Фінанси підприємств - Ярошевич Н.Б.-9.4. Бізнес-план\nФінанси підприємств - Ярошевич Н.Б. - 9.4. Бізнес-план\nДо інструментів оперативного фінансового планування відносять:\n- платіжний календар.\nНа підставі стратегічних цілей та довгострокових планів розвитку підприємства розробляють оперативні плани. Бюд-жетування як один із видів оперативного фінансового планування поєднує інтереси підрозділів і підприємства загалом, а також враховує особливості кожного з них через систему витрат і доходів, характерних тільки для певного підрозділу. Бюдже-тування забезпечує у часі й просторі організацію виконання планових завдань підприємства за цехами, дільницями, операціями і тим самим реалізує принципи інтегрованості, реальності, повноти й економічності.\nБюджет - це оперативний фінансовий план на короткостроковий період, який розробляють, як правило, в рамках наступного кварталу з розбивкою за місцями (і меншими періодами), що відображає надходження і витрачання грошових коштів у процесі здійснення конкретних видів фінансово-господарської діяльності підприємства.\nРозробку бюджетів на підприємстві характеризує термін "бюджетування", і вона спрямована на вирішення двох основних завдань:\nПідприємство самостійно вибирає види та структуру бюджетів. Фінансове планування на підприємстві базується на системі взаємопов'язаних бюджетів, яка включає:\n- операційний бюджет (бюджет окремих операцій);\n- функціональний бюджет (бюджет структурних підрозділів);\n- зведений бюджет по підприємству.\nОпераційний бюджет - це плановий документ, який відображає надходження та витрати за господарськими операціями. Прикладом операційних бюджетів можуть бути бюджет реалізації продукції, бюджет запасів сировини і матеріалів, бюджет витрат на оплату праці, бюджет накладних витрат тощо.\nБюджет, що розробляють за структурними підрозділами - цехами, дільницями, відділами, називають функціональним, він відображає витрати і доходи кожного підрозділу. Якщо підрозділ бере участь у формуванні доходу непрямо і виявити його вклад досить важко (управлінські підрозділи), то за таким підрозділом складається лише бюджет витрат.\nЗведений бюджет - це система окремих операційних і функціональних бюджетів.\nЗа цільовим призначенням бюджети поділяють на операційні та фінансові. Операційні бюджети служать базою для розроблення фінансових, мають більш локальний характер і тісно пов'язані з виробничо-господарською операційною діяльністю. Найбільш поширеними операційними бюджетами є бюджети витрат на матеріали, оплату праці, загальновиробничих витрат, комерційних витрат та витрат на збут тощо (якщо у них зазначають джерела фінансування цих витрат). Операційні бюджети можуть формуватись за різними об'єктами бюджетування залежно від установлених цілей. Фінансові бюджети формують, як правило, на засадах операційних та відображають розрахункову активність, фінансову результативність і фінансовий стан підприємства загалом.\nПлатіжний календар - це документ, в якому відображають поточні витрати і поточні доходи грошових засобів підприємства на певний період (табл. 9.1). Його призначення - встановлення розміру поточних витрат і обсягів поступлень грошових коштів, послідовності та строків здійснення всіх розрахунків за певний відрізок часу підприємства. Платіжний календар розробляють на декади або тижні.\nПлатіжний календар складають два розділи.\nУ першому розділі відображають залишки грошових коштів на рахунках в банках і в касі підприємства, а також очікувані надходження грошових коштів з різних джерел.\nУ другому розділі показують усі види витрат (платежів) підприємства на плановий період.\nТаблиця 9.1. Платіжний календар підприємства\nГрошові надходження від продажу необоротних активів підприємства\nГрошові надходження від продажу оборотних активів підприємства\nГрошові надходження від зниження дебіторської заборгованості\nГрошові надходження як аванс від покупців\nНадходження короткострокового кредиту банку\nНадходження довгострокового кредиту банк\nНадходження грошової фінансової допомоги\nГрошові надходження внесків від засновників\nНадходження коштів за виставленими претензіями\nІнші грошові надходження\nУсього надходжень з урахуванням сальдо поточного рахунку та касової готівки\nПогашення кредиторської заборгованості за товари, роботи і послуги\nВидатки на сплату податків і зборів\nПогашення позик у банку\nВидатки на виплату відсотків за користування позиками\nВидатки на погашення визнаних претензій (недоїмок, прострочених позик і штрафів)\nВидатки на придбання необоротних активів\nВидатки на придбання оборотних активів\nПеревищення надходжень над видатками або перевищення видатків над надходженнями\nНезалежно від співвідношення дохідної та витратної частин платіжного календаря його складання і використання в оперативному управлінні підприємством дає можливість здійснювати контроль за надходженням грошових коштів і їхнім цільовим використанням" що сприяє зміцненню розрахунково-платіжної і фінансової дисципліни\nБалансуючою величиною при складанні платіжного календаря є залишок (сальдо) розрахункового рахунку в банку, бо саме його стан визначає платоспроможність підприємства на кожен конкретний момент. Незбалансованість платіжного календаря змушує підприємство негайно шукати резерви збільшення обсягу фінансових ресурсів. Якщо дані оперативного фінансового планування показують на певний момент стале перевищення коштів над потребами в них, то вільні кошти можна розмістити на банківський депозит.\nПлатіжний календар складають на основі даних аналітичного обліку, виписок банку тощо, тобто такі дослідження можна провести тільки у внутрішньому фінансовому аналізі.\nПрикладом зв'язку перспективного та поточного планування є бізнес-план, який прийнято розробляти при створенні нового підприємства чи обґрунтуванні виробництва нових видів продукції.\nБізнес-план - документ, в якому викладено організаційні, виробничі та ринкові аспекти запланованого бізнесу, а також представлені планові розрахунки обсягів виробництва, інвестицій і отримуваних фінансових результатів від здійснення запланованих заходів.\nСкладання бізнес-плану необхідне для визначення обсягів і розробки стратегії фінансування, залучення конкретних інвесторів до участі в створенні нового підприємства або фінансуванні нових виробничих програм. При цьому інвесторами можуть виступати банки, інші юридичні, а також фізичні особи.\nСтруктура бізнес-плану, а також його обсяг залежать від сфери діяльності, до якої відносять бізнес, розмірів цього бізнесу, сум інвестицій, необхідних для його організації, обсягів та асортименту майбутнього продукту. Основна частина бізнес-плану має організаційний та виробничий характер. Відповідні його розділи відображають відомості про продукцію, заплановану до виробництва, її якість, рівень цін, ринок збуту, результати маркетингових досліджень, конкурентоспроможність продукції і фінансові результати від її продажу.\nБізнес-план - програма, що описує економіко-організацій-ний бік певного проекту, реалізація якого повинна принести прибуток інвестору.\nБізнес-план - це документ, що містить систему заходів чи програму дій, пов'язаних часом і місцем реалізації, узгоджених з метою і ресурсами та спрямованих на отримання прибутку на засадах реалізації підприємницького проекту.\n- підприємця (власника) - як орієнтир у його діяльності;\n- майбутніх компаньйонів і співробітників, яких передбачають залучати до справи;\n- банкірів та інвесторів, чиї послуги передбачені у процесі реалізації проекту;\n- всебічне інформування про підприємство, передусім, про мету його діяльності, стабільність і ефективність;\n- характеристика особливостей виробничого процесу на підприємстві;\n- усебічна характеристика товарів і послуг;\n- обґрунтування прогнозу розвитку виробництва та підприємства, його конкурентних позицій;\n- комплексне дослідження ринку відповідних товарів, послуг;\n- обґрунтування економічної ефективності підприємства;\n- аналіз професійного рівня, ділової компетенції управлінського персоналу.\nРекомендована література [113; 124; 146; 149; 151; 152; 159; 161; 162]\nРекомендовані правові акти [92; 94]


