Spring in the Carpathians // Active tours in Ukraine: excursions to the caves, ski-touring, trekking in the Carpathians, New Year tours in Ukraine\nCombination: hiking in Carpatians + rafting on Cheremosh\nWe'll start with 6-day hiking in the Carpathian with overcoming of highest peaks of Ukraine: Goverla and Pip Ivan. with While travelling you will observe the awakening of the nature after winter hibernation: at first we step on the sun-drenched river lawns then ascend to the forest where first crocuses have already replaced snow and ice and, at last, to the mountain peak still under the power of winter (frozen trees and stones, sometimes a deep snow and even a blizzard). One week to feel all whims of a variable weather: hot sun, heavy showers, and fleecy snow. After that 2-day rafting on the Cheremosh River adds some spice to your trip.\nPhysical training and tour difficulty\ntent and general equipment rental\nsupper, overnight in a mountain hut\nday hiking: Hoverla Mountain (2061 m), the highest peak in Ukraine, 7 hours\nhiking route: the Foreschanka Brook - the Prut River - the Ozirny Brook - Kostrycha Mountain (1586 m) - the Kostrycha Mountain Range, 16 km\nhiking route: the Kostrycha Mountain Range - Khedya Mountain (1367 m) - Krasnyk Village - the Black Cheremosh River - Topil'che Village, 17 km\nsupper, overnight in tents\nday hiking: the Pip Ivan Mountain (2028 m), the most mysterious peak of the Ukrainian Carpathians: you'll see an old Polish observatory; on the peak of the mountain you can enjoy the breathtaking view of the Chornohora Mountain Range with its highest peaks (Hoverla, 2061 m; Brebeneskul, 2035 m; Petros, 2020 m), and even of the Romanian Carpathians\nreturn to the camp (opportunity to have a shower)\ntraining rafting on the rapid Dzembronya: catamaraning, kayaking, and rafting in order to drill the technique of rowing and rescue\nrafting route: camp - the village of Dzembronya, including the main rapids of the Black Cheremosh (Dzembronya, Old Man’s Elbow, White Mare, Huchok, Huk), 20 km\ndeveloping skills of a solo kayaking on the rapid Dzembronya or rafting all main rapids of the Black Cheremosh River\non request sauna in Verkhovyna and return to the camp\nrafting on the main rapids of the Black Cheremosh (Dzembronya, Old Man’s Elbow, White Mare, Huchok, Huk), 10 km\non the way to Ivano-Frankivsk excursion to Yaremche Waterfall called Probiy (the Prut River), and souvenir market\nЯ обіцяла тобі, що як тільки повернусь з гір обов’язково про все розповім… Та минув місяць, а я й досі не в змозі зібратися з думками. Мені занадто тісно стало у моєму рідному місті…\nЯкась не яскрава на події весна видалась цього року… Дещо змінилось, та ще й так, що йдосі оговтатись не можу… Дещо залишилось на тому ж етапі і ніяк не зрушує змісця. А дещо я ніяк не можу наздогнати. То ж аби навести лад у свої голові, що вщент забита тарганами і всіляким мотлохом, - а що може бути кращим, як не шалені навантаження – вирішила сходити у похід. І не аби куди, а в гори… І неаби на скільки, а на десять днів. І… Та вчасно схаменувшись і зваживши, всі за та проти, все ж зупинилась на лайт версії: чотири дні, 60 км., 1900 метрів над рівнем моря – на тому і порішила. Замовила в турклубі «Тернопіль» похідний тур в «Країну гірських озер», купила квитки на потяг, і місяць марила походом. Не давало спокою все: від дрібниць які мені можуть там знадобитись до глобальних проблем, - а чи не мерзнутиму я в тій палатці, та й взагалі з ким мені припаде радість ділити ту палатку, і як я пертиму 15-18 кілограмовий рюкзак? Ти ж знаєш, я останнім часом дещо схудла, а витримкою і силою я взагалі ніколи похвалитись не могла… То ж намучилась я всілякими думками перед тим походом!\nНарешті він настав - довгоочікуваний день. Прокинулась о шостій – так, уявляєш, я і о шостій – попхалась на кухню заварювати каву. Готувалась немов перед польотом у космос. Все видавалось якимось урочисто-значущим і неймовірно важливим. Не мені тобі розповідати яка я не рішуча, і яка боягузка, то ж ти дуже добре можеш уявити собі стан в якому я перебувала весь день завершуючи остаточні збори… Традиційно черкнула на сторінці у фейсі невеличку заміточку про свою подорож, до речі довелось той текст переписувати декілька разів, бо скидався він наче я пхаюсь у гори покінчити з життя, а не сходити у похід. Ну от, завершивши всі свої справи, натягла кеди, вчепила на плечі важкущий, майже сім (!) кілограмів, рюкзак, залишила квартиру роблячи величезний крок у невідоме і т.д. і т.п., ну тобто в мені знов прокинувся той мій нестерпний максималізм, і на вокзал я вирушила з таким виразом на обличчі, немов я йду відкривати нові землі, а не брьохатись горами чотири дні по промаркованому маршруту.\nНа вокзал я прибула за час до відправлення мого потяга, то ж мала ще вдосталь часу щоб випити кави. Відстояла чергу у KFC, адже 597 маршрутка прибуває на південний вокзал, а пхатись через всі тринадцять колій на центральний у Мак за кавою я не бачила сенсу, тай, кава там не дуже, тай невідомо на яку колію подадуть мій потяг… Тож вмостилась на парапеті біля входу у будівлю вокзалу, попиваючи, такий сякий, еспресо, закурила і поринула у думки.Вже не знаю, що саме повернуло мене з моїх роздумів, але то було саме вчасно, адже тьотя у гучномовці попереджала про завершення посадки на 457 потяг, що прямує за напрямком Київ – Рахів. Бляха, мій потяг! Ото я бігла! Ти ж знаєш яка з мене бігунка, але вокзалом, до третьої платформи, я бігла так – немов від цього залежало моє життя, немов я ось, ось мала наздогнати птаха щастя... Вскочила, до свого восьмого вагону, саме вчасно… За мною провідник, посміхаючись, зачинив двері і ми рушили, лишаючи за кругленькими вікнами обриси вокзального перону.\nПроходячи плацкартним вагоном на своє королівське, нузвісно ж біля туалету, 33 місце, звернула увагу, що вагон майже весь забитий бороданями з величезними рюкзаками. Нічогенька буде нічка – майнуло у голові. Вже уявила собі картинку про зовнішній вигляд своїх подорожніх… І оп, маєш, такий приємний бонус – під вікном, на 35 місці, сидить симпатичний молодик і, саменький, ну тобто дві верхні полиці і боковушки – вільні. Вітаюсь, вкидаю рюкзак у відсік для багажу і зачиняю полицю… Ну як зачиняю… Смикалась я біля тієї полички як дурепа, аж голова відлітає, а вона, огидне створіння, все ніяк не піддається на мої зусилля.\n- Разрешите, я вам помогу – говорить мій подорожній, а я…\nГосподи, та що я? Я вже подумки вела до школи нашого первістка, доречи в малого такі ж ямки на щічкахяк і в татка, а за нами біжить такий пухнастий білий пес… і ми сміємось… і…\n- Меня зовут Роман. Я так понимаю вы с нами едите? – говорить подорожній, а моя кришталева мрія розсипається на друзки…\nБоязко, може мені повилазило і тут таки є ще хтось, роззираюсь навсібіч… Ага, фігушки. Сам сидить, красавець.\n- Угу! –відповідаю, розуміючи, що то з мого боку досить не ввічливо, але що ж вдієш?\n«С вами!» - подумки кручу пальцем біля скроні і плюхаюсь, на несподівано м’яку, велюрову поличку. Аби уникнути подальших розмов з «ними», лізу до кофра за «Дванадцятьма стільцями» Ільфа та Петрова. Не встигла віддати богу душу теща Іполита Матвійовича, як мені стало страшенно нудно і я… заснула.\n- Привіт старий! Давно не бачились, – обіймаючи «мого» Рому, до нас приєднався ще один пасажир, з величезним рюкзаком за плечима.\n– Ого! Твоя краля? Гарна, вітаю! – говорить прибулець і киває намене головою. - То он який сюрприз ти нам приготував! Доброго дня, – і протягує до мене широку долоню.\n- Доброго! – тисну руку, і затинаючись з просоння: - Я не цей… Ну, тобто я не його, я – своя. А подумки: «Перша зупинка після Києва Вінниця, це ж три години, господи я проспала три години. Чорт на кого я схожа? Так от Рома що мав на увазі говорячи «з нами»… Блін… Не гарно вийшло… Я хоч не заслинилась?» Відчуваю як рум’янець заливає мої щоки.\n- Пробачте, – посміхаючись, прожогом несусь у туалет… Дурепа!!! Стоянка! Туалет замкнено.\nВийшла між вагонами і закурила… Потяг тронувся.\nНе так вже все й погано – критично оглянула себе в дзеркалі, похлопала змоченими під краном руками по обличчю – можна вертатись до людей.\n- Мене звати Льоша, - протягує до мене руку прибулець, - пробачте, що розбудив та ще й накинувся зі своїми дурнуватими жартами!\n- Галіна. Та не переймайтесь, все нормально – посміхаючись сідаю на своє місце. – Рома, простите, что я такпо-свински… Вы когда сказали «с нами»… Я решила, что у вас не все в порядке с головой…\nВагоном понісся Льошин сміх.\n- Рома, блін, ну ти чувак даєш! – трохи заспокоївшись, промов Олексій. Ви, не звертайте на нього уваги, він у насмайстер потрапляти в дурнуваті ситуації.\nЗа сміхом і розмовами не зогляділись як дістались до Хмельницького, де до хлопців приєднались ще четверо товаришів: Женя, Славко, Ігор та ще один Олексій.\nМи ще довго не лягали спати: їли Славикові котлетки, запивали хмельницьким пивом і говорили про походи. Хлопці розповідали всілякі кумедні випадки з похідного життя і ділились важливими дрібничками які неодмінно треба виконувати в горах… А потяг Київ – Рахів, мирно стукотів колесами по рейках відвозячи мене все далі… десь на Закарпаття…\nПрокинулась десь осьомій… Закуталась в простирадло і втупилась у вікно… Сіро, вітер нещадно тріпає деревами, падає дощ, лишаючи на склі чіткі та рівні краплини – надсічки…- Доброго ранку! – підморгуючи з верхньої полиці звісився Льоша. Не переймайся, все буде добре. Погода обов’язково налагодиться. Отпобачиш.\n- Доброго… дуже на те сподіватимусь… - відповіла і важко зітхнула.\nАдже з взуття в мене тільки кеди і кросівки, а долати гори в такому взутті в дощ – не добре, то навіть я, не досвідчений турист, розумію. Тай з одежі в мене тільки дві парі шкарпеток, спортивний костюм, шорти, чотири футболки і легка курточка - вітрівка…\nХлопці зійшли в Ясинях, побажавши мені гарної погоди і легкого переходу, я зійшла на наступній станції у Квасах. Поривчастий вітер, низькі, налиті свинцем хмарі, в обидва боки розбігається залізнична колія і невеличкий будиночок з синьою вивіскою, на якій білими літерами написано «КВАСИ» – ось і все.\nЗі скрипом прочинила двері до приміщення вокзалу, з мрією про гарячий стаканчик кави… В середині – тихо і порожньо. Вловившиоблизня обійшла кругом «вокзалу», в пошуках своє їгрупи і провідника Арсена. На лавці, ліворуч від центрального входу, так само як і я, скрутившись від холоду, стояли чотири дівчини… Я відразу зрозуміла, що це і є частина моєї групи, адже на вокзалі більше нікого не було, ну хіба, що невеличка компанія з п’яти осіб в камуфляжах, проте вони видались такими самодостатніми, що мені й на думку не спало, що то теж «наші». Поки знайомились до нас прибіг спортивної статури молодик і повідомив, що Арсен затримується на півтори години і тому він поведе нас до місця зустрічі. Позакидали своє рюкзаччя на плечі і попрямували в село.\nПівтори години промайнули у розмовах, жартах та в передчутті незвіданого.\nЗ рейсового автобуса, що зупинився неподалік, вискочив наш інструктор Арсен з прокатним приладдям: похідними рюкзаками, карематами та спальниками і ще одним туристом. Тож нарешті всі ми були в зборі - одинадцять туристів і дванадцятий - інструктор Арсен.\nРозібрали своє спорядження, розподілили провізію, спакували рюкзаки... Бачив би ти вираз мого обличчя коли я спробувала підняти того рюкзака. Я його з місця зрушити не змогла, а мені ще з ним долати не аби який шлях.\n- Ну, що? Рушаймо? - мовив Арсен, і всі весело позакидали собі рюкзаки за спини готові до подолання перших восьми кілометрів... Я смикнула декілька разів рюкзак і благально подивилась на оточуючих. Хтось з дівчат, зараз і не пригадаю хто саме, з легкістю підхопив рюкзак і закинула мені на спину. Повстромляла рученята у шлейки рюкзака, я випрямилась і.... І замалим не впала. Рюкзак впевнено намагався мене перекинути, при чому від самісінької голови. От якби я впала. Ржака була б, ще та. Я б скидалась на велетенського жука, що перекинувся на спину і перелякано трусить ручками і ніжками. І ще очиська, такі знаєш, що аж з орбіт вилазять.\nА все то моя уважність, адже коли Арсен розповідав як саме треба пакувати рюкзак, я фотографувала метелика :)...\nЩе хвилин з п’ять всі чекали доки я перепаковувалась і нарешті ми рушили. Арсен прискіпливо глянув на мене, на кофр, що теліпався поперед мене зачеплений за шию, на мого манюньчика (так любовно, я називаю свою камеру), що зручно лежить у руці, а ремінь традиційно намотанийна зап’ястку, і, чомусь, в його очах читалось ясне розуміння того - хто саме в цьому поході доставлятиме йому найбільших проблем. Ми рушили.\nХвилин через п’ятнадцять мені почало спадатина думку "А якого біса я взагалі попхалась у ті гори?". Ні, звісно ж краєвиди, що нас оточували були неймовірними, проте... Проте рюкзак нещадно натирав кісточки на боках і на плечах, і з кожним новим кроком ставав дедалі важчим. Я, мабуть, ще ніколи і нічому так не раділа як тому першому привалу. Мокра - наче на мене вилили відро води, червона - наче згоріла на сонці, і така втомлена... Гепнувши рюкзак з плечей на землю я й сама упала біля нього у високу траву.Ти ж мене знаєш, зазвичай я добра і привітна, але… Не встигла я толком перевести подих, як Арсен мовив: «Ну, що по всьому? Рушаймо!». Добре, що ніхто з нашої групи не помітив яким поглядом я кинула на Арсена… Фіг би хтось зголосився потім ділити зі мною палатку.\nКлятий підйом все ніяк не скінчується. Хтось, присідаючи (!), по під лісом збирає чорниці і полуниці, а все на що вистачає мене – ледь перебирати ногами по нерівній, ґрунтовій дорозі і голосно дихати, нещадно втягуючи повітря носом. А ще головою сновигали всілякі дурниці: як їх всіх звати, хто вони, що я з ними робитиму ще три дні?.. Ну звісно ми знайомились, але з моєю «феноменальною» пам'яттю... Важко, жарко, нестерпно понатирало кісточки, поруч одинадцять незнайомих осіб і мене потроху почала накривати паніка. "Я незможу…", "Я вже більше не можу…", "Якого біса він такий важкий той рюкзак?", "Ці кляті камінці, від нихноги роз’їжджаються немов на роликах…", "На гори воно попхалось дивитись… Ну дивись! А, що, трішки не виходить погляд від землі відірвати?!" - отак, доводячи себе до сказу, невеселими думками я долала свої перші вісім кілометрів походу.Завернули десь у ліс. Арсен об’явив привал, а сам побіг (!) шукати місце для розбивки наметового містечка. Стою, я вибачаюсь, раком і рюкзак на мені. Всі потроху косяться на мене, людей можна зрозуміти, вони теж бачать мене вперше і хто мене знає, що там за таргани в моїй голові водяться.\n- Ты бы сняла рюкзачок, тяжело ведь, - притискаючись, як вже потім з’ясувалось, до чоловіка, мовила білявка.\n- Не-а, не тяжело. Это маленьких рюкзачок. Игрушечный – відповідаю, так і продовжуючи стояти раком, але вже трішки розвернувшись обличчям в бік білявки.\nВсі сидять у затінку, кожен зайнятий якось важливою справою: хто травинку жує, хто шнурки підтягує, але всі насторожено зиркають у моєму напрямку. І тут до мене доходить, що такою своєю, м’яко кажучи, не адекватною поведінкою я реально лякаю людей. Довідку про психічне здоров’я перед походом не вимагають. А може я того – тю-тю…\nДо речі, а чому перед такими походами не вимагають довідку від психіатра? А може я маніячка і люблю кров? І як тільки засне все наше наметове містечко, я як візьмусь їх ножем - ну отим моїм, з пилочкою, що ним помідори тоненько класно нарізати, - чикрижити… Уявляєш? Повний місяць заливає срібним світлом галявину, десь, трошки вище наметового містечка, у стійлі забекала вівця і… Так огидненько…Блискавка на спальнику: дзжить… А тоді на наметі: дзжить… І от стою я залита тим місячним сяйвом, посеред наметового містечка, ну звісно ж вже зі своїм - аж шести сантиметровим завдовжки і півтора завтовшки - ножем, і скалюсь… Ха – ха – ха! Страшно?\nОто мене понесло… А тут люди, що зовсім мене не знають…То я вже й давай виправдовуватись:\n- Зрозумійте мене правильно, якщо я його зніму, той рюкзак, то ви його більше на мене не натягнете, навіть під дулом пістолета. Та й звідси я вже більше нікуди не рушу. І доведеться вам мене, разом і з тим рюкзаком, перти до місця стоянки, - видала промову і силкуюсь щоб посміхнутись. Але шию надавило рюкзаком так, що замість посмішки на обличчі з’явився якийсь звірячий оскал.\nПромова трохи подіяла. Люди видихнули з полегшенням, а дехто навіть спробував усміхнутись. Остаточно з них зняв напруження Арсен, несподівано вигулькнувши з-за дерева промовив:\n- Он туди під гірку. Метрів за сто і розіб’ємо містечко.\n- А ти чого так? Тобі так зручно?\n- Во! – простягла руку, виставила великого пальця до гори, бадьоро відповідаю на запитання.\n- Ааа, ну як знаєш, – підхопив свій рюкзак і направився до місця стоянки.\nЯк виявилось, в мене був досить непоганий стратегічний хід. Ті сто – сто п’ятдесят метрів всім дались дуже важко, адже за час привалу, народ розслабився, а мені, хоча би що, за малим пісень не співаю. Йду, несу усіляку фігню, ну традиційно як я то вмію: про попи, що ми по накачуємо у цьому поході, про квіточки, що квітнуть навкруги і т.д. і т.п. – коротше, втомилась до крику, мізки вимкнулись.\nВже давно впало за гори сонце. Місяця ще не видно за деревами, але він добре заливає світлом нашу стоянку. Сидимо біля вогнища. Потрохи прикладаюсь до фляги з віскарем і прокручую події дня… Сьогодні, вперше, до моїх плечей торкнувся туристичний рюкзак. Сьогодні, вперше, я сама, своїми ніжками, подолала вісім кілометрів набравши висоту у 1100 метрів. Сьогодні, вперше, я ставила намет. «Домік» - так назвала, наш спільний намет, Лєна.Арсен нагодував нас смачною вечерею: гороховий суп з тушонкою, приготований, звісно ж, на вогнищі, зі свіжим салом та часником. Двічі попили чайку, чим дуже позабавили Арсена. Ми перша група на його пам’яті, що ще до вечері напилася, хто чаю, а хто кави – за вподобаннями, - а тоді ще й після вечері, збігали до струмочка за водичкою і заходилися, вже дружно, всі, пити чай. Після чаювання найстійкіші залишились біля вогнища, а«слабаки» (:)) попхались по наметах спати.\nНаша група складалась з семи дівчат і п’яти хлопців. Як прокоментував Арсен таку нерівність: «Вам ще пощастило, в вас хлопців багатенько(!)». Капець, уявляєш? Це беручи до уваги, що найменшому, Сашкові, шістнадцять… До речі, з усіє групи, я виявилася найстаршою, віковий діапазон склав від двадцяти шести до тридцяти трьох. Та й різні ми не тільки за віком… В нас різни вподобання, різні професії, різне почуття гумору і всі ми по різному переносимо навантаження… Але всім нам чогось не вистачило цієї весни у великому місті… Всім нам закортіло в гори…\nПрокинулась від звуку блискавки, що відкриває намет. То полишав своє місце ночівлі Арсен, поспішаючи розводити вогнище і готувати нам сніданок. Лєна мирно посапує, поряд мене, закутавшись з головою у зимній спальник. Обережненько, щоб її не розбудити, намагаюсь вилізти з палатки… Зачепила ногою напів порожню флягу з віскарем, та гепнулась на залізну миску, у мисці задзвеніла ложка…\n- Доброе утро! – каже в мене за спиною заспаний Лєнин голос. - Ты уже встаеш?\n- Блін, пробач… Не хотіла тебе будити. Доброго! – відповідаю зніяковіло.\n- Не переживай, все нормально. Все равно уже пора вставать.\n- Як спалося? Не змерзла?\n- Замерзла очень… Ноги прям ледяные.\n- Я дуже боялася, що в ночі мерзнутиму та, знаєш, нічого, тепленько було. Ось тільки кісточки на боках собі так понатирала, що: не повернутись, не на бік лягти, так боляче, - кажу і ледь торкаюсь кісточок рукою. Вони миттю озвались неприємним болем. Задерла кофту і футболку… З обох боків, на кісточках, величезні, червоно - синюваті плями, з невеличкими припухлостями. – Капець! І як я сьогоднішній перехід здужаю?\n- У меня тоже костяшки болят, но виглядят они явно лучше твоих…\nВиповзла з палатки… Роблю потягусі, ранкове сонечко лагідно гріє обличчя, що закинуте до неба, відчуваю кожний м’язик в тілі, бо болять вони падлюки так, що й ну. Але мені так хороше… Пахне росою, чебрецем, травою і ще щось таке, - навіть не знаю, що, - але пахощі неймовірні. І не треба мені казати, що роса не пахне… Пахне, ще й як! Привіталась з Арсеном, взяла казанок і пішла до струмочка на ранкові процедури і по воду для кави.\nДо струмка метрів сто – сто п’ятдесят, круто в гору. Все тіло нило, опираючись новим навантаженням, але то було якесь приємне ниття. Примружила очі, закинула голову підставляючи під сонячні промені... наступила на шнурок… Впала. Казанок, весело брязкаючи ручкою, покотився з гори. А я валяюсь обличчям в росяній траві і єдине, що мене турбує – неприємний біль у правій колінці і, я подумки благала вищі сили, щоб цього мого ганебного падіння ніхто не бачив, а то доведеться, так би мовити, позбавитись свідків…Підхопилась на ноги, вся зрошена і в траві, і швиденько озирнулась на наметове містечко. Хух, пощастило, ніде нікого. Вже не корчу з себе романтично налаштовану особу, яка захопливо насолоджується своїм першим ранком у горах, а підхопила казанка, що досить далеченько відкотився від мене, прихрамуючи на одну ногу, бо моєму колінцю таки гарненько дісталось - все обійшлось без крові та все ж, - пішла до струмка.\nВода така холоднюча, що аж зуби заводить. Разів зо два набирала воду у долоні, доки таки не наважилось плеснути її собі в обличчя. Неперевершене відчуття. Це і холодно і зразу ж тепло, і бадьорить… а бадьорить так, що аж до мізків достає.\nЗнаєш? Є такі моменти, що залишаються яскравими, у твоїй пам’яті, навіть коли минає досить багато часу. Цей момент, цей ранок, – з холодним запахом гірських трав, ніжним, прозорим туманцем, і серцем сповненим надією - ніколи не зітреться з моєї пам’яті.\n- Доброго ранку! – усміхаючись, привіталась з Арсеном, що вже вовтузився біля багаття.\n- Доброго! О чудово, що водички принесла. Будемо варити кашу.\n- Найсмачнішу в світі?\n- Звісно! Рисову, з родзинками і згущеним молоком.\n- Смакота. Ніколи такої не їла, але думаю буде смачно.\nАрсен посміхнувся.Потім була ранкова кава під сигарету, сніданок зі смачної каші з родзинками, чай з чебрецем, і збори наметового містечка.\nПерша година переходу. Спекотне сонце і прохолодний вітерець. Ми все ще продовжуємо набирати висоту. Жарко, важко і дуже болять натерті кісточки. Навкруги неймовірні краєвиди. Далеко внизу, розрізане навпіл, річкою Чорна Тиса, залишилось село Кваси. З цієї висоти воно таке дрібненьке, з рожево-бурими дахами будиночків, що мов бісеринки розкидані поміж гір. Гори… На них не можливо дивитись без захвату. Вони починаються тут, під самісінькими твоїми ногами, з невеличких кущиків чорниць і стрункими високими травинками, що закінчуються тугими колосочками, на яких, мов на струнах, грає вітер, перетворюючи простір навколо тебе на схвильоване, соломино - зелене море. Коли око вже не в змозі вловити того хвилювання видається, що ті гори вкриті ніжним блідо – салатовим оксамитом, а далі… далі, де гірські верхівки ніжяться в лагідних густих білих хмарках, гори набувають пронизливого, сизо-голубого кольору. Той колір проникає глибоко всередину тебе, лагідно торкається серця і пише музику занотовуючи її в твоїй душі. Мабуть саме так гори і говорять з тобою. Я назавжди запам’ятаю ту розмову з горами, вона й зараз коштовними іскринками озивається в найпотаємніших куточках моєї душі.Черговий привал. Час обідати. Ковбаса, сир, хліб і джерельна вода. Нашу компанію перегонять туристи з якими ми зустрічались біля струмка. Тут в горах все по іншому. Ці туристи видаються вже майже родичами. Посміхаємося, жартуємо, махаємо один одному руками, сперечаємося – хто ж перший вийде на вершину гори Близниця на висоту 1872 метра.