Багатьом не подобаються вбудовані засоби захисту вінди. Під сокиру найчастіше потрапляють: захисник, брандмаеур, центр оновлень тощо. Тоді десятка починає діставати спливаючими в нижньому правому куті попередженнями. Ось і ламають голову люди: потрібно відключити центр повідомлень Windows 10, прибрати цей настирливий значок і не бачити його більше.\nЯкщо не знаєш, де шукати, то проблема дійсно може здатися серйозною. Тим часом вихід з цієї напруженої ситуації дуже простий. Зокрема, завдання вирішується через Панель управління. Зрозуміло, є й інші шляхи. Це реєстр і редактор групових політик.\nWin + X для виклику меню.\nВибираємо потрібну опцію зі списку.\nВ Панелі управління вибираємо локацію Система і безпека.\nПереходимо до Центру безпеки та обслуговування.\nУ лівій колонці натискаємо Змінити параметри компонента …\nЗнімаємо «неугодні» галочки.\nБільше спливаючі вікна не будуть нам докучати.\nНам вже вдалося відключити повідомлення в Windows 10, але ми покажемо ще пару способів. Так, про всяк випадок. Раптом, знайдуться програмісти, які захочуть це зробити з власного ПО …\nТисніть Win + U, щоб увійти в Спеціальні можливості.\nСпустіться до найнижчої рядки Інші параметри.\nПоставте мінімальний час відображення повідомлень. Менше 5 секунд не вийде.\nПерейдемо в кореневу локацію Параметрів, клікаючи стрілку вліво.\nВиберемо пункт Система.\nВиберемо рядок сповіщень, а потім дії.\nВимкніть тут все, що можна, а потім клікайте Дод. / Видалити … і знайдете дещо ще.\nБагато хто скаже, що це трохи не те. Ви ж все-таки спробуйте. Дуже здорово, коли ніхто не турбує.\nЙа зайнятий, не діставайте\nУ десятці є режим, коли повідомлення центру взагалі не показуються користувачеві. І не потрібно нічого відключати.\nКлікайте Win + A.\nВиберіть Не турбувати!\nВласникам домашніх версій доводиться несолодко. У них немає багатьох можливостей, якими володіють ПК з професійними десятками.\nТисніть Win + R.\nПерейдіть в директорію HKCU \_ SOFTWARE \_ Microsoft \_ Windows \_ CurrentVersion \_ PushNotifications. Обнулите параметр ToastEnabled.\nЦе те ж саме, що ми робили з оснащення Параметри. Відключимо тепер Центр повідомлень, який викликали комбінацією Win + A.\nЙдемо через редактор реєстру в локацію HKCU \_ SOFTWARE \_ Policies \_ Microsoft \_ Windows.\nПравим кліком створюємо тут розділ Explorer.\nВписуємо туди змінну типу REG_DWORD і ім’ям DisableNotificationCenter зі значенням 1.\nТиснемо Ctrl + Shoft + Esc і перезапускаємо Провідник.\nЦентр повідомлень відключений.\nПереходимо до локації Конфігурація користувача – Адмінськие шаблони – Меню Пуск – Повідомлення.\nУ цій папці є маса ключів з даного питання. Крім того є один і в Меню Пуск.\nПерейдіть в самий низ, щоб знайти його.\nМені не подобається звук\nНам потрібна іконка Персоналізація. Кликнемо туди.\nВибираємо рядок Теми.\nПереходимо по посиланню Додаткові параметри звуку.\nВиберіть (немає) в випадаючому меню, і більше повідомлення Windows 10 не турбуватимуть зайвим шумом. Тут же тисніть кнопку перевірка, щоб переконатися в тому, що змінюєте потрібну строчку. Іноді саме це дратує, не саме повідомлення. І відключення не потрібно, якщо можна видалити звукову доріжку.\nЯк відключити центр повідомлень Windows 10 і прибрати значок Ссылка на основную публикацию


Герб Львова від Рюриковичів до Незалежності • Фотографії старого Львова\nПротягом свого понад 750-річного існування Львів зазнав багатьох змін. Змінювались володарі міста, його назва, а разом з тим змінювався ще один його невід’ємний атрибут – герб міста.\nНайдавніше з відомих на сьогодні зображень львівського герба відноситься до 1359 року, і містилось воно на печатці прикріпленій до пергаментної грамоти Львівського магістрату. На ній зображено лева, який крокує у відчиненій міській брамі з трьома зубчастими баштами і бійницями. Зображення лева на цьому гербі є цілком зрозумілим, а ось архітектурні мотиви мали велике поширення в тогочасній німецькій геральдиці для окреслення самого поняття міського самоврядування, яке, до слова, зародилось саме на німецьких землях. Дослідники припускають, що саме під німецьким впливом ці мотиви були впроваджені до львівського знаку.\nЧи мав Львів власний герб за княжих часів достеменно невідомо. Практичних потреб для цього не було, оскільки в той період місто не мало власного управства. Однак, частина дослідників схиляється до зародження львівського міського герба саме в цей період. Частково цю версію підтверджують два типи печаток, що дійшли до нас з тих часів. До першого типу відноситься печатка, що використовувалась Андрієм та Левом II. На ній зображено крокуючого лева поданого без геральдичної атрибутики.\nМіський герб на малюнку Пассароті\nДругий тип печаток зустрічається на грамотах Юрія II Тройденовича. На них фігурує вершник на коні з прапорцем та щитом у руках, на щиті зображений лев, що спинається на задні лапи. Існування князівських печаток із зображенням лева є дещо дивним, оскільки Романовичі традиційно використовували на своїх гербах родовий знак Рюриковичів, тобто тризуб. Тому цілком ймовірно, що якщо тризуб мав родову прив’язку, то лев натомість територіальну, тобто асоціювався із Львовом та й усім Галицько-Волинським князівством.\nПовернемось однак до зображення герба Львова 1359 року. Про те, що цей вигляд герба міста сформувався саме серед німецької громади Львова, на нашу думку, свідчить той факт, що у 1526 році польський король Сигізмунд затвердив цей герб привілеєм. Навряд чи б польський король став затверджувати емблему, що брала б початок від Романовичів. Цікаво, що на малюнку А. Пассаротті лев на цьому гербі уже не крокує, а стоїть на двох лапах, а міська брама має підняті грати.\nГерб Львова з так званим “папським” левом на малюнку Пассароті\nОднак 1586 р., після аудієнції львівського архиепископа, єзуїта Яна Соліковського, в Папи римського Сикста V, місто отримало дозвіл користуватися видозміною папського герба – зображенням лева, що стоїть на задніх лапах і тримає в передніх три горбки та восьмипроменеву зірку. Варто звернути увагу, що на папській грамоті подано кольорові зображення не тільки цієї видозміни, але також міського герба, хоча характер цього малюнку не зовсім відповідає використовуваному містом знакові (зокрема, вежі увінчано куполами, а сама брама пофарбована в якийсь рожевий колір).\nГерб Львова австрійського періоду\nПісля поділу Речі Посполитої та приєднання Галичини до Австрійської імперії місто отримує 1789 р. привілей від цісаря Йосифа ІІ, в якому гербом Львова затверджено “папського” лева у брамі з трьома вежами. Проте, після революційних подій 1848 року почали використовувати новий малюнок, у якому, крім “папського” лева, з’явилася ще й інтерпретація міської брами з куполами. В такому вигляді міський герб зображувався і після розпаду Австро-Угорської імперії та включення Львова до Польської держави.\nГерб Львова польського періоду (1936-1939)\nУ 1936 р. польський уряд затвердив новий вигляд герба Львова. На щиті в синьому полі було зображено червоні міські мури з трьома вежами. Мури і вежі мають кам’яні зубці. Середня вежа вища і має три вузькі бійниці, нижчі бічні вежі – по одній бійниці, отвори бійниць чорні. В мурі брама з півкруглим завершенням, обрамована каменем, відкрита, з піднятими срібними ґратами. В отворі брами на чорному полі золотий лев, що стоїть на задніх лапах, у передній лапі тримає три срібні горбки, над ними золота восьмипроменева зірка. Над щитом золота королівська корона. З-під корони з обох боків звисають кінці червоно-синьої стрічки, на якій гасло “Semper Fidelis”. Під щитом на перехрещених гілках лавру звисає на стрічці військовий орден “Virtuti Militari”. Цей герб міста проіснував до 1939 року.\nГерб Львова радянського періоду (1967-1990)\nЗ приходом до Львова радянської влади розпочались нові дискусії, щодо оформлення герба міста. Завдяки деяким комуністичним фанатикам замість лева на гербі нашого міста міг з’явитись телевізор, лампочка чи навіть автонавантажувач. На щастя, історикам вдалось вберегти традиційне зображення на гербі. Попри це, гербу все ж таки надали комуністичних рис: у синьому полі червона міська брама з трьома вежами (на середній – серп і молот), в якій на задніх лапах стоїть золотий лев.\nСучасний герб Львова\nСучасний свій вигляд міський герб отримав в 1990 році. У синьому полі золотий лев крокує в золотій брамі з трьома вежами, кожна з яких завершена трьома зубцями і має по одній бійниці; центральна вежа вища від двох інших; брама відкрита, без воріт і ґратів.\nГречило А. Герб міста Львова:Генеза, традиція, відродження // http://map.lviv.ua/statti/grechylo.html\nГошко Т. З історії магдебургського права у Львові(XIII-XVII ст.) // http://map.lviv.ua/statti/goshko.html\nГерб Львова // https://uk.wikipedia.org/wiki/Герб_Львова\nавстрійський герб Львова\nнайдавніший герб Львова\nпольський герб Львова\nрадянський герб Львова\nМихайло Ільїн 29. 08. 2016 At 09:45\nЛьвівській лев на самій старій печатці та сучасному гербі крокує.у лівий бік.Серед прадавніх гербів Вірменії на одному з гербів родук Айкуні є майже зеркальне відображення лева крокуючого праворуч.Крім того є також зображення лева на задніх лапах ,крокуючого ліворуч ,спираючогося на посох ,з короною на голові і з накинутим на плечі пурпуровим плащем.Саме такого лева я бачив серед малюнкіів на стінах колишньої молитовні княгині Ганни(у радянські часи морг при лікарні на віл .Ужгородській)Враховуючи її походження не виключено що старовинні герби могли потрапити до Німеччини через Галичину,а не навпаки.\nОлексій Карпенко 2. 03. 2021 At 06:57\nШановний пане Михайле – ради Бога, скажіть, що це за така молитовня княгині Ганни, в котрій Ви бачили давні (як я зрозумів) фрески?! Де конкретно знаходилася (чи – сподіваюся – знаходиТЬСЯ) ця споруда, і що в ній зараз? І нарешті, чи є десь зображення (світлина, чи бодай промальовок цієї фрески?\nНаперед щиро вдячний!\nІрина 29. 08. 2016 At 14:47


