Англікани вступають до нового ординаріату :: КАТОЛИЦЬКИЙ ОГЛЯДАЧ - Інформаційний сайт порталу MCI\nАнглікани вступають до нового ординаріату\nСім англіканських вікаріїв і біля 300 вірних з шести парохій з Ессекс і Лондона вирішили перейти до створеного Бенедиктом XVI персонального ординаріату для англікан, в якому вони можуть зберегти власну Літургію – інформує ВВС.\nЦе англікани, які противляться відходу від традицій, що колись єднали їх з католиками: заборона висвячування жінок чи геїв на священиків чи єпископів, а також благословення гомосексуальних зв’язків.\nОчолив ординаріат, створений 15 січня, колишній англіканський єпископ Кіт Ньютон – тепер католицький священик; він не може отримати єпископських свячень, тому що одружений. Це один з трьох англіканських єпископів, що перейшли до нового ординаріату.\nПерехід на католицизм для англіканського духовенства є дуже важливим рішенням, оскільки за ними підуть не всі вірні, майбутнє не є певним , бо ординаріат недавно встановлений – сказав католицький ординарій Томас МакМахон, якого цитує ВВС.\nОтець Ньютон вважає, що перехід вимагає великої довіри і віри. При цьому він висловив надію, що Церква Англій великодушно дозволить конвертитам користуватись тими ж святинями.\nНа теперішньому етапі невідомо, де молитимуться нові спільноти. Отець Ньютон каже, що кожен випадок розглядатиметься індивідуально. Конвертити матимуть власну літургію і не будуть інтегровані в існуючі католицькі парохії.\nЖонате духовенство не матиме доступу до єпископської гідності, також вони не отримуватимуть регулярної пенсії, як англіканське духовенство, хоча могтимуть працювати певну кількість годин як капелани в лікарнях, школах, тюрмах чи харитативних організаціях. На початку ординаріат фінансуватиметься з донацій.\nТимчасом в англіканських спільнотах появились критичні висловлювання на адресу ординаріату. Згідно тижневика "Sunday Telegraph" англіканський канонік Гілс Фразер (Giles Fraser) з Лондона прирівняв його до ворожого поглинання їх спільноти, а англіканський єпископ Крістофер Хілл вважає, що Бенедикт XVI поспішив з рішенням і достатньо щодо нього не проконсультувався.\nТеги: Міжхристиянські відносиниПапа РимськийЦеркваВеликобританіяангліканио.Кіт Ньютонординаріат


Mall.Brands Код купона ✓ Mall.Brands Промокод 2022 ✓ ЗНИЖКА 35%.\nДодому Магазини Mall.Brands Код на знижку\nMall.Brands Код знижки та купон на знижку 2022\nMall.Brands Коди купонів | Купони на знижку | Список кодів знижок\nЗекономте величезну економію за допомогою цього промо-коду Mall.Brands\nТермін дії закінчується 24-9-22\nБезкоштовна доставка по всьому сайту\nВиріжте код ваучера під час реєстрації в Mall.Brands\nОтримайте безкоштовний подарунок із вибраними предметами\nЗапросіть друга та отримайте знижку 35% у Mall.Brands\nMall.Brands Поширені запитання\nЯк я використовую свою Mall.Brands Промокод онлайн?\nСтворіть обліковий запис для Mall.Brands по-перше, це тому, що ви будете використовувати його під час здійснення платежів, ввівши адресу електронної пошти на Mall.Brands , ви також зареєстровані як учасник, що може допомогти вам користуватися різними перевагами на Mall.Brands . Заповнити Mall.Brands Код купона протягом терміну дії, і ваша пропозиція стане дійсною в момент оплати.\nЧи Mall.Brands є розділ продажу?\nЦе вірно, mall.brands.com.tw , крім поточної Зекономте величезну економію за допомогою цього промо-коду Mall.Brands просування, Mall.Brands також надано для багатьох клієнтів чудові знижки та розділ спеціального розпродажу. Тут ви можете знайти Mall.Brands найнижча ціна, але висока якість продукції. Просто перейдіть до mall.brands.com.tw щоб перевірити, чи є щось, що ти обожнюєш!\nЯк зв'язатися Mall.Brands ?\nНа будь-якій сторінці Mall.Brands і mall.brands.com.tw , ви можете знайти контактну інформацію, надану Mall.Brands . Ви можете спілкуватися зі службою підтримки по телефону, електронній пошті тощо. Просто увійдіть Mall.Brands , або надіслати електронний лист на адресу Mall.Brands щоб зв’язатися з персоналом бренду для вирішення ваших проблем.\nЗаощаджуйте код знижки 10%.\nТермін дії закінчується 21-9-22\nПодивитись все Parallels Пропозиції\nБезкоштовний бекон на все життя всього від 6 доларів\nТермін дії закінчується 13-7-22\nПодивитись все Butcher Box Пропозиції\nДвері: 40-100 доларів США знижка на журнальні столики\nПодивитись все Wayfair Пропозиції\nПриватні розпродажі для чоловіків від 65,95 доларів США в Desigual\nТермін дії закінчується 14-7-22\nПодивитись все Desigual Пропозиції\nЗнижка 20% без мінімуму\nТермін дії закінчується 25-6-24\nПодивитись все Redbubble Пропозиції\nОтримайте знижку до 35% на все\nПодивитись все Stradivarius Пропозиції\nЗнижка 3 фунти стерлінгів при покупці 2 шортів для плавання\nПодивитись все Cotton Traders Пропозиції\nЗнижка 4% на експрес-тест\nТермін дії закінчується 22-8-22\nПодивитись все ExpressTest Пропозиції\nКорисна інформація про покупки Mall.Brands\nКанал коду знижки global-coupon.org надає клієнтам коди знижок та рекламну інформацію на веб-сайтах покупок. Тут ви можете знайти найповніші коди знижок для , включаючи AMAZON, eBay, HBX, Farfetch тощо. Наші професійні редактори веб-сайтів оновлюватимуть найновішу та найефективнішу інформацію про знижки щодня.\nMall.Brands є одним із наших продавців, які надають інформацію про знижки. Тут ви можете знайти більш вичерпну інформацію Mall.Brands інформація про акції та знижки. На даний момент існує 5 різних кодів знижок та рекламна інформація для Mall.Brands . Оформити замовлення Купівля Mall.Brands Зараз ви можете отримати знижку до 35% і заощадити на покупках.\nНадіслати купон для Mall.Brands\nОгляд Mall.Brands Код знижки та пропозиції\nЗагальні знижки 5\nМаксимальна знижка 35%\nПопулярне сьогодні Mall.Brands Коди та пропозиції купонів:


Сьогодні людям потрібен спокій, українців все задовбало – Ляшко Избранное\nНа думку політика вся ця дестабілізація і політична тяганина задовбала людей:\n«Що сьогодні треба людям? – Спокій. Ось чому я проти любої дестабілізації, проти того, що в Харкові стріляють, коли дитячі садки захоплюють – людей все задовбало. Людям треба спокій, порядок, щоб не було війни, була гідна робота з зарплатнею. І коли у українців забирають роботу, забирають зарплатню це мої особисті вороги і я буду боротися і надалі за гідні зарплатні для українців. Ось Тимошенко розповідає, матір Терезою прикидається, яка вона свята, а чому ж тоді вона не голосувала за підвищення вдвічі мінімальної зарплатні? Я вчора зайшов до загальної вбиральні і побачив там жінку, яка в свої 65 років з вищою юридичною освітою туалети прибирає, все тому, що людині нема за що жити, купувати ліки і оплачувати їх драконівські тарифи. Спитав чи задоволена вона підвищенням зарплатні і скільки отримує? Відповіла що зараз вже трішки легше, так як з нового року отримує вже 3200, а не 1800 як було раніше. Ось що головне для мене та моєї команди» - резюмував політик.\n0 #2 guarantyloanfirm 21.12.2017 08:59\nВи шукали варіанти фінансування для нової купівлі будинку, будівництва, кредиту на нерухомість, рефінансування, консолідації заборгованості, особистого чи комерційного призначення? Ласкаво просимо в майбутнє! Фінансування стало легким у нас. Зв'яжіться з нами, оскільки ми пропонуємо нашим фінансовим сервісом низьку та доступну процентну ставку в розмірі 2% для довгого та короткого терміну кредитування Зацікавлений заявник повинен зв'язатися з нами для подальшої процедури отримання позики за адресою guarantyloanfirm56 gmail.com\n0 #1 IVAN ALEKSANDRA 26.09.2017 09:27\nВам потрібен кредит? Вам потрібна термінова позика, щоб погасити свої борги, або вам потрібна сума капіталу, щоб поліпшити свій бізнес? Чи вас відмовили банки та інші фінансові агенції? Подивіться не далі, ми тут, щоб допомогти вам у фінансовому плані, все, що вам потрібно зробити зараз, - надіслати нам електронною поштою (ivanaleksandraloanfirm gmail.com), щоб отримати кредит у чітких та зрозумілих умовах. Ваше щастя гарантується на 100%.\nНадішліть нам електронного листа на адресу: (ivanaleksandraloanfirm gmail.com)\nДругие материалы в этой категории: « У САП пообіцяли до березня представити публічний реєстр проваджень\tПодвиг Небесної сотні став фундаментом оновленої держави - А.Парубій »


Основні найбільш цікаві наукові та практичні розробки Науково-дослідна частина\n• Інжинірингові послуги з проведення приймальних випробувань, експертиз та подальшої сертифікації двоповерхових міжрегіональних двосистемних шестивагонних електропоїздів моделі EJ 675;\n• Розробка комплекту документації технологічного процесу проведення ТО-1, ТО-2, ТО-3 та деповського ремонту пасажирських вагонів побудови ПАТ «КВБЗ»;\n• Виготовлення конструкторської документації на 16-вісний транспортер вантажопідйомністю до 240 тонн;\n• Технічне діагностування вантажних вагонів, що знаходяться на балансі ДП "Укрспецвагон" та які вислужили призначений термін служби;\n• Проведення попереднього технічного діагностування пасажирських, вантажних вагонів, вагонів моторвагонного рухомого складу, тягового та спеціального рухомого складу у кількості 1242 од.;\n• Проведення сертифікаційних випробувань двохсекційного дизельного поїзда моделі 630MiL для Литовських залізниць;\n• Проведення сертифікаційних випробувань універсального піввагона виробництва ТОВ "Казахська вагонобудівна компанія" з розвантажувальними люками на візках типу ЗК-1 виробництва КНР відповідно до вимог нормативних документів;\n• Проведення випробувань електропоїздів Talgo (Іспанія) зі швидкістю до 200 км/год;\n• Проведення приймальних і заводських випробувань міжрегіонального електропоїзда подвійного живлення для пасажирських перевезень;\n• Виконання комплексу робіт по обстеженню та випробуванню конструкцій автодорожнього переходу Дніпровської ГЕС;\n• Обстеження та випробування залізнично-автомобільного мостового переходу через р. Дніпро у м. Києві відповідно до ДБН В.2.3.-6-2009;\n• Діагностика та класифікація прогонових будов мостів з метою розробки рекомендацій по їх подальшій експлуатації;\n• Дослідження впливу контактної мережі змінного струму 25 кВ 50 Гц на лінії електропостачання 6-10 кВ та ДПР, які розташовані на опорах контактної мережі, розробка технічних рішень і рекомендації щодо його зменшення;\n• Технічне діагностування (обстеження технічного стану) пасажирських вагонів Придніпровської залізниці, термін служби яких закінчився та передачі Замовнику узгодженого технічного рішення щодо продовження терміну служби обстежених вагонів;\n• Діагностичне обстеження вантажних вагонів щодо продовження терміну їх служби;\n• Розробка технічних рішень з визначення граничного терміну експлуатації осей колісних пар і деталей тягових редукторів локомотивів;\n• Розробка програмного забезпечення для визначення рентабельності окремого пасажирського поїзда.\n• Південно-Західна залізниця\n• Придніпровська залізниця\n• Одеська залізниця\n• ВАТ «Крюківський вагонобудівний завод»\n• ПАТ «Укргідропроект»\n• ТОВ «НПП «Укртрансакад»»\n• ВАТ «Стахановський вагонобудівний завод»\n• ПАО «Запорожтрансформатор»\n• ПАТ «Дніпропетровський стрілочний завод»\n• ТОВ «ТрансВагонСервис»\n• ТОВ «Грузинська залізниця»\n• ТОВ «Уральські локомотиви»\n• ТОВ «Казахстанська вагонобудівельна компанія»\n• АТ "Національна компанія "Казакстан темір жолы"\n• Skoda (Чехія)\n• Pojazdy Szynowe PESA Bydgoszcz S.A.H.\n• ВАТ "Выксунский металлургический завод"\n• Регістр з сертифікації на Федеральному залізничному транспорті Російської Федерації (м. Москва)\n• ВАТ «Муромський стрілочний завод»