\nЩе вчора стало зрозуміло, що роблячи фото, відстаєш від групи, і хоча відстань не велика, проте наздогнати групу стає майже не реальною задачею. А залишившись позаду йти взагалі не хочеться, і стає себе так шкода, і рюкзак такий важкий, і я ж дівчинка, і мені так складно, і… То ж аби уникнути таких ситуацій знайшла для себе комфортне, четверте, місце: за Арсеном, Андрієм і Любою, - і познімати встигаєш, і наздоганяти не так складно. Щоправда я весь час забувала, що з тим рюкзаком на плечах не можна різко розвертатись, бо заносить так, що й ну. Тож кожного разу коли робила чергове фото, ноги плутались і два рази я таки знатно впала, чим не аби як насмішила своїх, та й додала їм клопоту, адже не так легко звести мене на ноги з тим рюкзаком.\nЯк це буває в горах погода змінилась в щитані хвилини. Подекуди почали пролітати невеличкі білі хмарки, наче розмотані клубочки цукрової вати, а згодом на нас просто навалилась величезна, сіра хмара обдаючи неймовірним холодом. Пронизливий вітер, краплини дощу, що немов висять навколо тебе просто в повітрі і температура, що миттєво опустилась до одинадцяти градусів. Після тригодинного підйому звісно, що і шорти і майка на мені були вщент мокрі, але змінювати гардеробчик, часу не було. Тож наперла на себе реглан з капюшоном, курточку і залишившись в шортах, просто натягла свої улюблені полосаті гольфи аж до колін, а зверху, всю ту красу прикрила дощовиком. Уявляєш як я виглядала?.. фешенвік у Парижі і Мілані просто нервово курять на узбіччі.\nПід мінорний шум дощу, що нещадно падав на нас, і рвучкий, нескінченно-холодний вітер, ми, долаючи себе і стежку, дістались верхівки Близниці. То були неймовірно важкі чотириста метрів і тридцять хвилин переходу. Стежка, - глина встелена камінцями, від маленьких мов горошина до великих майже як кулак, - миттєво розкисла і перетворилась на ковзанку. Ноги у кросівках роз'їжджаються у різні боки, викручуються і натикаються на велике каміння, боляче б’ються пальцями. Вітер, щоразу, намагається зірвати з голови дощовик, забиваючи холодні, колючі краплини в обличчя, застилаючи очі дощем.\nМи на верхівці Близниці. Третина сьогоднішнього переходу, близько восьми кілометрів, разом з дощовою хмарою, залишились позаду. Все ще досить прохолодно, але не падає дощ – а то не аби яка радість. Сховали дощовики і повмощувались на рюкзаки відпочивати. Мовчимо.До вух долітають обривки фраз… На гору піднялась група туристів. Вони теж - змоклі, змучені, брудні, - попадали відпочивати недалеко від нас. Ми таки їх випередили, то ж по-доброму підколюємо. Їх шестеро. Всі чоловіки, приблизно мого віку, ну, можливо, трохи старші. Високий, кремезний з пронизливо голубими очима, прискіпливо окинув мене оком і посміхаючись, кивнув на мої сині колінця:\n- А штанців незнайшлось?\n- Є, та тільки мені твої до вподоби, то ж– знімай! – кажу, а сама відчуваю як тону в тих неймовірних очиськах і при цьому либлюсь, бо якась та фразочка неоднозначна вийшла. Його товариші зайшлися сміхом, що понісся кудись далеко горами. «Руслан, а мала нівроку! – обізвався, невеличкого зросту білявий чолов"яга. - З перчинкою, як ти любиш!». Наш словниковий батл тривав не довго. Арсен скомандував: «Підйом», Андрій традиційно допомагаючи, закинув, мені рюкзака на спину, і ми рушили на спуск, продовжуючи наш перехід. І якщо тобі раптом спало на думку, що спускатись легше, то поспішу тебе розчарувати – спускатись так само важко як і дертися вгору.\nДостеменно не знаю, що саме на мене вплинуло: неймовірна втома, мокрі і холодні ноги, сірий і похмурий краєвид чи, всупереч сподіванням, важкий спуск – та все всередині мене, кожна клітинка почала опиратись. Кожен новий крок давався з нереальним зусиллям, як фізичним – після привалу страшенно відчувалась крепатура, - так і моральним – накотився нищівний, всеохоплюючий розпач. Здавалося ще крок і я впаду тут і будь, що буде. Від безсилля та зневіри до горла підкотив величезний комок, а на очі навернулись сльози. «Невже це все?», «Невже я не дійду? », «Я слабке і нікчемне дівчисько, яке ні на, що не здатне, що скисло від навантажень?», «Чого ти взагалі варта?» - такі думки шмигають моєю головою, а роблячи над собою титанічні зусилля стримую сльози, шмигаю носом, йду. Нога, сковзнувши камінцем, вивернулась завдаючи болю. Все… Більше, а ні кроку… Рука потяглась до застібки, що на грудях стягує шлейки рюкзака… Простий рух двох пальців і той потворний рюкзак просто гепнеться до долу і я буду вільна. Зупинилась, до болю зціпила зуби, стисла руки в кулаки, заплющила очі і закинула голову до неба. Щокою покотилась одинока слізка. Шморгнула, втираючи ніс тильною стороною руки. «Я НЕ ЗДАЮСЬ!» глибоко вдихнула на повні груди, наскільки це дозволив тяжкий рюкзак. Розчепила руки, з побілівшими від напруги кістяшками, закусила губу і рушила далі. Правду кажуть - найтемніша ніч перед світанком. Я зробила буквально пару кроків як помітила попереду білий блайзер під яким вималювалось обличчя Роми. Так, того самого, з потягу. Моє гучне «Рома» миттєво розбіглось горами, а він підняв на мене обличчя витягаючи з вух навушники. Не знаю чому я так зраділа побачивши його. Та й він, чесно кажучи, зрадів не менше. Міцні обійми… Рома, Женя, Славко і Льоша – ми всі по черзі обійнялись, наче найближчі в світі люди. Нашвидкуруч обмінялись враженнями. Я змовчала про свій відчай, а вони поділились, що двоє їх товаришів зійшли з дистанції…\nЖеня підколов мене з приводу величезного рюкзака за спиною, мовляв як мене такі тоненькі ноги носять з таким велетнем на спині, і запропонував намилити шию тому хто начепив його на мене. Я, посміхаючись, відмовилась, і в свою чергу зробила йому комплімент, щодо його дерев’яних палок, адже весь вечір в потязі, він бідкався, що забув свої вдома, куплені спеціально до цього походу. А ще, вони про мене згадували і переживали – це приємно мене вразило. Знов обнялись і розійшлись: я – вниз, вони – вгору.\nТо була неймовірна зустріч, зустріч яка зробила мені день, додала сил і впевненості. Я швидко наздогнала і перегнала своїх. Арсен показав мені де саме, на «сцепці», біля закинутого підйомника, в нас буде привал, і я помчала до низу. Визирнуло сонце. Горами поповзли, утворюючи химерні малюнки, хмарові тіні, а я посміхаючись, трохи звернула зі стежки на мохово – чорничну подушку, мов на крилах, з гордо піднятою головою, впевнено йшла до місця привалу. Я не скажу куди поділась втома, де дівся відчай, я просто почувалась щасливою. І це неймовірне відчуття захопило мене від пальчиків ніг до самої маківки. На сонечку стало нестерпно жарко, то ж поки спускалась моя група, я сиділа на місті зустрічі в майці і шортах – сохла. Відпочиваючи, спостерігала за навіженими туристами які намагались скотитись на карематах з довгої і доволі широкої смужки не розтанувшого снігу.инуло не більше години від останнього нашого привалу на «сцепці», як знов сховалось сонечко, стало холодно і нас огорнули хмари.\nЧерговий привал і перекус. Цього разу перекус - рай для ласунчиків. І чого там у нас тільки не було: козинаки соняшникові і козинаки згорішками, халва і патока з лісовими горіхами, фініки і цукерки. Стомлені, але в піднесеному настрої, їмо солодощі і шуткуємо. Це останній привал перед місцем де ми зупинимось для ночівлі, принаймні, на той момент, ми так вважали... Бо жоден з нас навіть не здогадувався, що саме на нас чекало попереду.\nЗнов падає дощик. Звернули з промаркованого шляху і Арсен показав стежину якою нам доведеться спускатись в долину, де подекуди ще лежить сніг. Сказати, що то якась козяча стежина - то нічого не сказати... Дивлячись в низ присвиснула і ,напевно, виразила свої думки вголос, ну ті, що складаються майже всі з ненормативної лексики, ті які ні в якому разі не скажеш при мамі. Арсен, зиркнув на мене засуджуючим поглядом і кинув донизу величеньку кам’яну глибу. Вона, час від часу, натикаючись на кам’яні виступи, видаючи глухі звуки, покотилась вниз. Ми довго чекали коли ж вона гепнеться об землю... Та так і не дочекались. Всім стало зрозуміло, що то буде найважче випробування... Слизький камінець, на який вмощується тільки частина ноги, поодинокі гілки ялівцю і маленькі кущики трави, щоб триматись руками, - то всі засоби призначені для спуску вузесенькою стежиною з, майже, вертикального схилу гори...\nАндрій... Люба... За ними я... Вони сковзаються, обережно переставляють ноги, виважено перебирають гілки руками. Ще тільки початок шляху, а моя нога вже зірвалась, відносячи у прірву вогкий грунт і камінець, на якій опиралась.Тримаючись за трав’яний кущ, фактично нігтями впиваюсь в глиняний грунт, вільною рукою хапаюсь за гілку, ноги не відчувають надійної опори, важкий рюкзак додає незручностей... Крок і новий камінець летить у прірву. Немов на мінному полі, перш ніж зробити якийсь крок, все ретельно перевіряєш. Руками - гілки і кущики трави, ногами - землю і камінці. І перш ніж наважитись перенести вагу тіла намацуєш найнадійнішу точку опори... І це не допомагає... Втративши опору під ногами, сковзаюсь і падаю. Кущ... Вхопилась обома руками...Тріщить деревина... Під ногами порожньо... Як мале кошеня за шкірки, Арсен, вхопивши мене за рюкзак, рвучко смикає на себе і притискає до схилу. Стою, тримаюсь, дякую. "Обережніше" - каже і йде підстраховувати інших, а до низу ще спускатись і спускатись.\nСпуск зайняв до бісової матері, багатєнно часу. Від шаленої напруги, та й, що там приховувати, капець якого страху - тремтять руки і ноги. Змучена, обдерта, брудна добралася до величезного камінця, зняла рюкзак, закурила. Загалом у поході я дозволяла собі одну сигарету вранці, під каву, і вже аж у вечері , три- чотири, під розмови біля багаття. Але після такого спуску дала слабинку.\nУ тремтячих руках димить сигарета, а я не відриваючи погляду спостерігаю за спуском остальних членів групи. Вони так високо і такі дрібненькі, що розрізнити їх можна тільки за дощовиками, що теліпаються на рюкзаках, та кольором вітрівок. Андрій і Люба сидять десь поряд, але ми мовчимо. Тільки після другої викуреної сигарети, знайшла в собі сили привітати їх з успішним спуском. Особливо Любу, адже її спина, ну точніше рюкзак, маячив переді мною, додаючи сил і впевненості, що я теж зможу здолати цю перепону.\nСпуск подолали всі, лишившись цілими і неушкодженими. Відпочивали не довго, адже ми ще не дійшли до місця стоянки, тай хотілось засвітла приготувати вечерю і розбити наметове містечко.\nОминули низиною гору і перед нами відкрилось неймовірне місце. Невеличке, шаленої краси, чисте і прозоре озеро в яке впадає дзвінкий струмок, який утворюється завдяки таненню снігу, що лежить на схилі гори. Поміж низеньких кущиків чорниць і трошки вищих, ялівцю, білими горошинами розсипалась отара овець, заливаючи долину брязкотом дзвіночків. Від побаченого, я стала як вкопана, намагаючись ввібрати в себе ту неймовірну красу. Ця долина з озерцем, мов захована, з усіх боків, долонями-горами. І, взагалі, все це місце нагадувало долину загублених душ з мого улюбленого фільму "Серця трьох". Й досі шкодую, що в мене не вистачило сил зробити там панорамне фото.Вже встановлені палатки, на вогнищі доходять макарони з сардинами і сиром, а я п,ю чай, з чебрецем, перебираючи події дня, що минає. Сьогодні мені є про, що подумати. Сьогоднішній день приніс багато випробувань як фізичних так і емоційних. Сьогодні я дійшла висновку - якою б зніженою, вразливою, тендітною і беззахисною я собі не видавалась, а , можливо, я й насправді була такою до сьогодні - я стала іншою! І це не означає, що тепер я перетворилась на таку собі "бій бабу", це значить, що відтепер я знаю - я можу розраховувати на себе. За будь яких життєвих випробувань, за будь яких життєвих негаразд - я саме та людина, що має сили втримати мене на вірному шляху, не відступити, не опустити руки і не дати можливості зневіритись.\nДовгий, тяжкий перехід дався в знаки і посиденьок біля багаття сьогодні не було. Повечеряли, попили чайку і порозбрідались по наметах спати.Прокинулась під мінорний стукіт дощових краплин об стелю намета - "доміка". Висунула носа зі спальника. Вогко і холодно. Поруч солодко спить Лена. Напів темрява. Цікаво котра зараз година? Можна глянути на телефоні, але по прибутті на вокзал у Квасах, вимкнула телефон - щоб, так би мовити, цілком віддатись природі, тож і зараз не бачила особливих причин порушувати свій намір. Випхалась з палатки. Нічого не видно - туман. До біса холодно. Падає дощик. Все тіло озивається нещадною крепатураю і вже звично болять натерті кістяшки.\nВирішила свої природні потреби, вмить забрьохавшись холодною росою, повернулась у намет за зубною щіткою, пастою і невеличким рушничком, майже наосліп почалапала до струмочка на ранкові процедури. Що тут казатимеш? Ранкове вмивання не додало мені бадьорості, а ще більше нагнало смутку.\nМіж наметами, наїжачившись, ходить Арсен. "Доброго ранку" - кажу йому, "Ну, якщо кажеш - доброго, значить - доброго!" - відповідає мені посміхаючись. Зашарудів замок в ще одній палатці - люди потроху просинались.\nСьогодні, на першу половину дня, був запланований радіальний похід до ще одного озера. Всі добре пам’ятали вчорашній спуск, а оскільки нікому не хотілось повторювати вчорашній подвиг, та й погода не сприяла, одноголосно вирішили залишитись тут.\nСнідали гречаною кашею з тушонкою, пили чай і намагались, хоч якось, зігрітись біля вогнища. Хтось, наслідуючи мене, намагався висушити носки і взуття над вогнем... Знаєш? Не роби такого, ніколи. І носки не висушиш і руки собі посмалиш, та й кросівки так гарно горять...\nПід обід припинився дощик і з долини видуло туман, даючи нам можливість, ще раз огледіти ті красоти. Підкріпились: ковбасою, сиром, печивомі, чаєм; зібрали містечко і продовжили свою дорогу.Десь далеко позаду залишилась чарівна долина з озером, а ми йшли лісовою стежиною, яка, якщо чесно, більше нагадувала непрохідні хащі. Йти отак лісом, нічим не гірше а ніж йти на відкритому просторі, горами. Краса навкруги – неймовірна. Високо над головою, верхівки ялинок і смерек розчісують пухнасті, білі хмари, на тлі пронизливо-голубого неба. Ліс – кремезний і мовчазний. Але варто зупинитись і вслухатись, притаївши подих, ти неодмінно почуєш його розмову. Ні не з тобою, для нього ти незначуща мить, що промайне і загубиться в днях, місяцях, роках, століттях... Розмову з вітром… Про одвічне… І то навіть не розмова, то якась давня суперечка, що ведеться споконвіку і, я сподіваюсь, ніколи не вщухне.За два дні походу я трохи призвичаїлась до ваги свого рюкзака і до темпу переходу, тож сьогодні мала змогу насолодитись кожною травинкою, кожним струмочком. Любуватись приголомшевою палітрою відтінків зеленого кольору, танути в неймовірних лісових пахощах. Ти навіть уявити собі не можеш який то неймовірний запах… Густий, пряний аромат вологої землі, в який вплітається кислувато-гоструватий аромат моху, що підкреслюється солодкуватим, неймовірно свіжим, прогрітим літнім сонечком, запахом хвої. Той неймовірний, незабутній аромат, приємно лоскоче ніздрі і п’янить, не гірше вишуканого ігристого вина.\nЗа сьогоднішній перехід нам доводилось долати багатенько чого: і повалені величезні смереки, що перегороджували нам путь, і бурхливі і доволі глибокі струмки. Але те, що припало нам на останок… То і неприємно вразило і дуже розчарувало. Через несанкціоновану і безграмотну вирубку лісу, змінилося русло гірського струмка, що тепер був спрямований на лісову дорогу перетворивши її на суцільне болото - слизька, в’язка багнюка, перемішана дрібними камінцями. Ох намучились ми спуском по тій дорозі. Місцями доводилось дертись у ліс і йти непролазними хащами, а місцями так і брьохались тією смердючою жижею. Проте, всьому приходить кінець і наш сьогоднішній перехід завершився ще задовго до заходу сонця.Обрали місце не далеко від гірської річки і будиночка лісника. Розклали намети.\nЗнаєш чому так смердять вівці? Провештаєшся отак кілька днів горами, без води, – тільки струмки і вологі серветки, - то чудово зрозумієш звідки той сморід береться. Тож вхопивши рушник, мило і чистий одяг, гайднула якимись чагарниками, подалі від людей, до річки. Оминула якусь смердючу калюжу, видерлась через перелаз, пройшла мальовничою галявиною з ромашками і дзвіночками, перетнула лісові зарості і, нарешті, опинилась на березі річки. Хоча й берегом це місце назвати складно, адже ріка звилистою стрічкою бігла поміж лісу, а берег, з обох боків, щільно вкривають рослини схожі на лопухи. Поскидала на великий камінець брудне шмаття і по коліна, далі не ризикнула, занадто велика течія, зайшла у воду. Вода холодна до сказу, проте, то нереальне задоволення - зачерпнувши долонями кришталево чисту воду, виливати на, ще гаряче після переходу, тіло; відчувати як шкірою стікають прохолодні краплини води, змиваючи з тебе бруд і втому. Складається враження, що ти не тільки і не стільки миєш тіло, як омиваєш душу.\nПовернулась в наметове містечко чистенька і задоволена. Сьогодні на нас чекала святкова вечеря в усіх розуміннях цього слова: останній вечір біля вогнища, остання ніч в наметі і, як відомо, 28 червня – день конституції України. Вечір видався і справді святковим. Довго сиділи біля вогнища. Прикінчуючи запаси солодощів попиваючи хто чай, хто каву, а хто і щось міцніше, теревенили. Розмови були різні. І про кіно - фестиваль в Одесі, і про рок-фестиваль в Тернополі, і про вподобання і захоплення… Але… Щось таки є в кожному з нас, щось, що прийшло в наші душі позаторішньої зими… Пригадали лютий на Майдані… помалу, розмова, перейшла до сьогоднішніх подій на сході…\nДо нашого вогнища приєднався лісник. «Майстер лісу» - як він себе назвав. Хоч він і через слово божився, що не хам, та… Його серце мабуть було єдиним, що билось в резонанс з нашими… Сумував «майстер лісу» за минулими часами, за колишнім президентом і за безкарною вирубкою смерек… Живеться йому зараз погано, бо отримує мало, за свій непосильний труд, – днями ганяти на яві лісом, - всього чотири тисячі… А от раніше - продав смереку, і, так собі є на,що животіти…\nДивна штука життя. Високо в горах на Закарпатті, біля одного вогнища зібралась такі різні серця: Тернопільське – запальне і щире, що пройшло майже весь Майдан і прагне змін… Макіївське – велике і гаряче, наполовину російське, що нестямно любить Україну… Київське– добре, наполохане але віддане… Закарпатське – сп’яніле і прогнивше…\nДуже ранній підйом, адже по обіді ми мали бути в Ясинях, восьмеро з нас від’їжджали звідти потягом. Вівсянка з родзинками і згущеним молоком. Квапливі збори.\nПакую рюкзак і відчуваю як сум, поволі, накочується, огортаючи мене своїми липкими обіймами. Мені страшенно не хочеться покидати гори… Складається враження, що я чогось не встигла… щось недогледіла… щось промайнуло повз непоміченим… щось не спробувала… до чогось не дійшла… до чогось не доторкнулась… щось не зрозуміла…\nДорога до Ясенів – то найлегший шлях з усіх чотирьох днів переходу. Вже не такий важкий рюкзак, відсутні круті підйоми і важкі спуски, і все, що тобі припадає – то чалапати грунтовою дорогою поринувши у спогади. Спогади, з ледь відчутним присмаком смутку, що яскравими картинками стають перед очей: перший привал і перша думка «на біса я сюди припхалась?», перший ковток кришталево-чистої, неймовірно холодної і безтямно смачної, струмкової води; невеличка галявинка, де першого вечора, на заході сонця, широко розкинувши руки лежала в траві, вбираючи, здавалось, всім тілом: і пахощі трав, і швидкість струмків, і міць гір; перший сніданок і перша отара овець, що ошелешила і оглушила брязкотом дзвіночків… І ще стільки всього першого… всього, вперше…\nТам, високо в горах, легше приймаються важливі рішення, адже мізки не обтяженні всілякими несуттєвими дрібницями; там, високо в горах,ти чітко усвідомлюєш, хто тобі дійсно важливий, адже не кривитимеш душею коли теліпаєшся над прірвою; там, високо в горах, ти ясно бачиш куди саме ти хочеш рухатися у цьому житті; там, високо в горах…\nЦей останній день, цього походу, був дуже насиченим і було в ньому все: і затяжний перехід до Ясинів; і, нарешті, справжня кава з пиріжком з вишнею, на автовокзалі; і зворушливі прощання з частиною групи; і забитий до неймовірності автобус до Івано – Франківська; і душ з гарячою (!) водою на вокзалі за 30 грн., у кімнаті відпочинку (за те дуже вдячна Любі ;)); і «Стометрівка» з темним і світлим пивом під всілякі наїдки і нескінченні розмови з новою товаришкою; і сутінки над гарним містом; і вечірній перон; і потяг до Києва...\nЯ обіцяла тобі, що як тільки повернусь з Карпатських гір обов’язково про все розповім… Та минув місяць, а я й досі не в змозі зібратися з думками. Мені занадто тісно стало у моєму рідному місті…\nДень 1-йПрокинулась десь осьомій… Закуталась в простирадло і втупилась у вікно… Сіро, вітер нещадно тріпає деревами, падає дощ, лишаючи на склі чіткі та рівні краплини – надсічки…- Доброго ранку! – підморгуючи з верхньої полиці звісився Льоша. Не переймайся, все буде добре. Погода обов’язково налагодиться. Отпобачиш.\nДень 2-йПрокинулась від звуку блискавки, що відкриває намет. То полишав своє місце ночівлі Арсен, поспішаючи розводити вогнище і готувати нам сніданок. Лєна мирно посапує, поряд мене, закутавшись з головою у зимній спальник. Обережненько, щоб її не розбудити, намагаюсь вилізти з палатки… Зачепила ногою напів порожню флягу з віскарем, та гепнулась на залізну миску, у мисці задзвеніла ложка…\nДень 4-йДуже ранній підйом, адже по обіді ми мали бути в Ясинях, восьмеро з нас від’їжджали звідти потягом. Вівсянка з родзинками і згущеним молоком. Квапливі збори.\nНаше знайомство з Турклубом почалося з поїздки в печеру Млинки - ще тоді стало ясно, що тут працюють професіонали. Особливо хочу подякувати Володі Ліщишину і Слонику, які нас водили по печері - спасибі вам велике! Завдяки вашим жартам і примовкам я майже позбулася клаустрофобії))). Восени ми знову приїдемо до вас!\nІдея спробувати свої сили в поході у мене визрівала давно. Через ситуацію в країні я боялася, що похід зірветься, але (УРА !!!), похід-таки відбувся! Ватажком у нас був Арсен. Дуже коректний і досвідчений інструктор! Йому окреме спасибі! Готував нам смачнючу їжу. На всі наші питання завжди відповідав вичерпно. Поводив нас по таких красивих місцях, що аж дух захоплювало! Ой, а ці квітучі крокуси, це взагалі окрема тема! Бачили ми і дрімучі ліси, і швидкі гірські річки, і полонини. Красотища!!!\nХоч ночами з сусідніх наметів долинали крики "Гуцули! Ви де? Ідіть сюди!", Але побачити гуцулів нам так і не вдалося)))!\nІноді було дуже важко, але допомагав розказаний напередодні анекдот: коли ворона попросилася полетіти з журавлями в теплі краї, а журавлі давай її відмовляти, мовляв, у них такі великі сильні крила, а вона така слабенька і т.д., але так і не відрадили... І ось летять вони день, два... А ворона все твердить: "Я сильна! Я зможу". Летять три дні, чотири - "Я сильна! Я зможу!" Летять тиждень, вже на другий повернуло... Нарешті, долетіли, ворона ледве дихаючи: "Хух! Я змогла! Я сильна! Але дурнувата ж!!!" Ось і я приблизно з такими думками лізла на Говерлу, але коли дісталася до вершини, то зрозуміла, навіщо люди підкорюють гори! Воно того варте!!!\nА ще у нас було два дні рафтингу на річці Черемош. Ось чого я дійсно боялася, так це рафтингу, але як виявилося, під час сплаву просто ніколи боятися, треба або табанити, або гребти))). Першим нашим інструктором з рафтингу був Іван, на другому сплаві нас супроводжував Толік, а вже на наступний день ми йшли по річці під досвідченим керівництвом Петра Теодоровича. Ну що сказати - всі інструктори молодці! Адреналін аж зашкалював! І вже зараз в планах наступної весни потрапити в групу швидкого реагування на високу воду.\nРаніше я ніколи не була в Карпатах. Це мій перший похід. Я полюбила гори! І знову хочу в похід!!! Це все потрібно побачити на власні очі і відчути хоча б раз в житті кожному!!!\nТурклуб, спасибі вам за такий позитив! Спасибі вам за вашу роботу! Спасибі за ваших професійних інструкторів, які можуть і по печерах поводити, і по річці сплавити, і приготувати смачний борщ в казанку !!!