Червоний Хрест вітає дітей зі святами: Тернопільська та Чернігівська області – Товариство Червоного Хреста України\n19 грудня – День Святого Миколая, найбажаніший день для дітлахів. Адже напередодні свята вони пишуть до нього листи зі своїми побажаннями. А в ніч на 19 грудня до дітлахів приходить Святий Миколай і приносить подарунки.\nНапередодні Дня Святого Миколая Тернопільська міська організація Товариства Червоного Хреста України спільно зі КЗ ТМР «Станція юних техніків» організували акцію «Іде в гості Миколай» для дітей із соціально-незахищених сімей: дітей-сиріт, напівсиріт; дітей-інвалідів; дітей, позбавлених батьківського піклування; дітей із багатодітних сімей; дітей, батьки яких є учасниками збройного конфлікту на Сході країни, які є вихованцями Станції юних техніків. Також на свято були запрошені діти із внутрішньо переміщених сімей зі сходу України та з Криму. Діти переглянули святкову виставу, розказували вірші та співали пісні. Міська організація Червоного Хреста приготувала для маленьких учасників свята подарунки. Організувати cвяткові подарунки допомогли ТОВ «Максима-В», Німецький Червоний Хрест м. Марх, ТОВ «Теркурій», видавництво «Школярик», ТОВ «Екор ТЗ», РГ «Підручники і посібники».\nНа Чернігівщині волонтери Прилуцької міськрайонної організації Товариства вже традиційно завітали до Комунального закладу медико-соціального захисту «Прилуцький обласний будинок дитини «Надія». В цьому закладі виховується 21 дитина до року та 75 дітей від року до шести. Волонтери подарували дітлахам солодощі та підгузки, які їм так необхідні.\nЮлія Рудакова, регіональний фахівець з інформаційної діяльності ТЧХУ за інформацією Чернігівської та Тернопільської ОО


Американці та українці воюють разом. Четвертий день “Репід Трайдент”. ФОТО - Народна армія\nГоловна > Новини > Американці та українці воюють разом. Четвертий день “Репід Трайдент”. ФОТО\nАмериканці та українці воюють разом. Четвертий день “Репід Трайдент”. ФОТО\nНАТО проінспектувало перебіг міжнародних військових навчань “Репід Трайдент – 2015″, передає офіційна сторінка навчань.\nВчора, 23 липня, до Міжнародного центру миротоворчості та безпеки Академії сухопутних військ, де триває масштабне українсько-американське навчання “Репід Трайдент – 2015″, завітав Головнокомандувач сил НАТО в Європі генерал Філіп Брідлав.\nРазом із Командувачем Сухопутних військ ЗС України генерал-лейтенантом Анатолієм Пушняковим вони проінспектували навчальні ділянки полігону, де проходять підготовку учасники навчання з різних країн.\nСпочатку свої навички із взяття під контроль населених пунктів та ведення бойових дій в умовах міської забудови високопосадовцям продемонстрували вояки ЗС США.\nДва взводи американських військовослужбовців, провівши необхідні інформаційно-психологічні та розвідувальні заходи, впевнено наблизились до імпровізованого населеного пункту та вступили в бій із «бойовиками», які нібито тримали оборону в цьому селищі.\nУ ролі бійців незаконних збройних формувань, до речі, діяли курсанти Академії сухопутних військ.\nРезультатом нетривалого зіткнення стало знешкодження «бойовиків» та взяття населеного пункту під контроль американським миротворчим підрозділом.\nГенерал Філіп Брідлав високо оцінив навички американських солдатів.\nПід час неформального спілкування він подякував їм за професіоналізм і закликав не гаяти жодної хвилини дорогоцінного часу, який відведено для проведення навчання.\nЗа його словами, незважаючи на значний бойовий досвід американської армії, є чому повчитись військовослужбовцям ЗС США й в українських воїнів.\nОтримані нашими захисниками під час участі у Антитерористичній операції на сході України знання та навички є безцінними, адже віддзеркалюють найімовірніші загрози сучасних збройних конфліктів.\nЗгодом Головнокомандувач сил НАТО в Європі та Командувач СВ ЗС України ознайомились із процесом підготовки українських вояків до протидії саморобним вибуховим пристроям.\nУкраїнські та канадські інструктори продемонстрували гостям зразки мінно-вибухових пристроїв, до виготовлення та застосування яких сьогодні вдаються бойовики незаконних збройних формувань, зокрема, й на сході нашої держави.\nТакож генерал Брідлав та генерал-лейтенант Анатолій Пушняков мали можливість поспостерігати за діями українського підрозділу під час виявлення та знешкодження саморобних вибухових пристроїв.\nПеребуваючи у Міжнародному центрі миротворчості та безпеки, не оминули свою увагою військові високопосадовці й інші об’єкти навчально-матеріальної бази та соціально-побутової інфраструктури полігону.\nУ штабах багатонаціональної бригади та підпорядкованих їй батальйонів, які відпрацьовує завдання із планування та організації дій підрозділів згідно сценарію навчання, вони поспілкувались із військовослужбовцями країн-учасниць та дізнались про деталі роботи кожної секції.\nА у центрі імітаційного моделювання бойових дій їм було продемонстровано можливості сучасних програмних засобів із відтворення віртуального театру збройного конфлікту.\nНаостанок, генерал Брідлав запевнив, що Північноатлантичний альянс й далі тісно співпрацюватиме з нашою державою з метою підвищення обороноздатності України та підтримання миру й безпеки у східноєвропейському регіоні.\nПерший день навчань “Репід Трайдент – 2015″. ФОТО, ВІДЕО\nУчасники “Репід Трайдент″ очищують місцевість від незваних “туристів”. ФОТО\nУ Чернігівському гарнізоні відбулися зах...


