Препарати для підвищення імунітету. Купити ліки для підвищення імунітету | аптека Доброго Дня\nПозиції 1-30 з 165\nВітаміни для імунітету (64)\nВаксігрип Тетра суспензія для ін'єкцій 0,5 мл шприц №1\nРотарикс 1,5 мл суспензія оральна апликатор №1 (вакцина)\nРезонатив 625 МО/мл розчин для ін'єкцій 2 мл ампули №1\nЛаферобіон 500000 МО свічки ректальні №10\nАльфарекін 1 млн МО суппозиторії №10\nЛаферобіон 150000 МО свічки ректальні №10\nSolgar Омега-3 подвійна 700 мг капсули №30\nКод товару: 212200\nВітаміни желейні Swiss Energy ImmunoVit Kids №60\nКод товару: 263833\nФлувір Kids порошок саше №10\nДекрістол D3 4000 МЕ таблетки №30\nКод товару: 263735\nКод товару: 141047\nКод товару: 212181\nЕРБІС ПП (Україна, Київ)\nКод товару: 104153\nКод товару: 214073\nЕпігалін капсули №60\nКод товару: 212260\nSchaper & Brummer GmbH & Co.KG (Німеччина)\nКод товару: 200599\nІмупрет краплі оральні 100 мл\nКод товару: 149669\nБереш плюс краплі оральні 30 мл\nПегасіс 180 мкг/0,5 мл шприц №1\n3 617,70 ₴\nКод товару: 200600\nАльфарекін 1 млн МО ліофілізат для розчину №10\n1 082,80 ₴\nЛаферон-Фармбіотек 500 тис МО свічки ректальні №10\nКод товару: 149555\nКод товару: 212176\nКод товару: 212201\nКод товару: 240722\n1 422,30 ₴\nБереш плюс краплі оральні 100 мл\nЕрбісол Ультрафарм розчин 2 мл ампули №10\nКод товару: 123852\nЯкщо у людини сильна імунна система, організм здатний легко справлятися з різними інфекціями і вірусами, відмінно відображаючи зовнішні негативні впливи.Для його підтримки необхідно регулярно приймати вітаміни, мікроелементи, мінерали та інші активні речовини. Однак часто бувають ситуації, коли захисна система слабшає, що призводить до частих хвороб. Усунути цю проблему допоможуть правильно підібрані засоби для підвищення імунітету. Вони показані при частих захворюваннях (6 разів на рік і частіше), тяжкому перебігу патологій, різних ускладненнях інфекційних уражень і тривалому перебігу хвороби. Крім того, їх прийом доцільний і при неефективності корекції харчування, загартовування і інших методів.\nОсобливості ліків для імунітету\nСучасний ринок фармакологічних препаратів для зміцнення захисних сил організму пропонує великий вибір препаратів різного типу і принципу дії:\nзасобів групи інтерферону;\nпрепаратів вилочкової залози;\nімуностимуляторів та адаптогенів;\nвітамінів і вітамінно-мінеральних комплексів.\nКожна із зазначених груп вимагає окремого розгляду\nДія рослинних засобів направлено на підвищення захисних сил організму за рахунок ефекту ехінацеї, що обов'язково входить в їх склад. Ці препарати особливо ефективні в періоди грипозних захворювань і застуд. Засоби відновлюють життєві сили, очищають кров, володіючи при цьому протизапальним і ранозагоювальним ефектом. Однак препарати на основі ехінацеї протипоказані при СНІДі та раку крові, туберкульозі і важких аутоімунних захворюваннях. До засобів, які мають імуностимулюючу і адаптогенну дію, відносяться ліки з екстрактом елеутерококу та женьшеню. Вони мають виражену тонізуючу дію і істотно підвищують захисні сили організму. Що стосується бактеріальних препаратів, то вони стимулюють імунітет за рахунок засобів,що входять до їх складу ферментів бактерій, які активізують утворення захисних клітин, що підвищує стійкість організму до заражень.\nОкрему групу складають засоби з групи інтерферонів. Вони надзвичайно ефективні на початкових стадіях захворювання і відмінно підвищують імунітет. У їх складі зазвичай додатково входять біологічно активні речовини, які гальмують і блокують розвиток інфекцій. В якості додаткової міри використовують біогенні препарати, виготовлені на основі біологічно активних компонентів, що стимулюють найважливіші системи в організмі.\nКрім того, для підвищення імунітету активно використовують вітамінні і вітамінно-мінеральні комплекси. Однак приймати їх, як і інші препарати для імунітету, необхідно тільки за приписом лікаря.\nAbbVie Biopharmaceuticals (Швейцарія)\nAgetis Supplements (Кіпр)\nPfizer Italia (Італія)\nZaklady Przemyslu Cukierniczego "Otmuchow" (Польща)


Інтерфлора Україна : Cмородина -\nОсобливості обробки ґрунту та розмноження смородини\nДля створення оптимального водного режиму ґрунт слід утримувати в пухкому, вологому і чистому від бур’янів стані. Тому навколо кущів смородини його розпушують в міру необхідності (оптимально один раз в 2-3 тижні), не допускаючи утворення кірки і росту бур’янів, які сильно висушують землю.\nАктивна коренева система у смородини розміщується у верхніх, пухких поживних шарах ґрунту. Щоб не пошкодити коріння, біля кущів її розпушують обережно, на глибину не більше 6-8 см. На значній відстані від кущів або між рядами можливо розпушування або перекопка на глибину до 10-12 см.\nВолога добре зберігається, якщо землю навколо кущів смородини замульчувати органічним матеріалом (торфом). У цьому випадку розпушувати її можна значно рідше.\nНа ділянках смородину краще розмножувати здеревілими живцями або горизонтальними і вертикальними відводками.\nЗдерев’янілі живці для розмноження заготовлюють якомога раніше: для червоної смородини – в кінці серпня-першій половині вересня, для чорної смородини – в кінці вересня, використовуючи сильні, добре розвинені однорічні пагони\nВерхню і нижню частину з найбільш слабкими бруньками видаляють. Живці довжиною 18-20 см нарізають секатором.\nПагони, заражені бруньковим кліщем, з округлими набряклими бруньками занурюють у гарячу воду температури 45-46ºС градусів на 15 хв. Потім їх виймають і поміщають в холодну воду на 5 хв.\nВисаджують саджанці у заздалегідь підготовлену і добре политу траншейку, на дні якої насипають шар пухкої землі, перемішаної з перегноєм або торфом.\nГлибина посадки живця повинна бути такою, щоб над поверхнею ґрунту знаходилося не більше двох бруньок, а відстань між живцями становила 10-15 см. Землю навколо саджанців смородини добре ущільнюють.\nЯкщо потрібно багато матеріалу, то на відстані 50-60 см від першої траншейки копають другу.\nЯкщо живці посаджені вчасно, то у них ще до настання холодів з’являється каллюс (тканина, що утворюється у рослин в місцях пошкодження у вигляді напливу і сприяє загоєнню) і корінці завдовжки 0,5-2 см.\nЖивці червоної смородини потрібно саджати якомога раніше, попередньо витримавши їх два тижні в підвалі у вологому піску або в холодильнику при відповідній температурі. Приблизно за тиждень-два до настання морозів живці мульчують торфом і підгортають землею шаром не більше 2-3 см. На наступний рік навесні їх розкривають. Подальший догляд полягає в поливах, розпушуванні, прополюванні. При відповідному догляді до осені виростають гарні саджанці, які викопують і використовують як посадковий матеріал. Живці можна висаджувати відразу ж на постійне місце, краще по два живці, щоб надалі швидше сформувався більш сильний кущ.\nЧорна смородина добре розмножується горизонтальними відводками. Для цих цілей вибирають молоді, найбільш урожайні сильні кущі. Ґрунт під кущами добре підживлюють перегноєм. Навесні кущі проріджують, залишають 3-4 плодоносні гілки, а старі і слабкі видаляють. Після видалення в цей же рік у куща утворюються нові сильні прикореневі пагони. На наступний рік навесні до розпускання бруньок їх укладають у підготовлені борозенки завглибшки 10 см і пришпилюють дерев’яними шпильками так, щоб пагони щільно стикалися із землею. Потім борозенку з пагоном засипають вологою пухкою землею, а зверху присипають перегноєм, торфом.\nДля кращого росту пагонів смородини верхівки гілок злегка укорочують.\nЧерез деякий час на кожній покладеній гілці з’являються пагони. Коли вони досягнуть висоти 10-12 см, після дощу або поливу їх підгортають землею, змішаною навпіл з перегноєм.\nКоли молоді пагони відростуть ще на 10-12 см, через 2-3 тижні підгортання повторюють. Протягом літа в міру необхідності ґрунт поливають, розпушують і видаляють бур’яни. У вологому теплому ґрунті в нижній частині молодих зростаючих пагонів, присипаних землею, утворюються коріння. До осені підгорнені пагони мають хорошу кореневу систему. У цей час відводки викопують, відрізаючи вкорінені гілки біля основи куща, ділять їх на частини так, щоб у кожного відрізу були і коріння, і пагони. Отримані таким чином саджанці використовують як посадковий матеріал. Для того щоб не знижувати урожай ягід з куща, відводок вирощують менше. З молодого плодоносного куща можна отримати в середньому до 25-30 саджанців.\nПри розмноженні вертикальними відводками підбирають найбільш сильні кущі. Навесні їх коротко обрізають. Після обрізки виростають молоді пагони, які в кінці травня підгортають до половини пухкою вологою землею. Краще землю перемішати з перегноєм або торфом. Через два тижні підгортання повторюють і приблизно через такий же час проводять третє підгортання, при якому горбик землі повинен бути висотою не менше 25 см. Горбок цей мульчують. Протягом літа землю поливають, спушують, видаляють бур’яни і при необхідності знову мульчують.\nВосени землю навколо кущів розгрібають, вкорінені пагони відрізають і використовують для посадки на постійне місце. Слабкі вкорінені пагони висаджують на дорощування.