МАЙСТЕР МУЗЕЇВ - Мої статті - Каталог статей - Переяславський край\n1946 р. Михайло вступив на історичний факультет Київського державного університету ім. Т.Г.Шевченка. По закінченні відхилив пропозицію вступити до аспірантури і залишитись працювати на кафедрі і взяв направлення до Переяслава-Хмельницького. У 1951 році Сікорського було призначено директором краєзнавчого музею міста.\nЗа більш як 50 років праці під керівництвом Михайла Сікорського створено ціле музейне містечко, що складається з 27 тематичних музеїв, 370 нерухомих пам’яток народної архітектури, близько 200 тисяч експонатів, завдяки чому Переяслав-Хмельницький став одним із найвідоміших туристичних центрів України.\nМихайло Сікорський — автор понад сотні наукових праць з історії, краєзнавства, пам’яткознавства. Він — один із засновників Українського товариства охорони пам’яток, член правління Українського фонду культури, Всеукраїнської спілки краєзнавців. Нагороджений орденами та медалями. Заслужений працівник культури України, лауреат Національної премії ім. Т.Шевченка.\nЙого ім’я не вказується в офіційних енциклопедіях, у нього немає наукових звань і ступенів, але він створив понад три десятки музеїв та ще кілька десятків створено з його участю. Значною мірою саме ця людина перетворила старовинне місто Переяслав-Хмельницький на видатний осередок культури і духовності, скарбницю пам’яток історії нашої країни.\nВісімдесятирічний ювілей відсвяткував днями генеральний директор Національного історико-етнографічного заповідника «Переяслав» Михайло Іванович Сікорський.\nКоли Михайло Сікорський прибув до Переяслава-Хмельницького, у тамтешньому краєзнавчому музеї було… 32 експонати. Йшов 1951 рік, а за три роки готувалися відзначати 300-річчя возз’єднання України з Росією. Отже, новий директор мав трохи привести до ладу музей-хату Козачківського на той випадок, якщо комусь із святкуючих спаде на думку поцікавитися місцем, де відбулась ця сама Переяславська рада.\nМожна сказати, що завдання він перевиконав. До свята у музеї було зібрано унікальні експонати часів Трипільської культури, Київської Русі, середніх віків, козацтва, побутові речі і зброя пізніших часів, картини. Михайло Сікорський веде у Переяславі археологічні пошуки, знаходить фундаменти перших церков і залишки оборонних споруд. Тільки за два перших роки він із декількома співробітниками збільшив музейну колекцію до… 22 тисяч експонатів!\nНа цьому M.Сікорський не зупинився. Незабаром у центрі міста з’явилися меморіальні музеї Г.Сковороди, В.Заболотного, музей-діорама «Бої за Дніпро». А потім директор музеїв «вибив» 30 гектарів землі на Татарській горі, де розпочав створювати музейний комплекс під відкритим небом і дендропарк. Сюди звозили історичні цінності: старі хати, громадські будівлі, вітряки, що мали зникнути під водами штучних «морів»; реманент, машини різних типів, предмети побуту тощо.\nСлава про Сікорського як про видатного фахівця музейної справи, археолога й компетентного історика України поширилась далеко за межі міста. Проте його подвижницька діяльність, яка погано вписувалася в ідеологічно партійні рамки, багатьом не подобалася.\nМожна зрозуміти ще експозиції про Переяславську раду (хоча й тут основний упор чомусь робили на козацтво) чи про народні повстання — все-таки класова боротьба. Та підозріло багато про народні промисли, культуру, етнографічну самобутність…\nТа й крім цього, Сікорський — взагалі незручний для багатьох чоловік, незрозумілий фанатик: не просить квартири, не заводить сім’ю, мізерну зарплату витрачає на покупку старого «барахла», ікон, рушників, посуду. Зібрав коло себе таких самих одержимих. Наполегливо домагається для музею нових площ, ремонту.\nМиколі Івановичу пропонували іншу роботу — престижну, грошову, навіть у Києві. Не погоджувався. Двічі його виключали з партії, що означало автоматичне звільнення з посади директора. На щастя, знайшлися люди, які розуміли, що Сікорський працює на майбутнє. Найголовнішим його «покровителем» стала високоерудована, енергійна людина — П.Тронько. Перебуваючи на високих партійних та державних посадах, Петро Тимофійович припиняв всі спроби прибрати Сікорського, і до цього часу видатний історик, академік НАНУ, голова Всеукраїнського фонду відтворення видатних пам’яток історико-архітектурної спадщини О.Гончара П.Тронько не залишає без уваги музейний комплекс у Переяславі.\nНаприкінці 1970-х перший в Україні музей просто неба мав уже чотири розділи: українське село Середнього Придніпров’я ХІХ ст., музей ремесла та промислів пореформеного села, колекція вітряків та археологічний відділ. Як пише сам М.Сікорський, «вперше в світовій музейній практиці було створено хронологічний діапазон експозиції — від житла часів пізнього палеоліту до п’ятикамерного будинку кінця ХІХ ст.». Всі споруди були наповнені справжніми витворами людей різних фахів та епох — Михайло Іванович не визнавав підробок і муляжів.\nІ продовжував «бушувати»: для музею Г.Сковороди він відібрав у військової частини старовинний будинок бурси, заодно придбав і гармату для діорами. Повністю позбавленому відчуття чиношанування, Сікорському важко було пробивати «угорі» фонди для свого периферійного музею. Зате його знали й поважали колеги, співробітники і прості люди, які несли, та й зараз несуть до музею експонати. Звертаються по допомогу колеги — створювачі музеїв. У 1986 році приїздили навіть із Пермі, щоб порадитись, яким має бути меморіальний музей видатного російського винахідника М.Слав’янова.\nВ етнографічному комплексі з’явилися музеї Шолом Алейхема, літній будинок князя Воронцова… А в 1978 р. Сікорський відгукнувся на прохання створити музей вітчизняного винахідника XIX ст. М.Бенардоса (у Фастові, де Бенардос жив і був похований, для музею просто не знайшлося приміщення). Єдина умова, яку висунув Сікорський, — це історична достовірність інтер’єрів і справжні особисті речі винахідника в основі експозиції. Дозволялось використовувати макети й точні копії обладнання, але при цьому — мінімум пояснювальних планшетів, ніяких лозунгів тощо. Це принципи наукової школи Сікорського, яка не визнає парткомівсько-агітаційних залів та червоних кутків, що їх свого часу повсюдно видавали за музеї підприємств.\nМузей Бенардоса (шість кімнат-залів площею 200 кв. м.) вписався в зібрання музеїв етнографічного профілю як будинок маломаєткового дворянина. Але за внутрішнім наповненням він став зразком меморіального музею видатного діяча технічної галузі. Особливо показовий зал історії зварювання — з давніх часів до сучасного зварювання в космосі — зі справжніми експонатами, що їх подарував музеєві перший космічний зварник В. Кубасов.\nДо комплексу музеїв науково-технічного і промислового профілю належить музей мирного освоєння космосу, де зібрано унікальні зразки космічної техніки і особисті речі конструкторів та космонавтів; музей хліба з найбільшою на пострадянському просторі колекцією сільськогосподарських знарядь праці (реманент, техніка для обробки землі та випічки хліба); музей транспорту, поки що в основному селянського; колекція вітряків; зразки зброї різних видів і століть, сільські кузні та старовинні ливарні.\nУ 80-ті роки М.Сікорський, його співробітники і добровольці-ентузіасти продовжували збирати зразки техніки, прилади та інші експонати для музеїв цього профілю. Музейним працівникам допомагали члени секції пам’яток науки і техніки УТОПІК, яку очолював автор. Нам вдалося зберегти дещо зі списаного лабораторного обладнання КПІ, отримати зразки обчислювальних машин з іншого вузу, забрати демонтований міст, що колись був споруджений над Петровською алеєю в Києві за проектом Є.Патона. Але довго не вдавалось отримати від державних і партійних органів дозволу на відкриття відповідних музеїв.\nМи продовжували «пробивати» постанову уряду про створення комплексу промислово-технічних музеїв (а надалі й повноцінного Музею науки і техніки України), але нас не підтримали ні Міністерство культури, ні Товариство охорони пам’яток. Нарешті нам удалося зустрітися з чиновником високого рангу в адміністрації Президента України. Він підтримав нашу ідею... і через два роки вийшла постанова про створення Політехнічного музею при Київському політехнічному інституті, який готувався святкувати своє століття. Замість сотень гектарів землі у Переяславі, що їх можна було б застосувати під технічні музеї, пропонувалося розмістити зразки історичного внеску України в науково-технічний прогрес людства у залах площею близько тисячі квадратних метрів. (До речі, збудований у Москві 150 років тому Політехнічний музей має тільки експозиційну площу у кілька десятків тисяч квадратних метрів).\n90-ті роки були дуже нещасливими як для Державного історико-культурного заповідника у Переяславі-Хмельницькому, так і для самого Михайла Сікорського. Зникла держава, в якій діяли закони про збереження пам’яток історії та культури і безкоштовну передачу експонатів до музеїв. Пішли на металобрухт усі пароплави (в Україні вже не залишилось жодного зразка) і більшість теплоходів: бухта біля музею залишилась порожньою. З сорока типів паровозів, що їх колись виробляли в Україні тисячами, збереглося кілька штук, та й їх у Переяславі немає, бо не встигли прокласти відтинок залізниці. Власники колекції ретроавтомобілів продали свої раритети у Прибалтику й Німеччину. Держава припинила фінансування заповідника, і ще до того, як міліція перестала охороняти Переяславські музеї, із зачинених вітрин зникли деякі реліквії вже незалежної України — гетьманські регалії. А остання крадіжка — комп’ютера, подарованого Голландським посольством, — сталася у 2002 році.\nТа М.Сікорський ще плекав надію на новий закон України «Про охорону і використання пам’яток історії і культури», що мав вийти замість радянського закону 1978 року. У законопроекті була пропозиція про включення юридичного поняття пам’яток промисловості, техніки і науки. На жаль, замість нього було прийнято Закон «Про охорону культурної спадщини», який обмежив поняття об’єкта збереження тільки «нерухомими спорудами, занесеними до Державного реєстру». Таким чином, зруйновано останнє підґрунтя для законного збереження зразків діяльності тисяч народних умільців, винахідників, вчених, пам’ять про яких намагається зберегти Михайло Іванович Сікорський.\nНе дивно, що за радянських часів влада не поспішала належним чином відзначити працю сподвижника музейної справи. (Його колегу, директора Пушкінського музею в Михайловському С.Гейченка удостоїли звання Героя Соціалістичної Праці, двічі нагороджували Державними преміями СРСР, не кажучи вже про ордени.) Це можна зрозуміти — Переяславський музей існував в «іншому вимірі», сприяв вихованню гордості за Україну та її народ. І ось настав час, коли, здавалось, скарби Переяслава мали бути затребувані, а збирачі цих скарбів — достойно відзначені. Проте до 80-річного ювілею М.Сікорський не лише не став Героєм України, а й взагалі не отримав будь-якої державної нагороди. На ювілейних урочистих зборах йому вручили нагороду УПЦ Московського патріархату — Орден Нестора-літописця. Це символічно — Сікорський зібрав й продовжує збирати «матеріальну ілюстрацію» до історії України від давніх часів до наших днів.\nСлід відзначити, що М.Сікорський — не лише дипломований вчений, чиї наукові праці з історії, етнографії, археології відзначаються новими фактами та оригінальними думками. За роки практичної праці він став фахівцем з ряду наук, необхідних для музейної справи, а доводилося бувати й агрономом, і будівельником… Може кваліфіковано спілкуватись і з філософами, і з художниками тощо.\nВін фанатично відданий справі, яку обрав понад півстоліття тому. І всі, хто дотичний до неї, бажають патріархові та майстру музеїв міцного здоров’я та нових творчих успіхів.