Хмаринки | Літературна премія Видавництва книг "Лілія"\nавтор elena_2|Опубліковано 03.08.2020\nВона дивилася на хмари. У цьому спекотному задушливому місті їй не вистачало повітря. Хотілося втекти далеко, куди-небудь подалі від людей, щоб можна було кричати, вилити ту біль, яка ось уже кілька тижнів просто розриває душу. Як це витримати? І чому це все сталося саме з нею?\nНастя вдихнула на повні груди, прагнучи заповнити легені киснем. Але знову відчула гострий брак повітря. Це відчуття переслідувало її протягом останніх декількох тижнів. Декількох тижнів болю, відчаю і віроломної зради.\nХмари, які проносилися по небу, викликали легке запаморочення і нудоту, тому жінка відвела погляд від вікна. Вона обхопила чашку з ароматною гарячою кавою двома руками, немов намагалася зігрітися, і знову задумалась про події, котрі повністю вибили її з колії …\nВін з’явився в її житті несподівано. Хоча ні! “З’явився” — трохи не те слово. Він просто увірвався в Настине життя, порушивши весь заведений жінкою уклад і повністю змінивши її саму.\nБув ранній морозний ранок. Настя, як зазвичай поспішала на роботу і навіть намагалася не спізнитися. Але… Хвилинна стрілка чомусь бігла з неймовірною швидкістю, ритмічно відбиваючи час запізнення. “Блі-і-ін, — проносилося в голові жінки. — Ну що я знову скажу шефові? І вийшла ж на 10 хвилин раніше… Якби не ця дурнувата маршрутка, що потрапила в затор, я б з легкістю встигла на роботу. А тепер знову доведеться стояти і червоніти, як школярка”.\nНастя влетіла в приміщення, на ходу кинувши охоронцеві вітання, і просто вирвала у нього з рук кореспонденцію. Краєм ока жінка помітила, що двері ліфта зачиняються.\n— Стривайте, — крикнула вона і що духу помчала до ліфта.\nАле мабуть весь Всесвіт був налаштований проти Насті в цей день. Ліфт не став її чекати. Двері плавно, як в уповільненому фільмі, зачинилися і Настя з відчаєм зазначила:\n— Це ще сім хвилин… Тепер я запізнилася на 17 хвилин… Мене просто вб’ють.\nСаме в цю хвилину повного відчаю вона почула за спиною оксамитовий чоловічий голос:\n— Гарних жінок не вбивають. Тим паче за запізнення лише на 17 хвилин.\nВід несподіванки Настя злякалася і різко повернулася на голос. Кореспонденція, яку жінка стискувала в руках, не витримала настільки енергійного повороту і віялом розлетілася по підлозі.\n— О ні-і-і, тільки не це! — вирвалося у Насті.\nЖінка тут же опустилася навпочіпки і почала збирати листи, а внутрішній голос дбайливо додав ще кілька хвилин до запізнення.\n— Вибачте, я напевно налякав вас, — повторив все той же приємний голос.\nЧоловік опустився поруч з Настею навпочіпки і теж почав збирати листи.\n— Ні, все нормально, — і тільки тепер Настя глянула на власника голосу.\nЩе ніколи в житті вона не бачила такого красивого і в той же час мужнього обличчя. Великі карі очі світилися добротою. Саме вони зачарували Настю з перших же хвилин знайомства.\n— Давайте знайомитися, — продовжував чоловік. — мене звати Ігор.\n— Настя, — відповіла жінка забираючи останні листи і піднімаючись з полу.\nВ цю хвилину під’їхав ліфт і двері гостинно відчинилися, запрошуючи увійти всередину. Настя швидко увійшла в ліфт і озирнулася на свого нового знайомого.\n— Ви будете їхати? — невпевнено запитала вона.\n— Я б з радістю, — відповів Ігор. — Але мені потрібно почекати колегу.\n— Ясно, тоді до побачення. — І Настя тут же натисла на кнопку.\nДвері зачинилися, ліфт поїхав на 5 поверх. “Я не залишила йому свій номер телефону, — засмучено подумала жінка і тут же зазначила. — Але ж він і не просив… ”\nВсе-таки Всесвіт вирішив зглянутися над Настею і жінка змогла прослизнути в свій кабінет, непомічена шефом. Ольга Павлівна, колега по роботі, уважно подивилася на Настю, підняла окуляри і вельми награно постукала по годиннику на руці.\n— Знову запізнюєшся, — прокоментувала вона.\n— Блі-і-н, да. Маршрутка, в якій я їхала до офісу, потрапила в затор. Не повірите. Я вийшла сьогодні на 10 хвилин раніше, щоб встигнути. Але мабуть мені точно написано на долі постійно спізнюватися.\n—Ну-ну, — похитала головою Ольга Павлівна. — Уявляю, що сказав би Іван Миколайович, якби ти написала в пояснювальній: “Запізнилася тому, що мені так на долі написано”.\n— А Іван Миколайович мене не шукав? — запитала Настя.\n— Поки що ні. Тобі пощастило.\nСаме під час цієї розмови, двері відчинилися і на порозі з’явився високий сухуватий чоловік, років 50, або просто шеф — Іван Миколайович.\n— Настя, що там з проектом Голікова? — з порога почав шеф.— Якісь ідеї є?\n— Да-а, — відгукнулася жінка.— Якраз вчора я зробила декілька начерків. Можна спробувати…\nЖінка не встигла договорити, як шеф перебив її:\n— Бери ескізи і до мене в кабінет. Будемо дивитися разом.\nВін вийшов, а Настя зібрав всі свої наброски-ескізи, розкидані на столі, мовчки поспішила за ним. Як тільки вона увійшла до кабінету шефа, то зараз же побачила того красеня, з яким вона познайомилася біля ліфта. Він сидів у кріслі, відкинувшись на спинку, і насолоджувався ароматною кавою. Чоловік уважно подивився на здивовану Настю, а потім посміхаючись промовив:\n— Як бачите, я виявився правий. Вас ніхто не вбив.\n— Ви знайомі? — в свою чергу здивувався Іван Миколайович. — І хто? За що? І кого саме хотів вбити?\n— Ні, ми не знайомі, — взяла себе в руки Настя і тут же почала торохтіти, боячись, як-би Ігор не встиг видати її запізнення. — Вірніше, знайомі. Але ми познайомилися недавно, хвилин 20 тому, внизу, біля ліфта. Я як раз забрала кореспонденцію в охоронця і не втримала всі листи в руках. Вони впали прямо на підлогу, а Ігор мені допоміг їх зібрати.\nІван Миколайович з подивом дивився на Настю і уважно слухав її розповідь. Потім хмикнув, похитав головою, ніби кажучи:”ну і справи”, а потім перевів погляд на Ігоря:\n— Ну що ж, тоді я не буду представляти вас один одному. Відразу перейдемо до справи.\nІгор підвівся з крісла і підійшов до столу, на який Настя встигла покласти свої ескізи.\n— Наскільки я зрозумів, нашою рекламою займаєтеся ви, Настя? — підсумував він, сідаючи на стілець біля столу.\n— Так, саме я, — погодилася жінка. — А ви, я так розумію, представник Голікова?\nЧоловік глянув на Настю, посмішка пробігла по його губах, а потім він не втримавшись, розсміявся на весь кабінет.\n— Я самий що ні на є представник, — нарешті видав він. — Дозвольте представитися — Ігор Голіков.\nНастя навіть не повірила своїм вухам. Цей красень, з фігурою і обличчям Аполлона, був директором цілої мережі парфумерних магазинів?\n“Жахливий прокол, — згодом скаже Іван Миколайович. — Ну як ти могла навіть не поцікавитися замовником? Як ти намагалася догодити йому, якщо не знала, як він виглядає і чим живе?”\nНастя перевела погляд на ескізи і вперше за всі ті 10 років, протягом яких вона займається рекламою, відчула сором за свої роботи. Вони здалися їй простими, примітивними і навіть… трохи вульгарними. Ну як можна пропонувати троянди, напівоголену жінку, прозорий шаль, що нагадує шлейф аромату?\n— Я тільки вчора зробив замовлення. Не думав, що ви за ніч встигнете щось придумати, — сказав Ігор і простягнув руку до ескізів. — Можна подивитися?\n— Так, — кивнула головою Настя. — Тільки це начерки. До остаточного варіанту ще далеко.\nІгор розглядав роботи. А Іван Миколайович, примруживши очі, невідривно стежив за гостем. Здавалося, що він намагається прочитати по обличчю замовника, що той думає.\n— Хороші роботи, — нарешті озвався Ігор. — Але мені б хотілося чогось незвичайного, так би мовити, нестандартного. Я розумію, що дуже складно задовольнити людину, яка і сама не розуміє чого хоче. Саме тому, я пропоную працювати над створенням реклами разом.\nІван Миколайович, до сих пір не встрявавший в розмову, аж підскочив на своєму місці.\n— Це неможливо! — тут же видав він.\n— Чому? — практично одночасно вимовили Ігор і Настя.\nСаме з цього дня почалася їх плідна співпраця. Ігор, незважаючи на свій високий чин, виявився цілком простим хлопцем. Він приїжджав до офісу, заздалегідь домовившись про зустріч, і годинами міг обговорювати створення проекту. Він уважно вислуховував пропозиції Насті, потім вносив свої правки. Обидва з жаром обговорювали начерки та ескізи. І обидва отримували неймовірне задоволення від роботи.\nА коли через три місяці реклама була створена, обидва раптом відчули щемливу порожнечу всередині. “Невже це кінець?” — промайнуло в голові у Насті. І тут Ігор несподівано запропонував:\n— Ви знаєте, що до нас приїхав Київський театр на гастролі?\n— Давайте сходимо на прем’єру.\n— Давайте, — погодилася жінка і посміхнулася.\nЦя прем’єра стала поворотною подією у взаєминах Ігоря і Насті. З цього дня їх дружба почала трансформуватися в романтичні відносини. Прогулянки під місяцем по нічному місту, ресторани, театри — Ігор оточив Настю такою увагою, що вона з легкістю втратила голову. Та чи могла вона взагалі встояти перед цим Аполлоном?\n— Я така щаслива з тобою, — одного разу зірвалося з її губ. — Я дуже люблю тебе. Мені навіть здається, що я нікого і ніколи до тебе не кохала.\nІгор обняв Настю, притягнув її до себе і тихенько, в саме вухо прошепотів:\n— Не треба поспішати. Все буде добре. Тільки не поспішай.\nАле Настя в мріях вже приміряла весільну сукню і чула, як небесний хор співає їм оду любові. Вона, як будь-яка закохана жінка, була впевнена, що це щастя буде тривати вічно. Яка безпечність!\nОдного разу Ігор просто не подзвонив. Вони домовлялися зустрітися в цей день. Тому Настя одягла своє найкраще плаття, старанно уклала волосся і присіла на стілець біля трюмо. Вона уважно роздивлялася своє відображення, вишукуючи недоліки. А раптом щось забула. Так, сережки є, вії нафарбувала, губи підвела. Перед нею лежав мобільний і вона постійно кидала на нього погляд.\n“Ось зараз зателефонує, — думала вона. — Дивно, що не дзвонить. Зазвичай Ігор не спізнюється. Гаразд почекаю ще трохи. Не буду нав’язуватися. Може затримується, а я буду дзвонити… А якщо щось трапилося? ”\nНастя схопила телефон і набрала номер Ігоря. У трубці пішли рівні гудки виклику. Але трубку ніхто не взяв.\n— Що відбувається? — задала Настя питання самій собі.\nВесь вечір вона намагалася додзвонитися. Але марно. Її коханий просто не брав трубку. А на наступний день, як тільки Настя переступила поріг роботи, Ольга Павлівна жалісно промовила:\n— Як же я тобі співчуваю, дорога. Такий удар. Але ти тримайся…\n— Який удар? Що трапилося? — здивувалася Настя.\n— Я-а-ак? Ти нічого не знаєш? — здивувалася колега, піднімаючи окуляри на лоб і намагаючись пильніше розглянути Настю. — Ти справді нічого не знаєш?! Боже! Яке віроломство! Ну, тоді сідай, зараз все зрозумієш.\nОльга Павлівна насильно посадила її в крісло і тут же сунула розгубленій жінці в руки місцеву газету. Настя покрутила пресу і хотіла відкласти, як довгий вказівний палець Ольги Павлівни, немов шуліка, спікірував в одну з нотаток. Тільки тепер Настя помітила фотографію в газеті. На ній був усміхнений Ігор, який … обіймав за талію красиву, струнку дівчину.\n“Самий завидний наречений Ігор Голіков одружується з дочкою нафтового магната Станіслава Братушіна” — прочитала Настя заголовок. Вона стрімко пробігла очима статтю. Потім перечитала її ще раз. І ще раз. Їй здавалося, що вона потрапила в якийсь кошмарний сон або огидну мильну оперу. “Це дурниці, — думала вона. — Так не буває. У статті написано, що вони заручені кілька років. Значить, він з нею… до мене? Тоді чому нічого не сказав про неї? ”\nНастя сиділа як в тумані, не розуміючи що коїться навкруги. Крізь цю пелену до неї долинув сильний запах корвалолу, потім вона побачила прямо перед своїм носом чашку з отруйно-корвалоловим напоєм. І це було останнє, що вона пам’ятала.\nНаступний спогад долетів до неї крізь якийсь незрозумілий сон. Вона була жива, але не могла рухати ні руками, ні ногами. Здавалося, що все її тіло заповнив свинець, який не дозволяє поворухнути навіть пальцем. Але разом з тим вона чула обурення Івана Миколайовича:\n— Хіба так можна повідомляти новини? Ви що, смерті її хочете?\nХтось підніс отруйний нашатир прямо до Настіного носу і свідомість повністю повернулося до жінки. Вона розплющила очі. Поступово сили стали повертатися в тіло. Хоча жахлива слабкість ще продовжувала сковувати рухи.\n— Що трапилося? — запитала Настя і сама була вражена своєму голосу, лунаючому якось слабо і неприродно.\n— Ти втратила свідомість, — сказала перелякана Ольга Павлівна, все ще намагаючись підсунути під ніс жінці хустку, просочений нашатирем.\n— Приберіть цю гидоту, — благала Настя. — Я втратила свідомість?\nУ такій ситуації зазвичай дають вихідні дні, щоб людина могла виплакатися, встигла прийти до тями. Але тільки не у випадку з Настею. Вона категорично відмовилася від відпустки.\n— Навпаки, — рішуче сказала вона шефу. — Я хочу працювати. Я хочу багато працювати, щоб у мене не залишалося часу думати…\nІ вона з головою занурилася в роботу. Іван Миколайович тільки дивувався, як вона все встигає. Настя приходила раніше всіх, засиджувалась допізна і постійно видавала по кілька робочих ескізів.\nОсь тільки посмішка повністю зійшла з її обличчя. Жінка, немов розучилася сміятися. Її більше не цікавив ні театр, ні новинки кіно, ні книги. І навіть зустрічі з друзями вона відразу скасовувала. Лише іноді Настя піднімала голову в небо і уважно, на протязі декількох хвилин, пильно стежила за хмарами, так, немов сама мріяла стати хмаринкою і полинути кудись далеко-далеко…\nКава давно охолонула, а Настя все продовжувала тримати чашку двома руками. “Знову доведеться пити холодну каву,” — подумала вона.\n— Настя, у нас новий проект, — сказав Іван Миколайович, входячи в кабінет. — Потрібно рекламувати якісь там семінари. Замовник буде через 10 хвилин. Ти зможеш взятися за цю справу?\nНастя повернулася до шефа і кивнула головою, а той вкотре здригнувся, відзначаючи про себе, що погляд цієї жінки просто вбиває своєю бездонною порожнечею. Замовницею виявилася досить миловидна жінка з тонкими витонченими руками і світлим попелястим волоссям, акуратно підстриженими під каре.\n— Я проводжу тренінги про особистісний розвиток, — розповідала замовниця. — Іншими словами, допомагаю людям знайти свій шлях у житті. Поки не зовсім зрозуміло. Так? Дивіться, багато людей живуть безглуздо. Не вірите? Подивіться, як живе більшість. Робота — домашні справи — телевізор з пляшкою пива — ніч. І так проходить життя. Ви ж не думаєте, що ми народилися на цей світ, щоб жити саме за таким розкладом?\nНастя уважно дивилася на жінку, краєм ока помічаючи, як в оповідачки під волоссям енергійно, в такт кивкам головою, дзенчить серіжка.\n— Я не знаю, — відповіла Настя. — Якось не думала про це.\n— Я вам більше скажу. Про це взагалі мало хто замислюється. І тільки на порозі смерті всі говорять: Я жив неправильно і не робив те, що хотів. А ще зазвичай вигукують: У мене було ціле життя, а я так і не знайшов часу, щоб зробити те, про що мріяв. Ось ви про що мрієте?\n— Не знаю, — знову відповіла Настя.\nА про себе вона подумала, що мріє зовсім не про самореалізацію. Тут у неї якраз повний порядок. А ось на особистому фронті …\n— Ну добре, залишимо поки мрії в спокої, — погодилася замовниця. — Знаєте, чому розпадаються шлюби? Ось була нормальна міцна сім’я. Прожили вони разом, як то кажуть душа в душу, років 20 чи 25, а потім раптом клац — розлучення. Чому, як ви гадаєте?\n— Відповідь настільки проста, що ви навіть здивуєтеся. Вся справа в розвитку. Коли люди одружуються в ранній молодості, вони стоять, як правило, на одній сходинці розвитку. Ну або один з них трохи вище іншого. Але не на багато. Що відбувається потім? Люди живуть роками разом. Один із них продовжує розвиватися, цікавитися новими книгами, відкриттями, прокачує свій мозок, а інший залишається на тому самому рівні. Але, як доводять вчені, довго залишатися на одному рівні розвитку неможливо. Якщо мозок не підживлювати новими знаннями, то нейронні зв’язки починають руйнуватися. Іншими словами, людина починає поступово деградувати. І раптом один із подружжя, той який розвивається, помічає, що говорити зі своєю половиною йому нема про що, та й не хочеться. І він задається питаннями: Як жити з цією людиною? Про що говорити?\n— Стоп, стоп, стоп! — перебила Настя. — А як бути зі зрадами? Чоловіки зазвичай знаходять молоденьких коханок, які потім швидко стають дружинами. І тут діло не в розвитку або деградації.\n— Думаєте? У той момент, коли чоловік розуміє, що жінка починає деградувати, що її окрім серіалів, посиденьок з подружками і пліток нічого не цікавить, він починає шукати інше пристанище. Іноді неусвідомлено, навіть не розуміючи цього. І звичайно ж знаходить ту, яка з жаром вислуховує його, згідно киває головою, а іноді навіть вставляє пару розумних слів. І все! Він уже біля її ніг.\nЦя розмова починала все більше і більше цікавити Настю. Вона не розуміла, що відбувається, але відчувала, що в її душі щось починає оживати.\n— А що там з мріями? — несміливо запитала Настя, згадуючи про те, як в дитинстві мріяла малювати.\n— Ну а що з мріями? — повторила питання замовниця. — Це дуже велика тема. Я взагалі вважаю, що кожна людина в чомусь талановита. Просто ми так занурюємося в домашній побут, настільки уходимо з головою в роботу, причому не завжди улюблену, що просто не можемо згадати, а що власне приносить нам задоволення. І ось на тренінгу я завжди даю кілька технік, які допомагають знайти своє покликання.\n— Наприклад? — не витримала Настя.\n— Ну найпростіше. Згадай свою останню зустріч з подругою. Відкинь все плітки і обговорення знайомих. Про що ви говорили?\n— Про гастролі театру, виставку картин …\n— Йдемо далі, — продовжувала замовниця. — Закрий очі і згадай своє дитинство. Чим ти займалася із задоволенням у вільний час, коли тебе ніхто не бачив і не чіпав?\n— Згодна, — погодилася Настя, розуміючи, що саме в цей час вона брала в руки пензлики і фарби, — я любила малювати.\n— Любила? Тобто зараз ти не малюєш? А чому?\n— Немає часу…\nНастя хотіла додати “і бажання”, але тут з подивом усвідомила, що бажання малювати є, і воно ніколи нікуди не зникло. Воно просто дрімало десь глибоко в душі, завалене купою “потрібно”, “треба”, “правильно”.\n— Ми зробимо грандіозну рекламу! — вирвалося у Насті.\n— Я знаю,— посміхнулася замовниця. — А потім ми зробимо грандіозну виставку картин, твоїх картин… До речі, мене звати Юля.\nНепомітно промчав рік. Настя проходжувалася по галереї, зупиняючи свій погляд то на одній картині, то на інший.\n— Ну що ти нервуєш? — почула вона за спиною голос Юлі — Ти вже в сотий раз все перевіряєш. Всі картини розташовані на своїх місцях. Все правильно виміряно. Світло виставлено ідеально. Шампанське привезено. Розслабся і перестань в кінці-кінців хвилюватися. Ти талановита художниця і твої картини просто не можуть не сподобатися публіці.\nНастя важко зітхнула і повернулася до колишньої замовниці, яка дуже швидко стала подругою.\n— Юль, дякую тобі за все. Без тебе я б досі страждала від свого втраченого кохання. І прогледіла б стільки прекрасних можливостей.\n— Рано чи пізно ти б дійшла висновку, що від будь-якої напасті та душевної болі врятувати може тільки одне — розвиток. Іншого шляху просто немає.\nЦе була перша виставка картин Насті. І вона була успішна. На виставку прийшов Іван Миколайович. Він уважно оглядав картини, прицмокуючи біля деяких із них.\n— Добре малює. Дідько, як же гарно намалювала. — Промовляв він.\nА ввечері, вже прямо перед закриттям на виставку зайшов… Ігор Голіков. Він уважно роздивлявся картини, переходячи від однієї роботи до іншої. Як тільки Настя побачила цього чоловіка, її серце тут же закалатало з шаленою силою. Вона ледве впоралася зі своїми емоціями і все ж таки змусила себе вимовити, як ні в чому не бувало:\n— Добрий вечір, Ігор.\n— Добрий вечір, Настя. Навіть не знав, що ти так добре малюєш.\nВін уважно дивився на жінку, котра стояла перед ним. Це була все та ж Настя, яку він зустрів і полюбив півтора роки тому. Але було в ній щось нове, що не піддавалося поясненню. І це щось перетворювало Настю в ту жінку, від якої ніколи не уходять.\n— Ти стала ще красивіше, — промовив Ігор.\n— Спасибі. А ти як?\n— Сумую за тобою.\nІгор відвернувся убік. Його погляд ковзнув по залу і зупинився на одній з картин. Це був малюнок нічного міста під місяцем.\n— Я хочу купити цю картину, — промовив він, вказуючи на нічне місто.\n— Ти одружений? Щасливий? — не втрималася від питань Настя.\n— Я не одружився. Ми з тією дівчиною ніколи не підходили один одному, тому й розійшлися. Цей шлюб потрібен був для бізнесу. Розумієш. І для того, щоб не порвати всі відносини з партнерами, я повинен був закінчити ті стосунки правильно. Мені потрібен був час. Але я навіть не припускав, скільки саме часу мені знадобиться. Було б жорстоко змушувати тебе чекати. Я вирішив, що найкраще рішення буде просто зникнути з твого життя. А потім… Вже було пізно. Ти стала відомим коучем, що допомагає людям пережити трагедії, затребуваним художником, зайнялася благодійністю. Але найголовніше — ти стала щасливою. Щасливою без мене. Я раніше ніколи не бачив, щоб твої очі так сяяли, як тепер. Тому я не став з’являтися в твоєму житті.\nНастя посміхнулася, а потім нахилившись до нього, прошепотіла прямо у вухо:\n— Ніколи не пізно почати все спочатку. Особливо, якщо мова йде про наше кохання.\nКоментарі: 0Публікації: 1Реєстрація: 02-08-2020\nРІДНЕ ДИТЯТКО – Частина 4\n. . РІДНЕ ДИТЯТКО – Частина 4 . .Зростав мій хлопчик, мій РОМАНКО, […]\nЯКБИ Ж НАЗАД Я МАЛА ЗМОГУ ВСЕ ВЕРНУТИ\nХолодний вітер, мов ніж, пронизував тіло згорбленої жінки, яка одинокою постаттю завмерла біля свіжо висипаної могили, виривав з – під чорної хустини […]\nМолоде подружжя Задніпрянських готувалось до п’ятої річниці свого шлюбу. Нарікати на долю їм не було за що, оскільки вона була до них […]\nPrevious post Без лишних слов\nNext post Цвіла весна, сурмили до походу