Регулювання фондового ринку - VuzLib.com\nГоловна Гроші і кредит Регулювання фондового ринку\nПравове регулювання ринку цінних паперів має на меті впорядкування всіх видів діяльності на фондовому ринку з метою узгодження інтересів кожного з його суб'єктів.\nПравове регулювання поділяється на міжнародне, державне і саморегулювання. Це система, що охоплює:\n— органи, котрі регулюють ринок;\n— законодавчі й під законні акти;\n— етику фондового ринку;\n— традиції та звичаї.\nКонцепцією функціонування і розвитку фондового ринку України передбачено, що національна система правового регулювання ринку має виконувати такі функції:\n— визначення головних напрямів розвитку фондового ринку та ролі учасників цього ринку;\n— створення для учасників ринку сприятливого законодавчого та регулювального оточення;\n— створення перешкод і встановлення відповідальності за дії, які можуть призвести до дезорганізації ринку, його руйнування, недобросовісної конкуренції й омани інвесторів, маніпулювання цінами та шахрайства з фінансовими ресурсами, зокрема, стосовно довірчих операцій.\nНа сучасному етапі українська модель фондового ринку ґрунтується на детальних правилах і процедурах, що охоплюють майже всі аспекти діяльності суб'єктів ринку. Водночас фондовому ринку притаманні певні негативні риси, зокрема: інформаційна недостатність, обмеженість прав акціонерів, ігнорування деяких законодавчих вимог.\nГоловним принципом регулювання обігу цінних паперів є зіставлення всього попиту і пропозиції цінних паперів незалежно від місця існування такого попиту та пропозиції. Це регулювання має на меті:\n— ввести у процес котирування всі зацікавлені сторони;\n— встановити єдину ціну на ті чи інші цінні папери;\n— запобігти можливості монопольного встановлення цін;\n— обмежити ризики інвесторів;\n— уникнути роздроблення національного фондового ринку на окремі нерівноцінні сегменти.\nЗазначену мету регулювання можна досягти за рахунок створення єдиної національної системи котирування й обліку цінних паперів. Однак функціонування такої системи зовсім не означає, що в країні має існувати лише одна фондова біржа, на якій котируються всі цінні папери. Наприклад, у США є 7 фондових бірж і єдина система котирування полягає в тому, що відповідними цінними паперами торгують на відповідних біржах. У Франції цінні папери котируються в єдиній системі бірж, а зберігаються й обліковуються в одному національному депозитарії. Більшість країн має по одній фондовій біржі й одному національному депозитарію.\nВ Україні не існує єдиної системи котирування цінних паперів, торги відбуваються окремо на п'ятьох біржах: Українській фондовій біржі, Київській міжнародній фондовій біржі, Донецькій фондовій біржі, Придніпровській фондовій біржі, а також на фондовій секції Української міжбанківської валютної біржі (державними цінними паперами). Окремо від біржового діє позабіржовий ринок. Національний депозитарій перебуває на початковій стадії, оскільки його було створено лише у березні 1999 р. Засновники: Державна комісія з цінних паперів і фондового ринку (430 акцій за ціною 10 тис. грн за акцію) і НБУ (22 акції), комерційні банки, інвестиційні компанії та саморегулювальні організації (48 акцій). Національний депозитарій є центральним елементом депозитарної системи країни і забезпечує функціонування єдиної системи обліку й обігу цінних паперів, а також інтеграцію національної депозитарної системи в міжнародну систему депозитарних організацій.\nВодночас доцільно зупинитися на міжнародному правовому регулюванні фондового ринку, яке здійснюється двома способами: в системі окремих міжнародних договорів і в системі міжнародних організацій. У першому випадку дві або декілька країн домовляються про режим допуску й обігу своїх цінних паперів на територіях через укладання договорів між ними. У другому — міжнародне правове регулювання — це регулювання поведінки учасників ринку цінних паперів, що встановлюється в системі конкретної міжнародної організації (Європейського Союзу — European Union і Міжнародної організації комісій з цінних паперів — International Organization of Securities Commissions — IOSCO).\nКрім міжнародного правового регулювання фондового ринку, існує, як уже зазначалося, державне регулювання та саморегулювання.\nПід державно-правовим регулюванням фондового ринку розуміють регулювання ринкових відносин щодо цінних паперів, яке здійснюють уповноважені державні органи країн унаслідок створення нормативно-правових актів, їх використання, встановлення контролю за дотриманням цих актів всіма суб'єктами ринку.\n— законодавчі та підзаконні акти;\n— органи державного управління, що забезпечують пряме втручання в діяльність суб'єктів ринку цінних паперів;\n— непряме втручання держави у фондовий ринок.\nОтже, головне завдання державного регулювання фондового ринку — це узгодження інтересів усіх суб'єктів ринку встановленням необхідних обмежень і заборон у їхніх взаємовідносинах, а також непрямим втручанням у їхню діяльність.\n— механізм реєстрації емісії цінних паперів;\n— відкритість інформації про емітентів;\n— порядок реєстрації фондових бірж та їхніх членів;\n— мінімум норм поведінки учасників ринку;\n— процеси корпоратизації, приєднання та поглинання;\n— облік і звітність.\n2. У всіх країнах регулювання діяльності фондового ринку здійснюється трьома гілками влади: законодавчою, виконавчою і судовою. У більшості країн Існує спеціальний виконавчий орган, який контролює дотримання законодавства щодо фондового ринку його учасниками.\nВ Україні це Державна комісія з цінних паперів та фондового ринку, основні завдання якої:\n— формування і забезпечення реалізації єдиної державної політики, спрямованої на розвиток і функціонування ринку цінних паперів у країні, сприяння адаптації українського ринку цінних паперів до міжнародних стандартів;\n— координація діяльності центральних органів державної виконавчої влади з питань функціонування в Україні фондового ринку;\n— забезпечення державного контролю за дотриманням законодавства України з питань функціонування фондового ринку;\n— організаційне забезпечення запровадження системи заходів про захист інтересів суб'єктів фондового ринку, впорядкування діяльності емітентів, торговців цінними паперами й інших фінансових посередників;\n— підготовка пропозицій щодо запобігання монополізації фондового ринку, створення умов для розвитку добросовісної конкуренції між учасниками фондового ринку та здійснення контролю за їх реалізацією;\n— узагальнення практики застосування законодавства України з питань випуску й обігу цінних паперів в Україні, розроблення пропозицій, спрямованих на його вдосконалення;\n— узагальнення та поширення досвіду іноземних держав з формування та розвитку добросовісної конкуренції на фондовому ринку.\n— податкова політика, що впливає на ділову активність, а відтак — на потребу в фінансових ресурсах;\n— регулювання грошової маси й обсягів кредитів впливом на ставку позичкового процента;\n— зовнішньоекономічна політика регулювання операцій з іноземними валютами, експортно-імпортних операцій і под.;\n— гарантії держави за позиками приватного сектору;\n— вихід держави на ринок позичкових капіталів, що створюють пряму конкуренцію між державою та підприємствами-емітентами.\nЗагалом засадами державного регулювання фондового ринку є законодавство і контроль. Контрольну функцію держави на ринку цінних паперів виконує Державна комісія з цінних паперів та фондового ринку.\nМеханізм контролю за учасниками фондового ринку охоплює такі заходи:\n— проведення планових і позапланових перевірок діяльності учасників;\n— на підставі аналізу різноманітної інформації — з'ясування всіх обставин порушення законодавства;\n— створення системи внутрішнього контролю з допомогою впровадження в діяльність фахових учасників процедур самоконтролю.\nСвітовий фондовий ринок використовує такі види контролю:\n— перевірку учасників "на вході" до ринку;\n— реєстрацію приватних осіб на "відфільтровування" потенційних порушників;\n— моніторинг фондової діяльності;\n— виїзди на місця та надання права співпрацівникам контролюючих органів самостійно розв'язувати питання проведення перевірок.\nСаморегулювання фондового ринку — це нормативне регулювання ринкових відносин стосовно цінних паперів, яке здійснюється саморегулювальними організаціями (інститутами).\nСаморегулювальні організації фондового ринку — об'єднання суб'єктів фондового ринку, що встановлюють для своїх членів формальні правила та процедури.\nОсновні риси саморегулювання фондового ринку:\n— саморегулювання здійснюється на підставі або відповідно до державного регулювання, але не замінює останнього;\n— саморегулювання ґрунтується на принципах добровільності й вигідності участі;\n— самоорганізація та владні повноваження, які виходять із самоуправлінських початків, — це основа саморегулювання фондового ринку.\nГоловні функції саморегулювання фондового ринку:\n— виступає допоміжним засобом (по відношенню до державного регулювання) впорядкування фондового ринку;\n— здійснює регулювання замість державних органів у випадках, коли останні делегують частину своїх повноважень саморегулювальним організаціям;\n— сприяє забезпеченню ринку цінних паперів;\nДля того, щоб саморегулювання змогло виконувати свої функції, воно повинно відповідати таким вимогам:\nОсновні ознаки організацій, що саморегулюють фондовий ринок:\n— добровільність об'єднання;\n— наявність різноманітних видів діяльності;\n— захист інтересів членів організації;\n— встановлення для своїх членів "правил гри" на ринку;\n— виконання низки регулювальних функцій, які недоцільно виконувати державі.\n— забезпечує захист від неправомірних дій інших учасників СРО;\n— розробляє правила, які обмежують маніпулювання цінами під час проведення операцій з цінними паперами;\n— контролює виконання санкцій і заходів, що застосовуються до учасників СРО;\n— розробляє правила та стандарти здійснення своїми учасниками фахової діяльності, контролює їх дотримання.\nУчасники СРО мають право:\n— у встановленому порядку брати участь у роботі СРО;\n— виступати з пропозиціями та зауваженнями, пов'язаними з діяльністю СРО, її органів;\n— безкоштовно брати участь у первинних торгах акціями приватизованих підприємств, що виставляються на продаж Фондом держмайна України;\n— бути звільненими від сплати разового абонемента споживача на первинних торгах ФДМУ;\n— бути звільненими від сплати реєстраційного збору за акредитацію брокерської контори на фондовій біржі;\n— довгострокової оренди брокерського місця на пільгових умовах.\nДо саморегулювальних організацій належать: фондові біржі, асоціації дилерів і брокерів, інвестиційних фондів, банківських установ та ін. В Україні відомі Донецька фондова біржа, Київська МФБ, Позабіржова фондова торговельна система, Придніпровська ФБ, Українська ФБ, Південноукраїнська торговельно-інформаційна система, Асоціація учасників фондового ринку. Професійна асоціація реєстраторів і депозитаріїв, Українська асоціація інвестиційного бізнесу тощо.\nБіржове регулювання фондового ринку здійснюється з допомогою фондових бірж, головним принципом роботи яких є забезпечення ліквідності ринку за рахунок укладання масових угод, установлення незначної різниці між цінами покупця та продавця, а також між цінами послідовно укладених угод.\nДля цього біржа обмежує кожен крок емітента, покупця і продавця жорсткими правилами, з-поміж яких:\n— порядок допуску цінних паперів до торгів;\n— порядок торгівлі;\n— умови та порядок оплати цінних паперів;\n— зобов'язання членів біржі щодо організації належної інформації;\n— внутрішній розпорядок роботи та ін.\nВеликий досвід операцій з цінними паперами, що накопичується впродовж століть, втілився у традиції ведення цього бізнесу, які відображають історію розвитку фондового ринку й особливості національної політики та менталітету нації.