#яНеБоюсьСказати. Постфактум – Портал Мегаполіс\nМіланна Дехтяр 28-07-2016 Дух+Тіло\nУ нашій країні дуже давно сформована традиція замовчування насилля. Але цьому мовчанню нарешті прийшов кінець. Всеукраїнський флешмоб #яНеБоюсьСказати розпочала у Фейсбуці феміністка Анастасія Мельниченко. Громадська активістка поставила за мету привернути увагу суспільства до теми насильства над жінками та на конфлікту в цілому.\nДуже важко читати жахливі розповіді жінок, відчувати їхній біль та страх, уявляти, через яке пекло вони повинні були пройти через байдужість оточуючих. Розуміти, що це явище в нас на побутовому рівні, бо склалася така традиція – звинувачувати жертву, наводити приклади про скромність східних жінок, звинувачуючи наших дівчат у надто розкутій поведінці. Але якщо подивитися на світову статистику, то навіть паранджа не врятує жінку від насилля. Перечитуючи відверті історії жінок, які пережили насильство, бачиш неоднозначну реакцію: як співчуття, так і осуд, співвідношення приблизно однакове. Багато жінок бояться розповісти одразу, їх лякає осуд, а найбільше – негативна реакція близьких. Таке ставлення суспільства провокує агресорів на скоєння злочинів, бо немає зі сторони оточуючих контролю за поведінкою або ж просто люди керуються гаслом: “Моя хата скраю – нічого не знаю”.\nНещодавно в нашу мову увійшло нове поняття для позначення агресора “аб’юзер” (від англ. abuse – зневажати, ганьбити, знущатись). Аб’юзер – людина, яка коїть насильство над іншою людиною в фізичній та психічній формах. Аб’юзер – це не завжди психічно хвора людина. Згідно зі статистикою, 80% аб’юзерів у дитинстві зазнали насилля на власному досвіді. Багато хто був жертвою, лишився наодинці зі своєю проблемою, заглиблюючись у біль і згодом зрісся зі своєю проблемою настільки, що навіть перестав її бачити. Для таких людей це стає нормою життя (особливо якщо людина зазнала насильства неодноразово).\nПоява такого флешмобу – час подивитися правді в очі, викинути таку “спадщину” на смітник. Проблему насильства треба розкрити з усіх сторін, аби уникнути повторення в подальшому та допомогти постраждалим.\nПо-перше, варто знати, що жертва не винна. ВИНЕН тільки агресор! Бо контролювати себе чи ні – вибір кожної людини. Жертва не повинна соромитись того, що трапилося, не повинна шукати виправдань та ховати очі. Конституція України проголошує право на недоторканність Вашої персони, право виглядати, як Ви хочете, ходити, де й коли Ви захочете. Жодна людина не має права порушувати Ваш особистий простір, без дозволу. Ніхто не має права казати неприємні для Вас речі. Ви маєте право захищатися. Ви маєте право отримати допомогу. По-друге, треба розуміти, що є декілька видів насильства: психологічне, фізичне, економічне.\nПсихологічним насильством є словесні образи, плітки, які паплюжать Ваше ім’я й змушують морально страждати. Сюди належить необґрунтована критика та висловлювання, які нівелюють важливі для Вас аспекти життя. Також до психологічного насильства відносять шантаж, нав’язування своєї думки, обмеження спілкування жертви з іншими людьми, заборона на самовираження. Характерними рисами психологічного аб’юзу є: прагнення до гучних публічних заяв про свої почуття; надмірний контроль з боку аб’юзера – ще одна риса, яка нібито подається під соусом турботи, а натомість з надмірного контролю випливає інший спосіб психологічного знущання – обмеження жертви в контактах з оточуючими та обмеження можливості вільного пересування; фінансове обмеження; аб’юзер завжди ставить жертві в провину те що вона (жертва) не відповідає образу ідеального партнера, таким чином вишукуючи недоліки і постійно принижуючи людську гідність); в усіх своїх провинах аб’юзер завжди звинувачує жертву або оточуючих, маніпулюючи словами так, що жертві починає здаватися, ніби агресор має рацію; різка зміна настрою, постійне тримання жертви в невизначеному стані. Цей вид насильства в нас навіть не прийнято вважати насильством, бо аб’юзер у випадку психологічного насильства обґрунтовує свої дії як турботу чи видає це за добрі наміри та бажання допомогти. На психологічне насильство не прийнято звертати увагу, бо нам не розповідали про чіткі межі особистого простору людини.\nЗ визначенням фізичного насильства простіше, бо це більш зрозумілий для багатьох вид знущання. До фізичного насильства відносяться фізичні діяння, які кояться однією людиною проти іншої та залишають фізичні ознаки: побиття, зґвалтування, тощо. Жінки частіше піддаються різним видам насильства, особливо зґвалтуванням, бо в суспільстві давно склалось уявлення про жінку як другорядну істоту. Хворі традиції з дитинства роблять з чоловіка аб’юзера, таким чином можна вважати, що нав’язування чоловікам агресивної поведінки – це аб’юз зі сторони традицій старших поколінь та суспільства.\nЕкономічне насильство – це насильство, коли людину ставлять у залежне становище за допомогою обмеження у фінансах, шантажуючи грошима. Найчастіше відбувається зі сторони батьків, непорядного керівництва.\nПо-третє, давайте розберемось, де підводні камені в наших психологічних установках, які формують модель поведінки людей у суспільстві? Змалечку дорослі прищеплюють нам поведінку, відповідну нашій гендерній приналежності: дівчинка ходить у рожевому, покірна, добра, слабка та беззахисна, дівчинці не можна битися, заборонено займатися чоловічими справами та гратися машинками; хлопчикам треба вдягатися в темні “чоловічі” кольори, хлопчик повинен бути сильним та агресивним, нав’язується роль солдата, забороняється брати до рук ляльок та вміти гарно танцювати. Якщо жінки в дитинстві частіше страждають від фізичних знущань, то хлопці знаходяться під сильним моральним тиском на їхню індивідуальність. Виростаючи, хлопці після такої жорсткої психологічної обробки вже не розуміють, як можна жити інакше і сприймають життя як поле битви, де треба бути “мужиком”– це є найстрашніше насильство над людьми, яке призводить до примноження насильства в усьому світі. Та паралельно з гендерними установками діти піддаються іншим «виховним» методам, інколи достатньо жорстоким, з котрими і нині борються правозахисники.\nРоків з 50-т тому в усьому світі діти та жінки були безправною власністю чоловіка – традиція, яка давно усунена на законодавчому рівні, але досі отруює життя людей. На підсвідомому рівні багато хто навіть не розуміє, що є заручником страшного пережитку минулого, яке з плечей батьків перекладається на плечі дітей – і так з покоління в покоління. Частіше за все жертвами насильства в підлітковому та дорослому віці є люди, які зазнавали насильства в дитинстві. Страшним фактом є байдужість батьків та відсутність елементарної поваги до власних дітей. Зараз нікого не дивує розповідь малих дітей про «виховання» ременем. Першими аб’юзерами в житті багатьох людей, які зазнають насильства у більш зрілому віці, стають родичі. Своїм зневажливим ставленням вони знищують самооцінку дитини, додають їй невпевненості у власних силах.\nНе завжди психічне насильство поєднується з фізичним його аспектом. Та ніколи фізичне насильство не обходиться без глибокої психічної травми жертви. Флешмоб #янебоюсяказати не тільки про постраждалих жінок, але й про тих, хто скоював це насильство, хто спаплюжив життя та психіку жінок. Жертвами стають слабкі жінки, маленькі діти, літні люди, тобто ті, хто навряд чи може захистити себе. У цих історіях є ще одна, не менш огидна сторона – люди, які виправдовують насильство або жартують над цією ситуацією.\nЩоб зрозуміти причину такого глобального поширення насильства, варто подивитися у глибину віків. Насильство було поширене та легалізоване протягом усієї історії людства. Мабуть, таке становище жінки обумовлене її історичною роллю, і це дало чоловікам можливість думати, що вони люди першого сорту, а жінка – щось другорядне й нечисте. Такі думки підтримували проповідники різних релігійних конфесій. У наш час жіночий рух США та країн Євразії домігся того, щоб на законодавчому рівні життя жінки цінувалось не менше, ніж чоловіче життя, жінкам надали право голосу та право самостійно розпоряджатись власним життям. Серед африканських племен й досі розповсюджене жіноче обрізання, в мусульманських країнах практикують обливання кислотою та побиття камінням. Як в країнах, що розвиваються, так і в розвинених країнах досі жінок б’ють, ґвалтують, насильно видають заміж або позбавляють права на самореалізацію.\nЯкщо Ви жінка, хочу дати кілька порад:\n1) Ніколи не бійтесь зробити комусь боляче, якщо вам роблять боляче. Не бійтесь заговорити до кривдника, відволікти його безглуздою балаканиною, а самі у той час використати балончик або ключі з метою самооборони. Для самозахисту раджу придбати перцевий балончик, уважно прочитати інструкцію; носити його треба таким чином, щоб у разі потреби легко дістати, краще класти балончик в окрему кишеню. Треба викликати поліцію, написати заяву про напад. Використання балончика є законним засобом самооборони. Не просто просіть, а вимагайте захисту в оточуючих. Вимагайте захисту від правоохоронців, дзвоніть на спеціальні «гарячі» лінії», звертайтесь до психологів та громадських діячів.\n2) Вчіться самоповазі та любіть себе, навчіться давати відсіч. Але завжди пам’ятайте про тактовність, бо в разі конфлікту аб’юзер буде привертати увагу та нарікати на Вашу поведінку, тож не піддавайтесь на провокації. Ніколи не виправдовуйтесь та нічого не доводьте, все, що Ви скажете, агресор буде намагатися знецінити та використати проти Вас. Намагайтесь зводити конфлікти до жарту, цього агресор хоче менше всього.\nЗавжди ставте чіткі межі. Якщо Вам продовжують нав’язувати неприйнятну модель поведінки, незважаючи на Ваші побажання, зведіть до мінімуму спілкування з такою людиною. Не дозволяйте безпідставну критики та дорікань. Вчіться терпінню та спокою.\n3) Добивайтесь справедливості. Рекомендую всім пригадати свої законні права. Далі – статті з Конституції України.\n– Стаття 21. Усі люди є вільні і рівні у своїй гідності та правах. Права і свободи людини є невідчужуваними та непорушними.\n– Стаття 22. Права і свободи людини і громадянина, закріплені цією Конституцією, не є вичерпними.\n– Стаття 23. Кожна людина має право на вільний розвиток своєї особистості, якщо при цьому не порушуються права і свободи інших людей, та має обов’язки перед суспільством, в якому забезпечується вільний і всебічний розвиток її особистості.\n– Стаття 24. Громадяни мають рівні конституційні права і свободи та є рівними перед законом.\n– Стаття 27. Кожна людина має невід’ємне право на життя.\n– Стаття 28. Кожен має право на повагу до його гідності.\n– Стаття 29. Кожна людина має право на свободу та особисту недоторканність.\n– Стаття 55. Права і свободи людини і громадянина захищаються судом.\nЗа допомогою телефонуйте:\n– Громадська організація “Ла Страда – Україна”\nтел.: 0-800-500-33-5 або 386.\n– Лінія підтримки “Парасолька від насильства”\n– Київський міський центр соціально-психологічної допомоги\n– Телефонуйте також до поліції\nОсіння хандра: чому з’являється і що з нею робити?\nМирослава Мірошник 13-10-2016


Бутусов про вибухи на арсеналах: За півтора року Україна втратила приблизно 40% усіх запасів боєприпасів / ГОРДОН\nБутусов про вибухи на арсеналах: За півтора року Україна втратила приблизно 40% усіх запасів боєприпасів\n20 жовтня, 2018 10.37 | коментарів:\nБутусов: Понад 210 тис. тонн боєприпасів усіх типів злетіло в повітря\nФото: Виктор Залевский / Facebook\nВтрати боєприпасів через вибухи на арсеналах протягом останніх півтора року втричі перевищують витрати снарядів за час війни на Донбасі, зазначив головний редактор сайта "Цензор.НЕТ" Юрій Бутусов.\nПісля інцидентів на військових складах у Балаклії Харківської області, Калинівці Вінницької області та Ічні Чернігівської області Україна втратила приблизно 40% запасів боєприпасів. Про це у статті для ZN.UA повідомив головний редактор сайта "Цензор.НЕТ" Юрій Бутусов.\n"Балаклія, Калинівка й Ічня – три із шести найбільших українських арсеналів підірвали один за одним. За півтора року Україна втратила приблизно 40% усіх запасів боєприпасів. Понад 210 тис. тонн боєприпасів усіх типів (починаючи від пістолетних патронів і закінчуючи балістичними ракетами "Точка-У") злетіло в повітря", – написав він.\nЗа інформацією журналіста, водночас протягом п'яти років війни, навчань і маневрів Збройні сили України витратили до 70 тис. тонн боєприпасів.\n"Тобто наші втрати на згорілих складах утричі перевищують витрати на боєприпаси за час війни протягом п'яти років", – зазначив Бутусов.\nУ Балаклії Харківської області 23 березня 2017 року почалися вибухи на арсеналі боєприпасів. Рятувальні служби евакуювали місцевих жителів. Пожежу вдалося остаточно загасити 26 березня, очищенням території навколо складів сапери займалися приблизно місяць.\nНа арсеналі ЗСУ у Калинівці під Вінницею увечері 26 вересня 2017 року сталася НП, вибухали снаряди. За словами прем'єр-міністра Володимира Гройсмана, пожежа почалася через "зовнішню причину". Військова прокуратура наступного дня відкрила кримінальне провадження за фактом диверсії. За рік – у вересні 2018-го – генпрокурор Юрій Луценко заявив, що "всі можливі і неможливі правила безпеки, зокрема пожежної, доступу, охорони, було порушено".\nУ ніч на 9 жовтня 2018 року в районі селища Дружба Ічнянського району Чернігівської області почали вибухати боєприпаси на території 6-го арсеналу Міністерства оборони України. 10 жовтня пожежу загасили. Генпрокурор України Юрій Луценко заявив, що диверсія – основна версія причин НП, яку розглядає слідство.\nМатіос повідомив, що за кілька днів до початку вибухів на арсеналі під Ічнею бачили двох чоловіків у камуфляжі\nУсі населені пункти біля арсеналу під Ічнею очистили від боєприпасів – ДСНС\nПіротехніки вилучили 3,6 тис. вибухонебезпечних предметів на арсеналі під Ічнею\nТеги: Юрій Бутусов, боєприпаси, вибухи на складах у Балаклії, вибухи на складах у Калинівці, вибухи на складах боєприпасів поблизу Ічні\n"Вареник вузенький", "Приємно дивитися". 35-річна зірка "Жіночого кварталу" Сопонару з нижнього ракурсу показала фігуру в бікіні (256470)\n"Я якось без цицьок проживу". Актриса студії "Квартал 95" Сопонару на вітрі показала груди в бюстгальтері (130911)\n"Моя манюня", "Ніжна апельсинка". Loboda знялася у плавках, спущених до лобка (91297)\n"Така збуджена і гаряча!" Ріанна у прозорій білизні показала промежину (59215)\n"Вау, секс", "Персик", "Вагітна?" Каменських знялася в обтислому шкіряному вбранні (54944)


В Таврійську триває програма вуличного освітлення міста\nТаврійські вісті » Нова Каховка » Комунальники Таврійська монтують нову лінію вуличного освітлення\nВ Таврійську триває програма вуличного освітлення міста.\nВ вівторок, 30 липня, працівники комунального підприємства «Таврійське ЖЕУ» встановлювали ліхтарі на п’яти опорах нової лінії, яка освітлить прохід від вул. Гайдара до вул. Незалежності.\nЗа день тут проходить великі кількість людей, які переважно поспішають на роботу та автобусні зупинки. До того ж, поруч знаходиться дитяча школа мистецтв, де діти займаються до вечора. Відтепер, в новому навчальному році вони не будуть розходитись по домівках у темряві.\nНаступною вулицею, де ЖЕУ планує відновити вуличне освітлення, буде Вокзальна в межах вулиць Східна та Південна. Зараз готується проект реконструкції цієї ділянки. Як раз про це було депутатське звернення депутата Таврійської міської ради Віталія Коровки на останній сесії міської ради, в якому він озвучив побажання мешканців цих вулиць та працівників залізничних підприємств міста.\nЗа словами начальника ЖЕУ Олександра Главацького, підприємство дійшло згоди з Одеською залізницею стосовно вирішення питання вуличного освітлення на вул. Магістральній, де розташовані багатоповерхові будинки залізничників. Як доповів Олександр Арсентійович, є попередня домовленість, що ЖЕУ та Одеська залізниця заключать відповідний договір. Згідно договору передбачається, що комунальники встановлять свої ліхтарі на опорах електролінії вул. Магістральної, які належать Одеській залізниці.


