Топі (Damaliscus lunatus)\nМоя освіта - реферати, конспекти, доповіді Біологія Топі (Damaliscus lunatus)\nТопі легко дізнатися по шерсті лиловато-коричневого кольору на спині, темним плечах і голові, а також по жовтим або рудуватим з синьо-чорними плямами «панчішках» на ногах. Зростання в загривку складає 120 сантиметрів при масі до 130 кілограмів. Як завжди у антилоп, самочки топи трохи дрібніше самців. Однак товсті роги, однаково красиві і однаково вигнуті, з поперечними смужками, є у обох статей. У довжину роги топи витягуються часом до 70 сантиметрів.\nАреал топи вельми широкий, вони поширені в зоні саван майже по всьому континенту, за винятком Сомалійського півострова. Пустелі Сахара і Калахарі, а також тропічні ліси Центральної Африки і Гвінейської затоки служать природними перешкодами для розселення антилопи.\nАнтилопи сміливо ходять по відкритих просторів горбиста рівнин, покритих злаками та іншими травами савани. Швидкість переміщення у багні на пасовищі і під час міграцій невелика, але, рятуючись від хижака, антилопа здатна розганятися галопом до 70 км / ч. Тварина на бігу виробляє фантастичні стрибки вгору, що збивають переслідувача з пантелику. Крім того, біжучий топи здійснює характерні кивки головою, що відрізняють її від інших антилоп.\nТопі живуть невеликими табунами, що складаються з головного (домінантного) самця, 7-8 самок і молодняка. Юні самці в однорічному віці наближаються до зрілості, і головний самець виганяє їх із стада. З цього моменту у багні починається доросле життя. Вони пасуться поодинці або невеликими групками – молодіжними компаніями, а в чотирирічному віці обзаводяться сім’єю, тобто змішаним стадом з самочок з дитинчатами.\nМолоді і навіть дорослі самці топи обожнюють грати, втім, гри у них типово чоловічі – з силовими прийомами, нерідко з буцанні. Копитні використовують для розваг одні й ті ж ділянки витоптаної землі, у своєму роді постійні ігрові майданчики. Причому нерідко суть гри полягає в тому, що топи займає «свою» майданчик, а його «ворог» (інший самець) намагається жартома захопити цю територію. Виходить щось на зразок популярної людської гри в оборону замку. Словом, хлопчаки завжди залишаються хлопчаками, навіть якщо це антилопа топи.\nОднак охороняють своє стадо самці здатні вступати в справжні, неабиякі сутички з чужинцями. Такі поєдинки припадають на шлюбний період, що настає взимку. У цей час табун топи перестає кочувати, і домінантний самець вибирає для своїх самочок ділянку протяжністю в 200 метрів або більше. Неодружені самці-чужаки прагнуть проникнути на цю ділянку, щоб повалити домінанта і викрасти його табун. Такі вторгнення і стають причиною бійок.\nЗа цілісністю кордонів глава табуна стежить, піднявшись на термітник, і час від часу оббігає всі володіння по периметру. Одночасно багато неприємностей доставляють самки, яким неохота пастися на одному і тому ж п’ятачку землі, від чого вони дня через три-чотири покидають ділянку. Вистежуючи чужинців, самець-домінант намагається ще й утримати в межах кордонів своїх самок.\nВтім, антилопи неагресивні. При зіткненні двох топи справа рідко доходить до застосування рогів. Зазвичай суперники обмежуються загрозливими позами, намагаючись переконати незваного гостя своєю показною «лютістю».\nДемонстративні загрози чужинцю – це цілий хитромудрий ритуал. Самці сходяться на межі ділянки і стають пліч-о-пліч, відвернувши голови в протилежні сторони і намагаючись спочатку не дивитися один на одного. Але при цьому кожен самець сердито риє копитами землю, чеше свої плечі рогами, невдоволено фиркає, а іноді в пориві гніву падає на коліна й починає буцати землю. Самці так поводяться або одночасно, або по черзі.\nНавіть під час сутички «дуелянти» хоча і професійно фехтують рогами, але аж ніяк не прагнуть понівечити противника. Бій починається з того, що противники різко підкидають передні копита, падають на коліна один перед одним і схрещують роги. Битва займає кілька секунд. У ході сутички один з суперників розуміє, що він слабший, і покірливо покидає арену боротьби. Переможені топи ведуть згодом холостяцький спосіб життя.