Філософія історії Арнольда Тойнбі. Реферат – Освіта.UA\nOsvita.ua Вища освіта Реферати Економічна теорія Філософія історії Арнольда Тойнбі. Реферат\nФілософія історії Арнольда Тойнбі. Реферат\nСтадії циклу розвитку цивілізації: генезис; розвиток; надлам; розпад. Сучасна ситуація\nЯкий же життєвий цикл цивілізацій у концепції Тойнбі? Чи визначені терміни їхнього життя, чи ніщо не забороняє розвиватися цивілізації як завгодно довго? От як відповідає Тойнбі на ці питання. Кожна цивілізація проходить на своєму життєвому шляху наступні стадії: стадія зародження - генезис.\nЦивілізація може виникнути або в результаті мутації примітивного суспільства або на руїнах "материнської" цивілізації. За стадією генезису випливає стадія розвитку, на якій цивілізація із зародка розвивається в повноцінну соціальну структуру.\nПід час розвитку цивілізацію постійно підстерігає небезпека переходу в стадію надламу, що, як правило (але не обов'язково!), змінюється стадією розпаду. Розпавшись, цивілізація або зникає з обличчя Землі (єгипетська цивілізація, цивілізація Інків), або дає життя новим цивілізаціям (еллінська цивілізація, що породила через всесвітню церкву західне й православне християнство).\nСлід відразу зазначити, що в цій концепції життєвого циклу цивілізацій немає тієї фатальної зумовленості розвитку, що є присутньою у концепції циклічності розвитку цивілізацій Шпенглера. Якщо в Шпенглера цивілізація - це живий організм, що з необхідністю росте, дозріває, в'яне і, нарешті, умирає, то Тойнбі відходить від трактування цивілізації, як деякої неподільної сутності, вважаючи що "суспільство не є і не може бути нічим іншим, крім як посередником, за допомогою якого окремі люди взаємодіють між собою. Особистості, а не суспільства створюють людську історію".\nТака інтерпретація суспільства дозволяє відповісти на запитання про зумовленість розвитку: якщо всі індивідууми, що складають дане суспільство, зможуть перебороти надлам у душі, те і суспільство в цілому може вибратися зі стадії надламу. "Надлами цивілізацій не можуть бути результатом повторюваних чи поступальних дій сил, що знаходяться поза людським контролем". Звідси випливає, що Тойнбі відкидає долю в питаннях розвитку цивілізації, вважаючи, що останнє слово завжди залишається за людиною.\nВиділивши основні стадії розвитку цивілізації, необхідно відповісти на питання: що ж є "мотором" цивілізації, що змушує примітивне суспільство, що жило стаціонарно протягом багатьох тисяч років, один раз прокинутися і почати безупинний поступальний рух; чи є що-небудь єдине, що стоїть за всіма стадіями розвитку цивілізацій?\nУ пошуках цієї першооснови Тойнбі приходить до концепції Виклику-і-Відповіді. Не знайшовши детермінованих, "неживих" причин зародження і розвитку цивілізацій, Тойнбі вводить, через міф про спокусу тварини Божої Дияволом і наступним перетворенням спокушуваного через витвір Господній, протиріччя в якості основного рушійного механізму історії. На першому етапі Диявол (Виклик) виводить систему з рівноважного і пасивного стану Инь у збуджений і активний стан Янь.\nВідповіддю на виклик повинен бути або розвиток - "перехід у більш високий і більш досконалий з погляду ускладнення структури" стан, або смерть, програш. Перейшовши на новий рівень, система знову виводиться з рівноваги і так далі доти, поки на черговий виклик не піде адекватної відповіді. Виклики можуть бути як зовнішніми (стимули, необхідні для генезису цивілізації) так і внутрішніми (творчий порив генія, розвиток науки). Причому системі потрібна лише первісна наявність зовнішніх стимулів, що потім, із розвитком системи, перетворюються у внутрішні виклики. Саме таке динамічне, прогресуюче протиріччя і є запорукою розвитку цивілізації й індивідуумів, її складових.\nЯк уже говорилося вище, деякі з викликів можуть отримувати гідні відповіді, у той час як інші можуть залишитися і без відповіді. Якщо суворість виклику буде підсилюватися до нескінченності, чи гарантує це нескінченне збільшення енергії, вкладеної у відповідь на киданий виклик? Тойнбі відповідає на це питання цілком логічно: найбільш стимулюючий вплив робить виклик середньої сили. Слабкий виклик не може змусити систему перейти на якісно новий рівень, у той час як надмірно сильний виклик може просто її зруйнувати.\nЯк же виглядає концепція Виклику-і-Відповіді в застосуванні до цивілізації і до аналізу її розвитку? Кому призначається виклик - суспільству в цілому, або кожній людині окремо? Як уже згадувалося, система Тойнбі антропоцентрична в тому сенсі, що в ній суспільству приділяється місце поля дії, а не носія творчої сили.\nТому і виклики призначаються насамперед людям. Тут Тойнбі стоїть на позиції французького філософа Анрі Бергсона: "Ми не віримо в "несвідомий" фактор Історії, так називані "великі підземні плини думки", на які так часто посилаються, можливо лише тому, що великі маси людей виявилися захопленими кимсь одним, особистістю, висунутою із загальної кількості.\nНемає потреби повторювати, що соціальний прогрес обумовлюється насамперед духовним середовищем суспільства. Стрибок відбувається тоді, коли суспільство зважується на експеримент; це означає, що або суспільство піддалося переконанню, або було кимось вражене, але саме кимось". Однак більшість членів суспільства є інертною і пасивною, і нездатна дати гідну відповідь на удари долі.\nЩоб суспільство змогло відповісти на виклик, у ньому необхідна наявність Особистостей. Саме вони здатні дати відповідь, саме вони здатні повести за собою всіх інших. Хто вони - ці особистості? Тойнбі вказує, що ними можуть бути як окремі люди (Ісус, Мухаммед, Будда) так і соціальні групи (англійські нонконформісти). У будь-якому випадку суспільство розколюється на дві взаємодіючі частини: на творчу меншість, і основну інертну масу. Яким же чином здатність творчої меншості дати відповідь на виклик перетворюється у відповідь усього суспільства?\nЗа твердженням Бергсона, "потрібне подвійне зусилля. Насамперед з боку окремих особистостей, націлених на новаторський шлях, і поряд з цим - усіх інших, готових сприйняти цю новацію і пристосуватися до неї. Цивілізованим можна назвати лише те суспільство, у якому ці зустрічні зусилля злилися воєдино. По суті, друга умова є важчою для виконання. Наявність у суспільстві творчої особистості - фактор необхідний і достатній для зародження процесу... Однак для відповідного руху потрібні визначені умови, за яких творча особистість може потягнути за собою інших".\nЯким же є механізм взаємодії творчої меншості і пасивної більшості? Тойнбі назвав цей механізм "мимесис" - соціальне наслідування.\nМимесис з'являється в людини задовго до вступу суспільства у фазу розвитку. Його можна бачити й у суспільствах із примітивним укладом і в розвинених цивілізаціях. Однак дія мимесиса в цих двох випадках є прямо протилежною: якщо в примітивних суспільствах мимесис виражається в звичаях і наслідуванні старійшинам, спрямований у минуле, і є гарантом стабільності суспільства, то при вступі суспільства на шлях цивілізації мимесис в основному спрямований на творчу меншість, будучи в такий спосіб сполучною ланкою між активними і пасивними його членами.\nу суспільстві повинні бути присутнім люди, здатні зрозуміти виклик і дати на нього відповідь;\nбільшість повинна бути готова до прийняття даної відповіді, тобто, грубо говорячи, "дозріти" для відповіді; надалі буде показано, як концепція Виклик-і-Відповідь і взаємодія Меншість-Більшість виявляють себе на кожній зі стадій розвитку цивілізації.\nГенезис. Як уже згадувалося, Тойнбі виділяє два шляхи виникнення цивілізацій: через мутацію примітивного суспільства і через відчуження пролетаріату від правлячої меншості цивілізацій, що існували раніше. Як і варто було очікувати, в обох випадках Тойнбі пояснює генезис за допомогою концепції Виклик-і-Відповідь, відкидаючи при цьому як расові теорії, що відзначають різну "державотворчу" силу різних рас, так і сприятливі природні умови, що нібито є заставою виникнення цивілізацій.\nЗауважуючи, що природні умови можуть впливати на характер цивілізації, він однак говорить, що для успішного зародження необхідна поява Виклику - стимулу.\nТойнбі виділяє п'ять основних стимулів, розділених на дві великі категорії, що можуть позитивним чином уплинути на успішний генезис цивілізації.\nСтимул природного середовища;\nСтимул неродючої землі;\nСтимул нової землі;\nСтимул удару (реакція на напад);\nСтимул тиску ("форпост");\nСтимул обмеження (бідність, рабство, національна дискримінація).\nЯк видно з наведеного вище списку, стимули можуть бути як природними, так і соціальними. Саме поява стимулюючого впливу з боку чи природи навколишніх народів здатна вивести примітивне суспільство зі стаціонарного стану і змусити його почати розвиватися. Доводячи своє припущення, Тойнбі аналізує велику кількість різних цивілізацій і в кожному випадку знаходить такий стимул.\nСеред усіх стимулів хотілося б виділити стимул нової землі, а точніше, його різновид - стимул далекої міграції. Він не тільки спонукує суспільство почати розвиватися, але і спонукує робити це на принципово новій основі: "Інший позитивний ефект, що виникає в ході випробовування далекою міграцією, відноситься до області політичної. Складається принципово новий тип політичної системи - республіка, у якій сполучний елемент - договір, а не споріднення". Що стосується зародження цивілізації з надр материнської цивілізації, те тут Тойнбі також використовує концепцію Виклик-і-Відповідь.\nПравляча меншість, що більше не є творчою меншістю, не здатна дати відповідь на виклик, що постає перед суспільством і руйнує його. Тоді в середовищі пролетаріату виникає нова творча меншість, яка дійсно здатна дати відповідь.\nПоступово мимесис народних мас перенаправляється на нову творчу меншість, що надалі призводить до зародження нової цивілізації. Таким чином, утворення цивілізацій даного типу відбувається через нездатність старої меншості дати успішну відповідь на виклик, що постає перед нею.\nРозвиток. Приступаючи до аналізу стадії розвитку в цивілізації Тойнбі, необхідно зрозуміти, що він вважає критерієм розвитку. Насамперед, територіальна експансія ні якою мірою не є показником розвитку цивілізації. Територіальне розширення зазвичай супроводжується кровопролитними війнами і свідчить скоріше не про розвиток цивілізації, а про регрес. Захоплення чужих територій найчастіше говорить про нездатність суспільства справитися з внутрішнім викликом.\n"Суспільство, що переживає занепад, прагне відсунути день і годину своєї кончини, направляючи усю свою життєву енергію на матеріальні проекти гігантського розмаху, що є не що інше, як прагнення обдурити агонізуючу свідомість, приречену власною некомпетентністю і долею на загибель". Тойнбі відмовляється також, як ознаку розвитку приймати і розвиток влади над природою.\nПрогрес у техніці і технології найчастіше викликаний не загальним розвитком суспільства, а замовленням військових, що свідчить знову ж про надлам. Крім того, технічний прогрес може призвести до ідолізації його, як єдиного критерію розвитку цивілізації, і до нехтування духовною сферою розвитку людини.\nПро який прогрес може йти мова, якщо останні досягнення науки використовуються для знищення собі подібних? "Вплив Людини на сили Добра і Зла зріс неймовірно з освоєнням нових джерел енергії, але це, на жаль, не додало Людині мудрості чи чесноти, не переконало її у тому, що в царстві людей милосердя більш коштовне, ніж годинниковий механізм".\nСуть же прогресу, по Тойнбі, міститься в законі прогресуючого спрощення - етерифікації. Зміст його полягає в тому, що прогресуюча система повинна переходити до "енергій усе більш і більш елементарних, тонких і таких, що осягаються лише за допомогою абстрактних категорій". Закон етерифікації виявляє себе багатозначно. Сюди підпадає як частина і розвиток техніки, і рух мистецтва від пластики до музики.\nОднак для Тойнбі, як людини віруючої, найбільш важливою є релігійна етерифікація: "Поступове сходження Релігії до Богів з усе більш ясно окресленою особистістю і більш чітко визначеними відносинами між богами означає в решті-решт абсорбцію божества в поняття деякої єдиної божественної особистості; і це у свою чергу викликає перехід від зовнішнього до внутрішнього уявлення про Бога, перехід Релігії від статики до динаміки".\nЕтерифікація неминуче веде до "переносу сфери дії" - переходу з макрокосму в мікрокосм. Протиріччя Людина-Природа поступово перетворюється в протиріччя Людина-Людина, зовнішній виклик перетворюється у внутрішній.\nЯкщо на початку розвитку цивілізації людині доводиться в основному відповідати на виклики Природи, то з розвитком основними стають соціальні протиріччя: боротьба між класами, релігійні, національні питання. На рівні людини розвиток означає все меншу залежність від фізіологічних потреб і все більший вплив моральних проблем. "Розвиток означає, що зростаюча особистість чи цивілізація прагне створити своє власне оточення, породити свого власного зрушника спокою і створити своє власне поле дії. Іншими словами, критерій розвитку - це прогресивний рух у напрямку самовизначення".\nЯк же відбувається рух цивілізації шляхом прогресу? Вважаючи мікрокосм первинним фактором, Тойнбі говорить, що розвиток цивілізації обумовлюється змінами у внутрішньому світі індивідуума.\nАле ці зміни можуть відбутися в душі не будь-якої людини, а лише у творчої меншості. Відповіддю на виклик у даному випадку є перехід Особистості на більш високий рівень розвитку. Однак більша частина суспільства залишається там же де і була. У такий спосіб виникає ще одне дуже важливе протиріччя "меншість-більшість".\nБільшість може наблизитися до меншості шляхом механізму мимесиса. Однак немає ніяких гарантій того, що це відбудеться. Звідси виникає небезпека відриву однієї соціальної групи від іншої. З розвитком цивілізації ця прірва стає усе ширшою і ширшою, що, зрештою, може призвести до надламу цивілізації: виклику, на який меншість уже не здатна буде дати адекватну відповідь.\nУ результаті, кожна цивілізація проходить свій унікальний шлях розвитку. При цьому досвід, отриманий кожною цивілізацією, також унікальний. Цим Тойнбі пояснює розходження цивілізацій. Чим сильніше розвинена дана цивілізація, тим неповторніше пройдений нею життєвий шлях і тем сильніше несхожа вона на інші. У такий спосіб, із розвитком цивілізацій виникає їхня диференціація, що позначається на світогляді індивідуумів, культурі, мистецтві.\nНа відміну від Шпенглера, який пояснює розходження цивілізацій (у Шпенглера - культур) розходженням прафеноменів - первинних символів, що лежать в основі кожної цивілізації, Тойнбі вбачає споконвічну внутрішню єдність усіх цивілізацій, розходження яких викликані неповторністю життєвого шляху кожної цивілізації: "Різноманіття, представлене в людській природі, людському житті і соціальних інститутах - це штучний феномен і він лише маскує внутрішню єдність".\nНадлам. Одним з основних постулатів теорії Освальда Шпенглера є те, що суспільства суть живі організми. А раз так, то кожне суспільство проходить через стадії, обов'язкові для будь-якого організму: народження, розвитку, зів'янення і смерті. Однак, як було показано, Тойнбі відкидає цю точку зору, розглядаючи суспільство лише як поле дії індивідуумів. Де ж тоді варто шукати причину надламів цивілізацій?\nЯк було зазначено, процес розвитку цивілізації - це постійна боротьба. З одного боку, ця взаємодія між викликами і творчою меншістю, з іншої сторони це постійне протиріччя між меншістю і відсталою масою. Надлам може відбутися з різних причин.\nМожливо, що на черговий виклик активна частина просто не зможе дати адекватну відповідь. Інша причина може критися в природі мимесиса. Мимесис, спрямований у майбутнє означає відмовлення від звичаїв. У такий спосіб система стає слабко збалансованою і схильною до катаклізмів.\nНе маючи досить чіткої й однозначної відповіді на питання про причини надламу, Тойнбі приводить велику кількість прикладів надламів, із яких можна вичленувати кілька груп:\nвідмова більшості від мимесиса; під час катаклізмів більшість може зневіритися у ідеали меншості і, не маючи стримуючих традицій, виявляється в "підвішеному" стані, що неминуче веде до хаосу;\nпомилка меншості, виражена в пасивності після ряду власних перемог; суспільство з такою меншістю існує до першого катаклізму, що виводить систему з "сплячої" рівноваги;\nізоляція правлячого меншості від суспільства і, як наслідок, виродження;\nідолопоклонство - "інтелектуальне і моральне збиткове і сліпе обожнювання частини замість цілого, тварини замість Творця і часу замість Вічності"; у цю категорію попадає дуже широкий спектр надламів; зокрема, сюди попадає сучасна техногенна західна цивілізація, спартанська цивілізація, що поклала себе на вівтар бога Війни.\nЯк видно, спектр небезпек, що підстерігають цивілізацію на шляху її розвитку, дуже широкий. Однак настання надламу і загибелі не є неминучим. Завжди є шанс виходу з тупикової ситуації.\nРозпад. Стадія розпаду, по Тойнбі, є серією невдалих відповідей на той самий виклик, що привів до надламу цивілізації. У соціальному плані на стадії розпаду відбувається розщеплення суспільства на три складові:\nПравляча меншість, що більше не є творчою силою суспільство, але посилено чіпляється за владу. З метою утримання влади воно створює універсальну державу.\nВнутрішній пролетаріат, що не довіряє більше правлячій меншості. Його відповідною реакцією є створення всесвітньої церкви.\nЗовнішній пролетаріат. Він виявляє себе у варварських набігах на ослабілу цивілізацію.\nУ духовній сфері розпад суспільства призводить до розколу в душі. "Розкол у душах людей виявляється в найрізноманітніших формах. Він торкається поводження, почуття, життя в цілому. У період розпаду суспільства кожен виклик зустрічає в душах людей прямо протилежний відгук - від абсолютної пасивності до крайніх форм активності... В міру наростання соціального розпаду альтернативні рішення стають усе більш відсталими, полярними і більш значимими за своїми наслідками".\nРозпад суспільства супроводжується повним розпадом правлячої верхівки і появою нової творчої меншості, що вийшла з пролетаріату. Саме ця меншість здатна утворити нову цивілізацію.\nЄдиний позитивний вихід - "перетворення", тобто створення пролетаріатом нової релігії, що спирається на принципово іншу систему цінностей, ніж цивілізація, що розкладається. Створена пролетаріатом всесвітня церква є тим зародком, із якого і виникне в майбутньому нова цивілізація.\nЯкою бачиться сучасна ситуація англійському історику? Досягнення в технічній і політичній сферах аж ніяк не зробили сучасне західне суспільство духовнішим. По суті, воно потрапило в капкан ідолопоклонства, де місце ідола займає усе та ж західна демократія. "У секуляризованому західному світі XX століття симптоми духовного відставання очевидні.\nВідродження поклоніння Левіафану стало релігією, і кожен мешканець Заходу вніс у цей процес власну лепту. Сучасний західний ренесанс племінної релігії елліністичного світу є чистим ідолопоклонством".\nПідкоривши церкву державі, суспільство стало по суті неоязичницьким. Як релігійна людина, Тойнбі шукає порятунок у світовій церкві, у релігії як засобі примирення всіх мешканців Землі. "Душа, осяяна вищою релігією, може досягти більшого в благоустрої земного життя, ніж душа язичницька. Осяяння душ світлом вищих релігій визначає духовний прогрес людини".\nАрнольд Тойнби "Збагнення Історії". Москва "Прогрес", 1990.\nАрнольд Тойнби "Цивілізація перед судом Історії". Санкт-Петербург. "Ювента", "Прогрес", "Культура", 1995.\nОсвальд Шпенглер "Захід Європи: Нариси морфології світової історії. Т. 1. Образ і дійсність". Мінськ "Попурі", 1998.


