Чародій. Пилип Бабанський (оповідання) - МегаЗнайка\nЧародій. Пилип Бабанський (оповідання)\nОповідання про дітей / Про ігри та іграшки, Про працьовитих і лінивих (про працю і лінь)\nВсе почалося з ведмедика.\nКупив тато Андрійкові ведмедика-скрипаля. Кумедний такий, у смугастих штанях, в одній лапі скрипка, в другій – смичок. На спині у ведмедика-дірочка. Вставиш туди ключик, заведеш – ведмедик на скрипці грає ще й пританцьовує.\nСтарший брат Микола, який у технічному училищі вчиться, кепкував з Андрійка:\n– Великий уже, в школу ходиш, а цяцьками бавишся.\nАндрійко насуплювався і відповідав:\n– А як він мені подобається!..\nІ так Андрійко полюбив свою веселу іграшку, так звик до неї, що не міг за уроки сісти, поки ведмедик йому не потанцює.\nАле ось одного разу з ведмедиком щось сталося: почав Андрійко його заводити, і раптом усередині хрусь! Андрійко аж похолов. «Що ж воно хруснуло?» думає. Поставив ведмедика на стіл, торкнув пальцем не ворушиться. Мало не заплакав Андрійко. Але нікому нічого не сказав: боявся, перепаде йому, що зламав іграшку.\nМинув тиждень, а може, й більше.\nЯкось увечері переглядає Андрійко малюнки в журналі, коли приходить додому Микола.\nРоздягнувся та й питає:\n– Ну, як твій ведмедик?\n– Не ворушиться, – сумно відповідає Андрійко.\nМикола посміхнувся, узяв ключик і давай заводити ведмедика. Дивиться Андрійко, чекає, що браг скаже. А Микола поставив ведмедика на стіл, і той як заторохтить, як затанцює, смичком виводить – ну справжній тобі скрипаль!\n– Танцює, танцює! – радісно загукав Андрійко, підстрибуючи і плескаючи в долоні. – Миколо! А що ти йому зробив?\n– Нічого не робив,- знизав плечима брат, а сам хитро так усміхається.\n– Неправда,- не вірить Андрійко.\n– Твій ведмедик просто стомився. А тепер відпочив – і знову танцює,- пояснив Микола.\nПовірив чи не повірив Андрійко, а сперечатися не став. Йому що – аби ведмедик танцював та смичком виводив.\nТа недовго радів Андрійко – підстерегла його з тим ведмедиком ще одна біда. Зайшла якось до них сусідка з хлопчиком Вовою. Хлопчик ще зовсім малий. Тягнеться до ведмедика: «Дай-дай!»\n– На,- великодушно простяг йому іграшку Андрійко. Лиш тоді, як малого Вову мама додому повела, завважив Андрійко, що немає… ключика!\nПобіг він до сусідів, питає, малого:\n– Вово, де ключик од ведмедика?.. Куди ти його подів?\nА малюк лиш заперечливо хитає головою. Що ти з нього візьмеш?!\nЗасумував Андрійко. Трохи не плаче.\nТа за кілька днів приходить він із школи, а в спинці ведмедика ключик стримить! Та ще який – новенький, блискучий, навіть кращий за того, що був раніше.\n«Чудеса! – подумав Андрійко. – Звідки ж цей ключик міг узятися?»\nПобіг до батька.\n– Тату, ти не знаєш, звідки взявся цей ключик?\n– Не інакше, як чародій якийсь побував у тебе,- усміхнувся тато.\nАндрійко підозріло поглянув на батька. Та все ж вирішив перевірити: може, й справді тут якесь чаклунство? Нишком сховав ключик у шухляду стола і став чекати, чи не з’явиться ще один ключик.\nДень ждав, другий, третій – новий ключик не з’являвся.\n«Мабуть, цього чародія не перехитриш»,- подумав Андрійко і вийняв ключик із схованки.\nХлопчик скоро й забув би про ці чудеса, але в квартирі і в їхньому дворі мало не щодня траплялися все нові й такі ж дивні пригоди.