Сценарій тематичного вечора,приурочений осінньому періоду свят українського народу. / Зал святково прибраний в старовинному українському стилі/. Вечір ведуть\nНазва Сценарій тематичного вечора,приурочений осінньому періоду свят українського народу. / Зал святково прибраний в старовинному українському стилі/. Вечір ведуть\nА ВЖЕ ПОКРОВА ОДЦВІЛА"\nСценарій тематичного вечора,приурочений осінньому періоду свят українського народу. / Зал святково прибраний в старовинному українському стилі/. Вечір ведуть двоє ведучих в українському>Вбранні. Звучить музика Козлова О. "Ностальгія", на фоні якої читається вірш "Край долини кущ калини". Читець: Вже, друже, осінь. Ні ще не сльота. Ще у повітрі лагідь Ще далечінь бринить прозориста Але щедрота сонця вже не та ! Як міниться корона золота На пишнім клені, сяйно, урочисто! А на калині китяги намиста Осінній вітер кружить і гойда... Це час на спогади, на трохи пізній жаль, Але також це час на мудру втіху. Все повертається в невпиннім колобігу - Весна і осінь, радість і печаль. У сонці зводиться, пливе в обійми дню В цей тихий жовтень, сповнений вогню. Музика виключається.\nВедуча І. Непомітно, але впевнено вступила в свої права осінь. Розпочалася вона зі святом св. Симеона Стовинила і матері його Марфи - в народі кажуть просто "Семена" Стовинила і матері Марфи - в народі кажуть просто "Семена" дня 14 вересня. До речі, в допетровській Русі Новий рік починається на Семена. В цей день віншувалося "старе" бабине літо.\nА в козацькій Україні, - це давно було, на Семена справляли пострижини молодих хлопців і вперше садовили їх на коні. Цей добрий звичай походить ще від княжих часів, коли молодих княжичів з великими церемоніями на конях везли до церкви і після Служби Божої, пострижини виконував сам єпископ.\nВ народних звичаях у день Семена кінчається "вулиця", літні зустрічі, ігри та розваги молоді і починаються осінньо-зимові розваги "вечорниці" та "досвідки". /Виспівує соловейко/. Читець: Бенкетуй, молода княгине, - Поки сонце ще ходе радо, Бенкетуй, моя ладо! Виночерпи і плододари Твої вина міцні, ^к смоли, І садів твої дари\nТа проси господине гожа, У гостину до себе друзів, Та сідай, молода, хороша У веселому крузі. Задзвеніть, задзвеніте,звуки,\nУ пісень, і бесід веселих.\nХай із рук переходить в руки Золотокований келих! Скоро зносиш свою пишноту, Скоро скинеш багряну барву Вдягне срібло замість злота Замість пурпуру - мармур То ж п'яни і п'яній княгине,- Поки сонце ще ходить рано Поки небо твоє ще синє,- Веселись, моя ладо!\nДо заходить господиня, вдягнута у національне українське. Вітається з гостями. Добрий вечір, добрий вечір, Довгожданні друзі! Добрий вечір, наші друзі! Просим до світлиці. На веселі, на бадьорі Наші вечорниці.\nЗ піснею "Коло млина калина" до залу входить фольклорний ансабль, господиня заходить до хати.\nА звідки це ви такі веселі? - Та на ярмарку були, наспівалися, нажартувалися, навіть у горлі пересохло. Пийте водицю,та не кавптесь, бо джерельна - застудись можна. Та поспівайте нашим гостям, що-небудь душевного, гарну українську пісню. /Ансамбль виконує українські народні пісні "А вже вечір близенько" та "Із сиром пироги "./ Хтось із хлопців питається: "Може вам шановні гості ще й затанцювати?" Господиня: Танцюй, парубче, коли охоту маєш.\nХлопець пританцьовуючи, співає жартівливу пісню, закликає до танцю учасників ансамблю, а потім гостей вечорниць. Під загальну українську мелодію танцюють всі присутні. Господиня: Я рада, що ви завітали до нашої хати. Поспікулкуємось, повеселимось. А від усмішок дівочих моє дворище розцвіло, мов калина у лузі. /Ансамбль виконує 1 -2 українські пісні. Одна з них про калину "Не ламай калину біля хати". Співаючи вона виходить/. Ведуча 2: Після Першої Йречистої до свята Покрови на Поліссі заготовляли калину.\nА розпочинався цей період від забутого тепер обряду. Біля кожної хати, найчастіше біля вікон, вирощували кущі калини, але зривати з них ягоди не дозволялося, бо нібито володіли вони таємничою силою відвороту від зла, нечистої сили. Наруга над калиною вкривала людину ганьбою. Дітям, щоб не рвали калинового цвіту, казали "Не ламай калину, бо накличеш морози". З піснями йшли дівчата до лісу. /Театралізована сценка/.\nГурт дівчат, співаючи українську народну пісню, заходить на середину залу, де красується кущ калини, або ваза з кетягами калини, зупиняються біля нього, вклоняються. Одна із дівчат звертається до куща: "Ми тебе, калино, прославляєм, ми тобі, калино, заспіваєм".Дівчата беруться за руки коло куща, водять навколо хоровод, співають про калину. Звучить пісня "Ой у лузі калина стояла".\nОй у лузі калина стояла, Ой ц лузі калина стояла, Вона всіх парубків чарувала Лиш одному нічого не шкодить, Лиш одному нічого не шкодить Він до неї щовечора ходить.\nНе чаруй ти, дівчино, нікого\nНе чаруй ти, дівчино, нікого Покохай ти мене молодого.\nОй рада б я всіх вас покохати,\nОй рада б я всіх вас покохати, Та боюсь козацької зради\nОй не бійся, дівчино, нічого Я молодий, не зрадив нікого. Не зрубав яу полі тополі, І не зраджу тебе молодої Не зрубав я зеленого дуба, Не зрубав я зеленого дуба, І не зраджу тебе, моя люба. Дівоче коло розривається і дівчата підходять до куща. Одна з них голосно говорить: "Дівчата! Гей! Будемо калину рвати, будемо кохання закликати!" Одна за одною підходять вони до гілок, зривають жменю ягід, кладуть в рот, задумують ім'я коханого і примовляють: «Поможи , калинонько, бути в парі з миленьким» Коли всі учасниці хороводу по черзі здійснюють такий потаємний ритуал, то вимазують одна одній обличчя, щоб бути «красивими, як калина». Декілька ягід кладуть за пазуху, як оберіг кохання. Після цього дівчата заквітчують кетягами калини та стрічками коси, пригощаються пшоняною кашею з глечика, сухим м'ясом, надпивають напою з червоного буряка. І знову звучить пісня про калину "Калинонька".\nВедуча 1: Здавна дівчина і калина поєднувалися і порівнювалися у піснях та переказах. Послухаємо, про що розповідає народна легенда.\nВедуча 2: Колись на У каїну нападали турки і татари. Усе нищили на своєму шляху, а дівчат і хлопців забирали в полон. І ось одного разу хотіли забрати в полон першу красуню села. Але дівчина почала тікати. І була б утекла. Та на лихо зачепися за дерево своїм червоним намистом... Намисто розірвалося, поросипалися на землю червоні намистинки. Забрали вороги красуню і там бона загинула. А червоні намистинки зійшли, з них виросли прекрасні кущі з червоними ягідками. Назвали їх люди калиною. З того часу і росте на землі цей чудовий кущ. Ведуча 1: Калина в піснях, обрядах символізує дівочу красу, ніжне, чисте кохання. Недаремно весілля завжди прикрашала калина. А коли народжувалася дівчинка, то на завершення гостини рідна бабуся роздавала всім по букетику з барвінку і калини. /Пісня "Коли спадають сині роси"/.\nЗацвіла в долині Червона калина Ніби засміялась Дівчина дитина.\nТече вода з-під явора Яром на долину Пишається над водою Червона калина.\nВедуча 2: Осінь... Полисіли дерева, в діброавх замовкло птаство, тихі ставки та озерця вкрилися жовтими бляшками падолисту. Ранком левади та видолянки сизіють густою памороззю.\nНе дихаймо. Нехай ще листовиння Оранжеве, брунатне, золоте Гойдається край синього цямриння Допоки сніг його не примете. І срібні безголосі волосинки Нехай співають щось весільне Давно забутим голосом билинки Що кличе, не докличиться у храм. Пожуклої трави прийшла мова Уже відходить втомлено й зове Кудись.. Але ще не збулась Покрова\nВедуча 2: Образ калини символізує й Україну. В народі кажуть: "Без верби і калини нема України". Гімном Стрілецького війська стала пісня "Ой у лузі червона калина" /автор Степан Чернецький/, де калина символізує боротьбу за національну незалежність.\nГей у лузі червона калина похилилася Чогось наша славна Україна зажурилася. А ми тую червону калину підіймемо, А ми нашу славну Україну, гей-гей розвеселимо.\nВедуча 1: До речі, наш великий поет Т.Г.Шевченко дуже любив співати пісню "Ой зацвіла червона калина під криницею". Мабудь з цієї пісні народилися вірші.\nБо скрізь мале віконце вітрове Не розпізнати і не угадати Її утаємничений приніс Ми бачимо лише ріг старої хати, Немов ось - ось вона поважно вийде. Розвіє, розрушить геть усе. І ми заціпеніємо від кривди І нас кудись із листям понесе.\nВедуча 1: 31 жовтня за старим, а 14 за новим стилем починається Покрова. З Покровою в язичеській Русі зв'язані дівочі мрії і побажання. Покрова - божество, покровителька жіночої, а більше всього - дівочої долі. Відомо, що дівчина, яка породила дитину, зветься "покриткою". Через те жінка - не дівка, не панна, не може ходити простоволосою, мусить пов'язатися, покритися.\nВедуча 2: До дівчат-покриток було своєрідне ставлення, старожили, ще певно пам'ятають, що після народження дитини, разом з громадою села війт чи солтист приходили до цієї дівчини, вели через усе село, обрізали косу і кидали на корчму, де вона лежала до тих пір, поки не було іншого такого випадку. Але такі випадки були не часті.І не дивно, адже кому кортіло пережити таку ганьбу, коли згадують і в десятому поколінні.\n1. Над моєю хатиною 2. Була слава, була слава,\nСиня хмара стала А на мене молоденьку, Поговір та слава.\nСтали й поговори Та на тую дівчононьку, Що чорнії брови.\nЗ. Була слава, була слава, Стали й поговірки Та на тую дівчиноньку, Що чорнії брівки.\n4. Що я тую синю хмару Рукавом розмаю, Перебула той поговір, Перебуду й славу.\nВедуча 1: ... Я розповім вам про історію свята Покрови святої Богородиці.\n/звучить музика Баха Й.С./ ... 1 жовтня за старим стилем 911 року, тобто 1083 р. тому, в Греції лютував мор, зараза. В той далекий час імперія вела війну з сарацинами. Місту Константинополю загрожувала велика небезпека. Пошесть косила людей, як гостра коса траву. Смерть забирала всіх: старих і малих, багатих і бідних, - без розбору. Тривога і жаль обіймали людські серця. Місцеві жителі перестали виконувати щоденну роботу. Скрізь чулися голосіння, плачі, виражався жаль з приводу майбутньої смерті, розлуки.\nВедуча 2:1 тоді люди звернулися до бога, висловлюючи прохання, щоб він відвернув покарання. Зверталися греки і до матері Божої, щоб заступилася за нещасних, допомогла\nдонести молитву до Бога, здобути прощення. Особливо щиро молилися люди в Богородичному храмі Внерхенесі, де була покладена і величалася її риза.\nУ згаданний день під час цілоночного моління святий Андрій та його учень Єпифаній побачили пречисту Богородицю на хмарах. Вона щиро молилася і слала свій голос на захист страючому народові. Розпростертими руками вона розіслала омофор /карамених/ над\nхристиянами. Округ неї молилися ангели, архангели. І сталося чудо! /Музика обривається/.\nВедуча 1: Припинився мор, зараза, здобрилися греки і мужньо відбили сарацинів.У пам'ять такого визволення і для прославлення Богородиці прийнято щорічно відзначати Покрову святої Богородиці .В цей день посилають християни свої молитви і величання Божій Матері, відправляють їй акафісти-посвяти.\nВедуча 2: Подібне сталося і в нашій історії, коли Пречиста Діва чудесно врятувала славний Почаївській монвстир від нападу турків. Це свято теж дуже глибоко прийнялося в нас головне тому, що вже князь Ярослав Мудрий віддав Україну під покров Пречистої Діви. Ведуча 1: Козацтво України прйняло своєю покровителькою і застпницею Покрову пресвятої Богородиці. На Запоріжжі була церква пресвятої Покрови. А в усіх походах з військом знаходився її образ.\nЧитець: А срібло-золото на три частини паювали\nПервую часть брали, на церкви покладали, На святого Межигирського Спаса, На Терехтевимовський монастир, На святую Січову Покрову давали - Котрі давнім козацьким скарбом будували, Щоб за їх встаючи і лягаючи, Милосердного Бога благали. Ведуча 1: Існує переказ, що після зруйнування Січі Запорізької москалями в році 1775-му козаками, що пішли за Дунай під ласку турецького султана, на еміграцію, взяли з собою і образ Пресвятої Покрови. /Звучить лірична мелодія/. Читець: Вірую\nвід зіроньки до зіроньки кров людська не водиця,\nвірую від стогону до стогону ріка вража поборена,\nвірую від скорби до скорби душа наша - ім'я Боже\nвірую від псалм)\_цо псалму\nкараюсь, мучаюсь але не каюсь\nвірую від слова до слова\n2. Пренепорочную Покрову Попмилуйм'я Діво\nПомилуйм'я Діво Богоматір Сохрани м'я Боже Сохрани м'я Боже Сине Господень І спошли душі моїй Сім Дарів Святого Духа Во Гріє Вірую Алілуя.\n/Музика виключається/. Ведуча 2: В побуті села, Покрова - це був сезон на сватання і весілля. Дівчата щиро вірили в силу Покрови сприяти їх щастю і спозаранку йшли в церкву, ставили до свята. Існувало повір'я, хто раніше поставить свічку, той раніше заміж вийде. Дівчатам, котрим уже надокучило дівувати, молились: "Свята Покрівонько, завинь мою голівоньку, чи в шматку, чи в онучу - най ся дівкою не мучу".\nВедуча 1: Традиційне українське весілля, як відомо, об'єднує кілька окремих бюджетів. Перед тим, як узаконити шлюб, йому передували чотири, чи навіть п'ять дійств: оглядини, сватання, змовини, заручини. Тільки після цього запрошували гостей, випікали коровай, плели вінець для молодої.\nВедуча 2: Осіння пора весіль. Про це в народі закарбувалася така поговірка: "У маю розумний жениться, а дурну бере. Але в жовтні розумна заміж іде, а дурень жениться". А все через те, що колись не вистачало хліба. Влітку можна було прожити овочами, фруктами і біля батьків, помогти їм у роботі. Восени ж, коли зроблені запаси, вже можна прогодувати ще одного робітгика, а з весною залучити його до праці. Бідняк, щоб здобути багату дівчину, з ранньою весною ішов на заробітки, найчастіше до сплаву лісу. Перед відходом, прощаючись, обіцяв: "Жди мене до Покрови", бо ще можна було одружитися до Пилипівського посту. Для дівчат інша поговірка: "Як Покрова, то кожна дівка здорова", не хворіє, бо мало роботи, і прагне швидше вийти заміж.\nВедуча 1: Осінь, особливо її середина, багата на так звані, храмові свята. Здавна на Україні кожне село мало свій іменний празник. Його визначали за датою закінчення і освячення храму. То був день, коли родичі, знайомі відвідували один одного. Господарі зазлегідь готувалися, щоб пригостити на славу. Це було справді свято, добрий звичай почуття роду, причетності до нього, усвідомлення, що ти не якесь перекотило, що у тебе є рід. Воістину не хлібом єдиним живе людина. Скільки було гумору, різноманітних розповідей ... А пісень ! /Звучать українські пісні/.\nВедуча 2: Листопад... Облетіли віти. Не зима ще. Вже й не осінь. 8 листопада Православна Церква відзначає день святого Дмитрія. Святий Дмитрій вже приносить зиму. У святого Дмитрія труба із срібла ...\nА як затрубив ще й святий Дмитро ... То й покрив зимкою усі гори білі... Ведуча 1: Дмитрову суботу ще називають "родинною" чи інакше "дідовою". В цей день справляли поминки померлих родичів. Поминають парастасом у церкві та обідом вдома. За обідом із кожної страви по ложці одкладають в окрему посудинку, яку з ложкою ставлять на ніч на покуття. Тут же в посудині ставлять воду і вішають рушник, щоб уночі душі померлих помилися і пообідали.\nЧитець: Яка то добра і свята хвилина,\nКоли не в церкві, то хоча б отут У тиші помолитися родинно Згадати, що й живі колись умруть. І загорілись свічечки мільйонно, І вогники у небо миготять Поміж хрестів, що світять мов колони, Стоять знаки не тліну, а життя. Ведуча 2: На Дмитра кінчається сезон сватання. Отож не засватанні дівчата вважають сезон за втрачений, з цього приводу існує народна приповідка: "До Дмитра дівка хитра, а по Дмитрі хоч комин витри", мовляв, годиться на все.\n" Ой з-за гори, з-за гори Сходить ясне сонечко, Питається мати у свого дитяти " Чом сумуєш донечко?" " Як мені не тужить, не тужить, Вже літа минають - я щастя не знаю, Мамо моя, що робить? Ведуча 1:21 листопада - собор святого Архистратича Михаіла, або як кажуть в народі "Михайла". Сятого Михайла наш народ вважає за покровителя столиці України - Києва. Стародавній герб Києва оздоблений образом Архистратича з мечем. " Грім гримить - Архистратич Михайло веде війну зчортами", - каже народна легенда. Іноді з блискавками робиться хрест - " це Михайло благословляє, а Гавриїл стріляє в чорта". Мисливці на Україні вважають Михайла за свого покровителя і колись, у старій Україні йшли до церкви, де перед образом святого Архистратича ставили свічку.\nВедуча 2; День святого Михайла - веселе і ситне свято, закінчено всі осінні роботи, зроблені запаси на зиму, засіяно ниву озиминою, пора і відпочивати, веселитися, поспівати, влаштувати забави. Серед таких особливе місце належить братчинам. На Українському Поліссі, до речі, довгий час зберігалася така назва листопада - братчини. /Звучить весела мелодія/. Ведуча 1: На братчини, а це було переважно на Михайла, в села готувалися медові напої. На свято сходилися всі жителі, але найпочесніше місце відводилося молодим парам, які нещодавно побралися і вперше виходили в люди.\nВедуча 2: А чи пробували ви коли-небудь медяну ситу ? Цей сьогодні майже невідомий ритуально-обрядовий напій мав приємний смак і неабиякі лікувальні властивості і виготовлявся за особливою рецептурою, котру тримали в суровій таємниці. Ала я відкриваю вам цей секрет. Найкращі стільники з медом потрібно перетопити в казані, розлити варево в окремі спеціальні барильця, приправити настоєм лікарськмх трав. Приготовлену ситу вистояти в льоху кілька місяців. До медової сити добре приготувати печево з медовою приправою. Пригощайтесь! Відтак обряд братчини скріплювався частуванням ситеним медом.\nВедуча 1: І завершуються осінні свята 13 грудня за новим стилем свято святого Андрія. Це свято пов'язане з ворожінням, гаданням долі, тоді проводяться так звані "андрієвські" або "великі" вечорниці. Багато є різних способів ворожби, про які можна довідатися з розповідей бабусь, а ще з літератури, яка є в бібліотеках. Але окрема гра на андрієвських вечорницях - це "калита" /проводиться гра/.\nДля цього випікається круглий прісний корж з маком або з медом, посередині з діркою. Оздобити її можна гребнями-променями з ромбами з тіста. Калита спечена, пшоняна каша і вареники для пригощання зварені. Дівчата все приготували. Заходять хлопці. "Добрий вечір. З калитою будьте здорові. З калитою золотою, з пресвітлим празником!". Господар на червоній стрічці несе високо перед себе і примовляє тричі: "Сонце заходить, а калита сходить!" На зустріч йому виходить господиня з горнятком каші на вишитім рушнику, промовляє: "Калита наша, оце тобі каша, а нам дай краси і сили, щоб ми в світі славно жили." Хлопці пов'язують калиту на стрічці до сволока /стелі/. Дівчата співають: - Ой Калита, Калита\nІз чого ти вилита? Ой я з жита сповита Ой я сонцем налита Для красного цвіту По білому світу. /Починається кульмінаційне дійство свята - кусання калити/.\nХто перший до сонця - калити поїде? - питається господар. Кожен хлопець під'їздить до калити на коцюбі, мов на коні, приспівує: "Їду-їду калиту кусати". Право на кусання втрачається, якщо засміятись або присісти. Здрастуй^ калитинський\nЗдоров, Коцюбинський Чого приїхав? Калити кусати Якщо не будеш кусать, то я буду по губах кресать.\nЯкщотанцюючи не зкусив калити, то калитинський щіткою з глиною або з сажею маже по\nгубах чи обличчю. Дівчата співають "Кужеля", "Семена". Ой на горі просо - сидить зайчик Він ніжками чеберяє Якби такі ніжки мала То я б ними чеберяла, як той зайчик ...\nЧому жінки конопельки беруть Моя чепуруха не подумає Вона треться, та мнеться, Вона дума, що минеться. Вона дума, ще й гадає Свою долю проклинає Та бодай тобі, доле, Що ти мене народила На нещаснеє горе, На велику муку, Що я взяв чепуруху, Чепуруху взяв - навіки пропав. Під пісні і танок всі присутні мають вкусити калити. Охоронці калити докладають всіх зусиль, щоб не допустити цього. Навпроти вклоняється танцюрист, той мав іти після цього до танцю, а сам танцюрист сідлає коня в дорогу до світила.\nЇду-їду калиту кусати\nСкільки в небі зірок?\nЯк на зєїАпі трави.\nСкільки на землі трави? Як проміння у сонця. А скільки проміння у сонця? Як у людини думок. Решту калити господар з калитинськими ділять між усіма, хто є в світі.\n- Калитники - житники, славно дбайте, калиту уславляйте! Аби наше з вами до кінця віку було. Господиня пригощає всіх по черзі кашею, варениками. Бувають серед вареників сюрпризи - з клоччям, борошном. /Дівчата та хлопці співають українські пісні і розходяться парами /.\nВедуча 1: Але свято на цьому не закінчується. Буде ворожба. Суть її, як звичайно, одна - хто коли з дівчат вийде заміж. Ворожитимуть на пампушках, на кинутому через хату чоботові, на стовпцях тину.\nВедуча 2: Здавна цієї ночі дівчина за вікном чіпляла рушник на знак того, що їй пора подававти рушники. Коли на ранок він буде вологим, то милий невдовзі прибуде. / Звучить музика /. Ведуча 1: Сьогодні ми вам повідали про осінній період свят українського народу. Сподіваємось, ви доторкнулись до вашої Берегині і почуєте перелилось у ваші душі. Ведуча 2: До нових зустрічей! Удвері стукає зимовий Миколай. Читець: Ти подивись, як червоніє ліс\nОсінніми кольорами прощення! Немов горить... Ти тільки подивись Яка краса, оця краса остання. Яка печаль в останній цій красі Яке життя кольорами розлите. Горять ліси... Як жаль, що лиш ліси Перед зимою вміють так горіти.\nЗвучить пісня на слова Шевченка «Думи мої». Заходить жінка, одягнена в селянський одяг, несе запалену свічку, ставить на столик...\nАктовий зал районного бк прикрашений рушниками, виробами, вишивками. З одного боку сцени – стіл для ведучих, з іншого – дівчата в...


