоров’я, бо використовуємо лише натуральні і свіжі продукти. До цього можна додати лише одне – доступність. Нам особливо приємно, що ця доступність досягнута вмілою організацією процесів в нашому колективі, і головне – довірою наших клієнтів, кількість яких невпинно зростає з року в рік.\nРесторан Валентино розташований в будинку-пам’ятці архітектури, в самому центрі міста, поряд з Площею Ринок. Старовинні цегельні стелі у поєднанні з розкішними венеціанськими люстрами, затишні дивани, м'які килими, старовинні фрески - все це створює атмосферу затишку, спокою і теплоти. Гостей можуть запросити в маленький і затишний VIP-зал, а комусь може припасти до душі зал під скляним дахом, в якому відчуваєш себе як в райському саду, насолоджуючись великою кількістю світла і зелені, особливо якщо по даху тарабанить львівський дощ. Увечері Валентино зачаровує своїх гостей романтичним настроєм, тихою грою піаніста, теплим горінням свічок. Не забули в Валентино і про найменших. Для них розроблене спеціальне меню: до їх послуг дитяча кімната. Поза сумнівом, приємним доповненням до вищеназваних переваг закладу стане паркування, що охороняється, і безкоштовний WI-FI.\nвул. Нижанківського 20


Сервер RPC недоступний в Windows 10 - Як виправити?\nRemote Process Call (RPC) в перекладі "віддалений виклик процедур" - це протокол, який дозволяє програмам на одному комп'ютері отримувати доступ до певних служб програми на іншому комп'ютері, який знаходиться в тій же мережі. Іншими словами, його основна мета, це дати можливість клієнту і серверу взаємодіяти один з одним по мережі. Але, іноді користувачі стикатися з помилкою "Сервер RPC недоступний" в Windows 10, і помилка може з'являтися при підключенні до віддаленого робочого столу, при спробі роздрукувати документ на мережевому принтері, в пошті outlook, abbyy licensing service і т.п. Недоступність RPC може бути не тільки по локальній мережі, а так само в периферійних пристроях контролера як сканер або принтер.\nПричини помилки, коли сервер RPC недоступний в Windows 10 можуть бути різні, але в основному це: служба (и) необхідні для RPC відключені, віддалений помічник відключений в брандмауері, IPV6 або загальний доступ до файлів і принтерів відключений, IP-адреса призводить до збою сервера RPC або служби RPC відключені в реєстрі. Давайте розберемо ці моменти, щоб виправити помилку, коли віддалений виклик процедур дає збій і з'являється помилка, що сервер RPC недоступний в Windows 10.\n1. Перевірка служб RPC\nСлужби RPC можуть перейти від автоматичного режиму в ручний, що і буде викликати помилку. Насамперед варто перевірити службу. Натисніть кнопок Win + R і введіть services.msc , щоб швидко відкрити служби. У наданому списку знайдіть наступні служби і натисніть правою кнопкою миші, виберіть "Властивості". Задайте параметри, якщо у вас не так - Тип запуску: Автоматично і запустити , якщо служба зупинена.\nЛокатор віддаленого виклику процедур (RPC).\nМодуль запуску процесів DCOM-сервера.\nЯкщо у вас помилка пов'язана з програмою ABBYY licensing service , то шукайте службу з назвою ABBYY FineReader і встановити для неї ті ж значення.\nЯкщо у вас коштують не було правильно визначено і не можете нічого змінити (виділено все сірим), то дотримуйтесь 5 способу.\n2. Віддалений помічник в брандмауері\nВіддалений помічник - функція, яка дозволяє іншим користувачам або комп'ютерів бачити екран вашого комп'ютера і керувати ним. При підключенні до віддаленого комп'ютера, ви також можете зіткнутися з помилкою RPC, оскільки клієнт і сервер обмінюються інформацією в набагато більшому і складному масштабі. Якщо брандмауер не налаштований, ви побачите помилку "Сервер RPC недоступний".\nНатисніть Win + R і введіть firewall.cpl , щоб відкрити параметри брандмауера. Зліва натисніть на " Дозвіл взаємодії з додатками ".\nЗнайдіть " Віддалений помічник " і переконайтеся, що параметри для мережі, включені всюди. Перезавантажте комп'ютер або ноутбук, і перевірте, виправлена помилка, коли сервер RPC недоступний.\n3. Включення IPV6 і загального доступу до файлів і принтерів\nУ деяких випадках ви можете зіткнутися з помилкою 1722: RPC сервер недоступний , коли відбувається збій мережевого підключення, так як відключені мережевий доступ до принтерів для мереж Microsoft і протокол TCP / IPv6.\nНатисніть Win + R і введіть ncpa.cpl , щоб відкрити мережеві адаптери. Натисніть на мережевому адаптери, через яке йде мережу, і виберіть "Властивості". Далі в списку знайдіть два параметра і переконайтеся що вони включені (галочки встановлені).\nЗагальний доступ до файлів і принтерів для мереж Microsft.\nIP версії 6 (TCP / IPv6).\nЯкщо помилка "сервер RPC недоступний" з кодом тисяча сімсот двадцять дві все ще з'являється, то рухаємося нижче.\n4. Очистити DNS\nОчищення старих DNS може виправити код помилки 1722 RPC. В першу чергу переконайтеся, що служби, пов'язані з RPC, працюють як в способі 1. Далі запускаємо командний рядок від імені адміністратора і введіть наступні команди для очищення і скидання DNS:\nПеревірте, виправлена помилка +1722 RPC недоступний.\n5. Редактор реєстру для запуску RPC служб\nЯкщо ви не змогли запустити служби способом 1, то запустимо їх через реєстр. Для повної ефективності, переконайтеся, що ви виконали спосіб 3 і спосіб 4. Натисніть Win + R і введіть regedit , щоб відкрити редактор реєстру.\nСправа клацніть два рази мишкою по Start і встановіть значення 2 з шістнадцятковій системою .\nЦе активує віддалений виклик процедур (RPC).\nВідкрийте параметр Start і задайте значення 2 з шістнадцятковій системою.\nЦе запустить модуль запуску процесів DCOM-сервера.\nІ ще по одному шляху:\nЦе запустить локатор віддаленого виклику процедур (RPC).\nПерезавантажте ПК і перевірте, виправлена помилка, коли RPC сервер недоступний в Windows 10.