\nЯкось уранці до кімнати зайшла сусідка бабуся Олена.\n– То каструля… не ваша? – розгублено спитала вона в Андрійкової матері.\n– Де? – не зрозуміла мати.\n– Ото на столі, в коридорі.\n– Та то ж ваша!\nБабуся, звичайно, не могла забути своєї емальованої каструльки, яка так довго й вірно служила їй. Але ж недавно каструлька почала протікати, і бабуся Олена поставила її в коридорі. А це йшла мимо, глянула, а вона – ціла-цілісінь-ка! Ще й води хтось налив.\n– Ось гляньте,- показувала всім бабуся. – Повнісінька каструля води, і хоч би тобі крапелька витекла!..\nТоді Андрійко знову згадав чародія: чи не його це робота?..\nУ дворі була гойдалка. Гойдалися, хто хотів, поки в ній не зламалося залізне кільце, а тоді й забули про неї. Потім одного дня хтось підійшов, глянув, а вона – справнісінька!\nГойдаються хлопці та сміються:\n– Чародій гойдалку полагодив!\nПроте всіх розбирала цікавість: хто ж він, отой таємничий чародій?\nІ от якось сталася така пригода. Двірник Овсійович помітив, що в парадних дверях не стало внутрішнього замка. Овсійович, хоч ніхто його й не боявся, з найменшого приводу здіймав такий лемент, що збігався увесь двір.\n– То ж чародій! – сміялися хлопці.\n– Я того чародія як спіймаю за вухо – та в міліцію! – грозився двірник. – Він у мене знатиме!..\nУвечері того ж дня чародій справді спіймався. Андрійко якраз сидів за столом і заводив свого ведмедика, коли під вікнами несподівано зчинився галас. Андрійко миттю вискочив у коридор і сторопів: у тамбурі, оточений хлопцями, стояв Микола. Він ніяково всміхався. Тут же був і Овсійович.\n– Я ж казав, що від мене не сховаєшся! – кричав він. Але раптом схаменувся: – А взагалі, хлопче, з добрими ділами ховатися не годиться. Руки в тебе, брат, золоті! Бач, замочок був нікудишній, а тепер – як новий!..\nВідтоді, як щось трапиться, всі мешканці нашого будинку йдуть до Миколи. Водопровід у кого зіпсувався чи іграшка, вимикач треба полагодити чи каструлю запаяти – все робить Микола, як справжній слюсар.\nА оце недавно надумав дворову майстерню влаштувати. В кутку двору поставили довгий стіл, зробили навіс, лещата купили, напилки, молотки.. Як тільки Микола йде у майстерню, хлопці за ним – табуном. І ото вже в тій майстерні до вечора клепають та паяють.\nАндрійко теж частенько там крутиться: то молоток потримає комусь, то зубило подасть. І дуже пишається він своїм старшим братом, якого всі в дворі тепер називають не інакше, як Чародієм.\nКатегорії: Оповідання про дітей.\nПозначки: Про ігри та іграшки і Про працьовитих і лінивих (про працю і лінь).\nПисьменники: Бабанський Пилип.\n“Ка”, “Ва”, “Ко” та учень Федько. Степан Олійник\n“Чемний” Миколка. Алла Потапова\nА серце тобі нічого не наказало? Василь Сухомлинський\nВабик. Ярослав Стельмах\nВасильків портрет. Слабошпицький Михайло\nВійві. Слабошпицький Михайло\nВін тільки живий красивий. Василь Сухомлинський\nВосьме Березня. Майя Фролова\nГринджолята. Василь Грінчак. Оповідання\nГрицева шкільна наука. Оповідання Івана Франка\nГрицькова допомога. О.Буцень