\nТрапляється, що на територію самця-домінанта забрідають чужі самки. Господарю табуна це не дуже подобається. Повільним кроком він прямує до непроханого гостя, витягнувши хвіст, широко розставивши вуха і звівши голову. Чужачка проганяють, якщо тільки вона не погодиться увійти до складу табуна. В останньому випадку домінант запрошує новеньку до решти самкам, причому супроводжує її, зігнувши шию і присідаючи на задні ноги, що має означати дружню прихильність.\nВагітність топи займає від 7 до 8 місяців, так що отелення настає через деякий час від початку сезону дощів. Новонароджене теля міцно стоїть на ніжках, від чого з першого дня життя починає слідувати за матір’ю, хоча і відпочиває довше неї. До слова, так поводяться дитинчата всіх бубалов, хоча у багатьох інших антилоп новонароджені якийсь час ховаються в траві або кущах. Самки топи захищають телят іншим способом. Поки череда пасеться, за дитинчатами доглядає одна з матусь. Вона укладає малюків разом і стежить за саваною. При появі загрози самки перестають пастися і кидаються до телятам. Кожна матуся миттєво знаходить свого малюка і як можна швидше веде його у безпечне місце. Табун розсипається, і хижак залишається в подиві.\nТопі – невиправні ласуни: вони обожнюють свіжу зелень, тому пристосували свої міграційні маршрути до сільськогосподарського календарем людини. Африканські селяни на час сухого періоду випалюють чагарникові рівнини, щоб позбутися від мертвої трави і удобрити грунт золою. Топі в цю пору кочують десь далеко, але до моменту появи соковитих росточков молодої зелені незмінно опиняються на удобрених землях. Гурманство топи НЕ зніженість, а вимушена необхідність. Як з’ясувалося, споживання свіжої зелені хоча б раз на рік гостро необхідно антилопам для того, щоб підтримувати своє здоров’я.\nА ще топи обожнюють вітер. Антилопа навмисно шукає в савані зручне піднесення, наприклад старий термітник, на який можна піднятися, підставивши себе потоку вітру. У подібній позі тварина простоює годинами. Від цього є певна користь: з піднесення відмінно оглядати околиці, що дозволяє вчасно помітити загрозу, чужинців або заворушення у власному стаді. Ось чому найчастіше позицію на термітнику тримають головні (домінантні) самці групи.\nІ все ж головне призначення таких процедур полягає в охолодженні тіла. На відміну від багатьох інших антилоп, що віддають перевагу пастися на заході і світанку, топи стають активні вже в 16 годин, коли ще не спав полуденну спеку, через що сильно перегріваються. Як рятуватися від згубного перегріву?\nЛюдина, кінь і багато інші ссавці в спеку посилено потіють. Випаровуючись з шкіри, піт охолоджує тіло. Але виділення поту означає зайві витрати організмом води, яка в савані хоч і зустрічається частіше, ніж у пустелі, але все-таки є рідкістю. Вдобавок на водопої існує ризик зіткнутися з крокодилами, які особливо безжальні до антилопам. Тому топи більш економні, ніж люди, і намагаються менше потіти. Шкіра цих антилоп влаштована так, що в ній порівняно небагато потових залоз. А охолоджуються топи, підставляючи себе вітрі.\n« Хірола (Damaliscus hunteri) Бонтбок (Damaliscus dorcas, або Damaliscus pygargus) »


Огляд Letsbet Casino | Оцінка якостей і безпеки\nLetsbet Casino закрите і більше не працює\nІгри Letsbet Casino\nПісля докладного огляду Letsbet Casino й урахування його розмірів, скарг, ліцензій, служби підтримки, умов використання та інших факторів, я вирішив призначити йому хорошу репутацію. Переважно це хороше казино, однак деякі речі могли б бути кращими. Все, про що я довідався, вказано у цьому огляді. Читайте далі, щоб дізнатися більше про це казино й про те, чи підходить воно вам.\nЗа сумою доходів і даними моїх підрахунків Letsbet Casino є меншим онлайн-казино. Розмір і доходи онлайн-казино є важливими, оскільки малі ігрові сайти теоретично можуть мати проблеми з виплатами великих виграшів особливо «щасливим» гравцям. Натомість великі казино мають досить великий оборот, що дозволяє за потреби виплачувати значні суми.\nЗагалом Letsbet Casino є хорошим казино. У нього є багато позитивних якостей, однак існують і негативні сторони, які не дозволяють йому мати кращий рейтинг. Скорше за все вам там сподобається.