Приручена білка живе на горищі — Високий Замок\nПриручена білка живе на горищі\nСтавши дорослою, на побачення з другом бігає до ближнього лісу\nУ ці морозні дні жителя села Залісся Володимира Топишка звеселяє домашня... білка Сонька. Живе вона у літній кухні, на даху, під коньком — наносила під шифер десь з півмішка всякого клоччя і звила з нього кубелечко...\nТочніше, білок у пана Володимира тепер дві - наче руді вогняні м’ячики стрибають по частоколі. Видно, через літо-осінь Сонька знайшла собі друга. Часом господар гукне: “Сонька-Сонька, цок-цок!”. І одна з вивірок, та, що “своя”, зупиняється, махне туди- сюди хвостиком, ніби відповідає на привітання — а потім біжить з напарником/напарницею далі.\nРаніше, коли була маленькою, Сонька ночувала у хаті господаря, йшла до рук. А коли стала дорослою, сторонньої допомоги вже не потребує. Тепер за неї є кому подбати...\nУ травні минулого року крихітне білченя само прибилося до пана Володимира — видряпалося по штанях і вмостилося на руки. Тричі виносив його у сад, щоб там мама-білка підібрала свою згубу. Але маленьке щораз поверталося до хати.\nСонею пан Володимир назвав домашню білку через те, що любила смачно спати у вистеленій вовняними шкарпетками і штучним хутром калоші. Смакувала горішками і пила домашнє молоко. Вгадувала, коли приходив час доїти корову, і з нетерпінням чекала сніданку. Любила бавитися з господарем, а от з котом, який набивався у друзі, компанії не підтримувала. Коли ґазда затримувався на роботі, сердито цокотіла — мовляв, де ти так довго був?\nЗ вдячності за допомогу у дитинстві Сонька і нині живе біля свого рятівника. А не в лісі, де побутує її половинка...\nприрода тварини екологія