17 жовтня, 2018 09:42\nЯк зазначається, з території Сектора Гази було випущено дві ракети.\nІзраїльські винищувачі в ніч на середу, 17 жовтня, атакували Сектор Гази у відповідь на ракетний обстріл з боку палестинської території по ізраїльському місті Беер-Шева. Про це повідомляє Армія оборони Ізраїлю.\nЗа даними Times of Israel, з території Сектора Гази було випущено дві ракети, одна з них впала в море, друга – потрапила в південну частину міста Беер-Шева і вибухнула в дворі житлового будинку. Як зазначається, у результаті інциденту ніхто не постраждав, але будівлі було завдано шкоди.\n27 вересня прем'єр-міністр Ізраїлю Беньямін Нетаньягу повідомив, що спільна загроза з боку Ірану зблизила Ізраїль та деякі арабські країни, і зараз є можливість укласти з ними мир, зокрема із Палестиною.\nІзраїль, Сектор Газа, Сектор Гази, Палестина, авіаудар, ракетний удар


Ковдра Омріяний сон Dormeo\nНасолоджуйтесь перевагами високоякісної та практичної стьобаної ковдри Омріяний сон Dormeo та прокидайтеся сповненими енергії. Наповнювач ковдри складається з мікроволокон Wellsleep для особливої м'якості та легкості. Ковдра є стійкою до появу цвілі та плям. Можна повністю прати у пральній машині при 40°C. Доступна у 2 розмірах – 140x200 см і 200x200 см, і у 2 кольорах – персиковому та сірому.\nІнноваційні технології для якісного сну\nСпираючись на понад 18 років досвіду та зосередивши усі зусилля на турботі про клієнтів, Dormeo постійно створює найкращі товари для сну з оптимальним поєднанням ціни та якості відповідно до новітніх тенденцій і технологій. Насолоджуйтесь ковдрою Омріяний Сон Dormeo, що допомагає щоночі поринати у світ якісного сну.\nЧому важливо вибрати правильну ковдру?\nГоловна роль ковдри полягає у створенні теплого та затишного середовища. Під час сну температура тіла падає, тому важливо, щоб ковдра надавала ідеальну кількість тепла та підтримувала збалансовану температуру тіла, інакше це може призвести до перегрівання або замерзання – і ваш сон буде перервано. Завдяки відмінній повітропроникності та чудовим терморегуляційним властивостям ковдра Омріяний сон Dormeo створює затишний осередок для сну протягом усієї ночі.\nКовдра Омріяний сон Dormeo наповнена високоякісними мікроволокнами Wellsleep advanced власної розробки Dormeo. Цей чудовий матеріал поєднує легку повітряну м'якість та функціональність. Завдяки відмінним тепловим властивостям, гігроскопічності, високій повітропроникності, а також стійкості до появи плям і цвілі, ці мікроволокна ідеально підходять для наповнювача ковдр та подушок.\nСтьобаний візерунок забезпечує рівномірний розподіл мікроволокна, завдяки чому ця ковдра залишатиметься повітряною та м’якою, тож з нею ви завжди зможете насолоджуватись спокійним нічним сном. Прекрасний кант допоможе наповнювачу залишатися рівномірно розподіленим по всьому периметру ковдри.\nСтильний меланжевий ефект\nПоєднання ниток різного забарвлення надають ковдрі Омріяний сон стильного ефекту меланж, завдяки якому вона має виключно гарний вигляд і повітропроникні та гігієнічні властивості. Ця приємна на дотик ковдра доступна у персиковому та сірому кольорах.\nДля максимальної свіжості ковдру можна повністю прати у пральній машині при температурі 40°C, до того ж вона швидко сохне. Виріб доступний у 2 універсальних розмірах – 140×200 см і 200×200 см.