Купити Настінний годинник в офіс S-interiors Domino в Інтернет-магазині - S-HOME.COM.UA\nНастінний годинник в офіс S-interiors Domino\nСпокій. Врівноваженість. Цілеспрямованість.\nОригінальний квадратний годинник зі скла чорного та білого кольору. Корпус годинника виконаний в техніці фьюзинг (fusing - виплавлення скла в печі при температурі 800 С) Використовується кольорове скло американського виробництва.\nНастінний годинник в офіс S-interiors Domino, s1006, Настінні годинники


Анатолий Криловец - Глянь: криштальної чесності кіт @ Песни под гитару и стихи от талантливых авторов — Поэзия.ORG\nГлянь: криштальної чесності кіт,\nПричаївшись цнотливо на салі,\nСіроманку пантрує, сидить,\nЖде, щоб в лапки до нього попалась.\nА надворі тремтить далина,\nСвіт радіє погожому дневі.\nІ розбуркує в серці весна\nУ кота почуття березневі.\nАле кіт, якби навіть вмирав,\nТо б і то не спіймався на салі –\nПросто в нього висока мораль,\nВища нашої з вами моралі.\nІ нехай пройде тисяча літ,\nПоміняються миші в підвалі…\nВічним докором, люди, вам кіт,\nЩо цнотливо полює на салі.