Білоруський генпрокурор заступився за пресу, скритикувавши міліцію\n20 липня 2011, 15:52\nБілоруський генпрокурор Григорій Василевич вважає, що міліція не повинна застосовувати санкції до журналістів, які висвітлюють акції протесту. Він пообіцяв розібратися з міліціонерами, які порушують положення закону про ЗМІ.\nПро це Василевич сказав у середу на прес-конференції в Мінську.\nУ Білорусі вже понад місяць щосереди відбуваються мовчазні акції протесту, учасники яких не використовують плакати і гасла, висловлюючи своє невдоволення лише плесканням у долоні.\nЩоразу міліція жорстоко реагує на ці виступи: понад півтори тисячі учасників були затримані, сотні засуджені до штрафів та арештів.\nПри цьому співробітники МВС жорстоко реагують на роботу преси: перешкоджають зйомкам, розбивають апаратуру і затримують журналістів. За даними Білоруської асоціації журналістів, за час протестів у цій країні були затримані 88 представників ЗМІ. Більшість із них відпустили незабаром після затримання, але кілька людей були засуджені до арештів.\n«Права журналістів не повинні порушуватися. Ваші права повинні дотримуватися, і це безумовно повинно давно було ввійти в практику і стати доброю традицією кілька років тому, – сказав Василевич на прес-конференції. – Я вважаю, що коли журналіст присутній на акції, то може бути, що і співробітники правоохоронних органів будуть більш коректно діяти».\n«На адресу міністра внутрішніх справ я направив такий лист», – сказав генпрокурор Василевич, додавши, що прокуратура почала перевірку порушень прав преси під час акцій протесту.\nОстаннім часом, розганяючи мовчазні протести, співробітники міліції діють у цивільному і проводять арешти, не представляючись і не пояснюючи причин затримання.\nКритики чинної влади мають намір провести чергову мовчазну акцію протесту на центральній площі Мінська та інших містах Білорусі ввечері в середу.


Кафе Шоті в Харкові вул. Мироносицька 12: меню, ціни та відгуки, адреса і телефон | Tomato.ua\nКухня: Грузинська , Українська\nУ середмісті Харкова знаходиться кафе «Шоті». Інтер'єр закладу оформлений у кавказькому стилі. У меню представлені традиційні страви грузинської, європейської та української кулінарій, фірмові з яких: шашлик, хінкалі, хачапурі. Уранці подають комплексні сніданки, в обідній час — бізнес-ланчі.