Гірчиця проти целюліту, маски та обгортання від целюліту, відгуки\nЦелюліт — досить поширена проблема, особливо серед представниць жіночої статі. Це зміна підшкірно-жирового шару, яке не тільки негативно впливає на організм, але і виглядає не естетично. Зазвичай, в місцях де є целюліт, порушений струм крові. Багато жінок намагаються відновити його за допомогою дорогих хімічних препаратів, у вигляді кремів і скрабів. Але, є недорога ефективна альтернатива — гірчиця від целюліту. Вона всім відома своїм зігріваючу дію ще з дитинства.\nГірчиця рецепт від целюліту\nСпосіб застосування гірчиці\nМаску з гірчиці роблять з сухого порошку, води і додаткових компонентів. Застосовувати маску рекомендують один раз в тиждень. Процедура застосування маски складається з:\nДля початку, потрібно очистити шкіру.\nНанести маску (тримати до 15 хвилин).\nЯкщо ви хочете досягти максимального результату, використовуйте обгортання. Обгортання від целюліту з гірчицею передбачає додаткове утеплення проблемного місця. Тобто, після нанесення гірчиці, укутати місце плівкою (можна харчової), і утеплити його.\nДодаткові компоненти для маски з гірчиці\nНайпростіший спосіб зробити маску — змішати гірчицю з водою. Але, існує безліч добавок, які нададуть ще більш позитивний ефект. Ось деякі з них:\nМед. Доданий в маску мед надасть поживне і пом'якшувальну дію на шкіру.\nЕфірні масла. Олії живлять шкіру, а до того ж видають приємний запах, тому ви з'єднаєте боротьбу з целюлітом з аромотерапією. Відмінно підійдуть такі масла:\nВершки. Вони часто застосовуються в косметології, перешкоджаючи пересушування шкіри.\nВівсяні пластівці. Надають шкірі пружність.\nЗволожуючий крем. Ви можете додати крем прямо в маску.\nВсі ці компоненти є гарною добавкою для маски від целюліту з гірчицею. Ви можете комбінувати їх за своїм розсудом і створити свій рецепт з гірчицею від целюліту.\nПеред проведенням процедури, слід переконатися, що у вас немає алергії, а, значить, завдати гірчицю на шкіру і подивитися на реакцію. Власницям чутливої шкіри, не підійдуть такі маски, так як вони можуть викликати опік. Також не рекомендується використовувати гірчичні маски при шкірних захворюваннях, варикозному розширенні вен, вагітності і лактації.\nБагато жінок, при застосуванні гірчиці від целюліту відгуки висловлюють позитивні і кажуть, що саме гірчичні маски допомогли їм впоратися з такою проблемою, боротися з якою, вони намагалися багатьма, іноді — дорогими способами. Так що, використовуйте гірчицю проти целюліту, адже вона ефективна, бюджетна і головне — зроблено природою.\nВідео з обгортанням від целюліту\nВідео про масці від целюліту