Форум Любителів Ретро Автомобілів • Перегляд теми - Правила подачі оголошень у розділ форуму\nСписок форумів ‹ Робота сайту і форуму\nПравила подачі оголошень у розділ форуму\nПобажання та пропозиції щодо роботи сайту і форуму.\nСкарги щодо дій модераторів.\nKsiu » Пон квітня 07, 2014 8:36 pm\nІмхо, у правилах подачі оголошень є два моменти: самі оголошення про купівлю-продаж і правила спілкування на форумі. Як на мене, правила спілкування на форумі і подання оголошень з комерційною метою - дві різні речі, які варто "розвести" у темі. І хто їх затвердив, саме ці правила? Я, мабуть, пропустила їхнє обговорення на двох останніх клубах, на яких не була присутня?....\nЗ нами з: Пон січня 21, 2013 8:24 am\nRe: Правила подачі оголошень у розділ форуму\nshevchenko » Вів квітня 08, 2014 8:56 am\nА що саме Вам не сподобалось в правилах і що б Ви хотіли змінити? Кажіть конкретніше, бо з тексту не зрозуміло.\nОбговорення на клубі не було та й чи потрібно воно?\nЦе форумні правила, створені з метою наведення порядку і чіткості на форумі. На створення їх та при потребі обговорення нюансів залучатимуться самі користувачі форуму, які при не згоді з чимось напишуть свої зауваження та пропозиції(впринципі це і вказано в останньому пункті правил). А хто не користується форумом той і не буде долучатись до цього)\nЗокрема Barbarossa як учасник форуму запропонував ідеї впорядкування і воно помаленьку відбувається. Особисто дякую йому за слушні ідеї\nЗ нами з: Вів грудня 25, 2012 2:06 pm\nLOL » Вів квітня 08, 2014 11:30 am\nKsiu написав: Імхо, у правилах подачі оголошень є два моменти: самі оголошення про купівлю-продаж і правила спілкування на форумі. Як на мене, правила спілкування на форумі і подання оголошень з комерційною метою - дві різні речі, які варто "розвести" у темі. І хто їх затвердив, саме ці правила? Я, мабуть, пропустила їхнє обговорення на двох останніх клубах, на яких не була присутня?....\nЯ також не зрозумів, що Вам не сподобалось? Ці правила стосуються підфоруму «Купівля/Продаж/Обмін». В них так і зазначено. Може я шось пропустив коли їх поблікував то вкажіть який пункт в Вас викликає запитання.\nБорцям за волю не треба алкоголю!\nЗ нами з: Вів грудня 25, 2012 1:57 pm\nKsiu » Вів квітня 08, 2014 7:40 pm\nОК, я при нагоді розпишу ці моменти. У мене просто виникло питання щодо пропозицій внутрішньо клубних по купівлі-продажі\nПовернутись до Робота сайту і форуму


Інсталятори можуть розробити декілька користувацьких інтерфейсів для систем, побудованих на платформі dLive, і адаптувати їх до різних рівнів доступу користувача та різних пристроїв. Наприклад, бармену зручніше користуватись простим інтерфейсом на телефоні, в той час як AV оператор може отримати доступ до обраних рівнів гучності і маршрутизації на планшеті, а також повний контроль з додатку на ноутбуці.\nДизайн інтерфейсу програми здійснюється за допомогою редактора Custom Control для Windows і Mac OS. Додаток забезпечує доступ до всіх рівнів гучності, кнопок mute і посилів в шини, а також до контролю над пресетами, вибором джерела звуку та індикаторами рівнів. Також можна налаштувати вкладки для швидкого доступу до кількох сторінок управління або зон. Після завершення персоналізації, конфігурацію належить завантажити в серце системи - MixRack.\nБудь-який пристрій, на якому запущено додаток Custom Control, може увійти в систему з заданим профілем користувача, після чого персоналізований інтерфейс миттєво завантажиться і відобразиться на екрані. Оскільки конфігурація розгортається на вимогу, можна використовувати як програмне забезпечення в демо-режимі Kiosk Mode, так і BYOD. Для додаткової безпеки доступ до управління системою може бути захищений паролем.\nМенеджер інсталяційного напрямку Allen&Heath, Мартін Веркерк, прокоментував нове програмне забезпечення і додаток: “назва говорить сама за себе – додаток Custom Control дає користувачеві доступ до конкретних необхідних елементів управління. За допомогою редактора Custom Control можна адаптувати дизайн інтерфейсу так, щоб він не виділявся з загального інтер’єру місця, де інстальовано систему dLive.”\nДодаток Custom Control доступний безкоштовно для iOS, Android, Windows і Mac OS.