Apple "захистила" iPhone 6 від ремонту сторонніми компаніями | Хрещатик - новини та життя української столиці.\nApple "захистила" iPhone 6 від ремонту сторонніми компаніями\nОстаннє оновлення програмного забезпечення iPhone 6 блокує подальше використання смартфона, якщо виявляє, що його було відремонтовано не в офіційному представництві корпорації Apple.\nПроблема, з якою почали стикатися власники нових смартфонів, відома як «error 53» («помилка 53»), і раніше її вже було помічено при використанні інших продуктів компанії Apple, пише видання Fobres.ua\nТелефони користувачів, які раніше ремонтували основну кнопку смартфона («додому») поза офіційними представництвами Apple, перестали працювати після установки останньої версії операційної системи, iOS 9.\nЗокрема, видання наводить приклад одного з власників, фотографа Антоніо Олмоса, телефон якого було заблоковано через «помилку 53». «Коли Олмос, який стверджує, що за останні роки витратив на продукцію корпорації Apple тисячі фунтів, приніс телефон у магазин Apple в Лондоні, працівники заявили йому, що нічого не можуть зробити і що тепер від його телефону користі нема», – йдеться у статті.\nНа форумах компанії Apple один із користувачів скаржиться, що не може користуватися iPhone, хоча і далі щомісяця платить за нього. У Великобританії та інших країнах вартість смартфонів зазвичай входить у дворічний контракт зі щомісячною абонентською платою, пояснює BBC.\n«Я справді міняв розбитий екран телефону, і я розумію, що тепер він офіційно вважається підробленим, але дайте мені хоча б користуватися ним на старій операційній системі, – пише власник iPhone 6. – Я не можу дістати доступ до старих фотографій і важливих документів».\nApple підтвердила редакції Guardian, що програмне забезпечення iPhone перевіряє, чи були проведені ремонтні роботи авторизовано працівником компанії-виробника. Власникам телефонів, які зіткнулися з «помилкою 53», рекомендовано звертатися у службу підтримки Apple.\nВодночас засновник Ukrainian iPhone Service Олександр Пітерман розповів Forbes, що нова прошивка телефон не блокує, а закордонні колеги некоректно подали інформацію.\n«Інженери нашого сервісного центру знають про проблему вже понад півроку. Чому новина з'явилася зараз і в такому спотвореному вигляді – не знаю. Насправді відбувається ось що: Apple зашила на програмному рівні і в iPhone, і в iTunes (за допомогою якого відбувається оновлення) захист від підміни кнопки Home, у якій міститься датчик Touch-ID. Яка полягає в тому, що якщо замінити в телефоні цю кнопку, а потім перепрошити телефон, його прошити не вдасться, і операція завершиться помилкою 53, а телефон втратить працездатність. Це стосується тільки iPhone 6, 6+, 6s, 6s+. Із 5s таких проблем немає. Що це означає для звичайного користувача з України, у якого зламалася кнопка Home (а таке, звичайно, трапляється)? Кнопку в сервісному центрі замінити можна, телефон працюватиме (без Touch-ID), але його не можна перепрошивати, інакше він «помре». Іноді нашим інженерам удавалося навіть врятувати оригінальну кнопку, але це справжня ювелірна робота, яка вдається, на жаль, не завжди і залежить від виду поломки» – пояснює Пітерман.\nпрочитало 23844 чoловік\n: 0.3181 sec


"Минула розмова": Ігор Хіблін » Фанатський куточок Подiлля Хмельницький\nФанатський куточок Подiлля Хмельницький » "Минула розмова": Ігор Хіблін\n"Минула розмова": Ігор Хіблін\n- Ігорю Миколайовичу, згадайте Ваші дитячі роки. Звідки Ви родом?\n- Народився я у 1955-му році на Дальньому Сході. Хоча мій батько з Хмельницької області, але військовий обов'язок заніс його аж туди. Згодом батьки вже з двома дітьми, зі мною і старшим братом, повернулися на Україну, у Хмельницький. Переїхав я сюди у три роки, тому себе сміливо вважаю хмельничанином та українцем. Футбол я полюбив з самого дитинства. Цей вид спорту я обожнював і не міг без нього жити. Логічним було моє бажання записатися у секцію футболу. Першим моїм тренером був вже, на жаль, покійний Олександр Громницький. Розпочинав пізнавати ази футболу я на стадіоні Юних піонерів. Довго у цій школі я не затримався і через деякий час вже тренувався у дитячій школі при команді майстрів «Динамо». Вже тут моїм тренером був Лев Зільберман, який потім виїхав на постійне місце проживання до Москви. Саме у цих двох тренерів я навчався першим урокам футболу.