✔ Ворони і сови — казка І. Франко | Читати на Дерево Казок\nДерево КазокКазкиКазки українських авторівКазки Івана Яковича ФранкаВорони і сови (І. Франко)\nКазки про: ворони • казки про тварин • сови\n– Слухайте, дітоньки! Нещастя наше з тими совами! Нападають на нас по ночах, коли ми спимо і не можемо боронитися. Лягаючи спати, ніхто з нас не є певний, чи встане завтра живий. Ні! Так не можна жити! Що нам з того, що ми весь день мучимося, шукаємо поживи, годуємо дітей? А ті дармоїди весь день вилежуються в своїх норах, а вночі хапають нас, як своїх. І адіть, ми працюємо – і нас раз у раз менше, а вони дармують – і плодяться та множаться на нашу загибель. Адже ж як так піде далі, то швидко нас зовсім не стане. Радьте, дітоньки, що нам робити?\n– Спасибі тобі, царю, що ти скликав сю нараду! Видно, що дуже дбаєш за свій народ. Дай тобі боже всього добра і многі літа прожити.\n– Добре, добре, – промовив стурбований цар. – Тілько ж ви, мої мудрі міністри, скажіть тепер своє слово, що нам робити в тій тяжкій пригоді.\n– Моя рада така, найясніший царю: сови сильні, ми слабші; сови воюють уночі, ми вночі спимо і не бачимо нічого. Що ж ми можемо їм зробити? Найліпше пішлімо до них свойого післанця і просімо, щоби зробили з нами мир, щоби дали нам спокій, хоч би нам прийшлося дати їм навіть який окуп. Адже знаєш, що каже приказка:\n– Найясніший пане, – промовив другий міністер, – мені це зовсім не подобається, що радив мій поважний попередник. Просити ласки у нашого заклятого ворога? Не досить, що він повбивав так багато наших, то маємо ще йому кланятися, давати йому окуп? Ні! Чей же вороняче серце ще не спідліло до решти! Радше помремо всі в чеснім бою, ніж так вижебрувати життя. А до того подумайте! Адже наші вороги не мають ні честі, ні сумління! Адже вони нападають на нас поночі, вбивають сонних і безоружних! Чи ви думаєте, що вони пошанують післанців? А навіть як ми заключимо з ними спокій, то чи ви певні, що вони будуть додержувати присяги? Я певний, що не будуть. А в такім разі ліпше нам обернути всі сили на війну з ними, ніж думати про гнилу згоду.\n– Дуже гарно говориш, мій друже, – мовив на це цар,– але... Ну, та послухаємо, що скаже третій міністер.\n– Гай, гай! Певна то річ, що не ялося нам жебрати спокою, але як же нам і воювати з тими совами? Всі знаємо, що вони міцніші від нас тим, що вони воюють поночі і нападають на сонних. Видамо їм війну, то будьмо певні, що не дочекаємо й до першої ночі: вони нападуть на нас і вимордуюь усіх до остатка. А моя рада одна: покиньмо сей нещасний ліс і те погане сусідство, тікаймо відси, поки живі та здорові, шукаймо собі іншого, безпечнішого осідку.\n– Гм, гм, – муркотів цар, хитаючи головою. – Це також рада! Ну, але почуємо, що скаже четвертий міністер.\n– Я би радив, найясніший царю, не квапитися ані з війною, ані з заключенням спокою, ані з утекою, а підождати, що буде далі. Ще, богу дякувати, всі не гинемо. Ану ж сови спам’ятаються і самі дадуть нам спокій, – адже і у них може прокинутися сумління. Або ану ж вони перенесуться десь у інше місце? Все може бути, то найліпше підождімо, що час покаже.\n– А що ж я можу сказати? Всі панове, мої попередники, радили дуже мудро. Добрий супокій, але тілько в свій час. Добра і війна, але також у свій час. Не зле навіть утекти від ворога, коли нема й іншої ради; не зле й підождати. Тілько то недобре, коли мій попередник радив зачекати, аж у сов прокинеться сумління і вони самі з доброї волі дадуть нам спокій. Гай, гай, дітоньки! Ви, мабуть, думаєте, що ті сови так собі, з доброго дива, розпочали з нами війну? Ой ні, це у них здавна, від дідів-прадідів такий звичай і така установа. А знаєте чому?\nБуло колись так, що всі птахи зібралися докупи і почали міркувати, що як же це так, що вони не мають царя? Десь люди мають стілько своїх царів, звірі мають Льва, а ми, бідні птахи, не маємо нікого, хто б нас боронив у нещасті і робив між нами порядок. Нібито Орел називається нашим царем, але що нам з нього за пожиток? Він собі гніздиться по найвищих горах, літає попід саме сонце, а на нас, бідних птахів, хіба тілько погляне, щоб одного або другого вхопити собі на страву. Що нам з такого царя, що не знає нашого життя, не дбає про наше горе?\nБуло там багато такого нарікання. Кождий говорив, що знав: кури кудкудакали, гуси гегали, качки квакали, журавлі курлюкали, бузьки клекотіли, дрібне птаство пищало, —одним словом, гомін такий був, що не суди господи. Тільки одна Сова, надувшися, сиділа тихо і вдавала з себе страх мудру. Далі птахи завважили це й кажуть проміж себе:\n– Гей, слухайте! Отся Сова мовчить, певно, вона знає більше від нас усіх!\n– Певнісінько, – мовили інші, – адіть, яка у неї голова величезна.\n– Ще й окуляри на носі! Та вона, певно, весь день у книгах та письмах читає.\nЯк згода, то згода! Зараз почали зносити все, що потрібне для коронації: пташину корону, берло, царський плащ, трон, кадило і дорогі масті. Почалися співи, бузьки дзьобами викресали огню і розложили ватру, накидали в огонь пахучого кадила, – одним словом, парада, як належиться. Аж тут десь-відкись надлітає Ворона. Вона не була на нараді, а тепер, летячи понад те місце, побачила пташину нараду і думає собі:\n«Ов, а це що таке? Треба подивитися ближче!»\n– Ось летить Ворона! Варто би послухати, що вона скаже. Адже ж це також розумна птиця, з вершки рибу виймає, – ану, може, вона скаже нам щось мудрого.\n– А що це у вас, панове, за зборище таке? Який празник справляєте? Чи Синицю замуж віддаєте, чи, може, Чижиковим дітям іменини справляєте?\n– Царя вибираєте? От новина! Ну, ну, нівроку! А на кого ж голосуєте?\n– Та бачиш, на Сову. Думаємо, що вона наймудріша з нас усіх, то нехай би царювала.\n– Сова? Наймудріша? Сова має нам царювати? Та що ви, подуріли чи очей не маєте? Оте головате опудало, ота криводзюба просторіка, що й слова по-людськи не вміє сказати! Вона мовчить не для того, що все знає, а для того, що дурна, як пень. А її окуляри, то одна мана, – вона навіть азбуки не знає! Ні, як має Сова бути нашим царем, то я зараз дам собі обскубти все пір’я і запишуся до повхів або до щурів і не хочу признаватися до того, що з яйця виклювалася! І не могли ви вибрать хоч Паву, хоч Журавля, хоч Соловія – то бодай би видно, що є чим похвалитися. А зрештою пощо вам нового царя, коли маєте Орла? Кажете, що він не дбає про вас. Та певно, він не буде розшиватися, щоб кождому до дзьоба ввіткнути все те, чого кому треба. Це не царське діло. Кождий дбай сам про себе. А для слабих уже це багато значить, коли в тяжкій годині можуть покликатися на поміч міцнішого. Не раз саме ім’я міцного заступника може відвернути від нас лихо так, як від зайців, що покликалися на місяць\n– О, о, о! – закричали птахи. – А це що за чудасія? Як то так зайці покликалися на місяць. Ану, говори!\n– Слухайте, дядьку Чотирозубе, чи ви не бачите, яка біда притисла нас? Води нема ніде, хоч гинь. Ми всі ходимо вже по тижневі немиті, а наші діти в’януть та гинуть зо спраги. Адже твоя річ дбати, щоб нам була вода!\n– Я й дбаю, дітоньки, – промовив Чотирозуб. – Я вже перед тижнем вислав на всі боки післанців, щоб розвідали, де тут близько чи далеко є погожа вода, щоб нам була для нашої потреби.\n– Маємо воду! Маємо воду! Ходіть!\n– Та чекайте ж бо! Ще не амінь, щоб ми так ні сіло ні пало покидали свою рідну батьківщину. На кождий спосіб є таки спосіб. Треба тілько подумати.\n– Заведіть мене до свойого війта, маю йому сказати щось дуже важне.\n– Великоможний пане! Приходжу до тебе не з власної волі, а яко післанець нашого ясного і безсмертного царя Місяця.\n– Так? То Місяць є вашим царем? – мовив Слон.\n– Так, є, він наш цар і наш патрон. І він посилає мене до тебе і велить заявити тобі ось які слова: «Моє серце засмучене, моє лице затемнене, моя душа в тяжкій жалобі. Бо прийшли слони, не питавшися, заняли мою рівнину, не просившися, збовтали моє озеро, не дозволявшися. І своїми ногами вони потолочили домівки моїх підданих, повбивали невинних дітей, покалічили старців і жінок, пролили на землю кров неповинну». І говорить тобі наш ясний цар Місяць моїми устами: «Загніваюсь тяжко на тих злочинців, переміню їм усю воду в кров, а всю пашу в бодяки, напущу на них тяжкі хороби і зарази, коли захочуть довше противитися мені».\n– Ходи, великоможний пане, – мовив далі Заєць Довгослух, – ходи зо мною! Стань перед ясним лицем нашого патрона, перепроси його, може, він тобі скаже, що маєш робити.\n– Ось бач, великоможний пане, – мовив він, – наш патрон власне купається в своїм озері. Поклонись йому здалека, але не говори до нього нічого! Бачиш, який він сумний, які зморшки на його лиці! Це він гнівається на вас.\n– Доторкнися трубою до сього посвяченого озера, – мовив далі Заєць. – Може, святенький Місяць дасть тобі який знак, що маєш робити далі.\n– Ну, тішся, великоможний пане! – радісно мовив Заєць. – Наш цар приймає твій поклін – бачиш, як прихильно похитав головою! І велить тобі з твоєю громадою йти далі на схід сонця. Пройдете три дні дороги і знайдете там інше озеро і іншу рівнину і будете там жити щасливо.\n– Отеє, мої любі, – мовила далі Ворона, – що значить мати сильного опікуна. Само його ім’я, сам його образ може відстрашити ворога. Ну, а Совою кого ви відстрашите? Та й ще якби ви знали, що то за погана, злодійська, підла та підступна птаха! Недаром вона боїться денного світла! У неї сумління злодійське, он що! А мати такого злодія царем, то це вийде на те саме, як Воробець і Костогриз, що до Кота на суд ходили.\n– То ви не знаєте сього? – мовила Ворона.– Ну, добре, то слухайте ж, я вам оповім.\n– Одного разу,– так оповідала Ворона,– мала я своє гніздо на вершку здоровенної крислатої тополі. Недалеко мене, в конарі тої тополі, в гарному дуплі звив собі гніздо Воробець. Дуже він мені подобався, бо був добрий сусід і розумна голова. Бувало вечором до заходу сонця не раз сидимо в своїх гніздах і розмовляємо з ним про всякі речі. Щира душа була!\n«Що це з ним сталося? – подумала я. – Не дай боже, чи не трафилася йому яка лиха пригода! Може, хто бідолаху вбив або в сильце зловив у просі?»\n«Певно, загиб десь, неборак», – подумала я.\nНе дуже це мені сподобалося, бо з костогризами і сороками я не люблю водити компанії. «Але що, – думаю собі, – Воробця нема, то яке ж я маю право боронити кому іншому оселюватися в його хаті? Про мене, нехай собі й Костогриз сидить».\n– Гей, ти, побратиме! Це моє гніздо. Коли ти, буває, заблудив сюди знехочу, то прошу тебе, забирайся власним коштом із моєї хати.\n– Овва, який мені господар! —огризнувся Костогриз, вивставивши голову з дупла. – Це моя хата, не твоя! Відки приходиш випрошувати мене з мого власного кута?