МНК: Україна - на правильному шляху\nНезважаючи на те, що вотум недовіри в українському парламенті так і не виник, потреба в нових парламентських виборах не зменшилася. Першими про них заговорив Опозиційний блок, а потім тему підхопила партія “Батьківщина”, згодом - “Самопоміч”. Чи не за випадковим збігом, керівники Російської Федерації - усіма руками “за” нові вибори?\nНа думку прихильників дострокових виборів, уряд переживає кризу, тому що президент і прем'єр не змогли здійснити урядові реформи і викорінити корупцію. Їхній головний аргумент полягає в тому, що корумповані чиновники високих рангів та олігархи досі на свободі.\nЧому ж тоді лідери Революції Гідності, які тепер стали членами парламенту, є провідними прихильниками і авторами урядових реформ і законодавства з боротьби з корупцією, виступають проти нових виборів?\nЗрештою, здається, немає ніяких розбіжностей між двома сторонами або серед вищих керівників уряду щодо ключових напрямів політики. Вперше з моменту відновлення незалежності в 1991 році, існує одностайність щодо відмови у будь-якій формі союзу з Росією і підтримка вступу до Європейського союзу і Євроатлантичного співтовариства. Всі згодні з необхідністю здійснити економічні та фінансові реформи, включаючи викорінення корупції, як це передбачено, зокрема, у вимогах кредиту МВФ та умовах угоди між Україною і ЄС про асоціацію.\nДля тих, хто виступає проти позачергових виборів, збереження національної єдності і стабільності є неодмінною умовою для збереження і захисту національної держави. Простіше кажучи, без суверенної держави, український народ не матиме що реформувати. Вони вказують на те, що протягом двох років Україна веде війну, яка спричинила майже 10 тисяч смертей, ще тисячі поранених, величезну гуманітарну кризу, майже 1,5 мільйона внутрішніх біженців, масові руйнування інфраструктури та економічного виробництва, безпрецедентну економічну кризу... У розпал цих лих, українці обрали нового президента, новий парламент і нових місцевих чиновників. Не можна чекати, що за два роки українське суспільство позбудеться корупції і введе в дію новий соціальний порядок, заснований на верховенстві закону і належному управлінні. Без сумніву, втеча Януковича і його найближчого оточення також не призведе до відставки сотні, якщо не тисячі корумпованих чиновників та інших осіб, в тому числі олігархів. Вони залишилися в Україні. Але чи вживаються заходи, щоб запобігти їхнім діям як п’ятої колони Росії у гібридній війні проти України?\nУ період війни і економічної дислокації, для України важливо зберегти стабільність, одночасно трансформуючи уряд і саме суспільство. Бо корупція - не менша загроза, ніж війна. Усунення корупції - не менш важливе завдання, ніж витіснення російських військ з Донбасу і Криму. Проте, арешт тисячі корумпованих міністерських чиновників на місцевому рівні може лише підірвати стабільність. Крім того, багато хто з чиновників-корупціонерів “з білими комірцями” вжили багато заходів, щоб захистити себе від будь-якого обвинувачення чи осуду. Навіть в разі арешту, судовий процес з мандатом за європейськими стандартами буде надзвичайно дорогим для уряду і затягнеться на місяці, а то й роки без будь-яких гарантій засудження.\nТаким чином, підхід полягає в ліквідації корупції в її джерелі і/або зміні існуючої корупційної системи на абсолютно нову і прозору, тобто викорінення корупції як явища, а не шляхом арешту і судового переслідування. Проте, розслідування, арешт і засудження корумпованих чиновників є невід'ємною частиною антикорупційної тріади - реформування, витіснення і судового переслідування.\nТа є й реальні, значимі успіхи в боротьбі з корупцією. Її ліквідували в області енергетики. Газ і нафта були найбільш корумпованими секторами економіки і найбільш прибутковим джерелом незаконних доходів, які використовувалися для розширення впливу в уряді і економіці з боку корумпованих чиновників і олігархів. Сьогодні Україна відмовилася від російського газу і є практично самодостатньою в енергетичних поставках. Імпорт з Європи відбувається через повністю прозору систему. Україна також використовує менше енергії завдяки урядовим реформам в галузі постачання, ціноутворення і збереження програм.\nУряд робить процес закупівель повністю прозорим, всі тендери, контракти і закупівлі доступні в онлайн-режимі. Навіть в секторі охорони здоров'я, що ще чекає на реформи, досягнуто певного прогресу. Закупівля лікарських засобів була вкрай корумпованою, а зараз - проводиться відповідно до міжнародних стандартів.\nАналогічним чином, активи всіх державних службовців і членів їх сімей будуть доступні до перегляду онлайн, що дозволить швидко порівняти їх спосіб життя із заявленим доходом.\nМіністерство освіти започаткувало нову кампанію з боротьби з корупцією, в тому числі - розслідувань і арештів ректорів вишів.\nЩе однією важливою зміною є системна децентралізація влади, передача повноважень державних послуг на місцевому рівні, особливо бюджетних.\nКорупція також “атакується” на вуличному рівні через реформу поліції. Будь-яка людина, навіть віддалено знайома з поточними подіями в Україні, чула про успіхи, досягнуті в цій галузі. Сьогодні практично немає корупції і хабарів за участю “стражів правопорядку” і громадян. Цей успіх завдячує повній заміні системи: включаючи набір і навчання нових співробітників поліції і їх начальників, встановлення стандартів і процедур, що забезпечують підзвітність і, одночасно, незалежність від корупційних впливів.\nВтілюється і боротьба з корупцією за допомогою звинувачення, розслідування і засудження. Ефективним рішенням є створення нової установи: на сьогодні є 120 нових слідчих і кваліфікованих робітників, а також нові прокурори. Але створення нової установи потребує часу і зусиль. Система правосуддя теж переживає зміни: слідчі надали свої перші справи щодо корумпованих суддів, і найближчим часом вони будуть розглянуті.\nЦі приклади - лише вершина айсбергу реформування урядових установ. Це - процес трансформації самого суспільства, оскільки зачіпає всі аспекти повсякденного життя. Питання в тому, чи готові звичайні люди не пропонувати хабарі?\nОстанній рік - це прогрес у боротьба з корупцією, нечуваний за всі 24 роки незалежності. Україна є однією з небагатьох країн у світі з реальною збалансованістю бюджету. Економічний спад досяг нижньої межі. Зважаючи на світову економічну кризу - передусім, сировинну та металургійну, Україна показуватиме реальний ріст економіки навіть при непомірних витратах через війну з Росією.\nКрім того, не можна заперечувати, що реформи відбуваються нерівномірно. Проблему корупції в багатьох урядових установах ще належить вирішити. Україна - це величезна країна з територією розміром з Францію і населенням понад 40 мільйонів людей. Усе це потребує часу.\nПозачергові вибори зараз зупинять процес реформ, принаймні на рік. Це дозволить популістам і демагогам кричати про зраду та розчарування людей. Олігархи - власники основних засобів масової інформації, особливо телевізійних мереж, прагнуть розділити націю і скеровувати громадську думку у русло песимізму.\nУкраїнський народ переживає величезні труднощі в надії на краще майбутнє для себе і своїх дітей. Лідери України та Євро-атлантичного співтовариства не мають права його підвести. США, Канада і ЄС повинні продовжувати публічно і конфіденційно тиснути на президента і прем'єр-міністра щодо впровадження реформ. Крім того, вони повинні збільшити свою підтримку і працювати з реформаторами в парламенті, які також відповідальні за прогрес, який маємо на сьогодні. З виходом з правлячої коаліції партій “Батьківщина” та “Самопоміч”, у парламенті формується нова більшість, що, швидше за все, призведе до заміни близько 40% Кабміну.\nУкраїнський народ повинен зрозуміти, що Захід бачить не тільки проблеми, а й високо оцінює успіхи.\nПродовження дипломатичної підтримки, включаючи санкції щодо Росії і посилення підтримки військових України має стати пріоритетом для союзників України. Також має збільшитися і цільова фінансова та технічна допомоги для урядових реформ, аби усунути корупцію, що не менш важливо.\nЗрештою, немає ніякої альтернативи тим політикам, які вимагають жертв і зобов'язань з боку українського народу, їхнього уряду і політичних та бізнес-еліт, євроатлантичної спільноти і їх політичних і економічних інститутів. Рішучість, яка посіла провідне місце під час Революції Гідності - це правильний шлях для України. Залишатися вірними Угоді про асоціацію України з Європейським Союзом і Будапештському меморандуму про гарантії безпеки - проблема для Заходу.\nПереклад - Марія Дубініна\nЦя стаття заснована на спостереженнях за учасником візиту в Північну Америку Андрієм Парубієм у лютому 2016 року, першим віце-спікером Верховної Ради України.\nАндрій Парубій відвідав з офіційним робочим візитом Торонто, Оттаву та Вашингтон, округ Колумбія, в лютому 2016 року. Його візит в Канаду був організований Лігою українських канадців під егідою Фонду BCU і проведений в співпраці з Конгресом Українців Канади. Його візит до Вашингтона, округ Колумбія, організував Український комітет Америки у співпраці з Центром американо-українських відносин і Українським конгресовим комітетом Америки, IL дивізії.


У церкві чи на вечірці: епідеміологи склали рейтинг небезпечних місць, де можна підхопити COVID-19 » Новини Чернівці: Інформаційний портал «Молодий буковинець»\nУ церкві чи на вечірці: епідеміологи склали рейтинг небезпечних місць, де можна підхопити COVID-19\nЕпідеміологи створили карту, на якій розподілили активності та повсякденні справи за рівнем ризику заразитися COVID-19.\nЕпідеміологиня Саскія Попеску разом із двома своїми колегами після частих запитань про те, чим безпечно займатися під час пандемії коронавірусу вирішила скласти детальну інструкцію. У ній видно, які повсякденні справи є найменш небезпечними, а які несуть найбільш загрозу для здоров’я.\nДе найлегше заразитися COVID-19\nНизький рівень небезпеки:\nЗалишатися вдома (на самоті або із ріднею / сусідами по помешканню);\nГуляти на відкритому повітрі (із домашніми тваринами або без них);\nЗабирати їжу на виніс, каву або продукти з магазинів (Ризики: потенційне скупчення людей);\nБігати або кататися на велосипеді (на самоті або з іншою людиною. Ризики: близький контакт або потенційне скупчення людей);\nПікнік або обід на терасі (з людьми, що не мешкають із вами, слід дотримуватися соціального дистанціювання. Ризики: потенційне скупчення людей та активність).\nНизький/середній рівень небезпеки:\nГрати у "дистанційні" види спорту на вулиці (Наприклад, у теніс або у гольф);\nШопінг у продуктових крамницях (Ризики: закрите приміщення, тісний контакт, потенційне скупчення людей, поверхні, яких дуже часто торкаються);\nРоздрібні покупки (Ризики: закрите приміщення, тісний контакт, потенційне скупчення людей).\nСередній рівень небезпеки:\nВідвідувати лікарні (Ризики: закрите приміщення, потенційне скупчення людей);\nВідвідувати стоматолога (Ризики: закрите приміщення, тісний контакт, потенційне скупчення людей, пацієнт перебуває не у масці);\nЇздити на таксі (Ризики: невідома частота прибирання, можлива тривала поїздка, кількість пасажирів);\nВідвідувати музеї (Ризики: закрите приміщення, тісний контакт/потенційне скупчення людей);\nОбідати на літньому майданчику кафе (Ризики: тісний контакт, потенційне скупчення людей, складнощі у носінні маски впродовж вживання їжі).\nСередній/високий рівень небезпеки:\nТренуватися у спортзалі (Ризики: закрите приміщення, тісний контакт, потенційне скупчення людей, важко перебувати у масці, висока частота дихання);\nВідвідувати салони краси та барбершопи (Ризики: тривалий тісний контакт, складнощі у носінні маски);\nПрацювати в офісі (Ризики: закрите приміщення, поверхні, яких дуже часто торкаються, тривалий тісний контакт/потенційне скупчення людей);\nОбідати у приміщенні ресторану або кав’ярні (Ризики: закрите приміщення, тривалий тісний контакт/потенційне скупчення людей, складнощі у носінні маски впродовж вживання їжі).\nВисокий рівень небезпеки:\nВідвідувати вечірки, бари і нічні клуби (Ризики: закритий простір, тривалий тісний контакт/потенційне скупчення людей, висока частота дихання, крики);\nГрати у контактні види спорту (футбол, баскетбол і т.д. Ризики: тривалий тісний контакт/потенційне скупчення людей, висока частота дихання, неможливе носіння маски);\nЇздити громадським транспортом (Ризики: закритий простір, тривалий тісний контакт/потенційне скупчення людей, висока частота дихання, поверхні, яких дуже часто торкаються);\nЛітати літаком (Ризики: закритий простір, тривалий тісний контакт/потенційне скупчення людей, поверхні, яких дуже часто торкаються);\nХодити до церкви (Ризики: закритий простір, тривалий тісний контакт/потенційне скупчення людей, поверхні, яких дуже часто торкаються, співи);\nХодити на концерти та спортивні події (Ризики: закритий простір, тривалий тісний контакт/потенційне скупчення людей, поверхні, яких дуже часто торкаються, крики);\nХодити до театру та кінотеатру (Ризики: закритий простір, тривалий тісний контакт/потенційне скупчення людей, поверхні, яких дуже часто торкаються).\nТак, хороша циркуляція повітря, мінімізація проведеного часу у приміщенні чи серед натовпу та ретельне дотримання правил гігієни є найліпшим захистом, якщо все ж довелося опинитися у людному місці.\nТеги - епідеміологи, рейтинг, коронавірус, небезпека\nНа Буковині сьогодні одужало більше людей, ніж виявили нових інфікованих\nІз 382 закладів дошкільної освіти працюють 318 (83%), які відвідують 14 378 дітей\nНа Буковині майже 500 школярів перебувають на самоізоляції\nУвага! Новенький iPhone 12 нарешті у Чернівцях! Як і де можна придбати смартфони Apple у нашому місті?*\nАліна Гросу з рідними перехворіла на коронавірус: симпт ... 0\n«Карантин вихідного дня»: скільки адмінпорушень виявила ... 1\nЗа ініціативи Віталія Михайлішина пенсіонери та малозаб ... 1\nУ Чернівцях поліція відкрила справу через незаконну агі ... 0\nЖорсткий карантин і зупинка транспорту в Україні: лікар ... 0\nНа Буковині поліція припинила діяльність незаконного гр ... 0\nАвтор: Андрей в новині:\nЗеленський одужав від коронавірусу 2\nСтоматологічна клініка «Radent» у Чернівцях відсвяткувала 6-ий день народження! Які послуги пропонує і чим пишається клініка?*\nПро досвід, здобутки і послуги клініки Radent – у матеріалі.\n5 випадків, коли кредит – справді ідеальне рішення*\nІдея Банк приготував нову пропозицію для нових клієнтів: кредит готівкою "На старт".