\n- А чому саме футбол, а не будь-який інший вид спорту. Хто вплинув на Ваш вибір?\n- Батьки до спорту не мали ніякою відношення. Це своєрідне захоплення, від якого відмовитися практично не було можливості. Як і більшість хлопчаків, я перейнявся любов'ю до футболу, яку сам в собі зародив. У своєму житті я не займався більше ніяким видом спорту.\n- Ігорю Миколайовичу, поділіться з читачами газети спогадами про Ваші юнацькі роки?\n- Взагалі, юнацькі роки були чудовими. Варто лише згадати, які тоді були турніри. Це «Шкіряний м'яч», «Надія», чемпіонат Союзу серед дитячо-юнацьких команд. Рівень змагань дуже серйозний. Щоб пройти відбіркові етапи цих турнірів, потрібно було мати боєздатний колектив. Для дітей змагань було навіть занадто багато.\n- В юнацькому віці перемога на яких змаганнях була для Вас найбільш пам'ятною?\n- Відбувалися звичайні відбіркові групові матчі чемпіонату Союзу серед дитячо-юнацьких команд, і тоді ми вдома обіграли 1:0 команду київського «Динамо». Це було у 1972-му році. Пам'ятаю, грав лівого захисника, а проти мене грав швидкий нападник, який мене добряче понервував впродовж гри.\n- Ігорю Миколайовичу, як відбувся перехід від юнацького до дорослого футболу? Де Ви розпочинали грати у професійний футбол?\n- Не можу сказати, що цей перехід був болючим. З дитинства я мріяв грати за команду рідного міста. Своє бажання я реалізував і в 1976-му році дебютував у Хмельницькій команді «Хвиля».\n- Пам'ятаєте перші відчуття і враження від гри у футболці команди рідного міста?\n- Лише гордість. Я пишався собою, що зміг це зробити. Пригадується, десь у 10-му класі Лемешко запросив на тренування у команду. Я тоді не спав усю ніч і чекав цієї миті. Моїй радості не було меж. Тоді були інші часи, не те що зараз. Молодого гравця наразі необхідно вмовляти, щоб він пішов у ту чи іншу команду, або відвідав тренування.\n- Коли Ви розпочинали грати у професійний футбол, хто тоді складав кістяк Хмельницького клубу?\n- На перших ролях у ті часи, як це не виглядає смішно, були одесити. Але наскільки це були сильні гравці: Іваненко, Гафаджі, Ліщук (грав за «Чорноморець» та збірну СРСР), Єськін, який зараз тренує одну з команд київського «Динамо».\n- Ви наразі можете порівняти, наприклад, тренувальний процес минулих років і нинішніх часів?\n- Найголовніше, що у ті часи перспективний юнак обов'язково грав у команді. По-друге, це якісний підхід до футболу на будь-яких рівнях. Починаючи від дитячого, закінчуючи професійним футболом. Велика майстерність тренерів, які давали можливість прогресувати більшості футболістів. Єдина різниця, що зараз футбол став більш технічним.\n- Ігорю Миколайовичу, пригадайте найбільш кумедний епізод з Вашої футбольної кар'єри?\n- Пов'язаний він з вельмишановним Юрієм Аванесовим, зараз моїм колегою по роботі в Хмельницькій обласній федерації футболу. У той час він був головним тренером у Черкасах, а я виступав за команду Павлограда. Ми приїхали на календарну гру, і ще перед її початком Юрій Аркадійович підходить до мене із посмішкою: «Сьогодні ми Вас переграємо. Іншого шляху немає. В обкомі партії висловили словесну догану за дві поразки поспіль.» Усю гру в Черкас була вражаюча перевага. Наша команда трималась, і за п'ять хвилин до завершення матчу арбітр призначає штрафний удар, недалеко від воріт черкащан. Я спокійно підійшов і забив. Виграли ми 1:0. І не встиг я зателефонувати додому, як мені вже повідомили, що Юрія Аванесова звільнили з роботи. Ось так вийшло, що свого земляка залишив без роботи. Зараз він постійно згадує цю ситуацію.\n- Який з матчів, що Ви провели в якості футболіста, є для Вас незабутнім?\n- Це моя перша гра у Хмельницькій команді. Ми переграли футбольний клуб з Ужгорода 3:0, я відіграв увесь матч успішно та надійно. Тоді тренером був Саркісов, і рівнем моєї гри він залишився задоволений.\n- Вже за часів незалежної України Ви про себе заявили, як про футбольного арбітра. Яким чином Ви стали на цю стезю?