Биолика Проста-биол (90 шт)\nРомашка - протизапальну, кровоспинну, болезаспокійливу, антибактеріальну, седативну, спазмолітичну, в`яжучий і жовчогінний засіб. Приймають при безсонні, спазмах кишечника, метеоризмі, діареї, захворюваннях печінки і жовчних шляхів, простатиті. Стимулює секрецію шлункового соку і жовчі, робить позитивний вплив на центральну нервову систему. Квіти ромашки використовують для лікування хвороб травного тракту і печінки, подразненні слизової оболонки рота і глотки, і запальних захворювань верхніх дихальних шляхів. Ефірна олія ромашки має заспокійливу, дезинфікуючим і потогінну дію, надає збудливу дію на центральну нервову систему, зменшує газоутворення, знімає болі і послаблює запальні процеси.\nУ народній медицині їх використовують всередину при набряках, малярії, захворюваннях нирок, циститі, при білях, подагрі, ревматизмі, у складі сумішей при метаболічному поліартриті; застосовують при простатиті і уретриті. У народній медицині плоди (насіння) фенхеля використовують як сечогінний і відхаркувальний засіб, а також для поліпшення травлення. Крім цього його здавна використовують при сечокам`яній і жовчнокам`яній хворобі. Фенхель за рахунок входять до його складу фітонцидів (утворених рослинами біологічно активних речовин, які вбивають або пригнічують ріст і розвиток бактерій) має дезінфікуючу дію, що дає можливість його застосування при простатиті.


Мама Насті Каменських нарешті почула бажане: “Будуть у вас онуки “. Донька показала свій підрослий живіт | Сенсація\nНастя Каменських відважилася показати своє життя прихильникам у реаліті "Девочки рулят".\nНастя Каменських відома українська співачка, яка віртуозно поєднала кар’єру та шлюб. Вона щаслива разом зі своїм екс-колегою Потапом – репером Олексієм Потапенко. Одружилася пара ще у 2019 році, проте потомством ще не обзавелася.\nНастя Каменських у 2019 стала нареченою та одягнула весільну сукню. Фото взято на просторах мережі.\nАртистка – не приховує. Дітей хоче, але ім’я майбутній дочці чи сину ще не вигадала. Настю багато разів підозрювали у вагітності, проте, кожного разу поп-діва спростовувала чутки своєю появою у відвертій сукні чи купальнику.\nНастя Каменських ошелешила новим знимком. Фото взято з Інстаграму співачки.\nДля того, щоб познайомити свого слухача більше зі своїм життям, співачка випустила ціле реаліті-шоу, де за своїми подругами, мамою відправилася на перезавантаження до Мексики. Там дівчата проходили різні ритуали, виконували завдання психолога, відвідували пам’ятки культури та історії.\nМама Насті Каменських також відправилася у подорож. Скриншот взято з кадру передачі “Девочки рулят”.\nУ 9-тій серії Настя дивилася разом з близькими останнє відео свого батька, якого не стало у цьому році. Жінки не змогли стримати емоцій, коли побачили та почули рідну людину.\nУ цей же час подруга Насті, Аня, проговорилася та сказала Лідії (мамі Каменських):\n“Коли будуть у вас онуки – будете цілувати…і від тата”\nМама Насті Каменських не стримала сліз.\nУ цій же серії можна помітити, як змінилася фігура Анастасії. Настя помітно роздобріла і вже видно животик.\nНастя Каменських змінилася у 9 серії свого реаліті.\nЯрослава Максимюк - 17.11.2020 06:26\nЮлія Рябко - 11.06.2021 15:12\nПотап виправдовується за скандал з кліпом Дорофєєвої на Алеї Героїв Небесної Сотні: “Мене занесло”\nВікторія Волинець - 11.12.2020 13:55


картина | Культура української мови на щодень\n🏠1 / Мовні труднощі2 / К3 / картина\nБ. П. МИХАЙЛИШИН\nПРО ЗНАЧЕННЯ СЛОВА КАРТИНА\nСлово картина утворилося в східнослов’янських мовах від запозиченого карта — французького чи італійського, коріння якого сягає єгипетської мови і зв’язане з виробництвом папірусних карт. З моменту свого виникнення воно означало « твір живопису» і мало термінологічне значення. З розвитком мови функціонування спеціальної термінології розширюється і термін набуває інших значень.\nУ пам’ятках староукраїнської мови слово картина в єдиному значенні « твір живопису» зафіксовано вже в XVI ст. (див. Картотеку до « Історичного словника української мови XVI — І пол. XVII ст.». Зберігається у відділі історичної лексикографії Інституту суспільних наук АН УРСР у Львові). У російській мові у цьому ж значенні картина вперше фіксується в словниках на початку XVIII ст. Цілком очевидно, що це слово в обидві мови потрапило різними шляхами і не одночасно. Не виключені взаємовпливи щодо появи даного терміна, адже відомо, що у XVI-XVII ст. культурні зв’язки між Україною і Росією були досить міцними. У документах і хроніках XVII ст. слово картина теж уживане у вказаному значенні.