Повість про двох журналістів - Україна Incognita\nУкраїна Incognita » Історія і "Я" » Повість про двох журналістів\nУолтер Дюранті, Гарет Джонс і Пулітцерівська премія\nУолтер Дюранті, народжений у Ліверпулі (Англія) 1884 року, завжди був таким собі негідником і відверто насолоджувався своїм умінням виходити сухим із води. У прекрасній біографії С. Дж. Тейлор «Апологет Сталіна. Уолтер Дюранті — людина «Нью-Йорк таймс» у Москві» (Оксфорд Юніверситі Прес, 1990) йдеться про те, що він брехав навіть про власне походження, стверджуючи у своїй автобіографії, що був єдиною дитиною в сім’ї й осиротів у 10 років (і те, й інше є неправдою — його мати померла в 1916, а сестра — через 14 років; батько помер у 1933, залишивши всього 430 фунтів). Закінчивши університет, він вирушив до Парижа, де присвятив себе сатанізму, опіуму та сексу. На початок Першої світової він працював репортером у «Нью- Йорк таймс» і таким чином зміг уникнути призову. Очевидно, Дюранті знав, що часто ключ до успіху в журналістиці — вміння визначити, що потрібне читачам, і підібрати відповідні факти. Його репортажі завжди були живими, легко читалися і зазвичай — але аж ніяк не завжди — певним чином стосувалися справжніх фактів. Проте він розумів, що в американській вільній пресі призначення газети полягає у тому, щоб приносити власнику прибуток, і завдання репортера — написати щось таке, щоб читачі захотіли купити газету його роботодавця та прочитати це. Такі класичні відносини між працею й управлінням у ринковій економіці: чим ефективніше найманий працівник допомагає роботодавцю заробляти гроші, тим більше він має шансів отримати вищу зарплату, кращу посаду й інші атрибути запаморочливого успіху.\nУ випадку Дюранті ця система чудово спрацювала. Після війни його відправили до нових незалежних прибалтійських держав, а в 1921-му він став одним із перших журналістів, допущених до Радянського Союзу. Останнє досягнення дечого варте, оскільки Радянський Союз ніколи не соромився жорстко контролювати, кому дозволити приїхати чи поїхати, а кому — ні. Західний репортер у СРСР завжди знав, що, якщо написати що- небудь образливе для радянської влади, тебе негайно видворять і не впустять назад. Тому їхнім найсильнішим професійним прагненням було не виявитися такою персоною. Дюранті розумів це краще, ніж будь-хто інший, але на випадок, якщо хтось із іноземних журналістів забував цю просту істину, радянський чиновник завжди готовий був їм про неї нагадати. Під час першої п’ятирічки главою радянського управління преси був Костянтин Уманський.\nЮджин Лайонс, який знав Уманського ще з тих часів, коли той був кореспондентом ТАРС у США і пізніше главою її Іноземного бюро, ймовірно, не гірше за інших іноземних кореспондентів знайомий із цим невисоким кучерявим чоловічком, говорив, що цю систему будували на принципі «ти — мені, я — тобі», — інколи журналістам вдавалося примусити цензора піти на поступки, демонструючи професійну солідарність (зрештою, для Радянського Союзу було б занадто великим конфузом вислати відразу всіх іноземних кореспондентів), і в цілому все базувалося на компромісах. Та без дозволу Уманського телеграф просто не передавав телеграми кореспондентів. Більш того, багато західних інтелектуалів, упевнених у тому, що радянський експеримент має величезну перевагу перед дуже очевидними страхіттями капіталізму, відчайдушно хотіли бачити у ньому промінь надії. А у світі, де доступ до «творців новин» часто є визначальним моментом у тому, чи матимете ви що написати у газету, доступ до влади сам по собі стає перевагою. Як сам Лайонс писав у своїх мемуарах «Відрядження до Утопії» (1937), «Справжнім купівельним засобом у Москві, здатним купити те, чого не можна було придбати ні за рублі, ні за долари, була влада. А влада означала — товариш Сталін, товариш Уманський, віртуозний комбінатор, чий дядько був кращим приятелем двоюрідного брата члена колегії ГПУ. Запрошення на прийоми у «вузькому колі», на бридж із «великими людьми», компліменти у «Правді», задоволення соціальних амбіцій дружини — усе це діяло набагато краще, ніж примушувати кореспондента прикусити язик з допомогою погроз… У Москві або в Берліні, в Токіо чи в Римі — спокуса для діючого репортера лежить у сфері конформізму. Набагато зручніше і, зрештою, вигідніше притримати інформацію, призначену читачам, які мешкають за тисячі миль від тебе, ніж зіткнутися ніс-у- ніс із розгніваним цензором і дверями кабінетів, що зачиняються перед тобою».\nЯк Лайонс, так і Дюранті були настільки добре обізнані з правилами цієї гри, що їх удостоїли ще до початку Голодомору інтерв’ю з самим Сталіним — Священним Граалем іноземної преси в Москві. Уманський знав, як нагороджувати і карати іноземців. Можливо, саме завдяки цьому пізніше він увійшов у вашингтонський дипломатичний бомонд.\nЛайонс, приїхавши до Москви американським комуністичним підлабузником і перетворившись потім на позбавленого ілюзій антикомуніста, заплатив свою ціну. Його перекладачка звернула його увагу на статтю в «Молоті» — газеті, виданій у Ростові-на-Дону й, очевидно, не призначеній для очей іноземців, де повідомлялося про депортації трьох українських козацьких станиць із Кубані. Через дев’ять місяців після того, як він написав про це, його попросили забиратися геть із СРСР.\nУ цей світ і потрапив молодий англійський соціаліст Малькольм Маггерідж, який одружився з племінницею Сіднея і Беатріси Вебб, на яких тоді буквально молилися у Радянському Союзі за їхні заслуги у перетворенні радянського експерименту на ікону для західних соціалістів-інтелектуалів. Походячи з такого середовища, юний Малькольм та його дружина навіть продали свої меблі, впевнені, що залишаться у Радянському Союзі, про що Маггерiдж і написав в «Манчестер гардіан». Та після приїзду він швидко зрозумів, що п’ятирічний план не зовсім схожий на те, як його розписували. Ймовірно, перше уявлення про те, у який паноптикум потрапив, він отримав на прийомі у британському посольстві в Москві восени 1932 року, де він сидів між апологетом Радянського порядку Анною-Луїзою Стронг і Великим Дюранті, найвідомішим іноземним кореспондентом того часу, який щойно отримав свого Пулітцера. Міс Стронг, пише Маггерідж у своїх мемуарах «Хроніки витраченого часу», «була огрядною жінкою з дуже червоним обличчям, густим сивим волоссям, й обличчя її виражало дурість настільки досконалу, що це додавало їй своєрідної краси». Далі він пише: «Дюранті, енергійний дотепний чоловічок, був набагато більш суперечливою особистістю; я би сказав, що у Москві про нього говорили більше, ніж про будь- кого іншого, принаймні серед іноземців… У його будинку, який я відвідав один чи два рази, жила така собі російська жінка Катя, у якої, наскільки я знаю, був від нього син. Я завжди насолоджувався його товариством: у його безпринципності було щось енергійне, живе до абсурдності, що робило його постійну брехню напрочуд захоплюючою. Думаю, ніхто, навіть Луї Фішер, не слідував кожному повороту і вигину лінії партії так старанно, як він. В очах Уманського він був непогрішний і його постійно ставили всім нам у приклад.\nЗвичайно, у його матеріальних інтересах було писати те, чого від нього хотіла радянська влада — що колективізація в сільському господарстві триває добре і ніде немає голоду, що чистки виправдані, признання — справжні, а судова процедура — бездоганна. Завдяки такій поступливості, настільки безглуздій і фальшивій, що вона була об’єктом насмішок інших кореспондентів і навіть Подольський (радянський цензор. — Авт. ) кепкував над ним, у Дюранті ніколи не було проблем із житлом, візою чи отриманням інтерв’ю у кого він хотів».\nТаку надслухняність режиму, на позначення якого найчастіше використовували термін «тоталітаризм», було прикрито позолотою об’єктивного аналізу, певно, не без участі інтуїції: він першим «зробив ставку на Сталіна», як він сам висловлювався, і йому навіть належить честь винаходу слова «сталінізм» для позначення зароджуваної Системи, — крім того, його завжди цікаво було читати, не кажучи вже про те, щоб розмовляти з ним. Він був найвідомішим іноземним кореспондентом свого часу; фешенебельна квартира у Москві, коханка, з якою він справді прижив сина, східний слуга для куховарства і прибирання; він був у центрі світського життя іноземців у Москві і часто їздив за кордон — як він казав, щоб нагадати собі, що таке новини.\nВодночас із якоюсь дивною щиросердістю він сам визнавав себе апологетом. У 1980-х, досліджуючи Голодомор, я наткнувся у Національних архівах США на вельми цікавий документ, меморандум такого собі А. В. Кліфота, співробітника американського посольства у Берліні, від 4 червня 1931 року. Дюранті зайшов туди продовжити термін дії свого паспорта. М-р Кліфот вважав, що для Держдепартаменту може бути цікавим той факт, що журналіст, чиїм репортажам так вірили, сказав йому, «що, «за узгодженням із «Нью-Йорк таймс» і радянською владою», його повідомлення відображають офіційний погляд Радянського уряду, а не його власний». Зазначимо, що консульський чиновник вважав за особливо важливе для свого начальства, що фраза «за узгодженням із «Нью-Йорк таймс» і радянською владою» була прямою цитатою. Ось за таку журналістську прямоту Дюранті й отримав Пулітцерівську премію в 1932 році.\nУ світ московської журналістики, світ, де кожному доводилося самостійно вирішувати моральну дилему, позначену Лайонсом як «писати чи не писати», приїхав такий собі Гарет Джонс, перспективний юнак, який вивчав російську мову, випускник Кембриджа, радник із питань зовнішньої політики тогочасного прем’єр-міністра Великої Британії Девіда Ллойд- Джорджа. У віці 25 років, у 1930-му, він приїхав до СРСР, щоб повідомити своєму роботодавцю про те, що там відбувається. Його репортажі вважали настільки чесними, що їх публікувала лондонська «Таймс» за підписом «Нотатки спостерігача». Наступного року він повернувся й опублікував кілька матеріалів під власним іменем. Заробивши репутацію своєю послідовністю у спробах чесно докопатися до суті, у 1932 він написав правду про ситуацію з продовольством, про людей, які запитували: «Чи буде ще коли- небудь у нас суп?»\nДо ранньої весни 1933 про те, що голод лютує на Україні та на Кубані, де дві третини населення становили українці, у Москві знали й іноземні дипломати, й іноземні кореспонденти, і навіть прості люди. У відповідь на «викриття» Лайонса, що грунтувалися на регіональній радянській пресі, іноземним кореспондентам заборонили їздити до району лиха. Розпитавши колег у Москві — зрозуміло, на умовах, що їхні імена не будуть згадані, — він вирішив, що варто порушити заборону і купити квиток на поїзд до цих місць як приватна особа, що не заборонялося. Потрапивши туди, він знову використав свій простий, але логічний метод — зійти з поїзда та йти пішки, поки не пересвідчишся, що зійшов з уторованої дороги, а потім почати розмовляти з місцевими жителями.\nІлюстрація з сайту www.garethjones.org\nВін провів там два тижні, пройшов приблизно 40 миль, розмовляв із людьми, ночував у їхніх хатинах і був охоплений жахом від побаченого. Поспішно повернувшись до Москви і залишивши Радянський Союз, Джонс зробив першу зупинку у Берліні, де йому вдалося дати прес-конференцію і написати серію статей про трагедію, яку він бачив на власні очі. «Я пройшов через безліч сіл і дванадцять колгоспів. Скрізь я чув плач: «У нас немає хліба, ми помираємо…» («Манчестер гардіан», 30 березня 1933).\nЮний Маггерідж, якому випало дожити до поважного віку і стати одним із найшанованіших журналістів ХХ століття, зробив приблизно те саме — посилав свої повідомлення з британською диппоштою, публікував приблизно те саме раніше за Джонса, але під анонімним підписом «Нотатки спостерігача», і це навряд чи справило якесь враження, тому що його оповідь була нічим не підтвердженим репортажем невідомого спостерігача. Зовсім інакше це звучало з вуст молодого містера Джонса, конфідента прем’єр-міністрів і мільйонерів, людини, якій вдалося взяти інтерв’ю в Гітлера і Муссоліні. Тут пан Уманський та його начальство зіткнулися з проблемою, яку не можна було проігнорувати. Але у радянського чиновництва був козир у запасі, здатний привести до тями непокірних представників корпусу іноземної преси у Москві, заражених вірусом чесності, — принаймні, на час їхнього перебування у СРСР.\nЗа пару тижнів до того ГПУ арештувало шістьох громадян Великої Британії і кількох росіян за обвинуваченням у промисловому шпигунстві. Було оголошено, що готується публічний суд. Це була справжня новина. Одне — саджати на лаву підсудних своїх громадян, але звинувачувати білих людей, англійців, у шахрайстві — це вже щось зовсім інше. Процес обіцяв стати процесом століття, і всі кореспонденти англомовного світу розуміли, що це історія якраз така, за висвітлення яких їм платять. Бути відрізаним від інформації у такий момент — рівносильне професійному самогубству. Дилема «писати чи не писати» ніколи ще не поставала так гостро.\nУманський чудово розумів ситуацію, і Лайонс описав її так точно, що переказ не потрібен: «Вибравшись із Росії, Джонс зробив заяву, яка, як би приголомшливо вона не звучала, була не більше ніж резюме того, що йому розповіли кореспонденти й іноземні дипломати. Щоб захистити нас і, можливо, підвищити автентичність своїх репортажів, він подав усе так, неначе його набіги на українську провінцію, а не наші бесіди, були основним джерелом його інформації…\nСпростовувати Джонса було для нас не більш приємним заняттям, ніж роками підтасовувати факти на догоду диктаторському режиму, але ми його все ж спростували, одноголосно і майже ідентичними лицемірними фразами. Бідолаха Гарет Джонс, мабуть, невимовно здивувався, коли факти, які він насилу з нас витяг, було поховано під валом наших спростувань.\nСцена зречення Джонса американським прес-корпусом і до сьогодні живе у моїй пам’яті. Це було ввечері; Костянтин Уманський, сама люб’язність, погодився зустрітися з нами у номері одного з кореспондентів. Він знав, що він має стратегічну перевагу перед нами через історію з Метро-Вікерс. Він міг дозволити собі бути люб’язним. Тоді ми вимушені були підгравати чиновникам, і говорити про голод було б професійним самогубством. Ми довго торгувалися в дусі джентльменського «ти — мені, я — тобі», осяяні золотозубою усмішкою Уманського, і нарешті виробили формулу спростування.\nУ досить інакомовних висловах, щоб потішити нашу совість, ми визнали, що чортів Джонс — брехун. Покінчивши з брудною справою, хтось замовив горілку і закуски, Уманський приєднався до святкування, і компанія не розходилася до ранку. Головний цензор був у такому приємному настрої, у якому я його не бачив ні до, ні після. Тієї ночі він здійснив велику справу для зміцнення більшовицьких позицій».\nДюранті зайняв провідну позицію у кампанії проти Джонса. 31 березня 1933 року «Нью-Йорк таймс» надрукувала на 13 сторінці статтю, яку можна було б вивчати на факультетах журналістики як приклад майстерного лавірування між правдою і брехнею. Вона називається «Росіяни голодні, але не помирають із голоду» і починається з викриття Джонса у контексті, який прояснює все: «У розпал дипломатичної дуелі між Великою Британією та СРСР з приводу арештованих британських інженерів, в американській пресі з’являється «страхітлива історія» із британського джерела про голод у Радянському Союзі, про «тисячі вже загиблих і мільйони, яким загрожує голодна смерть».\nГАРЕТ ДЖОНС З ЛАМОЮ У МАНЬЧЖУРІЇ\nСтаття, здавалося, розставила все на місця. Британці сердиті, і тому навіть поверхневі спостереження цього розумного, але зухвалого наївного юнака впали на благодатний грунт. Такі «страшилки» з’являються регулярно, а правда полягає у тому, що становище справді важке, в управлінні сільським господарством справді були перекоси, і чиновники Комісаріату сільського господарства, які найбільше провинилися, отримали відповідне покарання. «Насправді немає ні голоду, ні голодних смертей, — пояснював Дюранті, — але вельми поширені випадки смерті від хвороб, викликаних недоїданням… Якщо через кліматичні умови урожай пропаде, як це було в 1921 році, Росії справді загрожуватиме голод. Якщо ні — теперішні труднощі швидко забудуть». Так, це, звісно, пояснювало все — принаймні достатньо для того, щоб США визнали Радянський Союз у листопаді того самого року. Більш того, на обіді, даному на честь радянського міністра закордонних справ Максима Литвинова у розкішному нью-йоркському готелі «Уолдорф-Асторія», коли настав час віддати данину Дюранті, оплески були такими оглушливими, що американський критик і бонвіван Олександр Уолкотт писав: «Справді, складалося враження, що визнали не тільки Росію, а й Уолтера Дюранті».\nТоді як Дюранті так активно публічно заперечував існування голоду, в приватних бесідах він визнавав його цілком відверто. 26 вересня 1933 року у приватній розмові з Уїльямом Стренджем, співробітником британського посольства у Москві, він сказав: «Цілком імовірно, що минулого року в СРСР 10 мільйонів чоловік загинули, прямо чи непрямо, через дефіцит продовольства». Маленькому англійцю, здавалося, все сходило. Але його подальша кар’єра стала поступовим зануренням у бідність і забуття. Його московська Катя лаяла його за відсутність цікавості до освіти їхнього сина і вимагала присилати більше грошей. Він одружився, будучи на смертному одрі, у вересні 1957. Через тиждень, 3 вересня, він помер від внутрішнього крововиливу, ускладненого емфіземою легенів, у віці 73 років. Про його сина більше нічого не відомо.\nДжонс спробував захистити себе у листі до «Нью-Йорк таймс»; Малькольм Маггерідж, виїхавши з СРСР, відмовився написати листа на його підтримку, хоч Джонс публічно хвалив анонімні статті Маггеріджа у «Манчестер гардіан». Проте багато організацій, переважно правого спрямування, взяли участь у спробах розповісти світу про Голодомор 1932—1933 рр., але протягом двох-трьох років це питання відійшло на задній план і було практично забуте.\nГарет Джонс і сам був спантеличений. У листі до товариша, який мав намір поїхати до СРСР, Гарет писав: «Шкода! Ти повеселишся, дізнавшись, що маленький «Джонський», який і мухи не зачепить, удостоївся честі потрапити до чорного списку ОГПУ, і йому заборонено в’їзд до Радянського Союзу. Я чув, що у секретній поліцейській папці з моїм іменем зберігається довгий список моїх злочинів, у тому числі, як це не смішно, шпигунство. Насправді, Литвинов надіслав спеціальну телеграму з Москви до радянського посольства у Лондоні, щоб вони як слід поскаржилися на мене містеру Ллойд-Джорджу».\nДжонс і ті, хто підтримав його, були поховані під вагою спростувань. Один за іншим покидаючи Радянський Союз, американські журналісти писали книги про те, що бачили. Маггерідж написав роман «Зима у Москві» (1934), у якому імена було змінено, але було цілком зрозуміло, хто є хто. Здається, як слід він замаскував тільки Джонса: персонаж, списаний із нього, старший, він палить і п’є, чого справжній Джонс не робив. Здається, Маггерідж у своїх мемуарах забув про того, хто насправді підняв історію українського Голодомору під своїм власним іменем. Можливо, він почувався трохи винним за те, що у нього виявилося менше хоробрості, ніж у валлійця, якого вбили у Китаї в 1935 році, можливо, щоб перешкодити йому розповісти світу, що нова держава Манчжоу-го не настільки чудове місце, як хотіли це подати його японські спонсори.\nА ось історія, чимось схожа на історію Гарета Джонса. У 1981-му іншого молодого 29 річного чоловіка, якийщойно отримав докторський ступінь у Мічиганському університеті, найняв Гарвардський Інститут україністики для дослідження Голодомору. Через приблизно 10 років, коли Комісія з Голодомору закінчувала свою роботу, йому повідомили, що стипендію, яку йому запропонували на академічний рік, урізали до одного семестру. Не маючи жодних альтернатив, він погодився і на це. «Ми чекали, що він відмовиться, але він погодився», — сказали його колезі. Наступного року його запросили на рік до Іллінойського університету. Україно-американський фонд готовий був пожертвувати мільйон доларів, щоб цій людині надали кафедру. Проте тамтешні викладачі російської і східноєвропейської історії дали йому зрозуміти, що, хоч гроші вони з радістю візьмуть, кафедри йому не бачити.\nНевідомо, хто зіграв роль Уманського у цьому конкретному випадку і чи подавали потім горілку, але метод батога і пряника тут очевидний: доступ до наукових джерел у Москві проти заборони на будь-які дослідницькі проекти. У світі, де деякі вчені підтасовують факти у своїх статтях і монографіях не менш вправно, ніж Дюранті, я маю вельми сильну спокусу написати свою «Зиму в Москві», грунтуючись на опублікованих роботах, чиїх авторів так легко пізнати. Тому що тим юнаком був я. Але, на відміну від Джонса, я знайшов місце, де я живу, де одружився з жінкою, яку кохаю, де я можу викладати і маю трибуну, з якої мене час від часу можуть почути.\nНе зважаючи на пророцтва Дюранті, українці не забули, що сталося з ними у 1933, і через 70 років Україно-Канадська асоціація громадянських свобод і Всесвітній конгрес українців за підтримки інших провідних організацій української діаспори організували кампанію, щоб переглянути присудження Уолтеру Дюранті Пулітцерівської премії з метою її анулювання. Вони надіслали тисячі листівок і листів до Пулітцерівського комітету (Columbia University, 709 Journalism Building, 2950 Broadway, New York, NY, USA 10027). «День» пропонує читачам нашої газети приєднатися до них (зрозуміло, писати слід англійською мовою). Тим часом ми надсилаємо текст цієї статті всім членам Пулітцерівського комітету з надією, що це допоможе їм прийняти рішення.\nВся історія із запереченням злочинів режиму, якi обійшлися в мільйони життів, — одна з найсумніших в історії американської вільної преси, так само як Голодомор був, безумовно, найсумнішою сторінкою в історії нації, чия поява на карті світу була настільки несподіваною, що була навіть досить популярна книга англійською мовою «Українці: неждана нація». Та було б тільки справедливо, щоб цей народ, який так довго ігнорували і який з’явився так непередбачено, висловив свою думку щодо долі людини, яка виявилася жертвою так само несподівано, всього лише за спроби чесно докопатися до правди і розповісти про неї. Зарубіжні українці хочуть, щоб перемогла справедливість і в головного гонителя Джонса відібрали Пулітцерівську премію, яка виглядає насмішкою над усіма мислимими ідеалами журналістики. До них приєдналися багато шанованих західних журналістів. Хіба не правильно буде, щоб на їхню підтримку прозвучав і голос народу України, який найбільше постраждав від подій, у яких боротьба між правдою і фальшивкою, між ідеалізмом і цинізмом настільки очевидна?\nТеги: Голодомор, Геноцид, журналісти, Пулітцерівська премія