\n- У 1985-му році я закінчив кар'єру футболіста і пішов на завод «Катіон» допомагати Віктору Чумаку тренувати команду. Наш колектив грав у чемпіонаті області, на змаганнях колективів фізкультури. У цей час я тісно контактував з федерацією футболу Хмельницької області. Як правило, восени приходить виклик на збір молодих суддів. Мені зателефонували - і я поїхав у Мукачеве на збори. Побувши там, я не зрозумів, що я там робив. Пограв у карти, і Віхров відправив мене додому. Наступного сезону я серйозніше підійшов до цієї справи. Увійшов в колегію суддів Хмельницької області. Розпочав обслуговувати ігри чемпіонату області і знову поїхав на збори молодих арбітрів. Пам'ятаю, мені довірили обслуговувати на зборах гру чемпіонату Закарпатської області. Цей чемпіонат по жорсткості і напруженості боротьби був поза конкуренцією. Місцеві судді відмовлялися судити ті ігри, тому що бійки між гравцями, глядачами було звичайним явищем. На тому матчі я відпрацював бездоганно, і по завершенню зборів представники суддівського комітету порекомендували залучити до обслуговування матчів другої ліги та колективів фізкультури.\n- У Вашому послужному списку арбітра достатньо ігор в радянському чемпіонаті і в Україні: Відчували різницю?\n- У першій всесоюзній лізі я був асистентом арбітра та обслуговував матчі буферної зони. До розпаду Союзу де я тільки не судив матчі: і на Дальньому Сході, і в Казахстані, Азербайджані. Переїзди взагалі були цікавими. Одного разу зранку я похрестив молодшу доньку, поснідали. Сів на літак, прилетів у Київ. 45-ть хвилин провів у дорозі, заплатив 12-ть рублів. Мене зустрів мій друг Сергій Татулян. Вечірнім рейсом ми полетіли до Ташкента, а звідти на таксі добрались до Чемкента. В одинадцять вечора ми вже вечеряли в ресторані. Я подивився на карту - тисячі кілометрів. А вже за часів українського чемпіонату в мене більше часу йшло на переїзд з Хмельницького до Харкова. Відчуваєте різницю.\n- Ігорю Миколайовичу, будучи арбітром, Ви несете величезну відповідальність. Це колосальна психоло-гічна напруга. Взагалі, не виникало бажання кинути цю справу після деяких матчів?\n- Виникало таке бажання. Не те, щоб кинути, але були серйозні розчарування, особливо після ігор між грандами футболу України «Динамо» та «Шахтарем». Були помилки, дії, які комусь не подобалися. Тому переживання були надзвичайними. Вся проблема українського футболу в тому, що помилитися може тренер, футболіст, але не арбітр.\n- Ви провели дев'ять матчів на міжнародній арені. З яким настроєм їхали на суддівство таких ігор?\n- Ви знаєте, там відношення до суддів зовсім інше. Хочеться виходити на гру. Дивувало ставлення керівництва обох команд. За кордоном інший менталітет, в плані того, що арбітр доступний для спілкування з командою гостей. Перша міжнародна гра у мене була у Фінляндії. «МЮПА 47» приймала голландський «ПСВ Ейндховен», за який тоді грав Рональдо. До речі, бразилець у тому матчі забив гол.\n- Декілька слів про Вашу сім'ю?\n- Свою майбутню дружину я зустрів в Луганську. Ми там грали за павлоградський «Шахтар», після матчу пішли на випуск Торгівельно-економічного університету, і там я познайомився зі своєю дружиною. В нас дві доньки. Старша закінчила Львівську політехніку і зараз працює викладачем іноземної мови в Хмельницькому політехнічному коледжі, а молодшій 15-ть років, вона навчається у школі.\nВаші побажання газеті «Спортивний лідер +»...\n- Об'єктивність та справедливість повинні бути вашими головними пріоритетами. І, звичайно, вдосконалення і безпечної праці журналістам видання.\nГазета «Спортивний лідер +» 16 листопада 2006 року №38. Матеріал Артем Глас\nЛеонід Пасемчук: У Хмельницькому став своїм\n"Минула розмова": Роберт Саркісов\n«Шкода, що я закінчив грати у футбол у 28 років»\nПовернутися 106 2\n22 січня 2014 20:49\nЦе інтерв'ю семирічної давнини, коли був живий Юрій Аванесов, а головою Хмельницької федерації футболу ще не був Хіблін\n22 січня 2014 17:42\nПочему не задан ни единого вопроса , по поводу его работы в качестве Председателя Футбол.обл. ? Какое дальнейшее развития футбола в обл и вчасности проф команды ПОДОЛЬЕ ?