Якщо на мексиканська криза реакція світової спільноти була традиційною і традиційними були шляхи подолання кризи (мобілізація міжнародних ресурсів), то азіатський, а потім і російський кризи вперше змусили задуматися про адекватність рекомендацій і дій МВФ, про відповідність його ролі і його можливостей сучасному рівню глобалізується фінансових потоків.\nВалютні кризи показали, що, по-перше, вони були «несподіваними». Напередодні криз Мексика, азіатські країни, Росія мали репутацію благополучних у фінансовому відношенні країн. Першокласні банки надавали їм кредити, великі корпорації здійснювали інвестиції, а у випадку з Росією навіть МВФ прийняв рішення надати кредит у розмірі більше 20 млрд дол і встиг видати перший транш буквально напередодні дефолту. По-друге, виникають питання щодо якості рекомендацій МВФ по режиму валютного курсу, кредитно-грошової і податково-бюджетній політиці. Рекомендації, які видавалися і були корисними протягом майже півстоліття слаборозвиненим країнам, виявилися мало придатними для країн з ринками,. По-третє, в розпорядженні МВФ виявилося недостатньо інструментів і можливостей для здійснення контролюючої та регулюючої функції на міжнародному валютному ринку. Однією з головних причин переходу до плаваючих курсів було усунення перешкоди для транскордонних потоків капіталу, але мало хто очікував, що ці потоки будуть формуватися в основному за рахунок неконтрольованого ні урядами, ні міжнародними організаціями спекулятивного капіталу. Основним стимулом для формування цих потоків є постійні зміни курсів найбільш часто котируються валют.\nВалютні кризи в країнах з ринками, і витрати світового співтовариства щодо їх подолання (50 млрд дол було виділено Мексиці в 1995 р., 42 млрд дол - Бразилії в 1999 р.) відродили знову дискусії про необхідність вдосконалення міжнародної валютної системи. В основному вони зводилися до можливості повернення до золотого стандарту, створення всесвітнього центрального банку, виділення цільових зон, посилення контролю за потоками капіталу і поліпшення координації макроекономічної політики між країнами.\nІнформація, релевантна " 14.4. УРОКИ КРИЗ І МАЙБУТНЄ МІЖНАРОДНОЇ ВАЛЮТНОЇ СИСТЕМИ "\nАкулова Г.Н. Міжнародні валютно -фінансові організації і країни, що розвиваються. М.: 1988. Валютна політика капіталістичних країн. М.: 1990. J Горбунов С.В. Міжнародний валютний фонд: протиріччя капіталістичного валютного регулювання. М.: 1989. Звєрєв А.В. Фінанси зовнішньоекономічних зв'язків . М.: 1990. Кузнєцов BC Світова валютна система капіталізму: під знаком "боргового"


Засновник ГРИНЬКО ОКСАНА АНАТОЛІЇВНА — досьє керівника\nЗасновник ГРИНЬКО ОКСАНА АНАТОЛІЇВНА\n"СОНЕЧКО" 31144118 —\nТут зібрано данні, в яких компаніях та коли ГРИНЬКО ОКСАНА АНАТОЛІЇВНА займав посаду засновника. Вся зібрана інформація є дійсною на момент здійснення вами запиту в особистому кабінеті YouControl.\nГРИНЬКО ОКСАНА АНАТОЛІЇВНА займав посаду засновника у компаніях: "СОНЕЧКО"\nВажливість перевірки інформації про засновника ГРИНЬКО ОКСАНА АНАТОЛІЇВНА у системі YouControl\nОтримана вами інформація дозволяє оцінити ризики взаємодії з керівником та виявити, взагалі, необхідність у співробітництві. Крім того, представлені дані дозволяє вам дізнатися, хто з керівників, взагалі, має право вести переговори стосовно партнерства та представляти позицію організації, та остаточно приймати рішення.\nБезумовно, інформація о ГРИНЬКО ОКСАНА АНАТОЛІЇВНА сприяє подальшому розвитку ділових відносин та робить підприємницьку працю в Україні більш безпечною, перш за все для самих підприємців. Тому радимо більш детально проаналізувати отримані вами дані про засновника ГРИНЬКО ОКСАНА АНАТОЛІЇВНА, адже вони є необхідними!


Відкрита Білорусь. Лукашенко вигадав, як спонукати іноземців до вакцинації - Главком\nВідкрита Білорусь. Лукашенко вигадав, як спонукати іноземців до вакцинації\n2 Липня, 2021, 11:15 glavcom.ua\nУ Білорусі можна вакцинуватися протягом п'яти діб\nЗараз в Білорусії виготовляється понад півмільйона доз російської вакцини «Супутник V» в місяць\n«Лідер» Білорусі Олександр Лукашенко дозволив в'їзд до Білорусі для вакцинації громадянам 73 країн. Про це йдеться в повідомленні пресслужби глави держави.\nТак званий президент Білорусі Олександр Лукашенко підписав указ, відповідно до якого громадяни 73 держав зможуть з 15 липня без візи приїжджати в країну на термін до п'яти діб для вакцинації. Ті, хто бажають вакцинуватися, повинні будуть подати заявку. Після цього вони зможуть купити препарат і зробити щеплення в медичних організаціях, перелік яких має визначити Міністерство охорони здоров'я Білорусі.\nУ 2018 році Білорусь дозволила в'їжджати без візи громадянам 74 країн, серед яких майже всі члени ЄС, США, Канада, Швейцарія і Японія.\nЗараз в Білорусії виготовляється понад пів мільйона доз російської вакцини «Супутник V» в місяць. Як вважає Лукашенко, цього достатньо, аби вакцинувати населення країни і навіть передавати залишки в Росію.\nКрім того, в Білорусії зареєстрована російська вакцина «Супутник Лайт». Також в країні використовують китайську вакцину Vero Cell.\nДодамо, що Олександр Лукашенко вважає, що державний суверенітет України нібито «тане».\nБілорусь починає рвати зв’язки з ЄС\nОсь і «печєнькі». Слідом за ЄС секторальні санкції «бандиту» Лукашенку готує Нуланд\nТеги: Білорусь вакцинація коронавірус\nВ Україні нові правила в'їзду з країн поширення штаму «Дельта». Що відомо\nУкраїна отримає від США 2 млн доз вакцини Moderna. Ляшко назвав терміни\nНа фестивалі Atlas Weekend можна буде вакцинуватися від Covid-19


Володимир Стратонов кинув виклик Едуарду Палецькому в м. Рівне? (6 ФОТО) — Радіо ТРЕК\nсереда, 27 листопада 2019 19:17\nЯк ми недавно повідомляли, «Сталося: у Рівному таки демонтували вуличне радіо» й такими чином припинилося кількарічне «Ґвалтування людей через вуха – на зупинках у м. Рівне»\nЗначну роль у вирішенні цього важливого для екології міста питання, зіграв Едуард Палецький – один із адмінів групи РОВНО/РІВНЕ, який спочатку склав, а потім подав відповідну петицію.\nДалі Палецький не припиняв «лупaти сю скалу», аж поки, як декабрист, не пробудив «Четверту владу», яка вже взялася за дожим цього питання цілком системно, за що їй теж варто віддати належне.\nРівне звільнили від тернопільських загарбників і люди на зупинках змогли зітхнути з полегшенням.\nНині ж уже Володимир Стратонов – засновник та адмін тієї ж групи РОВНО/РІВНЕ, як виглядає, вирішив розпочати свій особистий хрестовий похід – за перемогу Добра над Злом.\nМета Володимира Стратонова – переконати міську владу Рівного не зносити та не руйнувати Богатиря в Центральному парку ім. Шевченка.\nВи, певно. знаєте всю цю епопею з «підземеллями» та «квест-кімнатами», що їх за гроші одного з європейських грантів планують облаштувати на місці, де завжди стояв наш фонтан з Богатирем, який убиває Змія.\nКомпозиція також відома серед рівнян як «Стоматолог».\nПочатково планувалося, що цю скульптурну композицію Богатиря та Змія – збережуть.\nПринаймні ми бачимо її на всіх проєктних зображеннях, але…\nТепер нам кажуть, що для того, аби перенести на 5 м нашого «Стоматолога», не вистачає грошей. Грантом вони чомусь не передбачені, тими коштами, які до гранту свого часу додало місто – теж.\nРазом, до речі, це щось в межах 15 млн грн. Чи 17-ти. Вже давно те було та й не суттєво. Важливо, що для порятунку «Стоматолога» сьогодні, як нам кажуть, не вистачає 300 тис. грн. Тобто – 2% (двох відсотків) від загальної суми ґранту.\nЧи має міська рада розкошелитися і витратити наші з вами гроші (гроші міської громади) ось на цього Богатиря, який убиває Змія? На те, щоб його зберегти?\nЧи нехай беруть його й демонтують відбійними молотками та й вивозять на смітник – за місто. Чи ще куди?\nВаш автор, безперечно, виступає за збереження вказаної скульптурної композиції або навіть за виділення ще більших коштів та створення точної копії Богатиря зі Змієм.\nКопії виготовленої не з бетону (як це колись оригінально зробили майстри нашого «Водного Інституту») а з якогось більш модерного матеріалу – прозорішого та легшого.\nТак, щоб ця скульптура навіть сяяла зсередини та пропускала крізь себе світло.\nУявіть собі – у кольорах Золота та Неба – Ілля Муромець побиває триголового Дракара.\nЯка б це була візуальна розкіш. Тим паче, що Ілько Муромець – це реальна історична постать, яка захищала Київ від набігів варягів. І прах якого (Муромця) покоїться у Київських печерах.\nОдним словом, Володимир Стратонов б’є в усі дзвони, намагаючись пробудити всіх, «хто живий, в кого думка постала», аби вони «пробудилися з темряви ночі» та й побачили – очевидне.\nПобачили, що скульптурну композицію, яка давно вже стала символом Рівного, необхідно зберегти.\nЩо тут скажеш, ми бажаємо Володимиру Стратонову незмінних успіхів та удачі. Можливо, вони дозволять йому повторити «Подвиг Палецького», хоча є багато факторів, які є дуже несприятливими для Богатиря у Рівному.\nУ нас зараз модні Дракари, вікінги, варяги та фантазії на тему, що Ілько Муромець – не наш герой, а російський.\nЧому?... Да, тому. Бо так вважають у Москві.\nОдним словом, безум править нашим світом і нема на те ради. Навіть Едуард Палецький виступає за знесення Богатиря.\nЄдине, що без монументальної композиції в розмірах наявного Богатиря та Змія вся та територія, де вона зараз стоїть, і де будують квест-кімнати, виглядатиме потім голою.\nПро це говорять всі архітектори та дизайнери міста.\nМоже, вони помиляються.\nТеги: Богатирпарк ім. ШевченкаЕдуард ПалецькийстоматологВолодимир Стратонов\nУ Рівному вирішили долю «Змієборця» у парку Шевченка


Резюме Філософія освіти\nЗагальноуніверситетські курси / ►\nФілософія освіти / ►\nНа основі взаємодії філософії та освіти упродовж тривалого історичного часу формувалася нова галузь філософії - філософія освіти. Поняття “філософія освіти” вперше з’являється у другій половині ХІХ століття, коли у розвинених країнах Європи та США сформувалися національні системи освіти, а її оформлення, як нової галузі знання, завершилося у другій половині ХХ століття, що стало підсумком тривалої взаємодії різноманітних філософських течій зі сферою освіти, поєднання педагогічної практики з її теоретичним осягненням. Завершення процесу виокремлення філософії освіти саме у цей період пояснюється такими чинниками:\nнабуття освіти стало обов’язковою вимогою суспільства до кожного громадянина: від обов’язкової початкової до обов’язковості повної загальної середньої освіти та парадигми освіти упродовж усього життя;\nеволюційний розвиток людини перейшов на новий рівень людини освіченої (пото есшсашз);\nпрофесійна конкурентоспроможність людини стала визначатися рівнем компетентності, що формується і удосконалюється освітою;\nосвіта стала важливим чинником боротьби з бідністю та подолання соціальної нерівності;\nрівень освіченості громадян та сукупний інтелект нації став важливою складовою національної безпеки держави;\nекономічний розвиток суспільства великою мірою визначається рівнем розвитку освіти, науки і технологій, що спонукало до формування концепції суспільства знань;\nпосилився вплив освіти на приріст валового національного продукту;\nосвіта стала одним із важливих показників індексу людського розвитку за допомогою якого визначається міжнародний рейтинг країн;\nосвітня політика в провідних державах світу відноситься до найважливіших пріоритетів держави;\nглобалізація, що стала усвідомленою реальністю ХХ-ХХІ ст., посилила чинники комунікації, взаємозв’язків і взаємозалежності у сучасному світі та посилила значення освіти у якості інтегратора світового співтовариства;\nосвіта стала сферою, в якій створено передумови для гармонійного поєднання знань, культури і духовності як важливих чинників сталого людського розвитку;\nзросла увага науковців, зокрема, філософів до проблем освіти її розвитку і функціонування.\nВикладач: Шульга Ольга Антонівна