\n– Твоя хата? – скрикнув Воробець, і чубок йому настобурчився від гніву. – Що це ти говориш? Яким правом вона твоя?\n– Ге, ге! То це злодійське право. Я її будував, я в ній жив цілий рік, а ти розбоєм забираєш мені моє! Геть відси!\n– Це не може бути! Я мушу дійти свойого права! – гарячився Воробець.\n– Але ж це Кіт! – мовив Воробець.– Це наш заклятий ворог. Як же нам іти на суд до нього?\n– Ну, то станьмо здалека, – мовив Костогриз. – Посідаймо ось тут на гілляці і розповіджмо йому свою справу.\n– Святий стовпниче! Бачачи твою побожність і важку покуту і чуючи твої справедливі слова, ми приходимо до тебе, щоб ти розсудив нашу справу. У нас зайшла сварка. Вислухай нас, а котрого признаєш неправим, того можеш з’їсти.\n– З’їсти! – жалібно промовив Кіт. – Але ж, дітоньки, що ви мовите! Вже три дні і три неділі, як я зарікся їсти м’ясні страви і мордувати божу живину. Ні, я не з’їм, але розсуджу вас по святій, щирій правді. Тілько, мої серденятка, я старий, глухий. Ходіть ближче, ось тут коло мене, і розповіджте, що це за сварка зайшла поміж вами!\n– Отак, – закінчила свою річ Ворона, буде й вам усім, коли вибирете собі Сову на царя. Вночі ви спите, а вона видить і літає і буде вам шкодити. А вдень, коли ви літаєте, коли вам треба підмоги, вона сліпа, не бачить нічого і спить у своїм дуплі. Яка ж вам користь із такого царя?\nІ недовго думаючи, всі вони розлетілися, кождий у свою дорогу. Лишилася тільки Сова і Ворона. Сова сиділа на престолі, ждала коронації і дивувалася, чого це нараз усі птахи порозліталися. Тоді Ворона почала кпити собі з неї.\n– А що, кумонько, довго тобі ждати? Та ти ліпше не жди, бо з твоєї коронації і так нічого не буде. Хіба не бачиш, що всі птахи розлетілися?\n– Га, погана Вороно! – скрикнула Сова.– Я знаю, це ти наструнчила їх против мене. Але чекай, я тобі сього не дарую. Віднині я і весь мій рід виповідаємо війну тобі і твойому родові, аж доки Сова не буде царицею над усіма птахами.\n– Отся війна, мій царю, – мовив старий Каркайло, – ведеться й досі і не скінчиться, мабуть, ніколи, бо на те нема надії, щоби птахи вибрали ще колись Сову за царя.\n– Так що ж нам в такім разі робити? – спитав воронячий цар.\n– Я думаю, – мовив Каркайло, – що треба з усіх тих рад, які тут досі були висловлені, взяти потрошка з кождої. Треба післати когось між сови – це так. Треба воювати з ними – це певно. Та наразі треба держатися в спокою – це розуміється. Щоб нас не повбивали, мусимо втікати, а коли хочемо побідити – мусимо підождати. Але до того всього треба ще одного. Треба способу, щоб усі ті річі злучив у одну цілість. Треба хитрості.\n– Мудро ти радиш, дядечку, – мовив воронячий цар, – але нехай мене суха ялиця поб’є, коли я розумію, до чого ти гнеш.\n– До того гну, що треба нам узятися на хитрощі в війні з совами, ось що! – мовив Каркайло.– Треба нам мати одну раду і зробити з ними так, як три круки зробили з Яструбом.\n– Всі три ми не були б ситі, але хоч троха б занеслися, – додав другий.\n– Ану, відберімо від Яструба його добичу! – мовив третій.\n– А може, й дасть. Слухайте, що я придумав, – мовить третій Крук.\n– Добрий день вам, нанашку!\n– Доброго здоров’я! – буркнув Яструб, а сам дивиться на Крука тим оком, що на Пса. Мовляв: а тебе яка біда до мене несе?\n– Ов, видно, що тісно коло вас, нанашку, – мовить Крук, – коли ви вже пустилися вудвудів ловити.\n– Яких вудвудів? – крикнув Яструб. А треба вам знати, що Яструб радше згине, ніж би мав Вудвуда з’їсти: страх не любить його запаху.\n– А отже Вудвуда несете, нівроку вам, – кепкує Крук.\n– Що ти осліп, чи що? Не бачиш, що це Голуб? – лютиться Яструб.\n– Голуб! – дивується Крук. – Агій! Перший раз такого Голуба бачу. Я би присяг, що це Вудвуд. Ну, та коли так хочете, то нехай вам буде й Голуб.\n– Ов, а ви чого такі недобрі? Та я тому не винен, що пострічався з вами. Чи, може, стидно вам, що я побачив, як ви Вудвуда несете? Що ж, дядечку, голод не тітка. Як нема Голуба, то треба грішне тіло хоч Вудвудовим м’ясом нагодувати.\n– Та чи ти з глузду зсунувся, чи що? Хіба не бачиш, що це Голуб, а не Вудвуд?\n– Я, дядечку, добре бачу, але вам з великого голоду троха баки забило. Ну, та ви не бійтеся. Я ж вам вашого Вудвуда не відбираю. Смакуйте його на здоров’я. Я би й так не взяв його до рота, аби ви мені не знати що давали... Тьфу!\n«Що за помана! – думає собі Яструб. – Чи я дурний, чи вони? А може, й справді я в поспіху замість Голуба та анахтемського Вудвуда зловив? Тьфу!»\nНюхає – справді пахне щось не теє, не Голубом. Але подоба Голуб’яча. Та вже, бідний, починає власним очам не вірити.\n– Може, й справді у мене яка куряча сліпота, або що? От зажду. Он летить іще один Крук, що то він скаже?\n– Здорові були, дядечку! – закричав він. – А куди ви сього Вудвуда несете? Чи, може, Медведя кольки сперли, а ви хочете дати йому вудвудятини замісто лікарства?\n– Сказися ти із своїм Медведем і з вудвудятиною! – скрикнув застиданий Яструб і випустив Голуба з кігтів. Справді, коли тобі три скажуть, що ти п’яний, то лягай спати, а коли три свідки сказали, що це Вудвуд, то хай йому цур!\n– Один способець я знаю, – мовив Каркайло, – але сей можу сказати тілько тобі самому в чотири очі.\n– Га, коли не можна інакше, то нехай буде й так! – мовив цар і попровадив Каркайла до свойого покою, а замкнувши двері, промовив:\n– Слухай, царю, – мовив Каркайло. – Мій спосіб такий. Вчинися ніби гнівний на мене, викинь мене за двері, перед усім народом кричи, що я хотів тебе зрадити, дав тобі злу раду, побий мене порядно, але то порядно, не жаліючи, а покинувши мене в лісі, зберися з усім народом і лети геть із сього лісу. Лети далеко, аж на Чорногору, і там чекай на мене. Я тим часом постараюся дістатися до сов’ячого замчища і виглядіти, як би можна їх найлегше побороти. А коли все розвідаю гаразд, тоді прилечу до вас і дам вам знати. Не бійся за мене! Я певний, що все мені удасться як слід.\nІ він бив і дряпав бідного Каркайла, поки сей, знівечений і закривавлений, не впав на землю.\nЗ великим вереском і гамором піднялися ворони із своїх предковіцьких гнізд, попрощалися із своєю батьківщиною і під проводом свого царя і його міністрів полетіли на Чорногору.\nСови в своїм замчищі чули сей вереск і гамір, але не знали, що він значить. Аж коли настав вечір і стемнілося добре, вони вилетіли своїм звичаєм на полювання. Кинулися сюди-туди до воронячих гнізд – пусто, як вимів. Не то ворони жадної, але навіть живої душі нема. Що за диво! Шукають сови, шпають по лісі, аж чують, під одним дубом щось стогне і треплеться. Прилетіли ближче, а то Крук.\n– Стійте, панове, – слабим голосом промовив Каркайло. – Не вбивайте мене! Самі бачите, мені вже й так небагато до смерті. Але прошу вас, заведіть мене до свойого царя! Я хотів би перед смертю сказати йому одну дуже а дуже важну річ.\n– Могучий і славутний царю, – мовив Каркайло, ледве держачися на ногах. – Я зовуся Каркайло і ще сьогодні був я найстаршим міністром воронячого царя. Але через свою прихильність до тебе, через свою раду я попав у неласку, потерпів ганьбу і побої, з котрих, мабуть, уже й не видужаю.\n– Полетіли геть зо страху перед вами. А я радив свойому цареві не задиратися з вами, післати до вас післанців з дарунками і жити з вами в злагоді. Ой лишенько моє! Цар не тілько не послухав моєї ради, але признав мене зрадником і мало не вбив.\n– Ох, милостивий царю! Вмираю. Вели своїм лікарям оглянути і позавивати мої рани. Вели дати мені троха води і дечим покріпитися. Я хотів би виявити тобі всі замисли і плани мойого нещасного царя і його злих дорадників. Я був на їх нараді. Я чув, яку пекельну штуку придумали вони напротив вас, і хотів би перед смертю остерегти тебе.\n– Злі дорадники – то для царя найбільше лихо,– промовив Каркайло, стоячи перед совиним царем Пулооким. – Таке лихо впало тепер на нашого воронячого царя. Конечно забажалося йому воювати з вами, а хто противиться тій безумній війні, той у нього зрадник. І як вони там на раді ламали собі голови над тим, яким би то способом воювати з вами! Одні радили накликати на вас яструбів, другі хотіли входити в союз з мишами і щурами, інші наставали на те, щоб ворони перемогли себе і не спали вночі та боролися з вами око в око. Ну, я з усього того сміявся, бо знав, що з того не може бути нічого путнього. Аж коли один міністер почав радити, щоб вислідити ваше замчище і всі ваші сховки і напасти на вас за дня, поки ви спите, та повбивати вас усіх загалом, отоді моє серце стислося страхом за вашу долю. Бо я знав, що вдень ви безоружні так само, як ми вночі.\n– Я це знав, вельможний царю, – мовив Каркайло, – і для того щосили підняв голос против такої ради. «Як то, – говорю, – ми мали би хапатися такого нечесного способу і нападати на сонних? Адже це була би вічна ганьба для воронячого роду!»\n– А по-друге, – говорив Каркайло, – нібито так легко вислідити сов’ячі криївки. Адже в їх замку панує вічна пітьма, і ви хоч влетите там, то таки не побачите нічого.\n– Але даремні були мої слова, – говорив Каркайло. – Раз напосілися наші на війну, то хоч що говори їм, усе мов горох на стіну. Тоді я встав і кажу: «Га, коли так, то я не бачу іншого способу, як піти і донести про все совам. І поки ще ви зберетеся на сю безглузду війну, вони зараз сеї ночі вискочать із свойого замчища і повбивають вас усіх». Ті слова зробили величезний переполох між воронами. Але цар, здурілий від воєнного запалу, кинувся на мене зі своїми міністрами і давай мене бити, дзьобати, дряпати і калічити. Там би я, певно, був пожив смерті, якби не був запхався під коріння старого дуба, звідки вже не могли мене витягнути. Тоді цар крикнув:\n– Ну, досить йому. Маю надію, що сей зрадник тут і сконає, в тій ямі. А ми всі летімо в чужий край, за дев’ять гір. Там будемо безпечні, поки наші шпіони не оглянуть добре сов’ячого замчища. А тоді ми прилетимо, ввірвемося в їх криївку і повбиваємо їх усіх до нащадка.\n– Панове! Самі бачите, яка справа. Отсей Каркайло, найстаріший міністер нашого ворога, є в наших руках і розповів нам усі замисли нашого противника. Що ж нам тепер робити?\n– Я, милостивий царю, міркую, що треба нам скористати з того союзника, що так несподівано приходить до вас. Приймімо його гостинно і будьмо йому вдячні за те, що остеріг нас перед грізною небезпекою.\n– Я також не маю нічого против того, – відповів другий міністер, – а тілько думаю, що нам треба ще покористуватися радами сього Каркайла на те, як далі провадити війну з воронами. Для того я думаю, що, скоро тілько він дійде до сили, нехай веде нас на те місце, де схоронилися ворони. Полетимо під його проводом, повбиваємо всіх наших ворогів, а тоді будемо безпечні.\n– Розумно радиш, – мовив цар Пулоокий.– Ну, а ти, третій