1Цінова політика підприємства: проблеми та особливості розвитку. - Реферати - Coss\n1Цінова політика підприємства: проблеми та особливості розвитку.\nВ нас є багато безкоштовних курсових робіт та рефератів про 1Цінова політика підприємства: проблеми та особливості розвитку.. Також, ми маємо широкий вибір безкоштовних наукових робіт та рецензій книг. Ви можете переглянути нашу колекцію курсових робіт або скористатися нашим пошуком.\nМетоди ціноутворення, що засновуються на врахуванні витрат, називаються витратними. До них відносять метод повних витрат, метод формування\nДата відправлення: 23/05/2013 03:11 AM\nСтупінь популярності: 13932\nЦіни та цінова політика...


Базовий готель у місті Нуакшот, що пропонує ресторан\n1 - Hotel Raha, Нуакшот, Ресторан під відкритим небом\n2 - Hotel Raha, Нуакшот, Двомісний номер, Вітальня\n3 - Hotel Raha, Нуакшот, З видом на гори\n4 - Hotel Raha, Нуакшот, Двомісний номер, Ванна кімната\n5 - Hotel Raha, Нуакшот, Зона для сніданків\n6 - Hotel Raha, Нуакшот, «Шведський стіл»\n7 - Hotel Raha, Нуакшот, Ресторан\n8 - Hotel Raha, Нуакшот, Їжа та напої\n9 - Hotel Raha, Нуакшот, Вхід у приміщення\n10 - Hotel Raha, Нуакшот, Вхід у приміщення\n11 - Hotel Raha, Нуакшот\n12 - Hotel Raha, Нуакшот, Двомісний номер, Номер\n13 - Hotel Raha, Нуакшот, Двомісний номер, Номер\n14 - Hotel Raha, Нуакшот, Ексклюзивний двомісний номер, Номер\n15 - Hotel Raha, Нуакшот, Вхід до готелю\n16 - Hotel Raha, Нуакшот, Двомісний номер, Номер\n17 - Hotel Raha, Нуакшот, Двомісний номер, Номер\n18 - Hotel Raha, Нуакшот, Фасад готелю\n19 - Hotel Raha, Нуакшот, Двомісний номер, Номер\n20 - Hotel Raha, Нуакшот, Двомісний номер, Номер\nОлімпійський стадіон — 30 хв пішки\nУніверситет Нуакшоту — 34 хв пішки\nHotel Raha: що є поблизу\nНуакшот (NKC-Міжнародний аеропорт Нуакшот) — 10 хв автомобілем\nБудь ласка, зв'яжіться з готелем принаймні за 24 год до прибуття, , скориставшись контактною інформацією з підтвердження бронювання, щоб домовитися про свій приїзд. Якщо ви збираєтесь приїхати в готель після 3:30, повідомте готель заздалегідь, скориставшись контактною інформацією з підтвердження бронювання. Гості повинні зв'язатися з помешканням заздалегідь і отримати додаткові інструкції для реєстрації. Гостей зустрічатиме консьєрж або портьє.\nДодаткова інформація про Hotel Raha\nТуристичний збір: 2 EUR за помешкання, за весь час перебування\nАдміністративний збір: EUR 1 за помешкання, за весь час перебування\nВартість трансферу з/до аеропорту для дітей віком від 1 до 12 становить 0 EUR (в один кінець)\nHotel Raha—запитання й відповіді\nHotel Raha пропонує безплатне скасування без штрафів?\nТак, Hotel Raha пропонує номери за поворотними тарифами на нашому сайті, які ви можете скасувати за кілька днів перед приїздом. Радимо ознайомитися з політикою скасування цього помешкання.\nHotel Raha: які заходи чистоти і гігієни впроваджено в помешканні?\nHotel Raha пропонує паркування на території?\nHotel Raha дозволяє перебування з домашніми тваринами?\nТак, тут можна перебувати з котами й собаками. За перебування з тваринами стягується плата в розмірі 10 EUR за кожну тварину за весь час перебування.\nО котрій годині Hotel Raha починає реєстрацію та виселення?\nHotel Raha пропонує ресторан? Чи є ресторани поблизу?\nТак, тут є ресторан. Поблизу є такі ресторани, як Fantasia (5 хв. пішки), القهوة الإمبراطورية (10 хв. пішки) та ice nkc (11 хв. пішки).\nHotel Raha пропонує трансфер із/до аеропорту?\nHotel Raha: чим можна зайнятися в самому помешканні або неподалік?\nHotel Raha пропонує сад і доступ до клубу здоров’я.