Свароже коло, що надихає села життям » Журнал "Аграрний тиждень. Україна" www.a7d.com.ua Агрополітика, новини, технології, техніка, агрохімія та все про агробізнес\nАТУ » Особистість » Свароже коло, що надихає села життям\nСвароже коло, що надихає села життям\n19 июль, Розділ Особистість, переглядів 5 395\nНе пам’ятаю, де б ще так шкодував про обмаль та швидкоплинність часу. І де б люди так відверто спілкувалися з журналістом на будь-які теми, не тремтячи за свої слова й не лякаючись начальницького окрику. Не вірилося, що це не Німеччина чи Південна Корея, охайності яких ми звикли заздрити. Це ж рідна Україна. І це ж рідні українці, яких я відкривав для себе заново…\nА. Гордійчук: «Найкраще вкладати - в людей»\nУ конференц-залі Хмельницького регіонального благодійного фонду «Зміцнення громад» зібралися небайдужі до проблем реабілітації дітей-інвалідів Шепетівщини. На кону 500 тис. грн. – вартість проекту, який дасть шанс на краще життя для більш ніж 200 діток. Завдяки координації зусиль благодійного фонду «Зміцнення громад» до справи долучились громадські, владні, інформаційні та бізнесові організації регіону, а також закордонний партнер - Голландський християнський благодійний фонд «Oekroe». Керівники зібралися для підписання Меморандуму про співробітництво. Корпорація «Сварог Вест Груп» - один з підписантів, адже жодна з добрих справ на Шепетівщині не обходиться без неї вже 8 років поспіль.\nПротягом двох годин учасники заходу висловлювали свої думки та ставлення, обґрунтовували актуальність проекту та пропонували власні шляхи та способи його втілення. У результаті на офіційному документі було поставлено десять підписів та печаток, що засвідчували згоду кожного присутнього надати фінансову, матеріальну та інформаційну підтримку.\nПісля урочистого моменту підписання Меморандуму про співробітництво я звернувся до голови правління корпорації «Сварог Вест Груп», Заслуженого працівника сільського господарства України Андрія Гордійчука з дещо провокаційним запитанням. «Чи не краще було б купити ще одного нового трактора, ніж витрачатися на благодійність і розвиток соціальної сфери?» Андрій Андрійович у відповідь посміхнувся і пояснив, чому в «Сварозі» живуть і працюють саме людськими мірами й цінностями.\n«Що стосується допомоги сільським громадам - це людський обов’язок кожного громадянина нашої держави. Всі ми маємо відповідально усвідомлювати: якщо втратимо село – втратимо й державу. Я щасливий від того, що бачу посмішки на обличчях людей «Сварогу», на яких би посадах вони не працювали й якого б віку не були. І найкращі капіталовкладення - це вкладення в людей. І з цього завжди треба розпочинати. Є люди – будуть і ресурси, буде й успіх. Без людей нічого не вийде».\nДовідково. Хмельницький регіональний благодійний фонд (ХРБФ) «Зміцнення громад» заснований корпорацією «Сварог Вест Груп» 2 лютого 2010 року. Тоді ж президентом фонду одноголосно обрано Анну Олександрівну Гордійчук.\nМета ХРБФ «Зміцнення громад»: стати ефективним інструментом посередництва між місцевими громадами та благодійниками у справі об'єднання зусиль та ресурсів заради розвитку українського суспільства.\n*Дослідження найгостріших соціальних потреб місцевих громад Хмельницької та Чернівецької областей.\n*Залучення фінансово-матеріальних ресурсів для подолання проблем соціальної сфери.\n*Налагодження системи грантової підтримки організацій, установ, ініціативних груп, які беруть на себе вирішення соціальних проблем місцевих громад.\n*Моніторинг якості реалізації проектів.\n*Співпраця зі ЗМІ у справі популяризації благодійності та громадської активності як невід'ємних складових українського суспільства.\nЗа сприяння ХРБФ «Зміцнення громад» сьогодні активно реалізовується, зокрема, Програма "З людьми і для людей", мета якої згуртувати сільські громади навколо вирішення найактуальніших соціальних питань. Лише за півроку з дня запровадження програми, що відлічується з 1 червня 2010 р., підтримано понад 250 звернень та проектів щодо благоустрою сіл, ремонту та відновлення приміщень соціальної сфери, придбання спеціального обладнання та меблів, комп'ютеризації закладів освіти, поповнення бібліотечних фондів, будівництва та відновлення церковних установ тощо. Загалом «освоєно» суму понад 1,1 млн. гривень.\nА за Програмою «Сімейний затишок для сироти» надаються кошти на нагальні потреби вихованців спеціалізованих закладів, створення для них належних умов проживання, навчання та відпочинку. Підтримуються й діти-сироти, які перебувають під опікою та потребують допомоги на лікування або задоволення інших життєво необхідних потреб.\nФонд опікується близько 500 дітьми-сиротами віком до 14 років. Благодійну допомогу, зокрема, на ремонт кімнат проживання, закупівлю шкільних меблів, побутової техніки, іграшок, візочків для немовлят, продуктів харчування протягом другого півріччя 2010 р. надано в розмірі понад 100 тис. гривень.\nПіклування не для виборів\nМи розговорилися з Грицівською селищною головою Людмилою Тіфенбах, яка теж була серед десяти підписантів меморандуму.\n«Я й не знаю, яким би був наш район без участі в нашому житті корпорації «Сварог Вест Груп». З якого б питання я не зверталася до Андрія Андрійовича Гордійчука, він завжди вислухає й почує. В нашому дитсадку 120 малят. Завдяки «Сварогу» та ХРБФ «Зміцнення громад» діточки мають і сучасні зручні меблі, і найкращі іграшки, й високоякісне та безпечне харчування. Найприкметніше - «Сварог» згадує про соціалку не до виборів, й не у зв’язку з виборами, а завжди й повсякчас. Реальний приклад - підтримка Центру соціальної адаптації дітей-інвалідів у смт Гриців».\nДовідково. Центр соціальної адаптації дітей-інвалідів у смт Гриців сьогодні поки що єдиний в Шепетівському районі. Його підопічні – це в основному діти з порушеннями опорно-рухового апарату, захворюваннями на дитячий церебральний параліч, з органічними ураженнями центральної нервової системи віком від 3-х до 18-ти років.\nПівроку тому на розгляд ХРБФ «Зміцнення громад» від Центру реабілітації надійшов проект щодо запровадження тренувальної програми на базі кабінету лікувальної фізкультури закладу. Ця програма має благозвучну назву - «Повір у себе». Для втілення благородної ідеї у життя, крім інтелектуальної підтримки потрібні були й кошти на закупівлю спортивного інвентарю.\nВідтак, на спортивні знаряддя для кабінету фізкультури ХРБФ виділив понад 3000 гривень.\nТепер сотні дітей, завдяки впровадженню новітньої прогресивної методики, мають реальну змогу відчути радості життя без фізичних обмежень.\nТрактористом бути модно\nУ четвертому класі Мокіївської загальноосвітньої школи я завітав на урок логіки. І почув від учня Максима Млинника залізні, не по-дитячому дорослі аргументи на користь свого «механізаторського» вибору. «Мій тато працює в «Сварозі» трактористом, - розповідав хлопець. - Так коли я вперше зайшов до кабіни його трактора, ніби льотчиком сучасного авіалайнера себе відчув. Там всім керує комп’ютерна техніка, є кондиціонер з системою клімат-контролю, сучасний електронний пульт управління. І мій тато більше нагадує інженера-програміста, а не промасленого колгоспного тракториста, як показують в старих фільмах. До речі, в нашій школі є комп’ютери. І я вже з ними на «ти». Мрію залишитися в рідній Мокіївці. Бо тут незабаром буде краще, ніж за кордоном».\nВсе разом, і без командування\nЯ попросився до авто першого заступника голови правління корпорації «Сварог Вест Груп» Володимира Стецюка і затіяв розмову про співпрацю людей різного віку, що тут керують.\n«Володимире Іполитовичу, Ви майже на два десятиліття старші голови правління Андрія Гордійчука. Цікаво, хто з вас частіше «тисне авторитетом»? - запитую. Але загнати в п’ятий кут співрозмовника не вийшло. Ось що почув: «З Андрієм Андрійовичем легко працювати, адже він чудово розуміється в питаннях, про які говорить. Він толерантний і вміє дослухати свого співрозмовника. Про якісь тиск чи розмову на підвищених тонах взагалі не може йтися. Ви самі бачите, що ми всі працюємо не в кабінетних, а саме в «польових» умовах, і черевики, що в мене, що в Андрія Андрійовича, майже завжди запилені рідною землею, а не блищать, як в крутих салонах. Що ж до прийняття рішень - все тільки колегіально. І не краплини гонору. У нас прижився тільки один вид диктатури. Це – диктатура технологій». І дійсно, не можна було не помітити, як Володимир Іполитович моторно бігає по ріллі. Далеко не кожен юнак може працювати з такою енергією і в такому швидкісному режимі…\nЗ місцевою владою – без політики й «кордонів»\nІз заступником голови Хмельницької облдержадміністрації ми зустрілися після прийому громадян, який пані Лілія Віталіївна Бернацька проводила в Шепетівському районі. «З головою правління корпорації «Сварог Вест Груп», Заслуженим працівником сільського господарства Андрієм Гордійчуком співпрацювати дуже легко. Щоби почути один одного, нам не доводиться минати якісь кордони. Я одразу помітила, що в людей, які працюють у «Сварозі», немає агресії. Вони задоволені, натхненні. Вони щиро посміхаються, менше говорять про політику, бо ніхто нікого не ділить за політичними кольорами. Радіємо від спільного доброго результату. А він вагомий – Хмельниччина в галузі АПК цього року в Україні серед перших».\nГолова Шепетівської районної державної адміністрації Іван Кирилович Адамець говорив з Лілією Віталіївною в унісон: «Корпорація «Сварог Вест Груп» - це не лише високі технології у виробництві, а передусім піклування про справжні людські цінності, справжня, а не показова турбота про людей. Це високооплачувані робочі місця, сучасні дитячі садки та всебічна допомога школам. Це безпроцентні позики своїм працівникам на будівництво житла, це мільйони гривень на благодійність. Тут дбають про майбутнє. І люди живуть з вірою у майбутнє. І ви не побачите в людських очах розпачу чи розгубленості. А ви й самі часто бачили в Україні такі охайні поля, ніби по них праскою пройшлися, а не важкою технікою»?\nДійсно, ідеально «відпрасованими» й рясніючими полями «Сварогу» не можна не милуватися. Але це вже інша тема… Шкода, що одразу все не розповіси, особливо, коли є про що…


У військовому літаку, який прибув до США з Грузії, прилетіли ... наркотики | Останні новини України та Світу сьогодні\nУ військовому літаку, який прибув до США з Грузії, прилетіли ... наркотики\nНа американській військово-повітряній базі Стюарт були заарештовані два льотчики Національної гвардії США, які прилетіли з Європи. Під час огляду літака "Локхід-C-5A-Гелаксі" військова поліція виявила 28 пакетів з таблетками екстазі - всього 290 тисяч штук. Розслідування показало, що їх намагалися ввезти контрабандою на територію США два члени екіпажу - капітан ВПС США Френклін Родрігес і старший сержант Джон Фонг.\nЛітак прилетів на базу Стюарт з Грузії, зробивши проміжну посадку в Німеччині. Швидше за все, вважає військова прокуратура США, наркотики були занурені на борт німецькою аеродромі. Капітану і старшому сержанту висунули звинувачення в злочинній змові з метою контрабанди екстазі та незаконного продажу препарату на території США (при продажу таблеток в роздріб на чорному ринку за них можна було виручити 15 мільйонів доларів). Якщо вина Родрігеса і Фонга буде доведена, кожному з них загрожує тюремне ув'язнення терміном на 20 років і штраф у розмірі 4 мільйонів доларів.