журнал Зеленые здания - Будинки майбутнього: хто і яке пропонує енергоефективне житло в Україні\nВы здесь: Рубрики / Зеленые здания / Будинки майбутнього: хто і яке пропонує енергоефективне житло в Україні\nБудинки майбутнього: хто і яке пропонує енергоефективне житло в Україні\nЦегла, метал, бетон — стандартні матеріали, які використовуються у будівництві. Якщо ж пересічному українцю запропонувати помешкання із соломи або автономний будинок із сонячною електростанцією на даху, то він, найімовірніше, не сприйме таку пропозицію всерйоз.Такі технології уявляються йому ненадійними або надто дорогими.\nТим не менше, на українському ринку працюють кількадесят будівельних компаній, які керуються стандартами енергоефективного будівництва. "Страхи та упередження — нормальне ставлення до інновацій. З часом ця проблема зникне, а попит породить пропозицію", — пояснює керівник Інституту з цивільного будівництва "Київ ЗНДІЕП" Володимир Брунько.\nПодолати упередження споживача можна лише демонстрацією технології. На виставці "Львів еко-фест-2016" розробники запропонували бажаючим спробувати підпалити солом'яну панель і впевнитися у її пожежній безпечності. Серед плюсів ведення такого бізнесу підприємці зазначають відсутність сильних конкурентів.\n"Екопан" — одна з найстарших компаній на українському ринку екологічного будівництва. Вона проектує енергоефективні будівлі вже вісім років. Підприємство користується поширеною у світі панельно-каркасною технологією, яку ще називають SIP-технологією (Structural Insulated Panel — структурна ізоляційна панель). Будинок складається подібно до конструктора.\nТовщина панелей "Екопан" — 7-20 см. За підрахунками компанії, будинок площею 200 кв м при температурі -12 градусів потребує близько 10 куб м газу на добу. Для порівняння: кам'яний площею 75 кв м — 33 куб м на добу. Підприємство пропонує продаж готового будинку "під ключ".\nХарківська компанія Neoacre пропонує не просто енергоефективне житло, а так званий пасивний будинок. Ідея "пасивного" помешкання народилася у Німеччині в 1990-х роках і набирає неабиякої популярності у світі. Суть у тому, що будинки мають високоякісну теплоізоляцію та герметичну оболонку, а енергія для їх утримання виробляється з альтернативних джерел. Це дозволяє досягти повної незалежності від постачальників енергоносіїв.\nВтілити "німецьку мрію" було непросто. "Найважче знайти виконавців робіт. Шукав команду однодумців, які сприймали такий скрупульозний підхід. Вчимо, контролюємо", — зізнається засновник та керівник компанії Андрій Овчаренко. З цієї ж причини до співпраці запросили дипломованого проектувальника "пасивних" будинків Флоріана Ламмаєра.\nСтартап PassivDom з'явився у березні 2016 року і вже встиг сколихнути український ринок. Ця компанія теж орієнтується на стандарт "пасивного" будинку, але розробники вирішили піти далі і створити повністю автономне помешкання. Це дозволяє власнику розташуватися будь-де, навіть на території, де цілковито відсутні комунікації: в горах, серед лісу, на березі моря.\nРозробники запевняють, що стіни PassivDom такі ж теплі, як цегляна стіна товщиною 7,33 метра. Саме тому винахідники подалися на фіксацію рекорду Гіннеса в номінації "Найтепліше помешкання та найбільш енергоефективні вікна масового виробництва". "Процедура триває близько семи місяців. Чекаємо приїзду місії, яка перевірить показники приладів", — розповідає засновник компанії Максим Гербут.\nОднак найбільше досягнення розробників — спроба зробити будинок розумним. "Він знає прогноз погоди, тому сам регулює температуру повітря. Йому відомо, коли господар наближається до будинку, щоб заздалегідь щось увімкнути. Будинок знає, який заряд енергії в акумуляторах і чи варто накопичувати тепло. Це помешкання більш завбачливе, ніж сам власник", — упевнений Гербут.\nВинахідники готують проект до масового виробництва, продажі почнуться навесні. "Маємо 1,8 тис заявок на придбання і 2 тис — на послугу тест-драйву. Це можливість безкоштовно кілька днів пожити у модулі. Серед зацікавлених — багато іноземців. Інвестори пропонують співпрацю, але ми шукаємо "золоту середину". Пропозиції не завжди вигідні", — розповідає засновник компанії.\nСамира Аббасова, epravda\nServer Time: 2017-12-12 00:55:23


melanihoper - профіль моделі, запис приватів, відео та фото моделі melanihoper\nВостаннє заходив(ла): 15.08.19 02:43:40\nНатиснувши кнопку, ви зможете підняти melanihoper на перше місце головної сторінки на 60 секунд. Протягом цього часу чат-рум моделі стане набагато більш помітним та надзвичайно популярним! Повідомлення про вашу дію з’явиться у чаті, і його зможе побачити модель та інші користувачі чату. melanihoper обов’язково оцінить цей жест та буде невимовно вдячною вам!\nОсобиста інформація melanihoper\nГрафік роботи melanihoper\nЛюбительські відеоролики melanihoper\nСписок бажань melanihoper


Ірена Карпа: Коронавірус і ЛГБТ | Deutsche Welle - Авторська колонка | DW | 23.03.2020\nІрена Карпа: Коронавірус і ЛГБТ\n- Мам, а що, це правда, що в деяких країнах за те, що ти гомосексуальний, тебе може арештувати поліція? - питає мене 9-річна дочка. 8-річна уважно слухає, поки ми йдемо зі школи до метро.\n- Гм, у принципі, правда, - чесно відповіла я. - У деяких взагалі камінням можуть за це побити.\n- На смерть? - переляк у дитячих очах.\n- Так, можуть і на смерть. Такі дикі закони є у певних країнах. Де релігія замістила здоровий глузд.\n- Це в мусульман?\n- Не у всіх. Лише в деяких… - я секунду зважую, якими словами дітям краще пояснювати про шаріат. - А чого ти про це питаєш?\n- Ну, нам просто вчитель сьогодні про це говорив.\n- Овва… - про себе я посміхнулася прогресивності звичайної муніципальної школи в Парижі.\n- Так! І фотки з проєктора показував: де два хлопці цілуються, і де дві дами одружуються, в білих сукнях!\n- Ух ти. І що ви казали?\n- Ну, коли цілуються - то це бє.\n- А коли хлопець і дівчина цілуються, то це як?\n- Ой, та це тим більше бє-е-е! Але так, щоби арештовувати людей, бо вони люблять одне одного, це жах! Мамо, у Франції ж такого нема?\n- А в Україні?..\n- І в Україні нема. Люди стали дуже просунутими і толерантними. Знаєте ж, що таке толерантність і здоровий глузд?..\nЗ моменту цього діалогу пройшло тижні чотири. Я про нього б уже й забула, якби не гортала в умовах карантину всі можливі веб-ресурси з Батьківщини і не наштовхнулась на "геніальний" вердикт Філарета: виявляється, коронавірус виник через дозволені шлюби ЛГБТ-меншин! Алілуя і еврика в одному! Скільки світових вчених ламає собі голову над природою COVID-19 і способів його подолання, а тут - он воно що, виявляється… Покаймося-но, поцілуємо всі до одної ікони, і замироточать вони вакциною животворною!\n(Ну все, все, це ми з вами просто дожартувалися про середньовіччя в Україні. От воно й матеріалізувалося. Надіюся, хмизу для вогнищ на Хрещатику вистачить - якраз того, що не встигнуть спалити на шашликах адепти майовок під час карантину).\nЯкби ми були активними прихожанами, я би, чесно, не знала, як пояснити дітям ту бздуру, яку видавпочесний патріарх ПЦУ. Бо тут не тільки Дарвін у гробу перевертається, а кожен вчитель біології горить вогнем (ні, не Содома і Гоморри) іспанського сорому. Тут лише вкотре можу потішитися, що школа моїх дітей сповідує виключно світські принципи - вчительки-мусульманки не приходять на уроки в хіджабах, і відповідно, перше вересня не кропиться з кадилом під колективний "Отче наш". Для цього існують місця культу: церкви, мечеті тощо. Красиво - так, частина культури - звісно. Проте релігійна орієнтація - особиста справа кожного. Так само, як орієнтація статева.\nСама Франція легалізувала одностатеві шлюби не так давно - відповідний закон ухвалили 17 травня 2013 року. А вже у 2014-му одностатеві шлюби складали чотири відсотки від усіх зареєстрованих у державі. Звісно ж, ухваленню так званого "закону Тобіра", за прізвищем тогочасної міністерки юстиції, передувало чимало маніфестацій. "Шлюб для всіх!" - вимагала ліберально налаштована частина суспільства. Відповідно, консервативно налаштована бралася під білі рученьки з католицькими священниками й виходила на вулиці, аби "перешкодити гріху". Інколи цей розкол на "лібералів" і "консерваторів" ставався навіть в межах однієї родини. "Господи, як же соромно мені було побачити на фото в Le Figaro моїх начебто притомних дядька й тітку! - робить "фейспалм" моя сусідка-журналістка. - Та вони і в церкву-то максимум раз на рік ходили, коли хтось із родичів одружувався. А тут, дивися, які моралісти поробилися!" Ну звісно ж, закон зачіпав "святе" - право одностатевих пар на всиновлення дітей, на спадщину та на іншу рівність у розподілі громадянських свобод…\nЧитайте також: Франція: суперечка навколо одностатевих шлюбів загострюється\nФранція тоді стала дев'ятою країною в Європі і дванадцятою у світі, що узаконила шлюб між людьми однієї статі. За словами Крістіан Тобіра, запровадження цієї сміливої реформи, яка передбачає розподіл і розширення громадянських свобод, вимагає неабиякої політичної й етичної відповідальності.\nСаме так - ключове слово тут "відповідальність". Відповідальність перед усіма без винятку своїми громадянами, дотримання їхніх свобод і прав - зокрема, на родину. Поняття "ВСІ громадяни", безумовно, включає в себе громадян ЛГБТ. Інакше про яку свободу-рівність-братерство може йти мова?..\nЯ не збираюся тут влаштовувати порівняльні аналізи церквам і приходам (не антиклерикальне це діло), але: продвинуті священники у Сан-Франциско, розуміючи, як стрімко падає останніми десятиріччями авторитет церкви, вітають нових прихожан, зокрема, представників ЛГБТ-спільноти. Бо - увага-увага - "Бог є любов". Остання, якщо вникнути, включає в себе прийняття, підтримку, здатність вислухати.\nМені з цього приводу дуже зайшов серіал Sex Education, де чорношкірого підлітка-гея підтримує і його громада, і парафія. Хлопця люблять за те, що він добрий, щирий, чесний і добре співає. Єдине, за що боїться час від часу його батько - що через надто яскравий одяг його син може відгребти від місцевої гопоти. А вона ж усюдисуща.\nЩе задовго до того, як мати власних дітей, років зо 15 тому, мені довелося познайомитися з однією лесбійською парою з дітьми. Дві опозиційні російські журналістки проводили літо на дачі. Поки Маша писала, Сара дерлась по драбині на дах їхнього заміського будинку, аби наклеїти на нього зірки. "Щоби тим, хто літає над нами в літаках, було гарніше". Діти тим часом бавилися у траві. Мені стало цікаво, як вони у свої 4 і 5 років визначають свої родинні зв'язки. "Хто це?" - напряму спитала я у хлопчика, кивнувши на двох жінок. "Маша моя мама і Сара моя мама", - спокійно відповів хлопчик, не відриваючись від леґо. Він був, як дві краплі води, подібний на маму-Машу, на відміну від дівчинки. Парадоксально, що всиновленою дитиною був лише він.\nЧитайте також: Гейбі-бум. Як живеться одностатевим родинам з дітьми у Німеччині\nТі дві жінки давно вже живуть у Каліфорнії. І чи збереглася на даху їхньої підмосковної дачі, недалеко від аеропорту Шереметьєво, мозаїка "Путин ...", яку мама-Сара виклала з тих зірок, що в неї залишалися, - хтозна.\n…Зараз у Парижі ми чемно сидимо вдома під час карантину. На вулицях порожньо, ходять поліцейські патрулі й солдати. З'явилося чимало часу на розмови з дітьми.\n- Мама, а що, є такі батьки, що забороняють своїм дітям бути гомосексуальними? - питає мене Кая.\n- Є такі, - чесно кажу я.\n- Бо чого? Думають, що це ненормально?\n- А це нормально?..\n- Так. Люди всі різні. Так само, як є люди з білявим волоссям і чорнявим. Високі й низькі, худі й дебелі. У природі є багато різного, а в людей - іще більше. Треба бути спокійним і поважати інших. У них стільки ж прав, як у вас. - Кая замислюється і ненавмисно питає те, чим у різні часи мене намагалися підколупати "високоморальні" журналісти.\n- А ти б мене любила, якби я була… ну… лесбійкою?\n- Звісно ж! - сміюся я.\n- Гм. Ну добре. Але є й такі батьки, що наполягають, аби їхні діти були конче гомосексуальними?.. - питає з недовірою вона. Тут я про себе гигочу зі свого надлишкового толератстського ентузіазму. Налякала мать дитину. Ич, нема на мене Філарета з богокаральним вірусом!\n- Каю, - зітхаю я й обіймаю її. - Будь такою, як хочеш бути. Бажано щасливою. Нормальні батьки не можуть прагнути іншого.\nТеми Франція, Париж, ЛГБТ, Освіта, Українська православна церква, Одностатеві шлюби , "Авторська колонка" - спеціальний проект DW, Коронавірус, Філарет, Толерантність\nКлючові слова Ірена Карпа, "Авторська колонка", колонка, школа, Париж, толерантність, коронавірус, ЛГБТ, Філарет, одностатеві шлюби\nПостійне посилання https://p.dw.com/p/3ZuVQ


"Як голлівудська зірка": напівгола Даша Квіткова показала іскристий погляд - Новини Українці\n"З іскристим поглядом і ноткою таємничості": вагітна Даша Квіткова перетворилася на голлівудську зірку\nДівчина показала розкішне фото\nПереможниця романтичного телепроекту "Холостяк", любляча дружина українського ведучого Микити Добриніна, майбутня мати і просто красуня Даша Квіткова показала розкішні фото. Вагітна дівчина сіла на високий стільчик у відвертому вбранні і поклала руку на свій живіт.\nВідповідну фотографію Даша Квіткова розмістила в своєму акаунті в Instagram.\nПопулярна дівчина, після новини про вагітність, стала частіше показувати свій вже далеко не маленький живіт. Незважаючи на своє становище, Даша з радістю влаштовує різні фотосесії, де постає перед камерою в розкішних образах.\nТак, наприклад, цього разу Даша Квіткова одягла відверту нижню білизну, яка підкреслює її живіт. Дівчина присіла на високий стільчик в цьому вбранні, туфлях на підборах і колготах. Дружина Микити Добриніна вирішила розповісти про цілі в житті.\n"Нагадуйте собі частіше, що мета життя зовсім не в тому, щоб виконати все намічене, а в тому, щоб насолоджуватися кожним кроком, зробленим на життєвому шляху. і в тому, щоб наповнити життя любов'ю☺", - написала Даша у своїй публікації.\nШанувальники радісно переглядали її фото і почали писати свої захоплені коментарі під ним.\n"Яка ж ви красива, і зовні і зсередини, від вас йде нереально класна енергія ❤ Вау❤❤❤❤❤", "як голівудська зірка😍", "шикарна, з іскристим поглядом і ноткою таємничості❤", - пишуть фанати молодої дівчини.\nНагадаємо, що український ведучий Микита Добринін висловив бажання більше подорожувати з вагітною Дашею Квітковою.\nЯк раніше повідомляв портал "Українці", вагітна Даша Квіткова постала перед камерою у відвертому вигляді.\nТакож портал "Українці" писав, що ведучий Микита Добринін показав розмір своєї майбутньої дитини.