Будинок з ліонезом, всі рівні, оптимізовані Маріон Лано - Статті - 2022\nБудинок з ліонезом, всі рівні, оптимізовані Маріон Лано\nЦей маленький будиночок площею 79 квадратних метрів можна знайти в Солаїзе поблизу Ліона. Дуже незвично, житло займає три поверхи. Маріон Lanoë, дизайнер інтер'єру, знала, як грати з просторами і робити його справжнім маленьким коконом дуже дизайн. Візит.\nПривітний перший поверх\nLanoë Marion Для всього будинку, Marion Lanoë використовувала м’які та прозорі матеріали та кольори. Перша кімната складається з відкритої кухні та їдальні. Два простору чітко розділені білою стільницею, яка також служить барною стійкою. * Для отримання додаткової інформації: //www.lanoemarion.com*\nLanoë Marion Для гарної оптимізації простору кухонні сховища були встановлені на всіх стінах. Раковина, витяжка і стільниця потім розташовуються в центральній ніші. Для кращого розмежування просторів інтер’єр бару пофарбований у чорний колір, що добре контрастує з білим табуретами. * Для отримання додаткової інформації: //www.lanoemarion.com*\nЇдальня зі скандинавськими акцентами\nLanoë Marion Щоб влаштувати обідню зону на першому поверсі, Marion Lanoë вибрала гарний світлий дерев'яний стіл, добре освітлений двома великими чорними люстрами. Стільці в пастельних тонах додають приміщенню скандинавський штрих. Ще раз з’являється контрастний елемент: дно полиць теж пофарбовано в чорний колір, таким чином, перегукуючись з кухонним баром. * Для отримання додаткової інформації: //www.lanoemarion.com*\nОптимізована сходова клітка\nLanoë Marion Щоб нічого не втратити з 79 квадратних метрів, що були йому доступні, дизайнер інтер’єру проскочив на дуже світлу сходи з досить маленьких сидінь та додаткового місця для зберігання. * Для отримання додаткової інформації: //www.lanoemarion.com*\nЛаунж і бар одночасно\nLanoë Marion Вітальня, оформлена в тих же світлих тонах, була покликана врятувати власників від необхідності повертатися назад та назад за кухнею, коли вони їх отримують. Тому там створено зону бару, ідеальну для аперитиву. * Для отримання додаткової інформації: //www.lanoemarion.com*\nПід навісами спальня\nLanoë Marion Макет горища був спритно зроблений. Відкриті балки та достатньо місця для зберігання надають цій кімнаті м'якими кольорами все, що потрібно. * Для отримання додаткової інформації: //www.lanoemarion.com*\nПовністю обладнаний санвузол\nLanoë Marion Сучасна і дуже світла, маленька ванна кімната не має чим заздрити більшим. Для більшої конфіденційності Маріон Лано думала встановити невелику дерев’яну перегородку для утеплення туалетів. * Для отримання додаткової інформації: //www.lanoemarion.com*\nЗона роботи та відпочинку\nLanoë Marion Офіс, який також розташований на горищі, дуже яскравий завдяки двом віконним вікнам. Подушки і симпатичні крісла додають місця для відпочинку і, чому б ні, для читання. * Для отримання додаткової інформації: //www.lanoemarion.com*\nПрошу вибачення, але, на мою думку, ти не маєш рацію. Я впевнений. Давайте обговоримо це.\nCopyright 2022 \_ Будинок з ліонезом, всі рівні, оптимізовані Маріон Лано...