Створено: Середа, 07 травня 2014, 07:33\nДнями на базі обласної дитячої клінічної стоматологічної поліклініки відбувся одноденний семінар–нарада на тему: “Актуальні питання дитячої стоматології та ортодонтії”.\nВ роботі семінару взяли участь головні лікарі стоматологічних поліклінік, районні стоматологи та науковці кафедри терапевтичної та дитячої стоматології Харківської медичної академії післядипломної освіти. Перед початком семінару із словами привітання до дитячих лікарів-стоматологів звернувся головний стоматолог області, к.мед.н. Володимир Савченко. Він побажав присутнім плідної, творчої роботи на благо медицини та покращення дитячої стоматологічної служби в області.\nПро роботу дитячої стоматологічної служби в 2013 році та в І кварталі поточного року доповіла обласний дитячий стоматолог Ірина Смірнова. За її словами, стоматологічну допомогу дитячому населенню області надають в усіх районних, міських та обласних лікувальних закладах. Нині в області працює 40 лікарів-стоматологів, з них атестовано 27 осіб (67,5%), з вищою категорією - 15 (55,6%), першою – 11 (40,5%). Забезпеченість населення дитячими лікарями - стоматологами залишилась на рівні 2013 року і становить 2,2 на 10 тис. населення.\nНезважаючи на складні економічні й соціальні умови сьогодення дитяча стоматологічна служба області працює якісно і стабільно, про що свідчать основні показники її діяльності. Так, питома вага профілактично оглянутого дитячого населенні залишилась на рівні І кварталу 2013року і становить в першому кварталі поточного року 27,2%. Питома вага потребуючих лікування серед планово оглянутих дітей склала 35,2%, а санованих дітей - 76,4%.\nПри проведенні планово-профілактичної роботи в організованих дитячих колективах в області збережена мережа стаціонарних шкільних кабінетів – їх нараховується 52, в т.ч. в м. Суми -18. Показники профілактичної роботи досить високі. Питома вага оглянутих школярів в І кварталі 2014 року склала 36,5%, серед організованих дошкільнят - 35,9%. Питома вага санованих учнів за звітний період становить 74,4 %, а організованих дошкільнят - 74,9%.\nОбласний дитячий стоматолог Ірина Смірнова у своєму виступі сформулювала завдання дитячої стоматологічної служби області на поточний рік, акцентувала увагу присутніх на об’єктивності статистичних звітів, на якості надання стоматологічної допомоги дитячому населенню з використанням новітніх технологій, раціональному використанні бюджетних коштів та стоматологічному оздоровленні декретованих верств дитячого населення.\nЗ інформацією про ортодонтичну службу в області виступила обласний ортодонт Віра Мельник. Вона відмітила, що ортодонтична допомога дітям надається в 9 районах області та в обласній дитячій клінічній стоматологічній поліклініці. Нині в області працює 12 лікарів-ортодонтів, із них 6 – в районних лікувально-профілактичних закладах. Мають кваліфікаційну категорію 10 лікарів-ортодонтів (83,3%). Переважна більшість показників ортодонтичної служби області в І кварталі 2014 року має високий рівень та стабільний\nхарактер. Кількість відвідувань зросла на 4,6 і склала 18,5. Кількість профілактично оглянутих дітей збільшилась на 2,6 і дорівнює 6,9. Віра Мельник підкреслила, що вирішення медичних проблем та проведення роз’яснювальної роботи серед батьків надасть можливість дітям досягти естетичного комфорту, позитивно вплине на їх психологічний стан, надасть оптимізму та впевненості в собі.\nПро використання сучасних наукових досягнень розповів доцент кафедри терапевтичної дитячої стоматології Харківської медичної академії післядипломної освіти Юрій Лахтін. Своїм досвідом роботи з дітьми поділилась лікар–стоматолог обласної дитячої клінічної лікарні Галина Циганок. В середньому за рік лікар обслуговує 2,5 тисяч дітей стаціонару, з них близько 60% дітей з районів області.\nПо традиції на семінарах, присвячених дитячій стоматологічній службі, кращих лікарів-стоматологів області відзначають подяками обласного осередку Асоціації стоматологів України. На цей раз кращими лікарями відзначені Галина Біла (м.Лебедин), Олена Жаданова (м. Шостка), Ольга Флек (м.Глухів).