\nОтже, слово картина в староукраїнській мові « твір живопису». Про це свідчать і відповідні помітки у Картотеці « Історичного словника» Є. Тимченка.\nСучасні словники української мови, крім цього значення, фіксують ще й інші: Б. Грінчен- ко подає чотири значення слова картина, 11-томний « Словник української мови» — п’ять значень ( з них термінологічне тільки перше): Картина, и, ж. 1. Твір живопису, намальований переважно фарбами на полотні, картоні, дошці тощо. 2. перен., розм. Про кого-, що-небудь, що своїм виглядом викликає захоплення. 3. перен. Те, що можна бачити, охопити зором або конкретно уявити. Стан, становище чого-небудь. Словесне, мистецьке зображення чого- небудь у літературі тощо. 4. Епізод, частина акту п’єси, що потребує окремої декорації. 5. розм., рідко. Те саме, що кінофільм. Аналогічно пояснюється слово картина і в сучасній російській мові ( див. 17-томний « Словарь русского литературного языка»). Це свідчить про те, що в українській та російській мовах даний термін пройшов однаковий шлях розвитку.\nТермін картина здавна зрозумілий найширшому колу людей. Ним називали і називають будь-які твори живопису незалежно від місця та часу їх створення, розмірів та техніки виконання. Виникнення нових жанрів та видів мистецтва пензля, поява нових фарб і технік, зміна та розвиток творчих стилів і художніх напрямів сприяють швидкому зростанню термінології живопису. Нові терміни відзначаються вужчим професійним значенням, конкретизацією в номінації спеціальних понять. На сьогодні в літературі про живопис ми зустрічаємо терміни краєвид, малюнок, марина, пейзаж, полотно, портрет та ін., кожен з яких включається в поняття картина. І кожен має своє вузькоспеціальне значення, конкретизуюче « пратермін» картина. Отже означаючи на перших порах твір живопису, слово картина згодом стало багатозначним. У процесі розвитку образотворчого мистецтва виникло багато нових понять, які викликали появу нових назв. У сучасній українській мові ці назви влилися в систему образотворчої термінології, але найоб’ємнішим залишився термін картина, який і сьогодні в активному вжитку.


Чому макарони по-флотськи внесли до «чорного» списку страв громадського харчування – Kenguru\nМакарони по-флотськи – страва, яку завезли в середині XVIII століття італійські моряки. Готувалася вона з макаронів з меленим вареним м’ясом, прожареним на свинячому салі з цибулею і спеціями. Легкість в приготуванні та відмінний смак зробили страву популярною і на вітчизняному флоті.\nОднак за радянських часів макарони по-флотськи заборонили в їдальнях. Відповідно до «Збірника нормативних документів по ветеринарно-санітарній експертизі та Держветнагляду» м’ясо для подібних страв повинно зберігатися тільки протягом 2-3 годин в бульйоні при температурі не нижче 70 C.\nЦукрові трубочки – хоч кожен день готуй! Так смачно і просто


Медцентр "100 відсотків життя" Скріншот відео\nОтримати медичну допомогу в закладі зможуть як ВІЛ-позитивні пацієнти та люди груп ризику, так й інші кияни\nУ Києві до Міжнародного дня пам'яті людей, які померли від СНІДу відкрили перший неприбутковий медичний центр "100 відсотків життя".\nОтримати медичну допомогу в закладі зможуть як ВІЛ-позитивні пацієнти та люди груп ризику, так й інші кияни.\nЧастина медичних послуг буде гарантована державою у межах медичної реформи. Кошти, отримані за платні послуги, спрямують на розвиток Центру.\nОдин із пацієнтів центру – Юрій Войналович, який 11 років живе з ВІЛ-інфекцією, однак веде насичений та активний спосіб життя. Юрій розповів, що у державних клініках, де пацієнти отримують антиретровірусну терапію, ВІЛ-позитивних людей дискримінують. Сподівається, що новий медичний центр змінить ситуацію.\n"Наша публіка, яка вихована у радянський час каже "ці спідозні". Хотілося би, щоб планка, заявлена тут – 100% толерантності, 100% анонімності, якщо людина цього захоче – щоб до цієї планки підтягнулися всі медичні установи в нашій країні", – пояснив Юрій Войналович.