Інформація - Гурт Cockpit Music - Автори - АртВертеп - Найбільший on-line центр сучасної культури України\nНаших підписчиків 1591\nКонцерт Cockpit Music у Дніпропетровську (31.10.09)\nГурт Cockpit Music\nЯкщо ви спитаєте, яку музику грає гурт Cockpit Music, то більшість музичних критиків, напевно, не змогли б відповісти. Панк-джаз, сучасна камерна музика, гібрід-тріо, Leatherjazz, структурований хаос – як це тільки не називали.\nНайбільш просте і, в той же час, найбільш ємне визначення музики цього датського тріо – «незвичайна». Незвичайні комбінації, незвичайне виконання, разом із звичними барабанами – віброфон, марімба, різноманітні перкусії та тарілки власного виготовлення.\nМинулого року гурт відсвяткував своє тридцятиріччя. Таке буває тільки у справжніх однодумців: за весь цей час склад гурту не змінювався. Торстен Хьог – саксофон, Сьорен Тардін – гітари та Петер Олівер Йоргенс – всі види ударних. Їхні перши репетиціі проходили в малесенькій кімнаті, де ледь розміщувалися барабани і гітарний комбік, а саксофоністу, затиснутому в таких умовах, не вистачало хіба що ременів беспеки, у всіх троьх були відчуття як в кабіні пілотів, звідси і пішла назва «Кокпіт Мьюзік».\nТорстен Хьог – саксофон (лідер 10та Mongo Dilmuns, створював музику для Arditti String Quartet и El Hombre Invisible, працював з Sort Sol, Audun Klive та Scanner);\nСьорен Тардин – гітари (грав панк-рок в группі No Knox, на данний момент співпрацює з апологетом датського арт-рока Мартіном Холлом (Martin Hall) як гітарист та аранжувальник);\nПетер Олівер Йоргенс – ударні, вібрафон, марімба, перкуссія (основний композитор для всіх проектів, де бере участь, окрім цього його рахунку більше ніж 30 балетів, фільмів и постановок, він грав з Evan Parker, Fred Van Hove, David Moss, Phil Minton, Mats Gustafsson, Thomas Lehn, Irene Schweizer, John Tchicai, Z?v, Frank Lowe, Poul Rutherford, Tim Hodgkinson, Alan Silva, Pat Thomas, Roger Turner, Verner L?di, Andrea Neumann, Fred Lonberg Holm, Johannes Bauer, Per ?ke Holmlander & Sirone)


Визначення життєвої ємності легень (ЖЄЛ)\nЖЄЛ визначається за допомогою водяногo чи сухого спiрометра. В положеннi стоячи обстежуваний робить глибокий вдих i видих, а потім пiсля максимального вдиху – рiвномiрний видих в трубку спiрометра. Вимiрювання проводиться тричi i фiксується найкращий результат у мл.\nВимiрювання товщини жирової складки\nПід кутом лопатки i на животi на piвнi пупка праворуч або лiворуч береться в складку ділянка шкiри з пiдшкiрною жировою клiтковиною шириною в 5 см. Товщина складки вимiрюється циркуль-калiпером або щтангенциркулем. Штангенциркуль або циркуль-калiпер зводиться до упору, але таким чином, шоб не виникав бiль. Реєструється середнє арифметичне товшини жирової складки під кутом лопатки і на животі.\nОцінювання фізичного розвитку методом антропометричних стандартів\nАнтропометричнi показники порiвнюють з антропометричними стандартами. Останні являють собою cередні арифметичні (М) i середнi квадратичнi вiдхилення (Q), які дають змогу оцiнити ступiнь варiювання ознаки. Оскiльки бiльша частина антропометричних ознак залежить вiд зросту стоячи, то в стандартах представленi показники фiзичного розвитку вiдповiдно ростових груп.\nАнтропометрична ознака, яку необхiдно оцiнити, порівнюється з середньою арифметичною (М) тієї ростової групи, до якої належить обстежуваний. Визначають, на скiльки антропометричний показник обстежуваного бiльше або менше такого самого показника за стандартом:\nА = В – М, де А – рiзниця мiж показником обстежуваного i середньою арифметичною; В – антропометричний показник обстежуваного; М – середня арифметична. Потiм визначають скiльки сигм (QІ) мiститься в цiй piзниці: QI = А : Q, тобто середнє квадратичне вiдхилення кожної антропометричної ознаки від стандарту.\nЯкщо QI від 0 до ±0,5, то антропометричний показник обстежуваного вважається cepеднім, від +0,5 до + 1 – вище за середній, від –0,5 до –1 – нижче за середній, від +1 до +2 – високим, вiд –1 до –2 – низьким, бiльше ніж +2 – дуже високим, менше ніж –2 – дуже низьким.\nОцінювання фізичного розвитку методом індексів. Індекси для визначення маси тіла\n1.3.1. Визначення належної маси тіла (Р, кг) залежно від зросту (L, см) і віку:\n(для чоловіків); (1.2)\n(для жінок). (1.3)


Спостерігаючи за сьогоднішнім ажіотажем навколо Java, цікаво дивитися у вчорашній день, щоб зрозуміти, що ж треба робити щоб досягти такого ефекту. Мова JavaФ  - це нова об’єктно-орієнтована мова програмування, створена фірмою Sun для розробки програм, поширюваних по мережі Internet . Порівняння C++ і Java Часто при обговоренні переваг і недоліків різних мов програмування дебати зводяться до аргументів, заснованих скоріше на особистому досвіді і перевагах, чим на об’єктивних критеріях.\nМова Java вимагає, щоб весь програмний код був поміщений усередині пойменованих класів. Мобільні програми розповсюджуються не у вигляді розрізнених файлів, а у вигляді спеціальних архівів і файлів опису.