Тиждень в історії - Новини по темі Тиждень в історії - 24 Канал\n26 жовт 2014\nТиждень в історії: смерть Каддафі, народження Нобеля, закінчення кар'єри Шумахера\n20 жовтня 2011 рік під час революції в Лівії повстанці застрелили Муаммара Каддафі. 21 жовтня 1833 року в Стокгольмі в сім'ї підприємця народився Альфред Нобель. 8 років тому Шумахер вперше закінчив свою кар'єру. 24 жовтня 1929 року "чорний четвер" став провісником Великої депресії в США.\nТиждень в історії: напад на Нальчик, створення УПА та "Великий диктатор" Чапліна\n19 жовтня 2014 , 20:34\nТиждень в історії: День народження Путіна, підписання Берестейської унії, Кубок УЄФА в "Динамо"\n12 жовтня 2014 , 05:31\n5 жовт 2014\nТиждень в історії. Конфлікт за Тузлу, Революція на граніті та завершення Нюрнберзького процесу\n5 жовтня 2014 , 05:38


Фацелія медоносна посівна однорічна 50кг урожай 2020р\nФацелія медоносна посівна однорічна 50кг урожай 2020р Код: 001014\nНасіння Фацелія медоносна, пижмолистная - 1 кг\nНорма висіву - 120г на сотку.\nСорт Аліна, ранньостиглий (40-45 днів)\nОднорічна кормова, медоносна і сидеральне рослина.\nЦінується за швидке відростання, за 40-45 днів набирає 200-300кг зеленої маси на сотку, що рівноцінно внесенню 300 кг гною.\nЗавдяки прискореному зростанню, висів проводять до трьох разів за сезон рано навесні, восени і під зиму, а також у теплицях після збирання основних культур.\nФацелія - відмінний медонос, приваблює бджіл, а завдяки ранньому цвітінню це покращує кількість і якість зібраного меду.\nДілянка з посадженими Фацелія приваблює бджіл та інших комах,\nсприяючи запиленні інших рослин, розташованих поруч.\nЗовні більшість видів фацелії виглядає як метрової висоти кущик з численними бічними відростками і пишними суцвіттями на них.\nФацелія - відмінний сидератів, распушивающий і збагачує грунт.\nФацелія - зелений органічне добриво.\nКоренева система фацелії сприяє її розпушування і аерації.\nФацелія охоче зростає навіть на бідних грунтах, пісковиках і кам'янистих ділянках.\nЦе, мабуть, єдиний сидерати, який можна використовувати в сидерації під будь-які культури. Тому можна купити насіння фацелії не замислюючись про те, які культури будуть висаджені після неї. Вона дуже швидко росте, не залишаючи шансу на ріст і розвиток бур'янів. Область застосування сидерату фацелія дуже обширна. Фацелію висівають між рядами для створення живого бар'єру від шкідників. У той же час фацелія не шкідлива бджолам, навпаки приваблює запилювачів.\nКорисні якості фацелії:\n- Завдяки сильною кореневою системою розпушує і структурує ґрунт на глибину до 20 см, що покращує важкі глинисті грунти. При посіві під зиму захищає ділянку від вивітрювання і зневоднення.\n- зменшує кислотність ґрунту, знищуючи цим деякі види бур'янів, такі як хвощ, кінський щавель, мокриці і т. Д.\n- Фацелія - відмінний джерело зеленого добрива. Вже до моменту бутонізації дає зеленої маси 3-5кг на 1м2. При закладці в землю швидко розкладається, збагачуючи її азотом, гумусом та іншими поживними речовинами.\n- Захищає рослини від шкідників і хвороб. Запах нектару фацелії інтенсивно залучає різних ентомофагів, які знищують цвитоидив і листовійок. Одночасно запах квіток фацелії відлякує нематод, дротяники, сарану та інших шкідників.\n- Прекрасний медонос, який приваблює корисних комах, опыляющих і сусідні культури. Може забезпечити медом до 300 кг / га. Дуже велика кількість кольорів, які розпускаються на цілий день і не одночасно, що дозволяє бджолам збирати нектар і пилок протягом усього світлового дня і протягом 1,5 місяців. Мед з фацелії дуже ароматний, довго не цукрується і схожий на липовий.\n- Використовується фацелія і як кормова культура.\nУ зеленому вигляді, дають корм тільки дуже молоді пагони, так як при старінні вона дуже грубіє.\nЯк кормової силос використовують у суміші зі злаковими рослинами.\n- Вирощують фацелію в якості покривної культури.\nОсобливо поширений посів фацелії в суміші з бобовими культурами: люпину, викою, горохом для запобігання їх вилягання.\nТакож рекомендується висівати фацелію разом з вівсом. Посів однорічних культур під покрив фацелії спрощує їх прибирання, покращує урожай і знижує його втрати.\n- витримує заморозки до -8 ° С;\n- вкрай невибаглива до грунтів;\n- швидкий ріст зеленої маси;\n- добре росте в тіні;\n- добре збагачує грунт, є азотним добривом;\n- залучає комах ентомофагів, що знищують шкідників;\n- запобігає захворювання культур фітофторою та кореневими гнилями;\n- квіти фацелії виділяють фунгіциди, відлякують дротяників і нематоди.\nТип кормовая трава\nТип культуры медоносные\nВид культуры фацелия\nНасіння Фацелія медоносна посівна однорічна 1кг урожай 2019 р\nВ наличии 001014


Адвант Тревел – класний каталог туриста - Святослав Бордовський\nТуризм набув таких масштабів в світі, що в деяких країнах став першою частиною доходу державного бюджету. Україна не входить до цього списку країн, але потенціал у нас шалений. Власне, щоб слово “потенціал” не залишилось лише словом – потрібно розробляти проекти для активного залучення туристичних операторів та авіаперевізників до покращення різних програм лояльності та бонусів для туристів, щоб турист міг обрати набагато більше, ніж це було ще 10 років тому.\nВірний крок у цьому напрямку – агрегатор туристичних пропозицій з усієї країни в одному місці. Тепер не турист бореться за місце в літаку і пропозицію компанії, а навпаки. Це пропонує “Адвант Тревел”. Так, безумовно на популярні напрямки хороші пропозиції розлітаються швидко, так завжди, у всьому світі. Не забуваємо і про терміни придбання. В останній момент хороших пропозицій майже не існує. Виключенням з правил є “гарячі пропозиції”. Кешбек на звичайні пропозиції – 8%, на гарячі – 9% або 10%.\n1. Обираєте пропозицію із списку доступних. Є що глянути. Подивились на якій лінії готель від моря, фото і місце знаходження, відгуки на TripAdvisor. На це піде певний час і зазвичай це не один день.\n2. Обрали. Супер. Тепер нам би ціну цікаву знайти на дану пропозицію. Пропозиція є, але що якщо…всі варіанти глянути? Пробуєм…\nТут дивимось, що пропонується по цьому готелю, а список огого буває…\n3. Дивимось деталі пропозиції…\n4. Сподобалась пропозиція? Гоу заповнити дані про мандрівника/мандрівників. Можна легко додати кількох друзів, та їх папортні дані. І завершити реєстрацію замовлення в персональному кабінеті.\n5. І вже тут починається магія. Я уявляв, що мені почнуть 800 разів на день наполегливо телефонувати менеджери компанії, яку ми обрали для бронювання для підготовки усіх необхідних документів та подальшого супроводу на борт. І я не отримав жодного дзвінка. Чекаємо 🤨. Починаємо хвилюватись. Перевірили електронну пошту 🧐. Нічого. Дзвінків пропущених немає. Це як так? Наступного дня, вранці, я просто заходжу в особистий кабінет і бачу там це…\nМоєму рівню скептицизму не було меж. Перевіривши інформацію про бронювання готелю, страхівку, договір на обслуговування, номери рейсів, дані паспортів та інші дрібниці – я зрозумів, що “чорт забирай” – це зручно. Я просто завантажив документи і роздрукував весь пакет документів за добу до вильоту. Вуаля 😎\nУкраїнці такі бідні, що на компанію та готель який ми бронювали, нам двічі не вистачило місць в літаках. Здається на літаки теж видають субсидії. Кілька наших звернень які супроводжувались 100 % передоплатою було провальними і після підтвердження відміни з нашої сторони – нам повертались гроші на картку протягом 3 хвилин у повному обсязі до копійки 😳\nЛожкою дьогтю стало те, що на пропозиції, де заброньовано усі місця в літаках – все ще актуальна пропозиція туроператора для бронювання. Втрати часу для обох сторін.\nМи отримали кешбек 8% або 2002 гривні за купівлю путівки на морський відпочинок при інвестиції в 1350 грн. в базовий пакет. Ми пішли далі. Оплата карткою монобанку з кешбеком на туризм в жовтні дали ще 2% кешбеку або 440 грн. Така собі економія на перший погляд. Так ми ще маємо більше 6 місяців для наступної подорожі. Вартість пакету вже окупилась і ми вийшли в маленький плюс. Разом 2442 гривні економії (~$90). Наступний кешбек буде “смачнішим”. Ось така математика 🤘\n– пропозиції з всієї країни\n– легкість вибору пакетного туру під ключ\n– ціни на широку аудиторію\n– кешбек справді 8% для власника одного з пакетів\n– є кешбек 10% на гарячі пропозиції\n– дуже автоматизований процес\n– є можливість розвитку в компанії, якщо є бажання мати додатковий дохід\n– служба підтримки є приємним бонусом\n– рейси, які заброньовані іншими людьми раніше, але вже без достуних у літаку місць – можуть бути ще доступні в системі для резервування іншими туристами\n– певні пропозиції присутні на сайті мають приховані дані про авіаперевізника, тому ми такі пропозиції ігнорували одразу, оскільки це не клієнтоорієнтовано, на мою думку\nКомпанія “Адвант Тревел” зареєстрована на території федерації Saint Kitts and Nevis, що є частиною Королівства Британської співдружності. Немає даних про даний острів, але зазвичай це місце оптимізацїї податкового навантаження, оскільки знаходиться в східній частині Карибського моря і омивається із всіх сторін водами моря.\nНемає нічого ідеального у нинішньому світі, і “Адвант Тревел” – не вилючення з правил. Компанії є що виправити у своїй діяльності. Проте, випробувавши його на власній шкурі, я можу сміло рекомендувати його як чудову альтернативу туристу початківцю для економії власного часу, грошей та зусиль.\nP.S. Даний матеріал є особистою думкою автора і не претендує на будь-який маркетинговий статус. Ніхто та ніколи не платив автору за рекламу чи поширення будь якої інформації.\nМене можна знайти: Facebook, Twitter, LinkedIn, Instagram, Github