\nДо послуг пацієнтів у новому центрі, крім лікарів-інфекціоністів, є й інші вузькопрофільні фахівці, зокрема нарколог чи невропатолог. У кабінеті жіночої консультації – сучасне медичне обладнання.\n"Функціональне крісло зручне тим, що пацієнтку можна у будь-якому положенні покласти, порухати, підняти. Калькоскопом ми можемо виявити скринінгову патологію шийки матки, як доброякісну, тобто ерозії та фонові процеси, так і передракову", – розповіла гінеколог медцентру "100 відсотків життя" Наталія Ярошовець.\nПершу в Україні клініку для швидкого тестування на ВІЛ відкрито в Одесі\nУ центрі пацієнти можуть здати різні категорії аналізів, зокрема й експрес-тест на ВІЛ.\nНині в Україні лише кожна друга ВІЛ-інфікована людина знає про свій статус, зауважили фахівці. У разі, якщо тест дасть позитивний результат – пацієнт отримає консультацію психолога та супровід соціального працівника. Також тут пацієнти зможуть обрати свого сімейного лікаря.\n"У мої обов'язки буде входити спостереження саме за ВІЛ-інфікованими особами, видача препаратів антиретровірусної терапії, спостерігання за ними з приводу супутніх захворювань", – пояснив сімейний лікар Радіон Манько.\nДля ВІЛ-позитивних людей, які хочуть відвідувати заклад анонімно, спеціально створили запасний вхід до Центру. Загалом, за день медзаклад очікує приймати до сотні осіб. А на стаціонарному лікуванні – тут можуть перебувати до десяти людей.\n"Ми працюємо з восьмої до восьмої (08:00-20:00 – 5.UA), з суботою та неділею включно. Тобто сім днів на тиждень. І людина в будь-який зручний час може пройти здачу аналізів, діагностику. Ми забезпечуємо транспортування цих аналізів", – розповіла головний лікар медичного центру "100 відсотків життя" Оксана Савенко.\nПроект Центру розробили за кошти міжнародних донорівм– Глобального Фонду боротьби зі СНІДом, туберкульозом і малярією. У подальшому такі клініки планують створювати по всій країні.\nЗазначимо, у Києві нині зареєстровані понад 12 тисяч ВІЛ-інфікованих пацієнтів.\nНаталка Юрчук, Олександр Подолюк, "5 канал".\nВІЛ/СНІД медицина здоров'я


07 березня 2012, 06:00\nДонецьк – На Донеччині, поблизу селища Коютіне рятувальники виявили тіла шести гірників, які зникли після вибуху наприкінці лютого на нелегальній копанці із видобутку вугілля. Аварійні роботи ускладнені тим, що виробки дуже загазовані та не обладнані як належить. У невеликих містах Донбасу люди йдуть працювати у подібні копанки, в яких не дотримуються жодні норми безпеки.\nСаморобні копальні або копанки виникли на Донбасі в 90 роки минулого століття, після закриття багатьох легальних копалень. Закриті шахти не завжди повністю відпрацьовані. Іноді копанки виникають на їхньому місці, а іноді там, де пласти вугілля залягають досить близько до поверхні.\nГолова Донецької облдержадміністрації Андрій Шишацький повідомив, що затримали одного підозрюваного в організації копанки у селищі Каютине. Що ж стосується боротьби з видобутком у таких шахтах, він заявив:\n«Ідуть паралельно два процеси: легалізації й незаконного видобутку вугілля на тих копанках, які не легалізовані. І поки це питання буде йти повільно. Тут більше навіть роль депутатів обласної ради та відповідної комісії. Для того, щоб прийняти рішення по легалізації тієї чи іншої копанки, це серйозна має бути комісійна робота. Я вже розмовляв з керівниками правоохоронних органів і вказав їм на те, що треба посилити тиск і знайти способи. Я готовий і з обласного бюджету це фінансувати, але потрібно знайти механізми», – сказав Андрій Шишацький.\nЛідер Незалежної профспілки гірників України, народний депутат від БЮТ Михайло Волинець у коментарі Радіо Свобода пояснив, що просто легалізацією шахт проблеми не вирішити.\n«Це зарплата сьогодні і зараз»\n«Копанки кришуються або генеральними директорами вугільних об'єднань, або, в першу чергу, працівниками міліції, прокуратури, мерами шахтарських міст. Це також іде під прикриттям обласних адміністрацій. Вугілля, яке видобувається незаконним способом, збувається через шахти. Кошти державної підтримки також спрямовуються на забезпечення такого тіньового вугілля. Тіньовий ринок вугілля в Україні складає приблизно 5 мільйонів тонн, це понад мільярд гривень», – зазначив Михайло Волинець.