Легенда виявилася правдою! Таємничо зникла ціла дивізія в 1942 році нарешті знайшлася… – Інформаційна гребля\nЛегенда виявилася правдою! Таємничо зникла ціла дивізія в 1942 році нарешті знайшлася…\nУ Мурманській області з вуст у вуста передавалася легенда про те, що навесні 1942 тут замерзла ціла радянська дивізія. Подробиці зникнення дивізії замовчувалися десятиліттями. Що ж насправді трапилося на Крайній Півночі? Джерело\nДілянка Карельського фронту Другої світової війни у Заполяр’ї відрізнялася особливо суворими умовами.\nЗагадка «невоюючої» дивізії\n28 квітня 1942 року 14-та армія Карельського фронту пішла в атаку на німецьких гірських єгерів. Мурманська наступальна операція на річці Західна Ліца тривала до 14 травня.\nХоча наступ німців, що готується, вдалося зірвати, позиції сторін майже не змінилися. Американський історик Ерл Зімке у книзі «Німецька окупація Північної Європи» дивувався, чому, маючи «свіжу» 152-у «уральську» стрілецьку дивізію, Сталін не зробив влітку нової спроби наступу.\nЗімке не здогадувався, йому навіть у найгірших розрахунках не могло прийти до голови, яка доля спіткала 152 дивізію. Справді, в офіційному джерелі – мемуарах командувача 14-ї армії генерала Володимира Щербакова – про те, що відбулось написано широко, але абсолютно невиразно.\nНу потрапила дивізія в завірюху у травні – на Півночі, але ж це не рідкість! Воєначальник згадував лише про трьох загиблих. Щоправда, довелося проводити рятувальну операцію, і 1200 людей госпіталізували, але ж вони мали одужати? Однак фактично дивізія на Півночі не воювала – її відправили до резерву до кінця року. Багато хто вважав, що дивізії у її первісному складі і не залишилося – нібито вона замерзла на 80%.\nЛише оприлюднення документів у пострадянські часи дозволяє пролити світло на те, що трапилося.\n152 стрілецьку дивізію сформували на початку 1942 року в місті Красноуфимську Свердловської області. Станом на 16 лютого, коли дивізія висунулася з Уралу на Карельський фронт, у ній перебувало 11731 людина. У склад дивізії входив 480-й, 544-й та 646-й стрілецькі полки, а також 333-й артилерійський полк.\nУ базі даних «Пам’ять народу» доступні списки безповоротних втрат 646 стрілецького полку. Навпроти прізвищ десятків бійців зазначено «загинув від завірюхи».\nЗаписи майже ідентичні, відрізняються лише кілометри дороги «Петсамо – Мурманськ», у яких лежали тіла загиблих.\nПро те, що сталося з 646-м стрілецьким полком у період з 2 по 14 травня, папери кажуть так: «Мурманський напрямок Карельського фронту, займав вихідне положення для наступу, але зважаючи на сильну завірюху, що почалася, виведений з вихідного положення на 44-му кілометрі дороги мис. Мішукова – Західної Ліци».\nЗіставлення даних дозволяє відновити картину трагедії. Якби червоноармійці мали зимове обмундирування, ніяко завірюха їм не була б страшна. Але в Кемі, де 152-а дивізія стояла у квітні, видалися теплі дні, і командування наказало на 20 днів раніше терміну переодягнути солдатів у літню форму. Ніхто не врахував, що їх чекає шлях у 400 км на північ – на холодне узбережжя Баренцевого моря.\n1 травня дивізія вирушила до Мурманська потягом. Відразу після висадки бійців переправили через Кольську затоку, а потім вони, згідно з планами, мали маршем пройти дорогою і вранці 6 травня з ходу вступити в бій.\nНачальник метеослужби 14-ї армії Дубінов попередив, що 5-6 травня погода має погіршитися. Але начальник штабу дивізії полковник Каверін абло не помітив повідомлення, або не прислухався до нього, сподіваючись на російське «авось».\nПолки дивізії розпочали шлях від мису Машков до лінії фронту. Солдатам треба було йти голодними – польові кухні ще «не наздогнали» дивізію (за версією Щербакова, «загубилися у спільній колоні»). Вже ввечері 5 травня північний вітер приніс завірюху, і літні шинелі червоноармійців зледеніли.\nУ ніч на 6 травня почалася сильна снігова буря, і дорога стала непрохідною від мокрого снігу. Не в змозі йти, бійці падали і швидко замерзали. Намагаючись зігрітися, вони збивалися в купи і притискалися один до одного. Дорогою були землянки, де можна було відігрітися і висушити одяг. Але до них дійшли далеко не всі. Колона розтяглася на десятки кілометрів. До намічених рубежів дійшов лише артилерійський полк. Завірюха ж стихла лише 8 травня.\nПідсумки «маршу смерті» шокують: від холоду загинуло 484 особи, ще близько 1000 людей зникли безвісти. 1200 бійців з важкими обмороженнями доставили до шпиталів, де багато хто з них теж помер. Навіть «вцілілі» бійці дивізії виявилися небоєздатними.\nПроте командування не представляло масштабів лиха: солдатам, що дійшли, дали на відпочинок всього 2 дні. А потім один із батальйонів 480 полку відправили в бій з німцями. Втрати склали 200 людей убитими та пораненими, 27 бійців потрапили в полон. Після цього, вже 10 травня, силами 646-го полку особовий склад 152-ї дивізії, що залишився, стали вантажити на обози.\n«Весь день обозні підбирали розкидані тундрою тіла, – згадував учасник подій Микола Усовський. – відпоювали уцілілих гарячим чаєм, загалом, рятували тих, кого ще можна було врятувати, і ховали тих, кому допомогти вже не можна було». Тією ж дорогою червоноармійців відправили назад до Мишукова, а звідти – до Мурманська.\nПро те, що сталося, тих, хто вижив, зобов’язали мовчати.\nНайбільше, що трапилося, є схожим на трагедію на Раатській дорозі, що мала місце під час Зимової війни. Тоді у лісах фінської провінції Оулу замерзли сотні бійців 44-ї Київської дивізії. Проте там руху колони завадили фінські леткі загони лижників. Тут же, у Заполяр’ї, ворог був далеко.\nУ тому, що сталося, Володимир Щербаков звинувачував командування 26-ї армії в особі начальника штабу полковника Михайла Малицького та командувача генерала Миколи Никишина. Саме вони відповідали за 152 дивізію перед її відправкою до Рівного.\n«Судячи з того, що особовий склад дивізії не уявляв собі умов бойових дій у Заполяр’ї і був відправлений навесні на Крайню Північ у літньому обмундируванні, неважко здогадатися, чим керувалися при цьому генерал Нікишин і полковник Малицький: з очей геть – з серця геть.\nБарські замашки, байдужість до долі солдатів і офіцерів ніколи не проходили безвісти і завжди оберталися на війні трагедіями», – обурювався Щербаков у книзі «Заполяр’я – доля моя».\nОднак, що найбільш обурливо, так це те, що у 1942 році командувач армії навіть не доклав зусиль, щоб покарати винних. За підсумками військового трибуналу, який розбирав обставини справи, ніхто не ніс відповідальності – все «списали» на примхи природи.\nАвтор Тимур Сагдієв\nPrevious Post:Хочете, щоб ваша орхідея до Нового Року зацвіла: Часник – порятунок для орхідей\nNext Post:…Правда полягає в тому, що саме Росія просуває свої кордони і порушує міжнародне право”, – зазначив український посол.


Україна. Активна вегетація озимих культур припинилася 24.11.2021 - UkrAgroConsult\nУкраїна. Активна вегетація озимих культур припинилася\nСтан посівів: У другій декаді відбулося незначне похолодання, зумовлене вторгненням холодних повітряних мас з півночі Європи. Опадів упродовж декади не спостерігалося. Наприкінці першої декади листопада внаслідок зниження середньодобових температур менше 5ºС тепла спостерігалося уповільнення активних ростових процесів озимих зернових культур, а 18 листопада зафіксовано припинення їхньої активної вегетації. Такі умови сприятливі для проходження загартування рослин озимих культур. Стан озимих культур добрий та задовільний. Завершується збирання зернових та зернобобових культур, а також сівба озимих зернових культур, повідомляють аналітики УкрАгрКонсалт.\nЗапаси вологи: Запаси продуктивної вологи станом на 10 листопада на більшості площ Одеської, Запорізької, Дніпропетровської, на окремих площах Харківської областей у орному шарі ґрунту (0-20 см) під озимими культурами були незадовільними (2-10 мм) та недостатніми (12-18 мм). У північних районах Одеської області орний шар ґрунту був дуже сухий. У Чернівецькій, Рівненській, Кіровоградській, Черкаській, на окремих площах Дніпропетровської областей зволоження орного шару ґрунту під озимими було достатнім та оптимальним – 21-39 мм.\nПрогноз погоди на 24-28 листопада: Опади 2-5 мм очікуються у західних областях. На решті території – 5-15 мм. Температура на Заході вдень +5…+7°С, уночі -1…-3°С; на Півночі вдень 0 … +2 ° С, вночі -1 … -3 ° С; на Сході вдень 0…+2°С, уночі -3…-5°С; у Центрі вдень +2…+4°С, вночі -1…-3°С; на Півдні вдень +3…+5°С, вночі 0…-2°С.\nПозначки:Україна, стан посівів, прогноз погоди, посіви


Піонер-11 — Вікіпедія\nПіоне́р 11 (англ. Pioneer 11, також відомий як Pioner G) — космічний апарат НАСА, призначений для вивчення Юпітера і Сатурна. Перший космічний апарат, який пролетів повз Сатурн.\nПіонер-11 на фоні Сатурна (у поданні художника)\nЮпітер, Сатурн, зовнішня Сонячна система\nАтлас SLV-3D / Центавр AC-30\nвисота: 2,9 м\nмакс. поперечний розмір: 2,75 м\n«Піонер 11» було запущено 6(5) квітня 1973 за допомогою ракети « Атлас». Апарат пролетів повз Юпітер в грудні 1974 на відстані близько 40 тис. км від поверхні хмар і передав докладні знімки планети. У вересні 1979 він пройшов на відстані близько 20 тис. км від хмарної поверхні Сатурна, зробив різні виміри та фотознімки планети і її супутника Титана і передав їх на Землю. 30 листопада 1995 року контакт з апаратом було втрачено через значну віддаленість від Землі та проблеми з енергозабезпеченням.\nМаса апарату — 258,5 кг, в тому числі наукові прилади — 30 кг, висота — 2,9 м, максимальний поперечний розмір (діаметр відбивача гостронаправленої антени) — 2,75 м. Апарат ніс такі наукові прилади:\nДетектор заряджених часточок,\nКомплект лічильників Гейгера,\nДетектор космічного випромінювання,\nРадіаційний детектор, ультрафіолетовий фотометр,\nКомплект для спостереження метеорної речовини і комплект детекторів метеорних часточок.\nВідмінність від « Піонера 10» полягало лише в наявності індукційного магнітометра для вимірювання інтенсивних магнітних полів поблизу планет.\nПісля виконання дослідницької місії апарат залишив межі Сонячної системи і зараз рухається в напрямку сузір'я Щит.\n1 Зустріч з Юпітером\n2 Зустріч з Сатурном\n3 Поточний стан\nЗустріч з ЮпітеромРедагувати\nПіонер 11 пролетів повз Юпітер у листопаді та грудні 1974 року. Під час свого максимального зближення, 2 грудня, Піонер 11 пройшов за 42 828 км над верхньою межею хмар. Зонд зробив детальні зображення Великої Червоної Плями, передав перші зображення величезних полярних регіонів та допоміг визначити масу супутника Юпітера Калісто. Гравітаційне тяжіння Юпітера й гравітаційний маневр були використані, щоб змінити траєкторію зонда до Сатурна.\nПіонер 11 Юпітер зустріч\nВелика Червона Пляма зображується Піонер 11\nДо найбільшого зближення Велика Червона Пляма\nХмарні смуги уздовж краю Юпітера\nпочатки полярного Гравітаційного маневру\nПолярний регіон Юпітера від 1 079 000 км\nСупутник Іо від 756 000 км\nЗустріч з СатурномРедагувати\n«Піонер 11» пройшов повз Сатурн 1 вересня 1979, на відстані 21 000 км від хмар Сатурна.\nЗнімок Сатурна з «Піонер-11» 26 серпня 1979 р.\nЗнімок Сатурна з «Піонер-11» 1вересня 1979 р.\nЗнімок Сатурна з «Піонер-11» 3 вересня 1979 р.\nСтаном на 8 лютого 2012 р., космічний корабель віддалявся від Сонця зі швидкістю приблизно 11,391 км/с, або 2,403 а. о. в рік. Відстань від Сонця становила близько 85,013 а. о. або 12,718 млрд км. «Піонер 11» рухається в напрямку сузір'я Щит.\nСписок штучних космічних об'єктів, які покинули межі Сонячної системи\nЦе незавершена стаття про ракетну, ракетно-космічну техніку або космічний апарат.\nОтримано з https://uk.wikipedia.org/w/index.php?title=Піонер-11&oldid=30759798\nОстаннє редагування: 13 лютого 2021, 16:29\nЦю сторінку востаннє відредаговано о 16:29, 13 лютого 2021.