Що таке договір найму?: У господарському обігу значно поширені відносини майнового найму,\nУ господарському обігу значно поширені відносини майнового найму, зокрема такі його різновиди, як оренда та прокат. За допомогою майнового найму розширяються господарські можливості використання майна. Поряд з цим найм є засобом взаємодопомоги між громадянами і організаціями та сприяє упорядкуванню побуту громадян. За договором найму наймодавець передає або зобов'язується передати наймачеві майно у користування за плату і на певний строк. Крім Цивільного кодексу України особливості укладення та виконання найму (оренди) можуть бути передбачені окремим законом. Право на передання у найм має тільки власник майна або особа, якій належать майнові права. Наймодавцем може бути також особа, уповноважена на укладення договору найму. На відміну від договору купівлі-продажу майно передається не у власність, а на визначений строк. Коли строк найму не встановлено, договір найму вважається укладеним на невизначений строк. У цьому разі кожна зі сторін може відмовитися від договору в будь-який час, письмово попередивши про це другу сторону за один місяць, а у разі найму нерухомого майна - за три місяці. Законом можуть бути встановлені максимальні (граничні) строки договору найму окремих видів майна. Об'єктом договору можуть бути лише індивідуально визначені речі, споживча вартість яких передається поступово і які в цивільному праві називаються неспоживчими. Це зумовлено змістом самого договору майнового найму, за яким наймач після закінчення строку договору або його припинення достроково зобов'язується повернути ту саму річ у натурі. До обов'язків наймодавця належать такі: - передати наймачеві річ у користування негайно або у строк, визначений договором; - надати наймачеві річ у комплекті в стані, який би відповідав умовам договору і забезпечував досягнення мети найму; - попередити наймача про особливі властивості та недоліки речі, які йому відомі і які можуть становити небезпеку для життя, здоров'я, майна наймача або призвести до пошкодження самої речі під час користування нею; - проводити за свій рахунок капітальний ремонт речі. Обов'язки наймача такі: - вносити плату за користування річчю щомісячно (сторони можуть визначити й інші строки внесення плати); - перевірити в присутності наймодавця справність речі при її передачі у володіння; - користуватися річчю відповідно до її призначення та умов договору; - проводити за свій рахунок поточний ремонт речі; - усунути погіршення стану речі, які сталися з його вини; - у разі припинення договору негайно повернути наймо-давцю річ у стані, в якому вона була від нього одержана, з урахуванням нормального зносу, або у стані, який було обумовлено в договорі. Наймодавець має право відмовитись від договору і вимагати повернення речі, якщо наймач не вносить плати за користування нею протягом трьох місяців підряд. Договір у цьому разі вважається розірваним з моменту одержання наймачем повідомлення наймодавця про відмову від договору. Наймач має право вимагати розірвання договору, якщо наймодавець передав у користування річ, якість якої не відповідає умовам договору, а також коли наймодавець не виконує свого обов'язку щодо проведення капітального ремонту речі. Передання наймачем речі у користування іншій особі (піднайм) можливе лише зі згоди наймодавця, якщо інше не передбачено договором або законом. Продукція, яка була виготовлена шляхом використання речі, передана йому в користування, є власністю наймача. Плоди і доходи, одержані наймачем від використання речі при здійсненні ним підприємницької діяльності, також є власністю наймача. Якщо наймач належно виконував свої обов'язки за договором найму, то після закінчення строку договору він має переважне право перед іншими особами на укладення нового договору найму. Умови нового договору визначаються домовленістю сторін. У разі недосягнення домовленості щодо плати та інших істотних умов договору переважне право наймача на укладення договору припиняється. Наймач, який належно виконує свої обов'язки за договором, у разі продажу речі, переданої у найм, має переважне право перед іншими особами на її придбання. Річ, яка була поліпшена наймачем, залишається власністю наймодавця. У разі поліпшення речі зі згоди наймодавця наймач має право відшкодування необхідних витрат користування нею. За відмови наймодавця провести таке зарахування або компенсувати вартість витрат на поліпшення речі наймач має право вилучити поліпшення речі, якщо це можливо без її пошкодження. На вимогу про відшкодування збитків у зв'язку з пошкодженням речі, яка була передана у користування наймачеві, а також на вимогу про відшкодування витрат на поліпшення цієї речі встановлюється позовна давність в один рік. Позовна давність щодо вимог наймодавця починається з моменту повернення речі наймачем, а щодо вимог наймача - з моменту припинення договору найму. Поряд з терміном "майновий найм" в юридичній літературі та законодавстві широко використовують інші терміни (оренда, прокат), які за правовою природою однорідні, оскільки у цих випадках ідеться про сплатну передачу майна у тимчасове користування. Але якщо предметом договору прокату є рухомі речі, які використовують для задоволення побутових невиробничих потреб (телевізори, холодильники, посуд), то відповідно до договору оренди предметом є земля, капітальні споруди, транспортні засоби, цілісні майнові комплекси юридичних осіб, які використовуються для підприємницької діяльності\nИнформация, релевантная "Що таке договір найму?"\nПідставою виникнення зобов'язань є юридичний факт або юридична сукупність (фактичний склад), які породжують зобов'язання. Слід зазначити, що ЦК не визначає спеціально підстави виникнення зобов'язань, відсилаючи тут до загальних підстав виникнення цивільних прав та обов'язків. Зокрема, у ч. 2 ст. 509 ЦК зазначено, що зобов'язання виникають з підстав, встановлених ст. 11 ЦК. Отже йдеться лише про\nОднією з найпоширеніших підстав виникнення зобов'язань закон називає договір. Як юридичний факт договір належить до числа правомірних дій, що вчиняються з волі його учасників і спрямовується на виникнення, зміну чи припинення цивільних прав або обов'язків. Проте роль договору не обмежується тільки тим, що він впливає на динаміку цивільних правовідносин (породжує, змінює або припиняє їх).\nЗа договором позички одна сторона (позичкодавець) безоплатно передає або зобов'язується передати другій стороні (користувачеві) річ для користування протягом встановленого строку. До договору позички застосовують правила Цивільного кодексу України, які регулюють відносини найму (оренди). Позичкодавцями можуть бути фізичні та юридичні особи. Однак юридична особа, яка займається підприємництвом,


Тернополянка знайшла своє щастя в Іспанії - ЗНАЙ ЮА\nТернополянка поїхала на заробітки і в Іспанію і відшукала найцінніше: "Виходь за мене"\nТернополянка розповіла, як поїхала на заробітки і зустріла щастя\nТернопіль 23 вересня, 18:48\n23 вересня, 18:48\nУкраїнці виїжджають на заробітки до Європи. Працю наших співвітчизників цінують у Польщі, Німеччині, Італії, Іспанії та інших країнах. Частину зароблених коштів вони відправляють на батьківщину. Крім роботи заробітки можуть стати доріжкою до сімейного щастя.\nМешканка Тернопільщини Ніна Рогожинська вирушила до Іспанії, щоб заробити грошей, але доля розпорядилася інакше – жінка знайшла кохану людину і відзначила казкове весілля. Її життя схоже на оповідь про Попелюшку, адже доля не раз відчувала Ніну на міцність, підкидаючи різні труднощі і перешкоди.\nНіна розповіла, що поїхала до Іспанії на заробітки з Тернополя. Там вона працювала на кафедрах мікробіології, фармакогнозії та на кафедрі стоматології в Тернопільському медуніверситеті. Статус вченого і викладача жінка змінила на різноробочу і бралася за будь-яку посильну роботу, щоб поставити на ноги двох синів.\nВже через два місяці після приїзду жінка освоїла іспанську мову і їй стало легше спілкуватися, а потім подруга запропонувала познайомитися з братом її чоловіка. Ніна спочатку відмовилася, а потім взявши в якості підтримки молодшого сина вирушила на зустріч, яка стала доленосною для неї.\nЖінка розповіла, що з першого погляду закохалася в Альберта. Чоловік відповів взаємністю і з цього моменту вони стали спілкуватися. Відносини швидко переросли в більш тісні і теплі. Альберт зробив пропозицію Ніні вже через кілька місяців зустрічей. Однак весілля довелося відкласти через карантин.\nКрім того, Ніна розповіла про те, як їй вдалося влаштується в Іспанії. Спочатку жінка працювала прибиральницею і заслужила позитивні відгуки. Пізніше вона перейшла працювати в централізовану кухню, на якій готують обіди для школярів. Вона працює в команді, яка розвозить їжу в школи, а її коханий працює в школі. Він вчитель і заступник директора.\nНіні та Альберту вдалося відгуляти весілля 22 серпня. Однак поїздку в Україну їм довелося відкласти через закриті кордони і пандемію.\nНагадавши, Знай писав, що експерти назвали 17 фактів, які допоможуть зберегти шлюб.\nТакож Знай повідомляв, що Аліна Гросу розлучилася з чоловіком через півроку після весілля.\nНещодавно Знай передавав, що наречена подарувала нареченому на весілля стукіт серця його померлого брата.\nТеги: заробітчани весілля\nПольща в паніці через українських заробітчан, це катастрофа\nНімеччина планує спростити працевлаштування для заробітчан


Нафтогаз майже наздогнав за прибутком Газпром - Korrespondent.net\nКорреспондент.biz, 25 квітня 2018, 14:24\nУ 2017 році Нафтогаз збільшив чистий прибуток на 48% (+12,8 млрд грн) - до 39,3 млрд грн, порівняно з 2016 роком. За поточним курсом це трохи більше $1,5 млрд.\nПро це повідомляють Українські новини з посиланням на проект розпорядження Кабінету Міністрів у середу, 25 квітня.\nВідзначається, що прибуток Нафтогазу за підсумками минулого року року майже зрівнявся з прибутком російського Газпрому. Останній відзвітував про прибуток за минулий рік в 100,3 млрд рублів, що за поточним курсом становить близько $1,63 млрд.\nФінансовий результат українського холдингу підтверджено аудитором Deloitte&Touche, який перевіряв звітність Нафтогазу як окремої юридичної особи (не група компаній).\nНа дивіденди планується спрямувати 11,8 млрд грн (30%), на розвиток - 20% (7,9 млрд грн), в резервний капітал - 5% (майже 2 млрд грн), залишити нерозподіленими 45% (17,7 млрд грн ).\nНагадаємо, в червні 2017 року Нафтогаз оголосив про перший прибуток за п'ять років. Нафтогаз за підсумками 2016 року отримав чистий прибуток 22,53 млрд гривень проти 35,06 млрд гривень чистого збитку в 2015 році.\nТЕГИ: Газпром, Нафтогаз, прибыль, доходы, дивиденды, доход\nБанк Януковича-молодшого ліквідували647


Довірена особа кандидата в президенти Олександра Шевченка Сергій Подолинний поспілкувався з виборцями Львова / В регіонах / УКРОП. Українське об'єднання патріотів\nДовірена особа кандидата в президенти Олександра Шевченка Сергій Подолинний поспілкувався з виборцями Львова\n14 березня 2019, 16:19 В регіонах Роздрукувати\nДовірена особа кандидата в президенти України від УКРОПу Олександра Шевченка Сергій Подолинний побував на львівському ринку на вул. Грінченка, де агітував людей голосувати за справжніх патріотів.\n«Важливо, щоб до влади в Україні прийшли нові політики, які не обіцяють, а діють – ті, котрі хочуть реальних змін у державі й прагнуть їх реалізувати», – наголосив укропівець.\nЛюди з цікавістю слухали довірену особу кандидата, ставили питання, дискутували й отримували друковані матеріали, щоб краще ознайомитись із програмою Олександра Шевченка.\n«Приємно, що всі, з ким я спілкувався, знають нашого кандидата й відгукуються про нього позитивно, – зазначив Сергій Подолинний. – Я вкотре зміг переконатися, що Олександр Шевченко справді має велику підтримку виборців у Львові».