Вік прожить - не поле перейти! - Урядовий Кур’єр - газета центральних органів влади України онлайн\nОлександр ДАНИЛЕЦЬ 29 сiчня 2011\nВік прожить - не поле перейти!\nЦими днями відсвяткувала свій 100-річний ювілей жителька села Крива Руда Семенівського району на Полтавщині Марія Таран. Особливо приємною подією для ювілярки стали вітальні листівки від Президента України Віктора Януковича та голови Полтавської обласної державної адміністрації Олександра Удовіченка.\nМарії Таран також вручили конверт з п'ятистами гривнями, які для неї виділили з обласного бюджету. З уст гостей звучали теплі слова на адресу іменинниці - жінки з нелегкою долею.\nНародилася Марія Петрівна в селі Крива Руда 16 січня 1911 року. Працювала з 1925 року різноробочою в колгоспі "Партизан" Семенівського району. У 1942 році її чоловік пішов на фронт і вже не повернувся. Вона залишилася вдовою. Сьогодні учасниця Великої Вітчизняної війни Марія Таран проживає з сином у рідному селі. За працю і добрі діла її поважають люди.


УкрЗахідІнформ :: Хмельниччина: слава воїнам-інтернаціоналістам!\nХмельниччина: слава воїнам-інтернаціоналістам!\n12.02.14 11:15 0 394\nСхиляючи голови перед світлою пам’яттю полеглих у військових діях, громадськість вшановує тих, кому довелося воювати в чужих країнах. Адже воїни-інтернаціоналісти, перебуваючи у складному сучасному житті з усіма його труднощами, повсякденно виявляють мужність, поміркованість та організованість. Створивши міцну, добре структуровану громадську організацію, вони плідно і конструктивно співпрацюють з державними органами щодо вирішення питань соціального захисту ветеранів війни і сімей загиблих, ліквідації наслідків воєн, а також патріотичного виховання молоді.\nЗважаючи на їх наполегливість та самостійність, вони все ж таки потребують допомоги і підтримки держави, а особливо це стосується інвалідів війни і сімей загиблих учасників бойових дій.\nКроком у цьому напрямі стало проведення під головуванням першого заступника голови обласної державної адміністрації Вадима Гаврішка засідання за «круглим столом». Де депутати обласної ради, представники Департаменту соціального захисту населення та учасники бойових дій на території інших держав мали змогу поспілкуватися задля з’ясування буденних потреб та турбот, що виникають у ветеранів.\nЗвертаючись до присутніх, Вадим Гаврішко зазначив, що Президент України Віктор Янукович проголосив 2014 рік – Роком учасників бойових дій на території інших держав.\nПосадовець звернув увагу на те, що на обліку в органах праці та соціального захисту населення перебувають 934 воїни-інтернаціоналісти, які мають статус інваліда війни, із них I групи – 15 осіб, II групи – 175 осіб, III – 744 осіб, та 2060 учасників бойових дій, які брали участь у бойових діях в Республіці Афганістан.\nЗ метою розвитку партнерських відносин з громадськими організаціями соціальної спрямованості облдержадміністрація надає фінансову підтримку громадським організаціям, в тому числі обласній організації Української спілки ветеранів Афганістану (воїнів-інтернаціоналістів).\nХмельницька обласна громадська організація “Спілка учасників бойових дій на території інших держав” нараховує у своєму складі близько 3 тис. учасників, які брали участь у військових діях у 25 каїнах світу (Угорщини, Чехії, Іраку, Кубі, Сирії, Анголи, Алжиру, Кореї, Мозамбі...)\nВідповідно до розпорядження голови обласної державної адміністрації Василя Степановича Ядухи, Вадим Гаврішко вручив Почесні грамоти та подяки учасникам бойових дій за сумлінне виконання службових обов’язків, високий професіоналізм та з нагоди Дня вшанування учасників бойових дій на території інших держав.\nПрисутні на засіданні депутати обласної ради наголосили на необхідності вшанування воїнів-інтернаціоналістів, посилені їх соціального захисту та патріотичному вихованні молоді.\nПредставники громадських організацій, що представляють інтереси воїнів-інтернаціоналістів висловили свої побажання та пропозиції щодо подальшої співпраці з органами місцевого самоврядування. Серед проблемних питань, що порушували учасники зібрання були, зокрема, питання впровадження регулярних таких зустрічей. Поряд з цим, присутні звернулися до керівництва області стосовно сприяння у виділені приміщень для організації роботи громадських приймалень спілок воїнів-інтернаціоналістів. Турбували присутніх і інші проблеми, зокрема щодо відсутності трансляції телепрограм ХОДТРК «Поділля-центр» у Новоушицькому районі.\nВадим Дмитрович, вислухавши побажання присутніх, зазначив про необхідність таких зустрічей, хоча б раз на квартал. Говорячи про необхідність приміщень, посадовець повідомив, що обласною владою проводиться робота у цьому напрямі. Зважаючи на пильну увагу Глави держави до соціального захисту учасників бойових дій на території інших держав, у цьому році громадські організації матимуть змогу здійснювати свою роботу у виділених для них приміщеннях.\nНа завершення посадовець побажав присутнім міцного здоров’я, добробуту, віри в майбутнє, злагоди і миру на довгі літа!\nПопередня новина: Допоможіть знайти безвісти ...