Гравці "Говерли" не отримували зарплату 2014 року "через технічну заминку" - портал новин LB.ua\nГоловна — Спорт — 28 липня 2014, 10:59\nГравці "Говерли" не отримували зарплату 2014 року "через технічну заминку"\nШацьких і Ко поставили питання руба\nФутболісти «Говерли» можуть саботувати матч 2 туру Прем'єр-ліги, якщо керівництво клубу не розрахується з боргами. Про це у програмі «Профутбол» повідомив Максим Шацьких:\n«У деяких затримка на 7 місяців, у когось - 6 місяців. Увесь цей час тільки обіцянки. Чекаємо...»\nНатомість віце-президент «Говерли» Олександр Шуфрич повідомив, що борги із зарплати утворилися через «технічну заминку».\n«Ми говорили про те, що плануємо закрити заборгованість до першого туру. Чесно кажучи, ми були впевнені, що перший тур перенесуть на 1-2 тижні. До 29-30 липня хлопці отримають все, що мали отримати до 20-го. Це технічна заминка», - пояснив Шуфрич в ефірі «Профутбол».\nНагадаємо, про борги «Говерли» було відомо давно. Кілька футболістів (переважно легіонери) ще навесні покинули Ужгород із цієї причини. Однак наявність заборгованості не завадила клубу отримати від ФФУ ліцензію на новий сезон.\nНапередодні сезону Нестор Шуфрич, який фінансує «Говерлу», заявив, що бюджет клубу на новий сезон скоротять удвічі.\nТемы: українська Прем'єр-ліга (УПЛ), Нестор Шуфрич, Максим Шацьких , ФК Говерла-Закарпатье


Квартира-студія – справжній креативний простір для творчих експериментів | Греків ліс | Житловий квартал\nГоловна/Новини/ Квартира-студія – справжній креативний простір для творчих експериментів\nКвартира-студія – справжній креативний простір для творчих експериментів\nЧому експериментів, запитаєте Ви?\nДуже просто! Квартира без зайвих внутрішніх перегородок дозволяє експериментувати з розташуванням меблів. А ще втілювати нові задуми без зміни планування квартири та перенесення стін і дверей.\nОднокімнатна квартира-студія - популярна серед студентів. Єдиний комфортний, ергономічний простір - надихає на творчість і не відволікає від навчання. У такій атмосфері зручно жити і весело тусити з друзями.\nМолоді, працівникам IT-сфери, працівникам віддаленої праці та й усім, хто творить - сподобається однокімнатна квартира-студія.\nДуже зручно, що кухня поєднана з кімнатою-майстернею! Кава ніколи не втече, а в єдиному просторі - більше свободи! Квартира, вільна від перегородок між кухнею та кімнатою, виглядає, а головне - відчувається набагато просторіше і світліше.\nСучасний єдиний житловий простір, де все під рукою!\nСучасні ж сімейні молоді пари - обирають двокімнатну квартиру-студію. Кухня, об'єднана з вітальнею - дозволяє завжди бачити рухливого малюка. Не випускаючи юного бойового дослідника ні на хвилину з поля зору.\nЗатишна квартира-студія - по-справжньому зближує молоду сім'ю. Як кажуть психологи, в єдиному просторі набагато простіше залагоджувати перші побутові конфлікти. Після, навіть, складного робочого дня, приємно бути разом з коханим, поки готується смачна вечеря. Посміхаючись і обговорюючи справи дня, що минає.\nНа тлі щасливого сміху лунає приємна музика, а смачні аромати заповнюють все навколо і настає момент, коли слова вже зайві.