Interior Design Institute, Австралія Інтернет, Австралія\nЗапросити безкоштовну інформацію від Interior Design Institute\nThe Дизайн інтер'єру інститут пропонує Вам самі передові і всеосяжний онлайн рішення для навчання, доступних сьогодні. Ми пропонуємо найповніший курс заочного навчання в дизайн інтер'єру, використовуючи найсучасніші методи навчання через Інтернет. Наша прихильність забезпеченню високої якості програми підготовки призвело до унікальної системи підтримки навчання і студентів, які виробляють безпрецедентні результати.\nУ дизайн інтер'єру інституту ми не просто навчити дизайн інтер'єру, ми пропонуємо кожному студенту, щоб отримати доступ і розвивати своє власне природне почуття таланту і творчості. Ми також вчимо технічні та практичні навички, необхідні, щоб втілити ці дизайнерські ідеї в реальність.\nІнститут пропонує Вам повний онлайн рішення для навчання.\nІнтернет освіти швидко стає кращим методом дослідження для людей у всьому світі, які шукають додаткові навички, щоб допомогти їм заробити більше грошей, почати успішну кар'єру, перетворити улюблений інтерес до чогось більш-виконати особистий квест для самовдосконалення.\nУ той час як програми дистанційного навчання були доступні з безлічі провайдерів протягом деякого часу, це взаємодія в мережі, яка зробила революцію можливості, доступні для студентів, що бажають навчатися таким чином. Наше прагнення забезпечити програму якості навчання привела до унікальної викладання і підтримки студентів систем, які виробляють безпрецедентні результати.\nнаш Дизайн інтер'єру курс приносить вам все, що потрібно для досягнення успіху ви хочете.\nХоча деякі очного школи запустити Дизайн інтер'єру дистанційні курси як бічної лінії, ми спеціалізуємося в навчанні Дизайн інтер'єру виключно онлайн, і наш курс спеціально адаптовані для задоволення зайнятих людей, які не можуть відмовитися від роботи і внутрішні зобов'язання відвідувати повні програми навчання і лекції.\nВідкрийте для себе справжній потенціал зараз, наступний крок - зареєструвати сьогодні і прийняти ваші навички дизайну інтер'єру на інший рівень.\nКонструкторський інститут внутрішніх справ, ваш партнер на краще і світле майбутнє.\nLink to and share "Interior Design Institute, Австралія Інтернет, Австралія"


Гороскоп на 15 квітня: кого чекають сюрпризи долі, а кого випробування – Особлива\nГороскоп на 15 квітня: кого чекають сюрпризи долі, а кого випробування\nЦей день допоможе Овнам поєднувати варіанти, забезпечить простір для спілкування і маневру, заздалегідь задасть дедлайни і карту маршрутів. Є законна можливість висловитися, зустрітися з потрібними людьми, дізнатися новини, систематизувати інформацію, надолужити згаяне. Добре займатися оформленням документів. Ідеальні умови для роз’їздів, навчання і комунікацій збережуться протягом декількох діб..\nТельцям доведеться відкласти на пару днів приємні плани, пов’язані з комфортом, красою і спокоєм. Ситуація вимагає швидкості, суєти, оперативності і дій в заданих рамках — але і натомість дає багато чого: дозволяє прискорити справу, вкластися в дедлайн і з легкістю виконати борг. Не варто упускати відмінний час для нарад, поїздок, взаєморозрахунків, логістичних операцій, угод або звірки даних.\nБлизнюкам день допоможе подолати інерцію і набрати темп. Зірки доброзичливі до них і дають “зелене світло” на кілька днів вперед, щоб вони могли без зайвої суєти зробити свій фінішний ривок або здати норматив. Дисципліна, енергія і почуття балансу дозволять їм поєднати напрямки і прискорити події. Багато що піде по накатаній колії, не збентежить навантаження, факт контролю, ліміту і включеного таймера.\nРакам варто приготуватися до смуги вимушеної суєти, яка може тривати більше одного дня. Щоб уникнути непорозумінь, важливо з самого початку слідувати комплексу правил (дотримуватися протоколу лікування, досліджень, спілкування, не порушувати технічну карту операцій, не сходити з маршруту). Залежність від нав’язаних шор спокутує результат: незабаром вам вдасться отримати допомогу і закрити питання.\nЗірки обіцяють Левам “попутний вітер”. Справи йдуть легко і передбачувано (не в останню чергу, завдяки друзям і знайомствам). Не варто зволікати з поїздкою і запланованим співробітництвом: можна багато чого встигнути, а якщо програма обширна, ніщо не заважає перенести частину завдань на завтра. Цінна особливість дня — можливість діяти на хвилі лояльності, але діловито і без зайвих емоцій.\nДля Дів це день цілеспрямованої суєти. Залежно від особистих цілей і статусу, потрібен талант виконавця або керівника. Стане в нагоді мобільність, контактність, організованість, досвід подолання непорозумінь, розуміння принципів програмування, логістики або менеджменту. Вдалий день для нарад, співбесід, відряджень, роботи з планами і звітами, вирішення бюрократичних питань.\nТерезам варто відволіктися від нових вражень: до висновків далеко, а першим емоціям ще треба «відстоятися». Саме час повернутися до реалізації великого плану або здійснення мрії. День відкриває горизонти і наповнює вітрила вашого човна свіжим вітром. Він хороший спочатку подорожі, дослідження або навчального циклу (особливо, в компанії), а також для переговорів і налагодження зв’язків по всьому світу.\nСкорпіонам немає потреби спиратися на своє тонке чуття або запитувати відповідь у Всесвіту. Цей день допоможе їм рухатися в загальному потоці і вирішувати всі непорозуміння по стандартному протоколу. Можна сподіватися на злагодженість зусиль у найкритичнішій ситуації. У небезпечній подорожі під рукою будуть потрібні підказки. Нескладно пройти іспит на технічну майстерність (наприклад, на водіння).\nСтрільцям варто активніше відгукуватися на пропозиції про співпрацю, підтримуючи зворотний зв’язок і словом, і ділом. Люди, які все ще готові бути партнерами або клієнтами, через кілька днів змінять тактику, можуть передумати, закрити проєкт або почати зазнавати труднощів. На даний момент навіть нечисті на руку контрагенти схильні грати з вами чесно (або ви можете їх контролювати).\nКозорогам час налаштуватися на роботу, їх чекає цілий комплекс взаємопов’язаних справ. Знайдеться привід для спілкування, відрядження, роботи з паперами або контакту з сервісом. Заодно, цей день покаже ваші успіхи в модернізації рутини: нова програма або прогресивна логістика допоможуть вам спритно поєднувати різні завдання і встигати всюди. Діючи по-старому і навмання, ви приречете себе на суєту і перешкоди.\nВодолії є режисерами подій або прагнуть контролювати потрібні їм процеси. І це в них відмінно виходить — за умови, що вони починають зі суворої самодисципліни. День дозволяє їм продемонструвати свій професіоналізм у роботі або стратегічний талант у грі. Бажано не задовольнятися одноразовими перемогами, а системно йти до завершення важливої справи або його етапу.\nРибам краще відключити емоції або відсунути їх на другий план — інакше при ідеальних зовнішніх обставинах їм буде заважати внутрішній бар’єр, а їх реакції стануть для оточуючих загадкою. Проблеми їм може створити вразливість, а також роздратування, агресія, страх або інша негативна емоція. Внутрішня дисципліна і емоційний нейтралітет, навпаки, допоможуть удачі в будь-якій справі і контакті.\nЯкщо ви знайдете себе серед перерахованих знаків, то до кінця квітня вам варто ретельніше стежити за здоров’ям, а також не дуже витрачати гроші\nЗа гроші, зароблені в Італії, я купила доньці велику трикімнатну квартиру в центрі міста. Але вона мене не сприймає, ну просто ніяк… Каже, що я зрадила її, кинула напризволяще, тому я для неї не мама. А нещодавно до мене почав заходити сусід, але і тут моя донька проти\nМолитва Старців, яку потрібно читати аби день приніс користь, радість, фінансове покращення\nАстрологи назвали найбільш вірних дружин за знаком Зодіаку. Не кожному пощастить знайти саме таку\n27 вересня – Воздвиження Чесного і Животворящого Хреста Господнього. Що потрібно зробити цього дня, а що робити заборонено\nЧерез 10 років, у попереднього мого не склалося в особистому житті і тоді він вирішив, що можна повернутися до мене\nЗнаки Зодіаку, які отримають дари долі у 2022 рокі. Їх усього три\nОлена все поглядала на годинник. Вони сьогодні розписуються у сільраді, а його ще немає. Тож сама пішла до нього на роботу. Зайшла в клуб, тихо. Вона пройшла за сцену, де знаходився невеликий кабінет Андрія. Двері були відчинені, а там. Її Андрюшенька м’яв боки Валентині\nЖіночий гороскоп з 27 вересня по 3 жовтня6 На цьому тижні Меркурій стає ретроградним, тому чекати допомоги від близьких, чоловіка і подруг не варто. Кожен сам за себе\nГороскоп на 25 вересня: день складається вдало у тих, хто заздалегідь склав план дій. Діви не поспішайте братися за щось нове\nЗнаки Зодіаку, які стануть найщасливішими та найбільш успішними у 2022 рокі\nВесілля було з самому розпалі. Вітали родичі, потім друзі, але тільки після подарунку Сашка почалося таке, що цю забаву вже 40 років згадує все село