\nГірничий інженер із Донецька Ігор пояснює логіку людей, які йдуть працювати на копанки. На це штовхає безробіття.\n«Це зарплата сьогодні і зараз. Нормальний виробіток такий, нормально підготовлений, з хорошими людьми, працює осіб 10, вони близько 100 тонн видобувають на день. По 120 гривень за тонну вони отримують, але треба поділити на 10 людей. Приблизно добувши 100 тонн, вони заробили по 10 тонн – по 1200 гривень, але віднявши різні нюанси: електроенергія там, бензин, туди-сюди – це вони сплачують. Тобто, на день можна заробити 500-600 гривень одній людині», – підрахував гірничий інженер\nБезробіття та корупція – два кити, на яких тримаються копанки Донбасу. Прогнози фахівців однозначні: найближчим часом побороти цю проблему не вдасться.\n7 мільйонів доларів кожній родині загиблого


Рідний Край » Уманчанин хотів обміняти набої на їжу\nУманчанина, який носив з собою набої у пакеті виявили правоохоронці.\nЗа словами чоловіка, боєприпаси він знайшов в одному із сіл Уманського району в кар’єрі та збирався обміняти на продукти харчування та оковиту. В його поліетиленовому пакеті правоохоронці виявили набої калібру 5,45 мм, 9 мм та 5,6 мм.\nРечові докази було вилучено. За даним фактом Уманським відділенням поліції відкрито кримінальне провадження за частиною 1 статті 263 (Незаконне поводження зі зброєю, бойовими припасами або вибуховими речовинами) Кримінального кодексу України. Санкцією статті передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від трьох до семи років.\n18 Жовтня, 2019 в 16:51 / Переглядів: 468


Вилкове – «українська Венеція», зачаровує пейзажами - Моя планета\nby admin · 21 Серпня, 2015\nСеред найцікавіших куточків нашої країни одне з почесних місць посідає містечко Вилкове, Одеської області. Або, як ще його називають, “Українська Венеція”.\n“Українська Венеція”, “місто на воді” та інші втішні туристичні визначення – це, власне, і все, що я було відомо про Вилкове. Як з’ясувалося, мало хто знає про Вилкове більше. Тобто, всі знають, що в Україні є Вилкове, але на питання, що ж там красивого, відповідь одна: “Ну, там замість доріг – канали, і жителі підпливають до будинку на човнах”.\nЯкщо туди потрапити, то дійсність від побаченого перевершує всі очікування і ламає всі стереотипи. І замість одного дня там хочеться провестии всі три, а то й більше.\nОсобливо, якщо потрапити у ті місця, куди до цього не ступала нога “пересічного” туриста.\nВилкове розташоване в Кілійському районі Одеської області, на кордоні з Румунією, в нижній дельті Дунаю, за 6 км від того місця, де Дунай впадає в Чорне море. Це місце називають “нульовим кілометром” – саме там можуть радісно обнулитися всі охочі. Насправді, місць, де Дунай впадає в Чорне море, аж три (за кількістю рукавів Дунаю), але табличка “0 км” встановлена лише в одному з них виключно для туристів.\nДорога на Вилкове – з Одеси, від двох стовпів у сторону Рені.\nПроте це не зможе вас зупинити. Їхати слід прямо зараз, поки все без вас не подивилися.\nОфіційна назва цього чарівного краю – Дунайський біосферний заповідник. Адміністрація знаходиться у Вилковому. І розійтися там є де: найдовша екскурсія по Дунаю потягне на 3 години, проте за бажання можна відплавати всі 6, і того зазвичай буває мало.\nВилкове на 45% складається з води. У кожному будинку замість машини човен – моторний або звичайний із веслами. У будь-яку точку міста можна дістатися човном, ним же перевозять вантажі, їздять на свої городи, розташовані на островах неподалік, і навіть везуть на пасовища корів.\nЦентральна “вулиця” Вилкове – Білгородський канал, чкий впадає в Чорне море.\nУ тутешніх місцях мешкають сім’ї старовірів: вони роблять дуже смачне вино і з радістю вас почастують. Ще ви зможете спробувати царську юшку, яку вам спеціально заздалегідь приготують: просто попередьте адміністратора вашої бази, де ви зупинилися, і вам все організують.\nУсі зручності, включаючи харчування, є на базі. Найчастіше в будиночках є кухня, і готувати можна самим. У Вилковому прекрасний ринок, але врахуйте – він не працює щопонеділка і після 15:00. Є кілька цілодобових магазинів, наприклад “Скарбничка” або “Корівка”, де можна купити майже все, що вам знадобиться на відпочинку. А в місцевої “Глорії” (магазин при в’їзді) ми виявили найбільший і акуратний в Україні холодильник з морозивом “Ласунка” (і весь асортимент!).