Мориамин з-2 - інструкція, склад, протипоказання | znaj.ua\nMaker: Дженерал Хоспител Продактс Паблік Ко., Лтд для "Еврофарм(ЮК)", Тайланд/Великобританія\nINN: ARGININUM , SORBITOL , METHIONINE , LYSINE , HISTIDINE , ISOLEUCINE , PHENYLALANINUM , VALINE , GLYCINE\nДаний засіб призначений для парентерального (внутрішньовенного) білкового харчування дітей до 5 років. Містить замінні і незамінні амінокислоти, сорбітол. Входять до складу цього ліки амінокислоти – це фізіологічні компоненти. При парентеральному введенні вони включаються в пул вільних амінокислот, які беруть участь у всіх метаболічних процесах організму, зокрема в біосинтезі білків.\nВипускається Мориамин С-2 у вигляді розчину для інфузії.\nСклад: лейцин – 12,3 мг, ізолейцин – 5,5 мг, лізину гідрохлорид (екв. лизину) – 22,3 мг (17,85 мг), фенілаланін – 8,7 мг, метіонін – 7,1 мг, треонін – 5,4 мг, валін – 6,1 мг, триптофан – 1,8 мг, аргініну гідрохлорид (екв. аргинину) – 8,0 мг (6,6 мг), гліцин – 10 мг, гістидину гідрохлориду моногідрат (екв. гистидину) – 4 мг (2,95 мг), сорбітол – 50 мг.\nДопоміжні компоненти: цистеїну гідрохлориду моногідрат (екв. цистеїну) – 0,55 мг (0,3795 мг), гідроксид натрію – 0,50 мг, гідросульфіт натрію – 0,50 мг, вода для ін'єкцій.\nВміст амінокислот (загальна) – 8,47 г/100 мл\nТеоретична осмолярність – 1150 мОсмоль/л.\nЗміст азоту (загальна) – 13,2 мг/мл\nМориамин З-2 застосовують для часткового парентерального харчування дітей до 5 років.\nУ поєднанні з жировими емульсіями, розчинами вуглеводів, препаратами електролітів, мікроелементів забезпечує повне парентеральне харчування.\nНе застосовують Мориамин З-2:\n- при гіпергідратації;\n- при гіперкаліємії;\n- при шокових станах;\n- при порушенні обміну амінокислот;\n- при гіпоксії;\n- при декомпенсованій серцевій недостатності;\n- при нирковій недостатності (при відсутності гемодіалізу/гемофільтрації);\n- при метаболічному ацидозі;\n- при тяжкій печінковій недостатності.\nЗ обережністю призначають пацієнтам з гіпонатріємією.\nТільки за рекомендацією лікаря.\nМориамин З-2 призначений для тривалого краплинного внутрішньовенного введення (переважно в центральні вени).\nМаксимальна швидкість інфузії – 40 крапель на хвилину.\nМаксимальна добова доза: для дітей до 2 років — 25-40 мл/кг/добу (1,5–2,5 г амінокислот/кг/добу); дітям віком 2-5 років — 25 мл/кг/добу (2,5 г амінокислот на кг на добу).\nДопускається введення даного розчину спільно з 5%-м розчином глюкози. Для цього вміст 2-3 ампул (в залежності від лікарського призначення) розводять у 200,0 мл 5%-го розчину глюкози, вводять зі швидкістю 25-35 крапель/хвилину.\nПри катаболічних станах рекомендовано 1,3–2 г амінокислот/кг/добу.\nМориамин З-2 застосовують до тих пір, поки існує необхідність у парентеральному харчуванні.\nПри перевищенні максимально дозволеної дози або швидкості введення розчину, як і при передозуванні будь-яких інших розчинів амінокислот, можуть спостерігатися озноб, нудота, нирковий аминоацидоз, блювання. У такому разі введення розчину слід негайно припинити. При появі ознак гіперкаліємії слід ввести 200-500 мл розчину декстрози/глюкози 5% з додаванням інсуліну (1-3 МО на кожні 3-5 г декстрози/глюкози).\nПродовження терапії можливе з використанням низьких доз.\nПри правильному застосуванні ліки не спостерігалися.\nМожливо розвиток алергії.\nПри введенні розчину в периферичні вени можливий розвиток місцевих побічних реакцій: флебіту, гіперемії, тромбозу. У зв'язку з цим рекомендується щоденний контроль місця пункції.\nАминовен Мориамин З-2 слід зберігати при температурі в інтервалі від +15 до +30°С. Не заморожувати. Термін зберігання розчину — 3 роки.


Планшет EvroMedia PLAY PAD 3G 2Goo - недорогий компактний планшет для тих, хто шукає просте рішення для доступу в інтернет, читання, перегляду відео та спілкування. І цей пристрій надає усі можливість для цього. Evromedia Play Pad 3G Goo оснащується IPS екраном, який має дозвіл 1920х1200 пікселів, а також порадує не тільки високою чіткістю, але також відмінною передачею кольору і максимальними кутами огляду, що особливо важливо для портативних пристроїв.\nДві вбудовані відео камери зі спалахом, для забезпечення спілкування через мережу Інтернет з використанням різних додатків, таких як SKYPE, Viber, і т.д.\nПланшет EVROMEDIA PLAY PAD 3G 2Goo швидкий, надійний, планшет для виконання різних завдань.\nКомпанія EvroMedia має більш ніж 12 річний досвід в розробці та виробництві мультимедіа пристроїв. З 1999 року основним напрямком є просування на Українському ринку ТВ тюнерів для ПК, ноутбуків, а так же пристроїв для оцифровки Відео та Аудіо інформації.\nПочинаючи з 2009 року на українському ринку, EvroMediaбилі одними з перших постачальників Android планшетів, які відомі нашим клієнтам під торговою маркою EvroMedia PLAY PAD.\nЗ 2011 року, новим напрямком для ТМ 'EvroMedia' стало виробництво мультимедійних рідерів, з використанням різних передових технологій.\nВся продукціяEvroMedia проходить ретельний контроль якості. Для цього в Україні було створено RD відділ, що складається з українських інженерів і фахівців електронщіков.Вибірая продукти торгової марки EvroMedia, Ви підтримуєте українського виробника. EvroMedia постійно вдосконалюється, з метою надати покупцеві, якісний продукт високого рівня.\nВисота (мм) -


ОСІННЯ ЛІРИКА ТА ПАТРІОТИЧНА ПОЕЗІЯ ДЛЯ ЧЛЕНІВ БРАТСТВА ОУН-УПА - Новини - Снятинська міська рада\nОСІННЯ ЛІРИКА ТА ПАТРІОТИЧНА ПОЕЗІЯ ДЛЯ ЧЛЕНІВ БРАТСТВА ОУН-УПА\nНапередодні Дня створення УПА, який відзначатимемо 14 жовтня, Музеєм визвольних змагань імені полковника УПА Василя Андрусяка (директор Ігор Юринець) було проведено цікаву змістовну щомісячну зустріч членів та членкинь Снятинської станиці Братства ОУН-УПА.\nНа таких зібраннях уже доброю традицією Музею стало проведення літературних зустрічей. Тож і цього осіннього погожого дня до громадських активістів завітали письменник Роман Запаринюк із Вовчківців та письменниця, літературознавиця Іванна Стеф’юк (Олещук) зі Снятина. У ході зустрічі відбулася презентація творчості покутян. Вони читали свої найновіші ліричні та патріотичні твори, а також твори, які ввійшли до окремих авторських збірок.\nОсінню лірику та патріотичну поезію декламували й інші учасники зібрання: Марія Дякур, Марія Никифорук та Іван Грекуляк. Усі присутні із захопленням слухали поетичні рядки виступаючих та висловлювали своє задоволення від почутого гучними оплесками.\nОпісля літературної частини зібрання директор музею Ігор Юринець щиро подякував усім гостям цього заходу за чудовий виступ.\nА далі відбулася чергова нарада Братства ОУН-УПА з акцентом на святкуваннях 14 жовтня, на якій згадували найцікавіші віхи з історії Української повстанської армії, своїх побратимів - учасників ОУН та УПА.\nНа завершення зустрічі Ігор Йосипович наголосив на обов’язковій участі членів братства у проведенні урочистостей 14 жовтня.


ООС: окупанти здійснили 6 обстрілів та втратили 4 бойовиків | Останні події\n8 / 2 / 2019 08:55\nПід час обстрілів, як зазначається, окупанти двічі застосовували заборонене Мінськими домовленостями озброєння – 120 та 82-мм міномети.\nУ смузі дій оперативно-тактичного угруповання "Схід" обстріли позицій захисників велися: двічі – з гранатометів різних систем великокаліберних кулеметів та стрілецької зброї – в районі селища Водяне; з гранатометів – в районі населеного пункту Пищевик.\nУ смузі дій оперативно-тактичного угруповання "Північ" противник обстріляв українські позиції: з автоматичних гранатометів та стрілецької зброї – в районі селища Кримське; двічі з мінометів калібру 120 та 82 мм – в районі населеного пункту Троїцьке.\nВнаслідок злочинних обстрілів російсько-окупаційних військ жоден військовослужбовець Об'єднаних сил не постраждав.\nПідрозділи, що обороняються, подавляли ворожий вогонь застосуванням чергових вогневих засобів. За даними розвідки, одного окупанта знищено та троє отримали поранення.\nУкраїнські захисники продовжують контролювати противника на лінії зіткнення, дотримуючись при цьому умов припинення вогню, підкреслили в прес-центрі ОС.


Рецепт яблучного пирога | VersaL\nАроматний яблучний пиріг вже давно став не тільки символом Америки, а й улюбленим ласощами російських сімей. Знамениту шарлотку готують чи не кожен день, і цьому є маса причин: по-перше, чудовий ніжний смак, по-друге, відносно невелика кількість інгредієнтів, по-третє, невелике час готування. Далі вашій увазі – пропонується традиційний рецепт чудового блюда. Яблучний пиріг.\nДля приготування пирога вам знадобляться:\nпівкілограма яблук (зрозуміло);\n100-110 грамів цукру (для діабетиків – можна замінити на стевію. Просто худнуть можуть використовувати мед);\n230 грамів пшеничного борошна (знову рада худне – підійде і цільнозернових борошно);\nсолі, приблизно половину від чайної ложки;\n180 грамів вершкового масла;\nмускатний горіх (мелений);\n10 грамів кукурудзяного крохмалю.\nПриготування яблучного пирога.\n1. Пшеничне борошно ретельно просіваємо. Додаємо сіль і частину цукру (всього 20 грамів).\n2. Масло (приблизно 150 грамів) нарізаємо кубиками і розштовхуємо. При бажанні, можна і зовсім розтопити. Все змішуємо і вливаємо крижану воду (не більше 70-ти мілілітрів). Швидко замішуємо тісто.\n3. Отриману масу (вона повинна бути досить щільною) скачуємо в кульку. Поділяємо навпіл і знову катаємо дві кульки. Розплющуємо кожен в диск товщиною приблизно 4-5 міліметри і діаметрів 26-27 сантиметри. Перекладаємо в підходящу ємність і відправляємо на півгодинки в холодильник.\n4. Приступаємо до підготовки основи, або начинки. Хапаємо все яблука і ретельно очищаємо їх від усього зайвого: від шкурки, насіння, живців. Нарізаємо невеликими кубиками, приблизно два або три сантиметри. Все це пересипаємо в досить глибоку миску. Засипаємо цукром, сіллю і лимонним. При бажанні можна додавати корицю, горіхи – будь-яку приправу на ваш смак. Все ретельно змішуємо.\n5. Згадуємо про масло. Точніше, про його залишилися 30 грамів. Топимо їх на водяній бані. Додаємо крохмаль і знову ретельно перемішуємо.\n6. Поки готуємо яблука, тісто вже має настоятися. Приступаємо до формування пирога. Беремо перший «диск» тіста. Викладаємо у форму. Якщо заважають надлишки – звичайно, обрізаємо. Рівномірно по формі розкладаємо начинку з яблук і поливаємо її сумішшю з масла і крохмалю. Обережно вкриваємо майже приготований пиріг другим «диском» тіста. Краєчки акуратно защипуємо. Зверху робимо невеликі надрізи.\n7. І найгарячіший. Духовку нагріваємо до 220-ти градусів. Відправляємо туди пиріг. Почекаємо 10 хвилин – і зменшимо теспературу. Приблизно до 180-ти градусів. Випікаємо до готовності, яку можна перевіряти зубочисткою.\n8. Прикрашаємо за бажанням. Смачного!\nКосмонавт розповів, звідки з’являються чутки про НЛО\nНапій для схуднення з імбиром\nХто був першим дослідником Африки?