Майже 8 млн гривень ренти надійшло у бюджети Полтавщини за січень 2018 року від «ДТЕК Нафтогаз» / Слово громади\n1 березня 2018, 13:15 Розмір тексту\nМайже 8 млн гривень ренти надійшло у бюджети Полтавщини за січень 2018 року від «ДТЕК Нафтогаз»\nДоходи від ренти до бюджету області за січень 2018 року від ДТЕК Нафтогаз\nУ Полтавській області заплатили першу ренту у 2018 році за користування надрами для видобування газу. Сільські та районні ради, у чиї бюджети поступили кошти, вже планують проекти з будівництва, енергоефективності та покращення інфраструктури.\nЗ 1 січня запрацював механізм Закону #3038. Згідно нього, до місцевих бюджетів зараховують 5% ренти за користування надрами від видобування нафти та газу.\nМайже 15 мільйонів гривень вчора надійшли від видобувних підприємств на рахунки області, стверджує голова Полтавської ОДА Валерій Головко:\n— Нафтогазовидобувні компанії виконують свої зобов’язання перед громадою. Зараз є різниця між очікуваними та реальними проплатами деяких підприємств, але не всіх. Це пов’язано лише з тим, що минулого року компанії переплатили податки. Уже до травня ситуація вирівняється.\nПерше підприємство, яке виплатило ренту, — «ДТЕК Нафтогаз», причому у запланованому обсязі — майже 8 млн гривень. Компанія видобуває природній газ у трьох районах на Полтавщині: у Миргородському районі (Савинцівська сільська рада), Шишацькому районі (Ковалівська сільська рада) та на території Мачухівської ОТГ (Полтавський район).\nПлоща нафтогазового родовища на території Мачухівської ОТГ — 19,2 кв. км. Свердловини знаходяться на глибині понад 5 тис.м. Це родовище унікальне, оскільки має складні гірничо-геологічні умови розробки.\nМачухівська ОТГ вчора вже отримала перше рентне надходження до бюджету у розмірі 758 тис. грн. Її голова Валерій Білокінь переконаний, що ці кошти допоможуть громаді розвиватися:\n— У наших планах — створити декілька нових інфраструктурних об’єктів та революційно змінити наявні. У першу чергу — підвищити енергоефективність закладів освіти і медицини: замінити вікна, оновити енергетичні системи. Завдяки тому, що ми об’єдналися ще у 2017 році, у розпорядженні громади залишається цілих 3% ренти. При цьому ці доходи — не єдиний шлях співпраці з «ДТЕК Нафтогаз» для нашої громади. Наприклад, Калашниківський будинок культури більшою мірою ремонтують саме їхнім коштом в рамках програми соціального партнерства, яке район та селищна рада реалізують з компанією вже багато років.\nНа території Шишацького і Миргородського району розташувалося Семиренківське газоконденсатне родовище. Його площа — 158,8 кв. м, глибина свердловин — понад 5 тис. м. Свердловини знаходяться на території Савинцівської та Ковалівської сільських рад.\nГолова Шишацької РДА Віктор Іваненко переконаний, що кошти від нафтогазовидобувного підприємства допоможуть розвивати медичну сферу:\n— За січень 2018 року в район надійшло 2 млн гривень. Ми плануємо підвищити за їхній рахунок якість медичних послуг — закупимо цифрове рентген обладнання, флюрограф. Їхня загальна вартість 7,5 млн гривень, кошти від ренти плануємо спрямувати саме на це.\nГолова Шишацької РДА Віктор Іваненко\nЗокрема, Ковалівській сільській раді за січень 2018 року надійшло 964 тис. гривень — 11% їхнього нового річного бюджету з урахуванням рентних платежів. Для порівняння, без ренти річний бюджет села в минулому році був 2,5 млн грн. Ковалівський сільський голова Наталія Нос має багато планів на ренту:\n— Ми вирішили спрямувати кошти на три напрямки: енергозбереження, медицина та інфраструктура. Потрібно зробити капітальний ремонт приміщення дитсадка і замінити вікна на енергозберігаючі. Закупимо медичне обладнання у амбулаторію, зокрема електрокардіограф. Ремонт доріг — теж на порядку денному. Це якщо говорити про 2018 рік.\nВідзначимо, що в рамках соціально-економічної співпраці з «ДТЕК Нафтогаз» Ковалівська сільська рада реконструювала частину водогону у 2017 році і забезпечила водою 3 вулиці села. Цього року планують забезпечити водою всю територію саме коштом ренти.\nДоходи від ренти у Савинцівську сільську раду склали 340,5 тис. гривень. Її голова Олександр Тищицький планує за рахунок цих коштів покращити інфраструктуру населених пунктів:\n— Уже невдовзі передамо субвенцію у районний бюджет, щоб зробити капітальний ремонт нашої загальноосвітньої школи. Енергоефективність цього навчального закладу — завдання номер один.\nПолтавська область — один із провідних регіонів, який забезпечує країну вуглеводнями власного виробництва. Лише за минулий рік на Полтавщині видобули понад 42% українського газу та понад 11% сирої нафти.\nСавинецький сільський голова Олександр Тищицький\nНагадаємо, 7 лютого 2017 р. Президент України Петро Порошенко підписав закон № 3038, який 20 грудня 2016 року був прийнятий Верховною Радою.\nВідповідно до закону, з 1 січня 2018 року рента, яку сплачують видобувні компанії за користування надрами, розподіляється наступним чином: 95% відраховуватиметься до загального фонду Державного бюджету України, а 5% за визначеною в законі формулою розподілятиметься до місцевих, районних та обласних бюджетів.\nДецентралізація ренти передбачає такий розподіл: 2% — у обласний бюджет, 2% — у районний бюджет, 1% — бюджет села. Якщо створене ОТГ, 3% залишається в розпорядженні громади, а у районний бюджет надходження не йдуть.\n1 березня 2018, 13:15 Партнерський проект\nКерівництво Полтавщини обговорило з Міненергетики можливість наповнення місцевих бюджетів за рахунок угод про розподіл продукції 15 грудня 2016, 19:19\nСоціал-демократи назвали можливу альтернативу закону 3038 і готуються забрати дозволи в «Нафтогазу» 24 грудня 2016, 10:15\nКаплін: Президент підписав наш закон про 5% газової ренти на місця 8 лютого 2017, 14:17\nМайже 8 млн гривень ренти надійшло у бюджети Полтавщини за січень 2018 року від «ДТЕК Нафтогаз» 1 березня 2018, 14:15\nЗавдяки боротьбі соціал-демократів і Голови СПУ Капліна тільки за місяць область отримала 8 млн за новим Законом «Про ренту» 2 березня 2018, 18:41\nТеги: ПЕК, податки, бюджет, ОТГ, ДТЕК, Полтавська облдержадміністрація, Валерій Головко, Валерій Білокінь, Наталія Нос, Віктор Іваненко


Кокорін з СІЗО може вийти повним інвалідом - Sevbat\nДодому культура Кокорін з СІЗО може вийти повним інвалідом\nЗа заявою адвоката нападника “Зеніту” Олександра Кокоріна Тетяни Стукаловой перебування в СІЗО може привести її клієнта до інвалідності і він зможе пересуватися лише на милицях, або принаймні залишиться кульгавим.\nЗа словами адвоката спортсмен не може завершити реабілітацію після перенесеної операції на ахілловом сухожиллі і коліні. Також за словами юриста буде завдано значної шкоди серцево-судинній системі Кокоріна, так як у нього, як і в інших професійних футболістів, збільшена серцевий м’яз і їм не можна різко знижувати навантаження, тільки дуже плавно.\nВідомо, що раніше футболістам були надані умови для активних тренувань, але потім з’ясувалося, що таким чином порушуються права інших ув’язнених.\nпопередня статтяЛітературні колготки не дадуть нудьгувати в метро.\nнаступна статтяСечовина нам в допомогу: Олена Малишева використовує для обличчя, крем для ніг.


Президент підпише відставку Міхеїла Саакашвілі | Новини | Українське радіо\nПрезидент підпише відставку Міхеїла Саакашвілі\n7.11.2016 р., 16:55\nЦе станеться у разі надходження відповідного подання від Уряду, повідомили у прес-службі Глави держави. Водночас зазначили, що будуть проаналізовані справжні підстави для його звільнення.\nТим часом, у грузинській партії Міхеїла Саакашвілі "Єдиний національний рух" назвали логічною його заяву про відставку з посади голови Одеської обласної держадміністрації. За словами одного з лідерів цієї політсили Давида Дарчіашвілі, Саакашвілі змусило піти з посади те, що він залишився без підтримки центральної української влади. Грузинський політик вважає, що Саакашвілі залишиться в українській політиці як незалежний опозиційний політик.\nЗ-поміж тих, хто може бути призначений на посаду голови Одеської облдержадміністрації, називають прізвище нардепа, першого заступника голови фракції Блоку Петра Порошенка Ігоря Кононенка. Про це агентству УНН повідомив співрозмовник близький до Адміністрації Президента. Іншим кандидатом нібито є Віталій Ковальчук, якій обіймає нині посаду першого заступника глави адміністрації.\nДепутат від "Блоку Петра Порошенка" Сергій Лещенко вважає, що команда Президента створювала перешкоди голові Одеської облдержадміністрації Міхеїлу Саакашвілі. В інтерв’ю каналу "112" він висловив думку, що це складова наступу на антикорупціонерів та реформаторів. З-поміж тих, хто впродовж року залишив владну команду, Лещенко назвав Абромавичуса, Яресько, Пивоварського, Сакварелідзе, Каська.


Всеукраїнські змагання з триатлону стартують в Житомирі вже з понеділка | Новини\nВсеукраїнські змагання з триатлону стартують в Житомирі вже з понеділка\n09:14, 1 серпня 2013 р.\nЗа її словами, заплановано проведення Першого чемпіонату України з паратриатлону, Кубку України з триатлону, Відкритого континентального Кубку з триатлону, Всеукраїнських змагань «Дитяча триатлонна ліга».\n«Основні змагання пройдуть у неділю, а 3 серпня 2013 року здійснюватиметься підготовча робота: зустріч спортсменів, поселення їх у готелі міста, підготовка шляхів для забігу. Під час проведення основних змагань, 4 серпня 2013 року, буде здійснено перекриття руху транспорту по вулиці Черняховського з 10:00 до 16:00 години. Прохання до вболівальників прибути у Гідропарк до 10.00 години», — повідомила Олена Сарно.\nПредставник управління ДАІ УМВС України в Житомирській області наголосив на тому, що подібне перекриття, від майдану Соборний до Гідропарку, здійснюється не вперше. Для його виконання залучаються інспектори ДАІ.\n«Ми поінформували керівництво центрального автовокзалу та вокзалу приміського сполучення про перекриття і окреслили шляхи об’їзду. В основному об’їзд забезпечуватиметься західним шосе, по вул. Ватутіна, пр. Миру, для міського транспорту — по вул. Якіра до Чумацького шляху», — зазначив начальник управління транспорту і зв’язку Житомирської міської ради Костянтин Підпокровний.\nПро підготовку Гідропарку та річки Тетерів до змагань розповіла завідуюча Гідропарком Катерина Рибак: «Ми вже очистили водойму, необхідну для змагань, від водорості та сміття. Щоденно санепідемстанція бере проби води і повідомляє нас про результати. Відповідно до прогнозів погоди має пройти дощ, що також очистить воду. Будемо сподіватися, що всі показники відповідатимуть вимогам і змагання відбудуться на високому рівні».


Агро-новини 23 травня\n23.05.2016 173 0 0\nІноземним підприємцям заборонять купляти сільгоспземлі в Україні\nКомітет з питань аграрної політики та земельних відносин рекомендує парламенту прийняти за основу законопроект про внесення змін до деяких законодавчих актів України.\nУ документі, зокрема, до осіб, які не можуть набувати в власність земельні ділянки сільськогосподарського призначення, пропонується віднести «іноземні підприємства», «підприємства, у статутному (складеному) капіталі яких є іноземна інвестиція (спільні підприємства, підприємства з іноземними інвестиціями)», «юридичні особи, створені за законодавством іншим, ніж законодавство України», «міжнародні урядові та неурядові організації»; однією із підстав отримання права власності на земельну ділянку визнається її «придбання за цивільно-правовими договорами». Також у ЗК України термін «іноземні юридичні особи» пропонується замінити на «юридичні особи, створені за законодавством, іншим, ніж законодавство України» тощо.\nПрийняття проекту, на думку суб’єктів права законодавчої ініціативи, «суттєво покращить інвестиційний клімат в Україні, сприятиме активізації ділової активності в регіонах, позитивно вплине на соціально-економічний розвиток держави».\nМВФ вимагає ввести вільний продаж землі в Україні\nМіжнародний валютний фонд вимагає від української влади ввести вільний ринок землі сільгосппризначення, щоб була можливість розпродавати її, наприклад, транснаціональним корпораціям.\nСьогодні паї площею в 1,4 га роздано у власність селянам, які здають їх в оренду за 885 грн./рік за пай. Продавати або будь-яким чином змінювати власника не можна (крім передачі у спадщину), що провокує чорний ринок земель — існують схеми, за якими олігархи скуповують права на землю (в середньому по $500/га).\nПерш ніж створювати ринок, потрібно розробити запобіжники, інакше її скуплять. Спочатку — земельний банк і рівні умови щодо доступу до кредитів, потім вже відкриття ринку. Максимум, що можна дати іноземним інвесторам – дозвіл на приватизацію землі під побудованими об'єктами. Наприклад, заводами або логістичними центрами.\nЯк повідомлялося, місія МВФ працювала в Україні в період з 10 до 18 травня. Фонд має намір розглянути виділення Україні чергового траншу в обсязі $1,7 млрд. в липні.\nДокладніше дивись за посиланням: http://teren.in.ua/article/ahronovyny...\nАПК аграрії сільгоспземлі сільгосппідприємство агро-новини


У Запоріжжі зміняться тарифи на вивезення сміття - Forpost\nЗ нового року в Запоріжжі почнуть діяти нові тарифи на вивезення сміття. Відповідне рішення прийняли на засіданні виконавчого комітету 29 листопада.\nЯк повідомляє «Время новостей», фірма «Вельтум-Запоріжжя» виграла конкурс на вивезення твердих побутових відходів в місті і, на підставі розрахункових матеріалів, попросила виконком встановити нові тарифи.\nНові тарифи почнуть діяти з 1 січня 2020 р. Вони будуть дещо вищими, ніж попередні, але нижчими, ніж попросило підприємство.\nВ аптеці на Запоріжжі продавали нарковмісні ліки без рецепту


Рівненські студенти влаштували благодійний аукціон до Дня інваліда | Газета 7 Днів\nБлагодійні ярмарки-аукціони вже стали традиційними у Рівненському державному гуманітарному університеті. Студенти готують сувеніри, пишуть картини, випікають смаколики, продають їх, а виручені гроші спрямовують на добрі справи.\nТри роки підряд такі аукціони добра проводять студенти кафедри педагогіки та психології (дошкільної і корекційної) до Дня інваліда. Виручені кошти спрямовують на допомогу своїм підшефним – дітям з особливими потребами.\nЦьогорічний захід був особливим. У концерті, який завжди супроводжує аукціон, взяв участь гурт «Намисто», до якого входять діти з громадської організації «Спілка інвалідів з дитинства «Передзвін». Вони виконали танець «Косарі» і зірвали своїм виступом бурхливі аплодисменти всього залу.\nДружба студентів кафедри і «Передзвону» триває четвертий рік. За цей час вони багато чому навчили один одного.\n– Наші студенти приймали участь у благодійних акціях, у днях помічника, у виставах, супроводжували дітей під час мандрівок. Ми настільки тісно працюємо, що і практичні, і лекційні заняття нерідко проводимо в «Передзвоні», – каже старший викладач кафедри педагогіки і психології (дошкільної і колекційної) Галина Косарєва. – А сьогодні вперше запросили діток з «Передзвону», вірніше їх ансамбль «Намисто» виступити в концерті. Рахую, що саме такі благодійні аукціони, який ми цього разу назвали «Тепло сердець», мають розтопити лід у серцях студентів і вони все більше й більше включатимуться у волонтерську роботу. Для наших підопічних це також на користь – вони розкриваються, спілкуються, стають більш розкутими і впевненими в собі.\nМаленькому Вадимчику потрібна допомога!