LookStore.com.ua | Жіночий роздільний купальник з топом на зав'язках рожевий. Ціна, купити купальник в Києві, Харкові, Дніпропетровську, Одесі, Запоріжжі, Львові, Маріуполі, Херсоні, Вінниці. Жіночий роздільний купальник з топом : огляд, опис, продаж.\nСупер сексуальний роздільний жіночий купальник із завищеною талією. Матеріал: нейлон, є рожевий L\nНемає в наявностіСупер сексуальний роздільний жіночий купальник із завищеною талією. Матеріал: нейлон, є рожевий L\nСупер сексуальний роздільний жіночий купальник. Матеріал: нейлон, є чашечки. Товар відповідає фото.\nS: груди 80-85 см, талія 61-66 см, стегна 86-91 див.\nM: груди 85-90 см, талія 66-71 см, стегна 91-96 див.


Великдень 2021: як вибрати святкову паску в магазині, відео - Телеканал Україна\nЛілія Ребрик та Анатолій Анатоліч з'ясували, на що слід звернути увагу, купуючи паску.\n12:17, 30 квітня 2021\nВеликдень на порозі, а це означає, що пора запастись пасками. На полицях магазинів та кондитерських уже тиждень стоїть великодня випічка на будь-який смак. Але яку обрати? Ведучі програми «Ранок з Україною» на каналі «Україна» Лілія Ребрик і Анатолій Анатоліч з’ясували, на що слід звернути увагу, купуючи паску.\nКожен другий українець на Великдень не пече, а купує паску у магазині – свідчить статистика Асоціації представників роздрібних мереж. Найдешевше придбати великодній хліб у магазині – там він обійдеться в 50-55 грн. У кондитерській доведеться віддати близько 100 грн, а трендовий панеттоне просто з Італії потягне на всі 200 грн. Та часто виробники зумисне приховують склад виробів, які можуть бути небезпечними.\n«Наприклад, вказують цукрова посипка. Але яка саме? Це найбільш алергенний інгредієнт, який викликає подразнення, дратівливість у дітей, – коментує харчовий технолог Олена Сидоренко в ефірі каналу «Україна». – Жир рослинний, повністю гідролізована пальмоядерна олія, це повністю транс-жир, який порушує мембранний обмін у клітинах, зумовлює серцево-судинні, онкологічні захворювання».\nТож слід стежити, аби в складі були вказані натуральні інгредієнти, такі як борошно, яйця, родзинки, цукор, цукати. Перевірити куплену паску можна і вдома: всередині вона повинна бути пухкою, мати натуральний смак, аромат і колір.


Рятувальники в період свят переходять на посилений режим » Слово і Діло\nРятувальники в період свят переходять на посилений режим\n23 грудня 2017, 12:10\nРятувальники приступають до посиленого режиму несення служби на період святкування Різдвяних та Новорічних свят.\nПро це повідомляє прес-служба ДСНС з посиланням на керівника відомства Миколу Чечоткіна, передає «Слово і Діло».\n«На період святкування Різдвяних та Новорічних свят підрозділи ДСНС України переходять на посилений режим несення служби і перебувають у готовності до реагування на будь-які надзвичайні ситуації техногенного та природного характеру», - заявив керівник.\n«З 26 грудня на цілодобовому чергуванні будуть знаходитися близько 7 тисяч рятувальників і понад 2 тисяч одиниць техніки. А також в готовності до реагування на надзвичайні ситуації та надзвичайні події знаходиться і авіація ДСНС - літак Ан-26», - повідомив Микола Чечоткін.\nЗа його словами, з 23 по 26 грудня організовано взаємодію з місцевими органами влади, територіальними органами Нацполіціі, регіональними службами цивільного захисту з питань забезпечення техногенної та пожежної безпеки на об'єктах, де будуть проводитися святкові заходи.\nКрім того, буде здійснюватися посилений моніторинг пожежної обстановки на об'єктах з масовим перебуванням людей, уточнив він.\nЯк повідомлялося, через повінь в Закарпатській області, зокрема в Мукачеві, залишилися без централізованого водопостачання частина будинків.\nВідомо, що залишаються підтопленими 110 будинків і 225 гектарів сільгоспугідь.\nУ Миколаєві рятувальники борються з масштабною пожежею 28 листопада 2017, 18:49\nСитуація на дорогах: рятувальники допомагають витягати машини 18 грудня 2017, 15:00