Символ простої істини, що все в наших руках, подарували рівнянам ковалі | Газета 7 Днів\nДві гігантські металеві руки охоплюють дерево, на якому сім плодів – сім основних життєвих цінностей: любов, духовність, мир, милосердя, час, достаток і сім’я.\nАвтор скульптури Артем Вольський працював над нею понад півроку. Вона важить три тонни, а заввишки сягає чотирьох метрів. Та головне – не вага, а філософська ідея, закладена в роботу.\n– Ідея проста – все в наших руках, – каже автор. – Що несемо в цей світ, що тримаємо в собі, те й проростає назовні.\nДва дні 80 ковалів із 11 областей України кували доповнення до «Життєвих цінностей» – обереги, які прикрасять металеве дерево і захищатимуть наше місто та його мешканців.\nБув на фестивалі і його незмінний учасник та організатор із Голландії Хууб Сенсен. Як завжди активний та непосидючий, він встигав і працювати, і проводити майстер-класи, і впроваджувати власні винаходи. Цього року він навіть привіз на фестиваль власну розробку – ровер, який приводить у рух турбіну, що подає повітря до горна.\n– Для мене звично подорожувати світом. Я вже не вперше в Україні та в Рівному, – каже Хууб. – Цього разу я провів тут насичений тиждень, за який вдячний усім.\nВеселий настрій панував у ковалів обидва дні фесту. Під важкий рок та буги-вуги групи ManGust, яка виступала поряд, вони працювали по-особливому вправно. Після вручення нагород за кращі твори на патріотичну тематику засновниця фестивалю Ніна Крока щиро подякувала присутнім і запросила їх наступного року обов’язково взяти участь вже у п’ятому, ювілейному фестивалі ковальського мистецтва.\n– Сподіваємося, що в 2016-му нас буде більше і приєднаються ковалі не тільки з різних куточків України, а й з усього світу, – насмілилась передбачити вона.\nНа Костопільщині авто не розминулося з мопедом\nНа 85-річчя УТОСу в Рівному було урочисто і солодко


Лемки та Український Народний Союз | Лемко-ООЛ\nЛемки та Український Народний Союз\nHome > Наша Пам’ять > Історія Лемків в Америці > Лемки та Український Народний Союз\n…так який зв’язок?\nФото: УНС організовував театральні групи для своїх членів\nБільшість з вас чули про Український Народний Союз (УНС). Адже він працює в Союзівці, публікує україномовну газету “Свобода” та англомовну “The Ukrainian Weekly”. Однак, що це, і яке відношення має до лемків?\nЗаснований 113 років тому, у 1894 році, Український народний союз залишається найбільшою за кількістю членів українською організацією, і, звичайно, найстарішою. Це братсько-забезпеченева організація – організація, яку було створено виключно для допомоги нашим бідним експлуатованим іммігрантам. Метою УНС було, по-перше, захистити життя українських іммігрантів, забезбпечити просвітницьку діяльність і культувати почуття української національної ідентичності серед наших іммігрантів. Тісно співпрацюючи з церквою, до 1900 року УНС став ядром організованого громадського життя іммігрантів США. Фактично, маючи серед свого керівництва велику кількість духовних осіб, він став рушійною силою розширення церкви і збереження традицій Східного християнства.\nЯк знає більшість з нас, ранні іммігранти не визначали себе як “українців”, оскільки Україна ще не існувала як незалежна держава. Вони визначали себе від назви села, де народилися чи того регіону, з якого походили, наприклад: бойки, гуцули й буковинці.\nАле звідки ми знаємо, що найперші відважні піонери, які досягли американських берегів, були лемками?\nВони передували галичанам і закарпатським іммігрантам принаймні на 20 років. УНС, як найстарша українська американська організація, і “Свобода”, яка вела хроніку життя громади з її найперших днів, поділяють свою історію з цими найпершими відважними іммігрантами. Вони стали приводом для створення УНС, а лемки, зокрема, зіграли значну роль у його становленні та зростанні.\nФото: Типова сім’я іммігрантів\nЛемки почали масово приїжджати в 1870 році. Першим лемко, що іммігрував, згідно з архівами УНС, був Михайло Диркота з села Ханчова, біля Грибова, і це було на початку 1870-х років. Лемків вербували безпринципні американські вугільні на сталеві магнати, яким потрібно було замінити страйкуючих американських шахтарів. Крім того, агентам пароплавних ліній платили “поголовно” за заповнення імміграційних кораблів пасажирами, що оплачували проїзд. Ці агенти обіцяли “вулиці вимощені золотом” в Америці.\nНафтові магнати були у нестямі від радості, що цей новий слов’янський працівник, роботящий і довірливий, буде працювати за 0.70 доларів за годину порівняно з 3.50 доларів за годину, які вимагав американський працівник. Ці нові шахтарі були чесними, працьовитими, сильними, і згідливим.\nЗвичайно, наш бідний Іван поняття не мав, чому його відразу ж зненавиділи і чому до нього почали так погано ставитися в цій новій земли. Місцеве населення, ірландські та валлійські шахтарі, часто освистували та закидали цих “штрейкбрехерів”, як їх називали, камінням і цеглинами. Часто траплялися бійки, и не завжди вони закінчувалися добре. Протестанти вважали, гедоністичними релігії Східного обряду, з їх трьохденними релігійними святами, містицизмом та складними церемоніями. Поляки, з іншого боку, намагалися о-полячити їх та змусити до латинського обряду. Примус був інтенсивним. Додайте до проблеми одружених священиків, фанатизм і поширену нетерпимість до іммігрантів. Оскільки більшість власників нічліжних будинків були поляками, кожен постоялець лемко мав відвідувати недільну месу і платити 50 центів латинській церкві. У той же час, Мадяри намагалися увібрати лемків у свою культуру. І нарешті, росіяни наполягали на тому, что іммігранти були росіянами – звісно, з “нижчих верств Росії”.\nБагаті магнати контролювали в місті усе – магазини, ціни, податки і житло. Навіть подорож з одного міста в інше потребувала дозволу. Це часто заганяло іммігрантів ще глибше у борги, оскільки у магазинах, що належали компанії, продавали продукти за непомірно високими цінами, а потім відраховували платежі за них з заробітної плати працівника, залишаючи шахтарів майже ні з чим.\nОднак, це не зупинило нашого народу. Тисячі відїзджали під “гаслом”: “Хоч не ліпше, аби інше”.\nЖиття було небезпечним. Працювали навіть наймолодші. Діти працювали в шахтах з 8-14 років “розламувачами”, сидячи на вугільних скатах та вибираючи каміння, сміття та сланці шість днів на тиждень, десять годин на добу, заробляючи лише 45 центів в день.\nАле за таких обставин, що штовхнуло так багатьох покинути зелені землі Лемківщини заради чорної, запиленої землі американських вугільних шахтах?\n“Колись наші предки були щасливі – жили щасливо, а тепер?… ні вівці не залишилось для лемків, ні навіть окрайців хліба, бо пани (землевласники) заволоділи лісами – позбавили полів, а маси доклали усіх зусиль, щоб перебратися в Америку.”\n(1894 Свобода №15)\nВони покинули свої землі заради обіцянки великих можливостей. Адже ж так мало землі залишилось для нашого лемка, що він більше не міг забезпечувати себе, а ще менше – забезпечувати своїх дітей. Він повинен був заробити грошей для сімї, що залишилась вдома. Перші українські поселення в Сполучених Штатах Америки розташовувались в Шенандоа і Шамокин, штат Пенсільванія, і обидві ці громади були засновани лемками. Лемки були фундаторами багатьох українських громад, спочатку в штаті Пенсільванія в містах Оліфант, Хазлтон, Макаді, і Аллентаун — і пізніше, у Йонкерс, Піттсбург, Пассаік, Картерет, та в інших на східному узбережжі. Вони збудували перші храми, перші громадські центри.\nСпочатку поодинці прибували чоловіки, 70 відсотків ранніх іммігрантів були чоловіками. Пізніше до них приєдналися жінки, які працювали на заводах і в якості хатніх робітниць. У статті “Свободи” 1894 року з великим ентузіазмом восхваляли і вітали прибуття “наших жінок”. Багато з них були нареченими по листуванню, яких описували як “працелюбних, красивих, і, перш за все, доброчесних та благочестивих”.\nІммігранти з Лемківщини і Галичини були невибагливі. Якимось чином їм вдавалося не лише виживати економічно, але й відкладати гроші на побудову храмів, громадських центрів і відправляти значні кошти додому. За словами головного редактора “Свободи”, Луки Мишуги в Ювілейній книзі УНС 1936 рокі, ці дивовижні іммігранти починаючи з 1894 року посилали назад на батьківщин в середньому 5 000 000 $ щорічно!\nСмерть була частиною і в молодому віці. Трьома головними причинами смертності були нещасні випадки на шахті, туберкульоз та пневмонія. Холодні, вогкі умови на шахті призводили до багатьох хвороб і передчасних смертей.\nНекрологи “Свободи” наповнювали приклади, характеризуючи небезпеку життя іммігранта.\nМихайло Турко віком 35 років, помер 1 жовтня 1896 р., був завалений на 18 днів у вугільній шахті, залишив по себе вбиту горем дружину й голодних дітей, наймолодшему 3 місяці.\nСтефан Гуска, віком 25 років, з Нового Санча помер 27 серпня 1894 року , троє дітей. Дружина передувала йому у смерті від пологів того року.\nЛише чотири відсотки ранніх іммігрантів з України були кваліфікованими ремісниками, торговцями, або професіоналами, і небагато з тих, хто приїхав в Сполучені Штати протягом цього раннього періоду вміли читати і писати українською, не кажучи вже про англійську. Одначе, була й група священнослужителів з Галичини та декілька видатних освічених лемків і галичан, які стояли за ідеєю національної організації —організації, яка б допомагала нашим страждаючим браттям іммігрантам. Ця організація мала, щонайменше, надавати кошти, потрібні для поховання своїх членів (традиційні компанії шахтарів не страхували) і відкладати допомогу для скорботних сімей.\nЯк було написано 1 листопада 1893 року в “Свободі”:\n“Українцям, розкиданим по цій землі, потрібна національна організація, а саме таке братство, такий народний союз, який охопить кожного українця, незалежно від того, де він живе. …в єдності є сила, і її нелегко перемогти. …”\nТаким чином, через 20 років після прибуття першого поселенця у Шамокін, штат Пенсільванія, 22 лютого 1894, слово стало справою і народився Український народний союз (того часу його називали Руським).\nВерховним головою новоствореної організації було обрано Теодосія Талпаша з Шамокін. Він був лемком з Лабова, інтелегентним вихованим бізнесменом, який прибув до Америки в 1884 році. Він був одним із шести фермерських синів з середнього класу і знав, що їм недостатньо спадщини, щоб розділити землю поміж шести братів. Він був освіченим і подався в Америку за успіхом. Спочатку, він працював у вугільних шахтах, але його природні розумові здібності, сила та розміри дозволили йому отримати роботу бармена-викидайла в готели “Vanderbilt”. Після смерти містера Вандербіта на “Титаніку” він керував готелем за його вдову, доки не купив власний готель та пансіонат. Він був одним з найуспішніших лемків.\nЩе один лемко, Михайло Євчак, був обраний верховним віце-головою, а лемко Іван Глова, що народився в Новому Санчі, був обраний верховним скарбником. В ці перші десятиліття були й інші видатні лемки. Половина з десяти членів Генеральної Асамблеї радників були лемками: Михайло Халкович, (можливо, родич вашого президента Зенона Халковича?), Онуфрій Мурдза, Майкл Аджима, Олексій Шлянта, Юрко Хиляк. Одним з трьох аудиторів був лемко Габріель Гулович.\nПершими чотирма братствами, що приєдналися до УНС були братство Св. Миколая, засноване 18 січня 1885 р в Шенандоа, братство Св. Кирила і Мефодія, засноване в 1887 р. в Шамокін, братство св. Іоанна Предтечі, засноване 14 жовтня 1886 р в Оліфанту, и братство Св. Миколая, засноване в Піттсбурзі в 1888 р. Перші три були створені лемками. Приєднавшись, братства стали одночасно відділеннями УНС.\nУНС став хрестоносцем. Він організував читальний зал у кожному місті, де існували відділення і жили українці. В 1894 році, в перший рік роботи, було поширено 2000 книги. Він почав навчати дорослих читати та писати, а також засновав перші українські школи для молоді.\nУНС і “Свобода” були просвітниками. Вони сприяли освіті серед людей, заохочували їх приймати участь у політичному житті Америки і піднімали їх національну свідомість. Саме “Свобода”, згідно історику імміграції доктору Мирону Б. Куропасу, скувала національну ідентичність українців в Америці.\nУНС сприяв українським національним прагненням і боровся за незалежність України, розкрив правду про Великий Голодомор, виступив перед переміщеними особами після Другої світової війни та захищав нову незалежність, отриману впродовж цього десятиліття. Він очолював кампанії за встановлення пам’ятника Тарасу Шевченку у Вашингтоні та заснування кафедри українознавства в Гарвардському університеті. Також він захищав репресованих та переслідуваних українських активістів, що боролись за людські, національні та релігійні права.\nЯк символ нашого лемківського походження, він як і раніше надає щорічну допомогу лемкам у Польщі та пропонує невелику стипендію для студентів лемківського походження.\nУ керівництві УНС в перші два десятиліття було багато видатних лемків: Теодозій Талпаш (голова 1894-85, віце-голова 1896-97); Іван Глова (голова 1896-98, скарбник 1894-96); Юрій Хиляк (скарбник 1895-98, голова 1898-1900); Дмитро Капітула (голова 1908-1917); Олексій Курила (віце-голова 1896-97); Олексій Шаршон (народний секретар 1900-1902; скарбник 1900-1917 рр.) Преподобний Іван Ардан (скарбник 1897-98, головний редактор “Свобода” 1900-07); Денис Пріч (скарбник 1900-04). Лемки займали вищі посади в УНС і були основними лідерами в організованому житті ранніх іммігрантів.\nСьогодні, Український народний союз, вік якого складає 113 років, має активи в 68 мільйонів доларів та 40 тисяч членів. Він значно виріс, далеко за межі того, що було під час свого заснування. Проте, одне залишилося незмінним: його відданність основним принципам заснування. На протязі всієї своєї історії, УНС завжди простягав руку допомоги своїм членам, українській громаді в Сполучених Штатах і Канаді, українцям, де б вони не поселилися, а також в Україні.\nФото: Демонстрації проти російського поневолення в 1934р. – Детройт\nЗ проголошенням незалежності України, УНС сфокусувався на наданні допомоги людям цієї землі, що була раніше під радянською владою. Він підтримав багато проектів, від підручників для українських дітей до довідників для підприємців, і започаткував власні освітні проекти: викладання англійської мови в Українській програмі та літній Інститут для викладачів англійської мови. Він спонсорував вихідний семінар в Союзівці для американських батьків, які всиновили дітей з України і підтримував спостерігачів виборів на виборах в Україні.\nВін співпрацює з іншими громадськими організаціями з метою спонсорування багатьох заходів та програм. Наприклад, УНС підтримує футбольну команду Січ, з якою має спільних членів.\nНаш літній табір, робота якого зосереджена на збереженні культурної спадщини, культурних і спортивних програм, надає можливості молоді познайомитися і розвивати розуміння і гордість своєю спадщиною.\nКоротше кажучи, УНС завжди був для всіх українців. Чи продовжить він існувати в наступні 100 років?\nМайбутнє залежить як від нового покоління українців, які виросли в Північній Америці, так і від нової хвилі іммігрантів, нещодавно прибулих до цих берегів з України. Чи побачать вони цінність Українського народного союзу, стануть його членами та візьмуть на себе лідерство в організації?\nЯ закликаю всіх Вас долучитися до роботи УНС і стати його членами. Не заради прибутку — прибуток ми одержуємо з премій за страхування життя, щорічну ренту та пожертви, і йде він на підтримку багатьох громадських проектів.\nМи тут, щоб служити Вам і всій нашій українській громаді.\nУНС: Партнери з спільноти … Партнери по життю ….\nСкарбник, Ukrainian National Association, Inc.\nДжерела: різні видання “Свободи”, Ювілейні книги УНС, 1904, 1920, 1936 рр; Українсько-американська цитадель: Перші 100 років Української народної асоціації, д-р Мирон Б. Куропась, опубліковано в 1996 році Східноєвропейськими монографіями Боулдера, Коль.\n14 Травня, 2017 at 7:29 pm Lemko, UNA Історія Лемків в Америці, Наша Пам’ять, Статті Share via:


hill_andrew » 03 вересня 2012, 17:39\nNokia це вже бренд, який має постійних своїх шанувальників. Для мене це:\n1) У Nokia завжди була нормальна збірка корпуса, звісно чого хотіти від телефонів за 300 грн, а дорожчі моделі дуже добре зібрані, як наприклад даний C6-01, металевий корпус гарно лежить в руці і приємно тяготить її\n2) Прийом сигналу теж у Nokia був стабільний, тоді як інші телефони просто немогли знайти мережу "фінські" апарати на одному діленні антенни здійснювали дзвінки.\n3) Акамулятор, думаю тут немає що говорити і ніхто не буде заперечувати, що у Nokia хороші акамулятори.\nТепер. Всі ці плюси були у Nokia раніше, зараз все так і залишилося просто можливо інші виробники підтягнулися, не знаю, я не проводив порівняння і фанати є у різних марок, я постійно "сидів" на Nokia, але думаю що ви не знайдете за ці гроші Samsung'a or HTC/LG з:\nб) екран AMOLED i має технологію CBD (Clear Black Display) - на сонці легко читається і схований під склом Gorilla Glass;\nв) дуже гучний динамік;\nг) камера, так вона не має автофокусу, проте знімати крихти на столі чи комах на рослинах мені не потрібно, а так 8 Мп і відеозйомка 720р та частотою 30.0 fps!!! Що таке андроїдне знімає за ці гроші і при тому що модель 2010 року? + є ще фронтальна камера.\nд) халявна навігація і при тому справді якісна навігація яка може працювати без інтернету, тоб то є GPS модуль.\nЯ не буду писати про Bluetooth 3.0 та інше.\nОсь за що я люблю Nokia & C6-01.Так, нажаль Symbian вже здає позиції і програмно програє андроїду та айпонту, проте тим кому куча програм не є пріоритетним завданням, а головне апратна начинка це найкращий вибір.\nhill_andrew » 21 вересня 2012, 14:38\nsergio77 » 21 вересня 2012, 14:58\nНОВИЙ 1299 грн ..http://aukro.ua/nokia-c6-01red-akciya-d ... 59216.html\nhill_andrew » 21 вересня 2012, 22:38\nПро апарати червоного кольору і їх ціну вже велися баталії. Не знаю чому так, але різниця між чорним/срібним і червоним завжди була в 500 грн.\nГість » 04 листопада 2012, 23:12\nНе знаю навіщо переплачувати . Різниця між чорним і червоним 500 грн , а новий корпус чорного кольору можна купити за 200 грн.\nhill_andrew » 29 листопада 2012, 21:47\nAndroVit » 30 листопада 2012, 00:25\nAkSeL-A3 » 30 листопада 2012, 09:54\nAndroVit Так будувати речення, як це робив майстер Йода, ще треба довго-довго вчитись.\nГість » 30 листопада 2012, 15:34\nЗвідки ви це взяли. Зайдіть на aukro і пошукайте, пропозицій вистачає.\nhill_andrew » 04 грудня 2012, 20:04\nХлопці, я розумію що всі ви великі дотепники, але прошу не загаджувати тему безглуздими повідомленнями.\nВсі можливі варіанти та доводи в ту чи іншу сторону я буду обговорювати тільки з потенційними покупцями.\nhill_andrew » 16 грудня 2012, 16:33\nJurej » 16 грудня 2012, 23:56\nГість » 20 грудня 2012, 21:51\nТак півроку пройшло\nГість » 22 грудня 2012, 11:13\nhill_andrew » 23 грудня 2012, 20:32


10 причин, щоб носити контактні лінзи!\nГлавная Новини 10 причин, щоб носити контактні лінзи!\n10 причин, щоб носити контактні лінзи\nПроблеми із зором, зазвичай, починаються ще з дитинства. Іноді може передаватись спадково. Та це не завжди. При навчанні в школі та надалі у ВНЗ, навантаження на очі стає все більше. А також впливає на зір планшети, смартфони, монітори комп’ютерів, екрани телевізорів. Так, зорове навантаження стає все більшим та більшим, що призводить до негативних наслідків.\nНебагато часу пройшло, коли єдиним виходом були окуляри. Та багато людей просто соромились або не хотіли їх носити. Причин багато – від фізичного дискомфорту до психологічних факторів.\nСьогодні про контактну корекцію зору знають практично всі. Але досі існує дуже багато оман, через які люди не пробують носити контактні лінзи. Також хочеться відмітити, що наука на місці не стоїть. І за її допомогою, сучасні контактні лінзи комфортні та безпечні, при цьому надаючи хорошу якість бачення.\nПоговоримо про плюси м’яких контактних лінз.\n1) Коли ви одягли контактну лінзу, то ви бачите навколишній світ таким, як він є. Окуляри ж можуть надавати викривлення зображення, тобто збільшуючи або зменшуючи його.\n2) Іноді, коли спілкуєшся із людиною в окулярах, складається враження, що між вами є певний бар’єр. Коли ви в контактних лінзах такого не буде, і ви зможете вільно спілкуватись зі своїм співрозмовником.\n3) Контактні лінзи надають вам більший захист від ультрафіолетового випромінювання. Хоч деякі окулярні лінзи пропускають меншу кількість ультрафіолету, то воно все одно може відбиватись від задньої частини скла та потрапляти в очі. А це може призвести до негативних наслідків.\n4) При використані контактних лінз для астигматизму можна добитись більш кращої корекції, ніж окулярами. Також це і виглядає естетичніше та надає більшу ступінь свободи.\n5) Для тих, хто веде активний спосіб життя, контактні лінзи просто незамінні. Спорт, танці, плавання, перегляд 3D-фільмів, гірські лижі та багато іншого. Цим всім набагато приємніше насолоджуватись, коли нічого не заважає на носі.\n6) Також одним із головних плюсів є те, що коли ви заходите з холодного в тепле приміщення, контактні лінзи не запотівають. Їх не потрібно постійно поправляти та протирати. За допомогою контактних лінз ви просто забуваєте, що у вас є проблеми із зором.\n7) Якщо ви захотіли змінити свій колір очей або надати їм виразності, то це легко можна зробити за допомогою кольорових контактних лінз. Також вони є із діоптріями. Тобто ви зможете відкорегувати зір, і змінити свій імідж.\n8) Вчені також винайшли контактні лінзи, в яких можна спати. Це можливо за допомогою нового матеріалу, який максимально пропускає повітря до вашого ока. Це дуже зручно для осіб, які постійно подорожують. Тим більше, що це безпечно.\n9) Усі контактні лінзи, які пропонують на ринку в Україні світовими лідерами по виробництву контактних лінз, пройшли жорстку сертифікацію, що говорить про безпечність їх використання.\n10) З кожним днем вибір контактної продукції стає все більшим. Він дуже різноманітний, і ви зможете підібрати собі потрібне (наприклад, одноденні контактні лінзи, контактні лінзи на два тижні, контактні лінзи на місяць денного або непереривного носіння). У оптиках контактні лінзи зможуть підібрати людям із далекозорістю та близорукістю, пресбіопією та астигматизмом.\nУ будь-якому випадку вам обов’язково потрібно слідувати рекомендаціям лікаря: не переношувати контактні лінзи та правильно за ними доглядати.


В області виробляють понад 2 тис. тонн меду - Видання Вичерпно\nНа сьогодні в області утримується майже 106 тис. бджолосімей. Зокрема в господарствах населення Черкащини нараховується 101,7 тисяч. (майже 96 відсотків від загальної кількості). Про це повідомляє Департамент агропромислового розвитку облдержадміністрації.\nЧеркаська родина виховує двох передчасно народжених дітей (ВІДЕО)