\nЯкщо ви приїжджаєте в Вилково після 20:00, майте на увазі – поїсти вам буде ніде. Тільки те, що є в цілодобових магазинах. На базах готують до 19:00. У будиночках є чайник і всі умови для приготування їжі, а от кава, чай, цукор беріть з собою.\nПоліклініка є, швидка допомога є, міліція є.\nПроживаючи на базі “Пелікан”, можна зайнятися спортивною риболовлею в невеликому ставку (зловити і відразу відпустити, інакше штраф – 300 грн), замовити будь-яку екскурсію, поплавати на човні по околицях, посидіти на набережній і виловити пару жаб.\nВсе тут чудово, якщо не зважати на хмари комарів: не врятують тут навіть тонни антикомариних спреїв і кремів.\nВартість проживання: 1-місний номер – 170 грн, двомісний – 205 грн, зручності на поверсі (але це не напружує).\nОкремий номер з усіма зручностями з котеджі – від 450 грн.\nСніданок у вартість не входить.\nЄ бази та готелі подешевше, можна спокійно влаштуватися і за 150 грн. в двомісному номері. Напливу туристів немає, скрізь буде тихо.\nМи замовляли в місцевому кафе на базі – готували спеціально для нас, все свіже. Звичайно, ми можемо від душі рекомендувати є в Вилкове рибу і юшку – просто тому, що у вас не буде жодного шансу нарватися на замороженого хека.\nАле якщо ви не плануєте витратити багато грошей – наприклад, вечеря у вигляді макаронів з бринзою, миски салату і двох курячих відбивних обійдеться у 400 гривень – краще готувати самим. Особливо славиться в тутешніх місцях царська уха: 1 порція – 120 грн у “Пелікані”. А ось супчик з куркою і локшиною – всього 18 гривень.\nЇм немає числа. Формально все ваше “що подивитися, де побувати” ділиться на 2 пункти: само Вилкове та дельта Дунаю. Але розвивати ці пункти можна нескінченно.\nПоплавати на човні по Вилковомуе незабутньо, але не затягуйте з цим – вас ще чекає Дунай. У самостійне плавання вам відправитися не дадуть, лише в супроводі людини, яка знає тутешні місця. Води – прикордонні, у будь-який момент до вас гордовито може підпливти катер із прикордонниками, щоб перевірити документи і поцікавитися метою прогулянки.\nМаленький секрет: є місця, куди липовани (корінні жителі Вилкового) туристів не возять. Наприклад, долина латаття: вузький канал, по обидві сторони усіяний неймовірної краси ліліями. Місцеві їх бережуть як зіницю ока: лілії занесені до Червоної книги, і липовани – справжні їх хранителі. Вони бояться, що туристи “прознавши” про це місце і почнуть знищувати рослини. Так що, пошепки просіть відвезти вас туди і обіцяйте, що не чіпатиме жодної лілії.\nМаленький секрет № 2: попросіть показати вам Базарчук – найбагатші острівні вілли Вилкове. Якщо ви в човні з дітками, попросіть відвезти вас до місця гніздування зимородків: цих яскравих пташок можна розглянути з відстані усього кількох метрів.\n“Нульовий кілометр”, “пеліканів острів”, усі три рукави Дунаю, прикордонна застава, румунські береги – вражень буде маса, вже не кажучи про світанки.\nСвітанки тут особливі. Провівши в експедиції кілька тижнів у режимі “нон-стоп-нон-сон”, можна впевнено сказати, що забути можна майже все, але лише не підйом на Стримба в Карпатах і світанки на Дунаї.\nКожна база тут розташована на своєму півострові зі стоянкою човнів і яхточок навпроти вашого балкона. І вийшовши з чашкою свіжої запашної кави, сідаєш у плетене крісло і завмираєш так на годину-другу.\nА от з купанням для дітей справи йдуть так: або басейн на базі, або найближчий морський пляж у селі Приморське. Там чисто і красиво.\nУ самому Вилковому купатися можна дітям постарше, які вже вміють плавати – спуск до води є, але глибина на старті – близько 1,5 метрів.\nІ головне – це Вітя, наш гід-моторист. Ненав’язливий, мудрий, знаючий, захоплюючий оповідач, уважний до дітей, вміє робити “поліцейські розвороти” і стрибати по хвилях.\nВітя працює на базі “Пелікан” – найбільшої з місцевих баз (контакт (050) 023-73-00).\nЦіна екскурсії по Дунаю безпосередньо залежить від кількості осіб і дальності поїздки.\n6 осіб на 3 години по Дунаю – близько 1000 грн.\n2 людини на півгодини по Білгородському каналу – 120 грн.