Сьогодні о третій... Юля і Саакашвілі. Короткі замальовки. | ХайВей\nЖизнь журналиста 8 декабря 2017 00:54:36\nСьогодні о третій... Юля і Саакашвілі. Короткі замальовки.\nМій сьогоднішній вихід на майдан Конституції перед ВР був недовгим. О другій годині дня відчула, що необхідно пройтися у бік Майдану, поспілкуватися… Сьогодні четвер, будній день, тож ніяких заходів прихильниками Михайла Саакашвілі, лідера "Руху Нових Сил", не планувалося. Я уже встигла подивилася відео – про нічне побоїще напередодні… Знала про те, що на другу ніч планувався силовий розгін – із застосуванням вогнепальної зброї.\nОтредактировано: 08-12-2017 [07:42]\nКиев Саакашвили Украина Юля\n3. Чи свічка чортові, чи пряник богові?\n4. Щось не зрослося.\nНабридла що така влада, що така апізіція... 1000 розстрілів, 10000 арештів - Партія снайперів\nДякую щиро, Ларисо!\nРекомендует этот материал. Почему? Свідоцтво. Це добре. Бо час летить і зникає. А тут залишиться і по цих замальовках напишуть грубезні томи! Дякую!\nІдею не зрозумів, але є хороші фрази, а головне- недоосвітлена у ЗМІ тема.\nДякую, ходіть вдумливо!\nРекомендует этот материал. Почему? Я вже писав неодноразово, що Міша - проект АП, щоб зробити фальшстарт для опозиційних сил і відібрати в них голоси. та ні партії опозиційні ні народ не дуже ведуться на цей проект АП. Ось їх всіх і бісить. Та ще Європа і Америка їм пригрозили, що відкат від боротьби з корупцією відкине їх у осінь 2013 року.А ім владу втрачати - смерті подібне.\nПетре, я,звичайно, ціную Вашу думку, але дозвольте прокоментувати: ТЕ, ЩО ВИ ТУТ НАПИСАЛИ, Є ВІДВЕРТОЮ БРЕХНЕЮ. Ось один із коментів у ФБ. Сьогодні вранці дізналася про арешт Саакашвілі та його безстрокове голодування на знак протесту.\nТак получилось,что я провел некоторое время в палатке с Михаилом Саакашвили.Общая сырость,тусклый свет и вдруг вижу Мишу,который по скайпу говорит с Президентом США Трампом.Разговор идет на английском,а я его понимаю и он меня радует с каждой минутой...Трамп говорит о том,что США готова выделить ТРИЛЛИОН долларов на построение в Украине ДЕМОКРАТИЧЕСКОГО ГОСУДАРСТВА,он приводит в примеры Южную Корею и Западную Германию,в которые США ВЛОЖИЛИСЬ ПО НАСТОЯЩЕМУ.....ТЕПЕРЬ ТОЛЬКО ДЕЛО В НАС...Пожалуйста ЛЮДИ,идем туда где ЦИВИЛИЗАЦИЯ,туда где СВОБОДА,идем за будущее наших ДЕТЕЙ...А ТЕ КТО ХОЧЕТ В НИЩУЮ,РАБСКУЮ,ПРОПИТАННУЮ КОРРУПЦИЕЙ РАШКУ,ПУСТЬ ВАЛЯТ ТУДА..."\nШановна Вікторіє. Після вчорашнього псевдозатримання я ще більше упевнився, що це проект Банкової. Чому це відбулося ввечері в пятницю? Бо в нас два вихідні і люди вільні від роботи. тож влада мала надію що вийде багато людей, а якщо вийде багато людей то опозиційні демократичні партії, щоб не втратити контроль над ситуацією будуть змушені включитися в процес. Але люди в нас стали розумними і не ведуться на проекти Банкової. А так звану записку із слідчого ізолятора ви читали? Там ніби Саакашвілі закликає людей виходити на вулиці під гаслом: Закон про імпічмент. Ну приймуть такий закон, а хіба нинішня ВР оголосить імпічмент? Та вона навіть не розпочне цю процедуру. А в нас ще й у КС нема всіх суддів і не обрано голову. А без висновків КС, імпічмент розпочати неможливо. Якщо і виходити на вулиці то тільки під гаслами: Банду шоколадного геть! Корупціонерів за законами війни до розстрілу! І т.п.\nІ останнє. Де його заарештували? На квартирі генерала, колишнього очільника області, що на сході. Йдучи на ту квартиру він добре знав, що той відразу стукане куди слід.\nА Юля молодець, якщо вона вміє витримувати паузу.\nДо того ж, Ви очевидно є прихильником Юлії Володимирівни?.. ОСЬ ТАК І РОЗПОРОШУЮТЬ НАС.\nНі, я не прихильник Юлі, на це є причини ще з помаранчевого Майдану, хоча остнні вибори і голосував за "Батьківщину" бо більше не було за кого. Поки був в політиці Левко Лукяненко я був його прихильником, навіть голосував за нього коли він висувався в Президенти. Після нього я не бачу таких яскравих, людяних і патріотичних політиків яким був він. Нині якщо і буду голосувати за когось, то не тому що я його підтримую, а тому щоб не допустити його опонента до влади. За бізенсменів, що рвуться до влади я ніколи не голосував і за їх партії також.\nЦе добре сказано:"Якщо і виходити на вулиці то тільки під гаслами: Банду шоколадного геть! Корупціонерів за законами війни до розстрілу! І т.п." АЛЕ ЯКЩО НЕ ВІРИТИ ВЗАГАЛІ НІКОМУ - а Лук'яненко (тодішній посол України в Канаді), як мені розповідала одна довірена особа, свого часу намагався приватизувати будинок Посольства України в Канаді,за що його звідти попросили, - то можна припиняти всілякий спротив свавіллю і животіти, як амеба. Потураючи бандитам. Погодьтеся, Саакашвілі НАДИХАЄ НА ВСІ СТО. І НАВІТЬ БІЛЬШЕ! А Юліни стояли мокрі та похнюплені - під дощем. Покірно тримаючи оті свої біло-червоні банери... ЗА СТО ГРИВЕНЬ.Додам іще, що я, відтак, НЕ ВІРЮ ТОМУ, ЩО СААКАШВІЛІ ПРОДАЖНИЙ. Як усі інші. Він, радше, ідеаліст - а це вже ЛЕГШЕ. АЛЕ саме такі люди ВИГРАЮТЬ. Перед Богом - у першу чергу. За ними і народ іде - у вогонь і у воду! ПО ВІРІ ДАЄТЬСЯ. У Вас же відчувається холодна аналітика. Міркування на відстані. ВИ, МАБУТЬ, НА ЧУЛИ НАЖИВО ПРОМОВ СААКАШВІЛІ. А Я - ЧУЛА.\nХіба з нього там знущаються? Він вже давно готовий до будь чого.Шлях, на який він став, для себе він вибрав сам.\nВИ, МАБУТЬ, НА ЧУЛИ НАЖИВО ПРОМОВ СААКАШВІЛІ. А Я - ЧУЛА.\nОсь саме це і є технології на які вони розраховують, але на щастя для України - мало є українців які на них ведуться.\nЛук'яненко (тодішній посол України в Канаді), як мені розповідала одна довірена особа, свого часу намагався приватизувати будинок Посольства України в Канаді,за що його звідти попросили.\nОсь бачите - ви вірите людям безчесним, але не довіряєте чесним. На це влада і розраховує. Лукяненко - кристально чесна людина і патріот і глибоко віруюча людина, для нього на першому місці душа, а матеріальне для нього навіть не на десятому місці.\nА Юліни стояли мокрі та похнюплені - під дощем. Покірно тримаючи оті свої біло-червоні банери... ЗА СТО ГРИВЕНЬ.\nЦе ї є партійна дисципліна. Сказали стояти і стояли. А сто гривень це добові на їжу, хоча, звісно , нині за сто гривень важко цілий день прогодуватися. Але ж більшість наших пенсіонерів на місяць мають 1500, а це тільки 50 гривень на добу і проживають, та ще за світло, газ, квартплату платять.\nПогодьтеся, Саакашвілі НАДИХАЄ НА ВСІ СТО. І НАВІТЬ БІЛЬШЕ!\nПутін всю Росію надихає. Надихати це не щастя народу дати. Часто схожі надихання доводить народ до загибелі.\nНЕ ВІРЮ ТОМУ, ЩО СААКАШВІЛІ ПРОДАЖНИЙ. Як усі інші. Він, радше, ідеаліст - а це вже ЛЕГШЕ. АЛЕ саме такі люди ВИГРАЮТЬ.\nІсторія не знає випадків коли б ідеалісти вигравали. Завжди виграють або циніки, або практичні. Циніки на короткий час. Практичні - надовго.\nВи НАДТО практичні у своїх міркуваннях. Нині виходять на поверхню "діяння" деяких соратників Лук'яненка в Україні... БРУДНА БІЙКА. СОВОК. Серіал під назвою "Літературна мафія". Махлювання навколо Шевченківської премії. Я нічого не вигадую. Просто я живу тут і спілкувалася з деякими героями цього серіалу протягом РОКІВ. Або не спілкувалася. Просто розмовляла з ЛЮДЬМИ. Тій людині, яка мені розповіла про Лук'яненка уже багато років. І ЇЙ НЕМАЄ СЕНСУ БРЕХАТИ.\nGenadiy Berezovskiy (пост у ФБ):\n2Есть инфа,что США хотят раскрутить Сытника на президента,а Михо на премьера.Потому-что все остальные либо барыги либо марионетки". НЕХАЙ РОЗКРУЧУЮТЬ... НАБРИДЛИ УСІ ВЖЕ! НАРЕШТІ ДО ТЯМИ ПРИВЕДУТЬ НЕЛЮДІВ, ЯКІ БЕЗКОНТРОЛЬНО ЗБАГАЧУЮТЬСЯ ЗА РАХУНОК УКРАЇНСЬКОГО НАРОДУ.\nВи підозрюєте і не довіряєте Саакашвілі? ВАШЕ ПРАВО. Минулої неділі він вивів тридцять тисяч демонстрантів - на вулиці Києва. Вони приїхали з багатьох куточків України. ГЕНІАЛЬНЕ ШАХРАЙСТВО, як так можна було обдурити тридцять тисяч українців - з різних міст і областей??? Нехай люди ПРООЗРІВАЮТЬ. НЕХАЙ БОРЮТЬСЯ! Усі ж сиділи, пришиблені...\nНу, діяння соратників це є діяння соратників. Вчорашній друг може стати запеклим ворогом. Ви ж не знаєте, як поставився Лукяненко до них після їх "діянь". А те що він засудив їх це точно. Хто пройшов через табори СРСР і людях цінить чесність і відданість. Бійка. Ви ж не знаєте її причин. Інколи навіть супервитриманий може зірватися, якщо його опонент перейде межу дозволеного. Совок. Нажаль він вївся в свідомість всіх, хто прожив при ньому все своє свідоме життя.А присудження будь-яких премій є субєктивним і я б назвав це не махлюванням, а бажанням протягнути в номінанти свого героя. І тут гріха немає, так як кожен має свої смаки, і в літературі, і в музиці, і в театрі і в кіно.\nВи кажете тій людині не було сенсу брехати? А ви отримайте ці ж відомості, що отримали від неї від двох трьох інших людей, що були залучені до тої події і тоді пробачите був сенс чи ні.\nБоже, Петре, Ви демонструєте одночасно і глибину розуму і фантастичну необізнаність! "А присудження будь-яких премій є субєктивним і я б назвав це не махлюванням, а бажанням протягнути в номінанти свого героя. І тут гріха немає, так як кожен має свої смаки, і в літературі, і в музиці, і в театрі і в кіно." ТА ВИ Ж НЕ ЗНАЄТЕ, ЧОМУ ЛЮДИ НАЗВАЛИ ЇХ САМЕ ТАК: ЛІТЕРАТУРНА МАФІЯ. вОНИ Ж ПО СТО ВІСІМДЕСЯТ ТИСЯЧ ОТРИМАЛИ - ОБОЄ... ПОЦІКАВТЕСЯ, ПОШУКАЙТЕ В ІНТЕРНЕТІ. ДАЛІ ВИСУВАЛИ НА ТУ ПРЕМІЮ ЛИШЕ СВОЇХ. ГОТОВИХ "ПОДІЛИТИСЯ". І БАГАТО ЧОГО ІНШОГО... ПРО ТУ ЛЮДИНУ НЕ ХВИЛЮЙТЕСЯ. Я НЕ З ОДНИМ ПРО ЦЕ ГОВОРИЛА. І ВРАЖЕННЯ-МІРКУВАННЯ НЕ ЗА ОДИН ДЕНЬ ВІДКЛАЛИСЯ...\nСто вісімдесят тисяч це не гроші, коли міліарди розкрадаються тими, що при владі.\nВи говорили не з одними, але з одними по один бік барикад, а тепер поговоріть з їх опонентами і почуєте від них те ж саме. Людський субєктивізм є людський субєктивізм.\nНе може людина бути широко обізнаною, коли вона вислухала тільки одну сторону.\nЯ намагаюся не слухати, а дивитися. Бо слова можуть бути оманливі, а те що зробила людина вже не змінити. Бо сказано: Не по словам, а по ділам вашим вас будуть судити.\n"Я намагаюся не слухати, а дивитися". Я НАМАГАЮСЯ І СЛУХАТИ, І ДИВИТИСЯ...\nЦе ваше право. Але тоді ви щось втратите, або там, або там.\nЦі чуття єднає людське серце... Християнсво - як ідеологія - намагається відірвати людину від своїх коренів, нав'язуючи доктрину зневажання "усього мирського". Рабську психологію. Христос би вжахнувся "плодам" цього "труда". Він не для того сюди приходив...\nХто вам, Вікторіє, таку єресь наплів. Я бачу що ви не читали Євангеліє і Апостолів. Раджу прочитати і тоді зрозумієте, що християнство це не зневажання мирського, а зневажання гріховного. Християнство не рабська психологія, а демонстрація того, як Бог отець опікується людьми - своїми дітьми, тими, хто прийшов до Нього і увірував у Нього, а ще цілковито поклався на Нього. А Христос приходив, щоб відкупити людей від первородного гріха і подарувати людям життя вічне. Ну а те, що у багатьох церквах чиниться гріх і зневажання заповідей христових, то вина самих людей, які повірили не Богу, а тим, що тільки прикриваються його Іменем, а самі служать Злу.\nКожен має священне право віднайти самостійно Христа в душі своїй... І ЖИТИ ВІДПОВІДНО. А всілякі ДОКТРИНИ кінець-кінцем стають нежиттєздатними. Чергова така подія відбувається нині - на наших очах...\nВи праві. Головне не помилитися. Бо ще Христов застерігав, що настануть часи, коли лжепророків і лжехристів буде тьма-тьмуща. Та це вже було не один раз.У пророка Ісаї є такі слова про дітей Ізраїля:\n30:9 Бо люд це бунтівливий, таким буде він вічно,\nВони усі брехливі діти, які не хочуть слухати Господнього закону,\nЩо кажуть так провидцям: «Геть з видінням!» піддаючи прокльону,\nПророкам кажуть: «Не пророкуйте ви нам правди,\nКажіть нам лестощі, обман віщуйте, робіть так завжди!\nОСЬ ПРАВДА www.youtube.com/watch\nДякую, Вікторіє. Подивився і послухав виступ з задоволенням з першого до останнього слова. Ще раз впевнився, чому Банкова для пониження рейтингу прогресивної опозиції використовує Саакашвілі, тому що він передбачуваний по своїм діям політик. Але вони не здатні передбачити наро, тих хто підтримує політика. Тому вони і програють. Рейтинг партії Саакашвілі не росте. І звісно чому. Бо він не може рости за рахунок тих ортодоксів, які ще до цих пір підтримують Порошенко. Вони можуть відійти від Порошенко і відходять, але за прогресивну опозицію вони голосувати не будуть. Але зате росте рейтинг прогресивної опозиції завдяки тим, хто ще вчора рахувався серед тих які не визначилися. Ось тому рейтинг вади ще більше падає, а ренйтинг прогресивної опозиції росте. А те, що на початку виступу, порошенко сказав про молодих прокурорів в очах і висловах яких побачив совок мене не дивує. Я згадав розмову з своїм сусідом, який два з половиною роки пробув в АТО сержантом. Його послужний список: Маріуполь, Донецьк, Луганськ. Вся лінія зіткнення.Спочатку, як доброволець, а потім у регулярних військах. Так ось, після звільнення в запас,він пройшов конкурс в поліцію по спеціальності слідча робота. Навчаючись в Києві він мав змогу розмовляти з іншими курсантами. Тож сказав, що таких як він - одиниці. В більшості курсантів поліції батьки колишні або діючі функціонери поліції, СБУ,прокуратури, губернатори, заступники губернаторів і інша еліта. Скажіть мені, для чого сини корупціонерів йдуть в поліцію? Для того щоб боротися з корупцією, чи для того, щоб її очолити замінивши своїх батьків, дядьків, дідів?\nТому владу не можна змінити зверху, її можна змінити тільки знизу, започаткувавши з рівня первинних громад Скрижаль, як Конституцію. Про Скрижаль тут:http://h.ua/story/79132/\nДякую, чудовий коментар. Десь у нашому листуванні промайнув комент про "мазохізм" Саакашвілі. ПОМИЛУЙ БОЖЕ! Він = Богонатхненна людина. Смілива. Людина честі. І совісті. Чи Ви багато бачили таких у наші дні?


Квитки на автобус Кропивницький - Айзенах: розклад рейсів, ціна квитків на автобус - Ukrpas.com.ua\nКропивницький – Айзенах\nна автобус Кропивницький – Айзенах\nЗупинка "Растхоф Айзенах"\nАйзенах Зупинка "Растхоф Айзенах"\n36 год 5 хв\nДата останнього оновлення: 24.10.2021. Більш актуальний розклад автобусів Кропивницький – Айзенах ви можете дізнатись, обрав дату в формі пошуку вгорі сторінки\nАвтобусні рейси Кропивницький – Айзенах\nАвтобуси Кропивницький – Айзенах відправляються пн,пт . Найбільше рейсів відбувається в неділя. У тиждень виходить близько 3 рейсів. Дістатися з міста Кропивницький в місто Айзенах автобусом можна за 33 г. 55 м. Відстань між містами становить 1921 км.\nВартість квитків на автобус Кропивницький – Айзенах\nВ середньому ціна квитка становить 2343 грн. Найдешевший квиток коштує 2000 грн, а найдорожчий 2686 грн. Зверніть увагу на акції від перевізників. Іноді по знижці можна купити квитки дешевше. Введіть дати вашої поїздки і знайдіть квиток за найкращою ціною.\nКупити квитки на автобус Кропивницький – Айзенах\nНайзручніше купувати квитки онлайн у нас на сайті. Вибравши рейс, ви можете оплатити поїздку за допомогою банківської карти не виходячи з дому. Квиток прийде на вашу електронну пошту. Збережіть його і роздрукуйте перед посадкою в автобус. Через нашу систему вже було продано 63 квитків Кропивницький – Айзенах.\nАвтобусними перевезеннями між містами Кропивницький і Айзенах займається 2 компаній. Всі вони пропонують рейси з різним часом відправлення, різними цінами і різною якістю автобусів. Наш сайт дозволяє порівняти рейси від всіх перевізників і вибрати найбільш підходящий.\nВ місті Айзенах знаходиться 3 станцій. Найпопулярніша з них це Зупинка Растхоф Айзенах , що знаходится за адресою Олександрійське шосе; будинок 1 .\nЗведена інформація по напрямку Кропивницький – Айзенах\nСередня ціна квитка: 2343 грн\nНайдорожчий квиток: 2686 грн\nКропивницкий – Айзенах\nЦивілізована поездка.все вчасно, водій профі, салон комфортний.част про користуюся даними перевізником, поки не підводив.\nПопулярні рейси в місто Айзенах\nЗапоріжжя – Айзенах\nНовоград-Волинський – Айзенах\nХмельницький – Айзенах\nРівне – Айзенах\nМиколаїв – Айзенах


Без обличчя: у мережі показали страхітливий макіяж - Lifestyle 24\nБез обличчя: у мережі показали страхітливий макіяж\n18:55, 20 вересня 2017 2291 Читать новость на русском\nМакіяж "без обличчя" / Фото з Іnstagram\nМайстер візажу Мім Чой з Канади шокувала мережу макіяжем "без обличчя".\nДівчина показала результат роботи на своїй Instagram-сторінці. Мім каже, що натхнення вона черпала від живописних полотен Сальвадора Далі, передає The Mashable.\nЧитайте також: Волохаті губи: новий дивакуватий тренд від beauty-блогерів\nВидання додає, що такий макіяж Чой робить близько 1,5 годин. Якщо розглядати майк-ап здалеку, то здається, ніби у дівчини замість обличчя велика чорна діра.\nМім зробила ще одну інтерпретацію на картину Далі "М'які годинник".\nТеги: LifeStyle Краса Макіяж\nОлі Поляковій – 35: як змінилася співачка за останні 10 років, – фото\nОлена Булан 1140\nАльона Захарова 941\nЮлія Девда 749\nПопри розкішний вигляд, Меган Маркл знову порушила королівські правила: несподівані деталі фото\n"Я емоційна, а Джон – ні", – Кріссі Тейген розповіла про скандали в сім'ї фото\nФільм "Скло": сюжет і трейлер найочікуванішої стрічки січня відео\n"Я скоро повернусь": донька Майкла Джексона прокоментувала свою госпіталізацію відео\nОлі Поляковій – 35: як змінилася співачка за останні 10 років, – фото фото