Громадянське суспільство: що робити сьогодні, щоб перемагати завтра\n16 Листопада 2017, Одеса\nВ Одесі з 9 по 11 листопада пройшла низка заходів, спрямованих на пошук правильної стратегії розвитку громадянського суспільства. В проекті взяли участь представники ГО "Відкрите суспільство України", ГО "Спілка ініціативної молоді" та внутрішньо переміщені особи.\nПротягом трьох днів учасники проекту торкнулися різних аспектів проблеми розвитку громадянського суспільства. Так, представник ГО «Спілка ініціативної молоді» Олександр Корнієнко поділився своїм досвідом громадської активності та виступив з темою «Що робити чесним політикам-початківцям та громадським діячам, щоби бути в тренді, але не стати таким, як інші». Після презентації відбулася дискусія.\nСвій погляд на розвиток громадянського суспільства презентували ВПО. Представник ГО "Хороші люди" Софія Маркіна виступила з презентацією, в якій показала до чого призводить недотримання Консттуції України. На її думку, запорука успішного функціонування суспільства - дотримання конституційних норм, його мають контролювати члени розвинутого громадянського суспільства.\nУчасники проекту не лише дивилися презентації та дискутували. Представник ГО «Спілка ініціативної молоді» провів гру "Колонізація". Ця бізнес-гра була адаптована до суспільної тематики. Учасники зустрічі зрозуміли не на теорії, а на практиці, як непросто громадським діячам домовлятися з можновладцями, а політикам - з активстами. Все таки під кінець чотирьох годинної гри згоди було досягнуто.\nМи плануємо повернутися до розробки стратегії розвитку громадянського суспільства України в рамках довготривалого суспільно-освітнього проекту «Школа місцевого самоврядування» навесні 2018 року. До розробки стратегії будуть залучені громадські активісти Одеси, Києва, ВПО та представники громадськості заходу та інших регіонів України.


Біомолекулярні anti-aging маска / Biomolecular anti- aging radiance mask / Image Skincare | купити за найкращою ціною в Києві і Україні\n-Біомолекулярні anti-aging маска / Biomolecular anti- aging radiance mask / Image Skincare\nБіомолекулярні anti-aging маска / Biomolecular anti- aging radiance mask / Image Skincare\nДобре очистіть шкіру. Дістаньте маску з упаковки. Розгорніть і розподіліть маску по шкірі гелевою стороною вниз. Притримуючи маску, акуратно зніміть верхню її частину. Розгладьте бульбашки повітря пальцями. Залиште маску на 20-25 хвилин, до її повного всмоктування в шкіру. Не використовуйте маску повторно. Частину, що залишилася в упаковці сироватку використовуйте для масажу шиї, декольте або інших частин тіла. Наносите маску 2-3 рази на тиждень.\nПрофесійна порада: Використовуйте маску після будь-якого догляду для посилення зволоження, освітлення і потужного омолоджуючого ефекту. Ідеальний компаньйон у подорожах для швидкого омолоджуючого ефекту.\nI MASK NEW - біомолекулярні гідрогелеві маски\nОчищаюча маска з пробиотиком / Purifying probiotic mask / Image Skincare\nБіомолекулярні гідрогелева маска / Biomolecular hydrating recovery mask / Image Skincare


Організатор «тітушок» на Майдані Саркісян спростував затримання у Франції — ЗМІ | Громадське телебачення\n13 квітня, 2018 11:57\nАрмен Саркісян, якого українські правоохоронці вважають організатором груп «тітушок» під час подій Революції Гідності, заявив у коментарі журналістам, що наразі перебуває у Росії і його не затримували у Франції.\nПро це Саркісян заявив у коментарі виданню «LB.ua».\n«Інформація про моє затримання у Франції неправдива. Я вже давно не був у Франції, і мене там не затримували... Очевидно, мене з кимось переплутали», — сказав Саркісян журналістам у п'ятницю вдень.\nВідповідаючи на уточнююче запитання, Саркісян визнав, що перебуває на території Росії. «Я хотів би потрапити в Європу, але я туди не їжджу», — сказав він.\nВін також визнав, що має окрім українського ще вірменський паспорт, який він нібито отримав у відповідь на звернення до відповідних органів.\nРазом із тим відповісти на питання про те, чи приїжджав він відтоді на територію України, в тому числі на непідконтрольну, відмовився, пославшись на «конфіденційну інформацію».\nРечник Генпрокуратури Андрій Лисенко, коментуючи публікацію видання, заявив, що інформацію про затримання Саркісяна ГПУ передали французькі правоохоронці.\n«Взагалі-то це було офіційне повідомлення правоохоронців Франції, про те, що його затримали під час перевірки документів. Це факт», — сказав Лисенко.\nВін нагадав, що суд у Франції відпустив Саркісяна під особисте зобов'язання. «Де він зараз перебуває нам невідомо», — наголосив Лисенко.\nПершим про затримання Саркісяна у Франції повідомив міністр внутрішніх справ Арсен Аваков.\nДжерела в правоохоронних органах підтвердили Громадському затримання Саркісяна. Згодом речник Генпрокуратури Лисенко також підтвердив затримання Саркісяна у Франції працівниками Інтерполу.\nВ Україні вважають Саркісяна одним із організаторів груп «тітушок», які нападали і вбивали людей під час Євромайдану. За даними МВС, вбивство журналіста В'ячеслава Веремія здійснила саме група Саркісяна. Позивний Армена Саркісяна — «Горлівський».


Архів погоди в Кременці\nАрхів погоди в аеропорту ( 59 км, +16 °C+61 °F )\nСтан неба в загальному не змінився. Злива (зливи). Хмари покривали більше половини неба протягом всього відповідного періоду. Шарувато-купчасті, що утворилися не з купчастих.\nЗливовий (і) дощ (і) слабкий (і) у термін спостереження або за останню годину. Злива (зливи). Хмари покривали більше половини неба протягом всього відповідного періоду. Купчасто-дощові лисі з купчастими, шарувато-купчастими або шаруватими, або без них.


Як я можу запросити зміну власника команди? – База знань VistaCreate\n27 жовтня 2021 18:19\nІноді, власнику команди необхідно залишити проект, і команді необхідно призначити нового власника командного акаунту з існуючих облікових записів( одного з учасників команди) або запросити нового власника облікового запису.\nЯкщо з вашим колишнім власником облікового запису неможливо зв'язатися:\nВам необхідно перевірити, чи настроєна автоматична переадресація електронної пошти на електронну пошту колеги. Як варіант, ви можете попросити системного адміністратора вашої компанії тимчасово повторно активувати доступ до електронної пошти вашого колишнього власника облікового запису, щоб ви могли швидко змінити власника облікового запису.\nУвійдіть в обліковий запис VistaCreate, використовуючи електронну пошту свого колишнього колеги, і запросіть посилання для відновлення пароля на сторінці входу на веб-сайт VistaCreate. Посилання для відновлення пароля буде вислано вам на електронну пошту вашого колишнього колеги, і ви зможете змінити пароль на новий, перейшовши за посиланням з електронного листа. Після успішного входу в систему не забудьте змінити адресу електронної пошти облікового запису в налаштуваннях «немає облікового запису».\nЯкщо ви не можете зв'язатися зі своїм колишнім колегою або його корпоративний адрес електронної пошти більше не доступний, обов'язково зв'яжіться з нашою службою підтримки, щоб завершити процес перевірки облікового запису.\nЯкщо з вашим колишнім власником облікового запису можна зв'язатися:\nВи можете попросити свого колишнього власника облікового запису передати володіння обліковим записом однієї з учасників команди або відправити запрошення нового члена команди, який замість цього може стати новим власником облікового запису.\nЗверніть увагу, що новий власник облікового запису буде мати доступ і редагувати всі існуючі проекти в командному та особистому акаунтах колишнього власника облікового запису.\nКоли ви передаєте право володіння обліковим записом новому члену команди, він повинен прийняти запрошення по електронній пошті. Новий власник облікового запису також повинен погодитися з Умовами використання та повторно ввести або замінити платіжну інформацію в обліковому записі.\nПримітка: функції командної облікового запису доступні тільки під час роботи на веб-сайті VistaCreate і недоступні в мобільному додатку (IOS або Android).\nУ чому різниця між веб-сайтом VistaCreate та додатками VistaCreate?


Сьогодні, 23 серпня, відбулася зустріч Президента України Петра Порошенка, Віце-прем`єр-міністра України – міністра регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства Володимира Гройсмана та міських голів Донецька, Запоріжжя, Києва, Луганська та Львова з Федеральним канцлером Німеччини Ангелою Меркель в рамках її робочого візиту до України.\nСторони обговорили питання припинення військової агресії у східних регіонах України та перспективи відновлення інфраструктури Донбасу.\nАнгела Меркель повідомила про наміри Німеччини надати допомогу у відбудові Сходу України.\n«Німеччина підтримує Україну у її намірах подолати конфлікт з Росією. Ми прагнемо, щоб у найближчий час люди повернулись у свої рідні міста для того, щоб жити у мирі», – наголосила Федеральний канцлер Німеччини.\nУчасники зустрічі обговорили подальшу співпрацю у питаннях облаштування і адаптації громадян, які були вимушені тимчасово покинути домівки, що опинилися на контрольованих російськими терористами територіях.\n«Україна розраховує на підтримку світової спільноти у питаннях, пов’язаних из налагодженням системної допомоги щодо соціального забезпечення тимчасово переміщених осіб», – зазначив під час зустрічі Володимир Гройсман.\nАнгела Меркель повідомила, що Німеччина планує надати Україні допомогу у питанні вирішення проблем цих громадян.


Митна служба порушила кримінальну справу за фактом незаконного експорту вугілля на суму понад 3 млн грн - | РБК Украина\nМитна служба порушила кримінальну справу за фактом незаконного експорту вугілля на суму понад 3 млн грн\nНовини › Економіка 02.01.2011 - 14:41\nМитна служба України порушила кримінальну справу за фактом незаконного експорту вугілля на суму понад 3 млн грн. Про це повідомляє прес-служба Держмитслужби України.\nТак, протягом 10 місяців одне з приватних підприємств України здійснювало експортні поставки вугілля. Загальна вага експортованого вантажу склала майже 6 тис. т, загальною вартістю понад 3 млн грн.\nВиробниками вугілля в документах на експорт значилися вугледобувні підприємства Луганської області. Але перевіркою встановлено, що шахтами цих підприємств вугілля, яке було експортовано, не добувається, договірних відносин з суб'єктом зовнішньоекономічної діяльності не мають, відвантаження вугільної продукції на адреси даного підприємства не провадилося.


Віктор Лещинський: Треба максимально наблизитись до купівлі-реалізації майна в готовому стані | FEMIDA.UA\nВіктор Лещинський: Треба максимально наблизитись до купівлі-реалізації майна в готовому стані\nЯк захистити права інвестора, прокоментував у інтерв’ю виданню Femida.ua очільник компанії ПРОЕКСП, Президент Національного експертно-будівельного альянсу України Віктор Лещинський\nВ будівництві повинні трансформуватися відносини між замовниками і інвесторами, які повинні набути майнових прав. Це все робиться елементарно – шляхом залучення страхових компаній а краще – держави. Треба максимально наблизитись до купівлі-реалізації майна в готовому стані. Весь цивілізований світ залучає до будівельних компаній банківські системи і страхові компанії. Якщо ви маєте на меті отримання майнових прав у будинку, офісі чи квартирі, ви кладете кошти на депозит в банк, який кредитує будівельну компанію за мінімальний відсоток. – зазначив Віктор Лещинський.\nРинок житла перенасичений – тисячі квартир стоять без власників. Треба припинити анархію в адмініструванні будівельників державними органами. А ще – змінювати відношення людей до догляну за власним житлом, тому що за своїм будинком вони повинні доглядати самі – його утримання можна розглядати на муніципальному рівні, бо ви сплачуєте там податки, але зона відповідальності – на мешканцях особисто.\nА на державному рівні – зробити хоча б базові обстеження будівель і споруд і розуміти, якою власністю управляє місто – його стан, оціночна вартість і перспективи, – констатував Лещинський.\nПрокуратура розслідує факт укриття клінікою інформації про пацієнта, хворого на коронавірус\nЧи може бути спрощенцем ФОП – провайдер Інтернету?