\nОкрема тема – риболовля. У тутешніх місцях водиться 102 види риби, з них 5 видів осетрових, які занесені до Червоної книги. Це найбагатша риболовля в Україні. З рекордів: у середині минулого століття тут зловили осетра на 1200 кг. З відносно недавнього – сом на 400 кіло і білуга на 500.\nТак, таке місце обов’язково потрібно показати дітям – воно народжує і зміцнює любов до своєї країни, розширює горизонти і заряджає позитивом. Але з дітьми до 5 років тут робити особливо нічого, крім того, що нервувати і постійно тримати їх за руку.\nНу, і поправка на вестибулярний апарат: якщо вас заколисує, в тривалі запливи по Дунаю пускатися не варто.\nНе можу сказати, що у Вилковому “чисті акуратні будиночки вздовж каналів”, як зазвичай подається у рекламних проспектах. Просто хто бачив карпатські дворики, чистіших від яких, мабуть, у світі й немає. Будиночки, як і канали, є різні. А порівнювати Вилкове з Венецією – трагічне перебільшення для всіх, хто побував і там, і там.\nВода в єриках (каналах) переважно зелено-коричнева, а ось дунайські води порадували – так що, всюди важливий баланс.\nМобільний інтернет працює, вай-фай теж, але слабо. Зв’язок є.\nУсі у Вилковому знають, де знаходиться маленька могилка місцевої дівчинки, що потонула. І незважаючи на те, що випадки смертності на воді тут не є масовими, потрібно запам’ятати одну річ: щоб почуватися в безпеці, потрібно ЗНАТИ МІСЦЕВІ ПРАВИЛА. Тому не варто лізтт у воду, не спитавши перед цим: “А чи можна тут купатися?”. І пильно стежите за дітьми. Рятувальників, які б шастали по берегу в пошуках, кого б урятувати, тут не помітно.\nВам неодмінно тут сподобається. Навіть найдосвідченішим мандрівникам. Ви відкриєте для себе легкі маршрути: тут не потрібно протоптувати десятки кілометрів, щоб отримати задоволення, а по воді можна рухатися нескінченно довго і не втомлюватися.\nЄдине, що за все треба нести відповідальність самостійно, оскільки бездонна прірва пролягає між ставленням людей до подорожніх у Західній Україні й на півдні. І, якщо в першому випадку ти – бажаний гість, рідний брат, сестра або просто близький друг, якого прагнуть показати і дати все найкраще, то тут, у Вилковому, ти гаманець на ніжках, просто турист. Адміністратор Оля в “Пелікані” жодного разу не посміхнулася нам.\nВсе інше в Вилкове – прекрасно.\nNext story Незвичне заняття для собаки або пес-паркурист\nPrevious story Заради виграшу злодії розкоркували 1200 пляшок пива у Німеччині


Один з найважливіших кроків до успіху – це, безумовно навчання.\nЗ дитинства ми чомусь вчимось: ходити, говорити, читати, писати…, а ставши дорослими ми навчились це одному: майстерно відлунювати від отримання нових знань! Дорослі люди придумали багато різних причин та виправдань такій поведінці, та чи правильно це?\nБагато хто скаже: «нема часу»: робота, сім’я, різні турботи… Ми пропонуємо Вам звільнитись від ставлення до навчання, як до того, що ми робимо тоді, коли на це є вільний час. Навчання – робить наше життя більш комфортним: чи то знання іноземних мов, чи правила дорожнього руху чи навички рукоділля.\nВ нашій «Школе женских рукоделий» Ви знайдете для себе різні курси, семінари, а для тих, хто бажає підвищити майстерність та збільшити коло творчого спілкування нас є прекрасні майстер-класи та творчі зустрічі.\nМи пропонуємо Вам заглибитись в прекрасний, творчий світ! «Школе женских рукоделий» була заснована Центром Української Культури та Мистецтва у 2006 році. Її керівником, та творчою душею стала Андрєєва Людмила, лауреат всеукраїнських та міжнародних конкурсів, викладач з серйозним багажем знань та досвідом, свої безцінні знання, отримані від провідних майстрів клаптикового шиття, Людмила відкриває для своїх учнів. Свого часу Людмила пройшла навчання в Австрії та пройшла повний курс навчання у метра квилтинга та печворка Джинні Беєр. Але навіть сьогодні, коли випускників курсу «Азбука Печрвока» більш ніж 2 000, Людмила не припиняє вчитись всьому новому, для цього ми запрошуємо провідних митців зі всього світу в Київ, або їздимо до них!\nДля Вас, наші дорогі жінки, шлях до нових знань значно коротший, бо Вам всього-навсього потрібно прийти до нас в Школу і Ви отримаєте щедрий дар знань від Людмили та викладачів нашої Школи!\nПриєднуйтесь до нашої мистецької родини!