Вільгельм Габсбург. Серце, що належало Україні\nВін помер від туберкульозу у Києві в Лук'янівській тюрмі у серпні 1948 року.\nПомер, як український патріот, хоча української крові в ньому не було жодної краплини. Помер, так і недочекавшись незалежності і свободи для народу, який любив над усе на світі, для нас із вами.\nА звали його Василь Вишиваний!\nВільгельм Франц Габсбург – Лотарингський, син ерц-герцога і тосканської принцеси, по волі Господній усе життя присвятив землі, де провів своє безтурботне дитинство, землі України.\nЩе підлітком він мандрував інкогніто гуцульськими селами,\nзачаровувася мелодійністю українських пісень, смаком української кухні, пейзажами мальовничих Карпат. Вже малим принц навчився говорити українською і віддавав їй перевагу перед рідними німецькою і італійською мовами. Запоєм читав Історію України-Руси Грушевського, мініатюри Стефаника, поезії Шевченка, прозу Франка (кажуть, німця за походженням). Українці називали хлопця романтично Красним (тобто, вродливим) Принцем. І на думку історіографів, романтичне ставлення до України у молодого Габсбурга не обійшлося без україночки. Та історія замовчує цей факт.\nЗ початком першої світової, Віллі – Василь Габсбург – Вишиваний починає свою військову кар'єру і проходить шлях від командира уланської сотні до одного з керівників ОУН – УПА. Коновалець і Мельник всерйоз розглядали принца Вишиваного в якості претендента на український престол. А він в той же час випускав у Відні газету "Соборна Україна", чим заслужив повагу як серед пересічних галичан і полісян, так і серед європейського естеблішменту тих часів.\nПринц також був чудовим поетом. Його збірку "Минають дні" можна і сьогодні знайти у наукових бібліотеках наших міст.\nТа долі судилося, щоб принц помер як мученик. Органи НКВД викрали його з Відня, який у 1947 році частково перебував під наглядом радянських військ, і перевезли Габсбурга до кіївської Лук'яновки, де принц з часом і помер від туберкульоза.\nНа жаль, не зважаючи на те, що Вишиваний не раз закохувався, він так і не одружився. І нащадків теж на жаль не дочекавсь.\nПроте, ту свободу, яку ми виборюємо зараз, він для нас і наших дітей виборював все життя. При тому, що на відміну від наших доморощених олігархів, він був справжніх блакитних кровей.\nУкраїна історіягабсбургвасиль вишиванийрибчинський\nХода московського патріархату вулицями Києва у 2021 році це те саме, що хода ординців Батия у 1240-му\nCopyright © 2019, req:50 sql:0.0068 s php: 0.0632 s time:0.0701 s mem:6 mb


У МЗС підтвердили затримання українців в Іспанії - Korrespondent.net\nКорреспондент.net, 14 липня 2016, 10:43\nОднак у відомстві не уточнили, чи є серед затриманих син Черновецького.\nВ Іспанії чотирьох українців затримали за підозрою у причетності до злочинного угруповання з відмивання грошей. Про це Українським новинам повідомила радник департаменту консульської служби МЗС України Ореста Старак.\n"Четверо громадян України затримано", - підтвердила вона.\nОднак в МЗС не уточнили, чи є серед затриманих син екс-мера Леоніда Черновецького Степан.\nСтарак зазначила, що затримані - 1960, 1977, 1978 і 1980 років народження.\nСтепан Черновецький народився у жовтні 1978 року.\nНапередодні каталонські правоохоронці повідомили, що під час операції в Іспанії було затримано 11 осіб, "більшість із них громадяни Росії й України". Їх підозрюють у незаконних операціях із нерухомістю, в результаті яких були відмиті 10 мільйонів євро. Гроші надходили в Іспанію з Кіпру та Віргінських острів.\nРаніше іспанські ЗМІ повідомили, що серед затриманих - син колишнього мера Києва Леоніда Черновецького Степан. Екс-мер спростував інформацію про затримання сина, додавши, що він перебуває у себе вдома в Барселоні "і зараз відповідає на питання поліції про обставини, пов'язані з якоюсь людиною".\nТЕГИ: Отмывание денег, МИД Украины, Испания, украинцы, задержание


Від депутатського корпусу та виконавчого апарату Борівської районної ради прийміть найщиріші вітання з Днем народження! Бажаємо, аби Ваша життєва стежка завжди була зігріта променями родинного тепла і любові.\nДетальніше: 4 червня свій День народження відзначала Чернещинський сільський голова Вразовська Світлана...\nВ цей святковий день прийміть щирі вітання з Днем народження від депутатів та виконавчого апарату районної ради. Кожен рік життя — це безмежно великі можливості для людини, бажаємо Вам використовувати їх по максимуму. Живіть щасливо, бережіть здоров'я, радійте, посміхайтесь, кохайте та будьте коханою!\nДетальніше: 3 червня свій День народження відзначає депутат районної ради Бровко Тетяна Юріївна\nІнформація щодо безкоштовної повірки лічильників газу\nПривітання голови районної ради Олени Клименко з нагоди Дня захисту дітей\nСторінка 291 з 323


Для вчителів 5-х класів | Спеціалізована загальноосвітня школа I-III ступенів №316 |\n→ Для вчителів 5-х класів\nАдаптація як результат є свідченням того, якою мірою дитина пристосований до середовища життєдіяльності, даними умовами і наскільки його поведінка, стосунки і результативність діяльності відповідають віку, соціальним нормам і правилам, прийнятим в цьому соціумі. У відношенні дитини вона - показник його соціального розвитку і виховання, ступеня його відповідності чи невідповідності основній масі однолітків. Іншими словами - це оцінка відповідності (невідповідності) соціального розвитку дитини її віку..\nЛюдина, що набуває досвід адаптації до різних або типовим умовам обстановки, формує у себе таку якість, як адаптивність (пріспособітельность.). Вона необхідна людині в різних ситуаціях: у навчанні, професійній діяльності, спілкуванні з іншими людьми. У навчанні, наприклад, вона означає здатність учня до гнучкої переорієнтації щодо змісту, форм і методів навчання, які використовуються в освітньому закладі.\nНайбільшважливимиперіодамиадаптаціїдлядитинивперіодшкільногонавчанняєпочатокнавчаннявшколі - першийклас, ізакінченняпочатковоїшколи - періодпереходудо 5 класу.\nПричини і наслідки дезадаптації молодших підлітків\nПроцес адаптації до школи може бути ускладнений низкою обставин. До подібним труднощам можна віднести наступні:\n1. Зміна умов навчання. Навчаючись у початковій школі, дитина був орієнтований на одного вчителя. Саме у нього треба було завоювати авторитет. Вже через деякий час після початку навчання цей вчитель знав, на що здатний ваш дитина, як його підбадьорити, підтримати, допомогти розібратися у складній темі. Дитина спокійно розвивався, набував знання в одному кабінеті, з одним основним вчителем, його оточували одні й ті ж хлопці, і вимоги до виконання завдань і ведення зошитів були однакові. Все було звично. А вчитель - практично друга мама, яка і підкаже, і направить .\nПри переході ж у 5-й клас дитина стикається з проблемою множинності. По-перше, стало багато вчителів-предметників. По-друге, кожен предмет вивчається у своєму кабінеті, і таких кабінетів - багато. Найчастіше на цьому етапі діти переходять в іншу школу, в інший клас (наприклад, гімназійний). Тоді до всього вищесказаного додається ще й новий колектив, багато нових хлопців.\nРуйнується звичний світ, і, звичайно, освоїти все це непросто. Треба вивчити всіх нових вчителів, розташування всіх кабінетів. А на це потрібен час. І побігати по школі доведеться, тому що більше нема кому нагадати, який наступний урок і в якому кабінеті він буде. До всього іншого, необхідно пам'ятати, що дитині треба заново завойовувати авторитет, і не в одного вчителя, а у багатьох, з багатьма вчителями виробити свої відносини. Мимоволі заволнуешься, злякаєшся - а у результаті підвищується тривожність.\n2. Зміна вимог. Період адаптації ще ускладнює неузгодженість вимог різних учителів-предметників. Один просить завести зошит у 48 аркушів, інший - тоненькі зошити, але їх повинно бути 3 штуки. Викладач російської мови вимагає все виділяти зеленої ручкою, викладач математики - олівцем. По англійському вимагають завести окрему зошити-словник, з біології - усі терміни записувати в кінці звичайної робочої зошити. На літературі цінують висловлені власні думки, а на уроках історії все має бути «документально підтверджено». І всі ці вимоги треба не тільки вивчити, але й дотримуватися, і не заплутатися, де що треба робити.\n3. Відсутність індивідуального контролю. Всю початкову школу дитині допомагав один учитель. Він виконував функцію і вчителі, і класного керівника, і контролера. Швидко визначивши всі особливості дітей свого класу, вчитель допомагав їм контролювати навчальний процес. Одному з них нагадає, що треба зробити домашнє завдання, іншому - щоб той приніс олівці, третьому простить невиконане вправу (бо знає, що дитину мучать головні болі) і залишиться з ним після уроків. Загалом, відстежував виконання всіх завдань всіма учнями.\nПри переході в п'ятий клас такий індивідуальний підхід зникає. Відбувається як би знеособлення школяра. Є тільки п'ятикласники в цілому. У кожного предметника велике навантаження, і багато учнів з різних паралелей. Запам'ятати всі особливості всіх учнів він просто не в змозі. Тому у дитини створюється враження, що він нікому з учителів не потрібен, що можна «похалявіть» і щось не зробити - в загальній масі це може пройти непоміченим. З іншого боку, з'являється деяка «бездоглядність» з боку класного керівника. Він не стежить за поведінкою дитини на всіх перервах. Не організовує в повній мірі дозвілля після уроків. Звідси і раптово з'явилася у деяких дітей регресія: дитина починає вередувати, як маленький, грати малюками (йде до своєї першої вчительки) або бігати за класним керівником. А в інших, навпаки захоплене сп'яніння свободою пересування призводить до порушень шкільних правил.\n4. Прогалини в знаннях. За роки навчання в початковій школі практично у кожного учня залишаються незасвоєний теми, невідпрацьовані вміння і навички. Вони накопичуються як сніжний ком. У початковій школі ці «шорсткості» згладжуються індивідуальним підходом вчителя і повторними поясненнями відразу, як тільки було відмічено незасвоєння дитиною матеріалу (клас один, хлопців трохи, можна встигати контролювати всіх). У п'ятому класі такого відстеження не відбувається. І, не засвоївши тему (і не підійшовши відразу за роз'ясненням до вчителя або батькам), дитина ризикує не зрозуміти наступну. Матеріал ускладнюється від уроку до уроку. І якщо попередні теми були не зрозумілі, то школяр потягне цей шлейф далі, затягуючи вузол незнань. Так з'являються двійки ... Іноді незасвоєний теми тягнуться ще з початкової школи, адже відразу важко зрозуміти, що саме з пройденого матеріалу викликає складність. Наприклад, не навчившись визначати корінь слова, дитина не може у словотворенні і підборі однокореневих слів. А значить, будуть помилки у правописі, тому що він не зможе підібрати перевірочні слова. Також можуть бути труднощі у засвоєнні навчального матеріалу з-за нестачі мовного розвитку, уваги і пам'яті .\nПрирода шкільної неуспішності може бути представлена самими різними чинниками.\n1. Недоліки в підготовці дитини до школи, соціально-педагогічна занедбаність.\n2. Соматичне ослаблення дитини.\n3. Порушення формування окремих психічних функцій і пізнавальних процесів.\n4. Рухові порушення.\n5. Емоційні розлади.\nДезадаптованих дітям необхідні зусилля з надання їм допомоги в її подоланні. Така діяльність повинна бути спрямована на подолання наслідків дезадаптації. Зміст і характер соціально-педагогічної діяльності визначається специфікою проблеми дитини.\nПроцес становлення особистості проходить все життя. Людина протягом життя засвоює норми поведінки в суспільстві, переглядає свої позиції і, тим самим, проходить соціалізацію. Успішність процесу соціалізації особистості в цілому залежить від її успішності адаптації до суспільства.


26 січня, вівторок, 2016 09:44\nКиївська красуня Катерина Сидоренко вразила представників Національного реєстру рекордів своєю незвичайною фігурою. Дівчина має об'єм грудей 101 см, що і дало їй можливість завоювати титул власниці найбільших модельних грудей в Україні.\nТа особливо те, що зазвичай власниці натурального пишного бюсту мають округлі форми, а Катерина вражає ще і тонкою талією та доглянутим пресом.\n«Модельні груди киянки Катерини Сидоренко – першої чемпіонки країни у цій номінації – мають обсяг 101 см. Мабуть, вона частіше б зустрічалась поглядом з чоловіками, якби не її неосяжні груди. Усі інші параметри тіла у дівчини також ідеальні.\nТому для неї неактуальний чоловічий жарт про те, що, маючи великі груди, можна косметикою не користуватися» - розповіла про красуню керівник Національної книги рекордів Лана Ветрова на своїй сторінці у Фейсбуці.\n#Катерина Сидоренко, #українські красуні, #рекорди, #найбільші груди