Гарні побажання жінки у прозі\nБажаю бути активною на роботі і життєрадісною в житті. А головне не втратити оптимізм і віру в себе і в свої можливості в нашому нелегкому житті. Здоров’я, адже немає в світі більшої радості, ніж бути здоровим. Бажаю прекрасних моментів плавно переходять в приємні спогади зігрівають душу. Нехай щастя і удача не залишають вас ні на секундочку, а біди і розчарування ніколи не наближаються до вас. І побільше уваги, любові і квітів, адже ми, жінки без цього не можемо.\nНе хворій, не старей, гарною, молодей! Встигай, дивуй, восхищай, розквітай!\nТи жінка, а значить ти прекрасна. Ти — найголовніше і найкрасивіше створення світу. Тому сьогодні я бажаю тобі краси у всьому твоєму оточенні, у всій твоєму житті. Завжди посміхайся, побільше радій, співай, танцюй і, найголовніше, будь щаслива!\nПоспішаю привітати саму чарівну, милу і чудову жінку на планеті Земля! Побачивши вашу красу, сонце сором’язливо ховається за хмару, вітер вщухає, а дерева схиляють крони в знак поваги. Залишайтеся такою ж неповторною і божественної! Зі святом!\nТи – чудовий дар природи! Тому побажаю тобі завжди відчувати свіжість трав, п’янкі запахи квітів, спів пташок і дзюрчання джерел! Ніжитися в сонячних променях, купатися в турботі, поглинати трепетне ставлення, відчувати всепоглинаюче почуття любові і ніжності. Сіяти навколо насіння добра і ласки!\nМи хочемо привітати тебе і побажати майбутнього, самого світлого, щирого, чистого, веселого і славного! Нехай твої потаємні мрії і приховані бажання втіляться в життя якомога швидше. Нехай люди, що оточують тебе, будуть мати тільки чисті помисли. Будь щаслива!\nЗнаєш, не хочу я сьогодні бажати тобі нічого хорошого… Ти гідна тільки найкращого! Нехай будуть міцними рідні обійми, проблем тільки дрібних як комашки; нехай завжди будуть гроші не тільки в запасі, але і себе побалувати. А ще розкоші побільше в житті і везіння.\nЯ бажаю тобі насамперед хорошого зору, адже вона дозволить відрізнити увагу до тебе від сканування твоїх брендів, заздрість від добрих побажань, милих посмішок від насмішок над огріхами в макіяжі. Дивись на світ через призму свого серця. Зі святом!\nОсь і настав черговий твій свято. Мила, нехай тисячі найкрасивіших квітів, подарованих тобі, доведуть, наскільки ти красива, а натовпу закоханих чоловіків — наскільки ти мудра і недоступна! Бажаю квітучої любові і блискучої краси на довгі роки!\nНехай твоя магічна привабливість змушує жінок відкривати свою душу, а чоловіків залишає без розуму. Ніколи не піддавайся на провокацію, не злися, не будь нервової і сумною. Нехай головним твоїм окрасою буде щасливий світ в очах та усмішка.\nПривітання з 23 Лютого від дідуся онукові у прозі\nПривітання з 8 Березня від брата сестрі у прозі\nПривітання з 8 Березня однокласницям у прозі


Сьогодні представляємо стартап — платформа Getbot, на якій можна шукати ботів за тематичними категоріями, платформами і мовами розробки.\nПредставник команди розробників Андрій Недбальский представив команду магазину ботів Getbot.me. Сервіс дозволяє користувачам знаходити ботів для різних месенджерів зважаючи на їх інтереси.\n«Нас п'ятеро осіб, у кожного за плечима створені ІТ-бізнеси і робота з реальним сектором. Аутсорс-розробкою і стартапами сумарно займаємося більше 15 років. Я відповідаю за технічну частину, партнер — за комерційні питання, ще три людини в команді — розробники», — представив колег Недбальский. Стартапери створили магазин, який дозволяє знаходити ботів під різні платформи: в Telegram, Facebook Messenger, північноамериканському Kik, Slack. Незабаром з'явиться можливість шукати ботів в Viber і WhatsApp (коли ті запустять у себе можливість їх створення), Wechat.\nСтартап допомагає вибрати потрібного бота, зважаючи на інтереси користувача, його мови і підтримуваної платформи. Ми позиціонуємо себе як bot store for all — магазин ботів для всіх. Зараз вони працюють над створенням ботів їх магазину в кожному з месенджерів.\nБудь-який розробник може додати в магазин свого бота. Поки система їх прийняття спрощена, але пізніше боти будуть піддаватися більш жорсткій модерації. Відверто поганих, шахрайських ботів ми додавати не будемо.\n«У магазині представлені боти на різних мовах (французька, німецька, італійська, російська — всього сім мов), мовою за замовчуванням є англійська. Ми бачимо наш ринок глобальним. Стартап орієнтований насамперед на західні ринки, але в планах — підтримка більшості світових мов», — узагальнив стартапер.\nВчені вперше пояснили, чому обертається соняшник 06.08.2016 Як рідка скломаса під 3000 градусів стає вазою, — відео 12.08.2016 Суперкомп'ютер нової ери створять через 4 роки у КНР 30.07.2016 На супутнику Сатурна відкрили кругообіг рідини як на Землі 11.08.2016 Машина для очищення плитки випаровує бруд, — відео 11.08.2016 МІТ розробив портативну фармацевтичну фабрику 30.07.2016


Підвищуємо виплати потерпілим на виробництві | Коропська громада\n» Інформація служб » Фонд соціального страхування інформує » Підвищуємо виплати потерпілим на виробництві\nПідвищуємо виплати потерпілим на виробництві\nДата: 19.04.2018 11:38\n1 березня проведено другий етап підвищення щомісячних страхових виплат: їх збільшено на 20 відсотків\nЛюдина, яка працює, завжди має бути впевненою в тому, що вона захищена від ризиків, пов’язаних із втратою здоров’я під час виконання трудових обов’язків. Важливий механізм реалізації прав громадян на соціальний захист — ефективна система соціального страхування, завдяки чому застраховані особи, потерпілі на виробництві, та члени їхніх родин отримують належні виплати і послуги.\nФонд соціального страхування України проводить послідовну роботу щодо підвищення ефективності системи загальнообов’язкового державного соціального страхування, створюючи всі необхідні умови для справедливого забезпечення українців страховими виплатами. Передусім говоримо про зростання щомісячних страхових виплат для потерпілих на виробництві та членів їхніх сімей.\nДля реалізації політики уряду щодо підвищення соціальних стандартів та створення ефективної системи надання послуг цього року ми продовжили започатковану 2012-го практику осучаснення щомісячних страхових виплат потерпілим на виробництві та членам їхніх сімей і вже здійснили кілька підвищень щомісячних страхових виплат, як вимагає постанова Кабінету Міністрів України від 27.12.2017 №1053 «Про перерахування розміру страхових виплат потерпілим від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності, та членам їх сімей».\nЗокрема, збільшено виплати особам, які мали право на виплати станом на 1 січня 2018 року і мали право на перерахування сум щомісячних страхових виплат за період з 1 березня 2008-го по 1 березня 2011-го. Це осучаснення щомісячних страхових виплат здійснено шляхом визначення розміру щомісячної страхової виплати із збільшеного розміру заробітної плати, з якої станом на 1 березня 2017 року розраховували суми щомісячних страхових виплат.\nУ підсумку щомісячні страхові виплати збільшено майже 170 тисячам осіб, яким страхові виплати призначалися до 2012 року, або 82% усіх отримувачів страхових виплат у Фонді. Розмір щомісячних страхових виплат збільшився в середньому на 464,2 гривні. Серед цієї групи отримувачів щомісячних страхових виплат близько 38 тисяч — внутрішньо переміщені особи. А середній розмір зростання виплат саме для цієї категорії становив 438,9 гривні.\nУнаслідок застосування нового механізму осучаснення через збільшення середньої заробітної плати забезпечено підвищення соціального захисту та відновлено соціальну справедливість. Адже відбулося істотне підвищення щомісячних страхових виплат соціально незахищеним особам, які мають високий відсоток стійкої втрати професійної працездатності, але мали низький рівень заробітної плати перед настанням страхового випадку.\nДля потерпілих, яким встановлено 100% стійкої втрати професійної працездатності та страхові виплати призначали до 2008 року, середній розмір підвищення щомісячних страхових виплат максимальний, він становив 1281,92 гривні.\nДругий етап підвищення виплат відбувся 1 березня. З цього дня всім потерпілим на виробництві та членам їхніх сімей виплати збільшено на коефіцієнт 1,2. Після проведеного перерахунку розмір щомісячних страхових виплат підвищився для 207 тисяч потерпілих на виробництві та осіб, які мають право на виплати в разі втрати годувальника. При цьому розмір таких виплат в абсолютному обрахунку зріс у середньому на 514 гривень. Серед тих, для кого відбулося зростання виплат, чималу кількість становлять внутрішньо переміщені особи — майже 45 тисяч отримувачів. Середній розмір зростання виплат у них становив 581,7 гривні.\nЧерез застосування обмеження максимального розміру щомісячної страхової виплати у майже 200 осіб розмір щомісячної страхової виплати залишився на попередньому рівні. На дату підвищення ця сума дорівнювала 10 розмірам прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Отже, верхній поріг виплат потерпілим не може перевищувати 17 620 гривень.\nНе обійшли увагою і ту категорію постраждалих, хто на момент страхового випадку отримував відносно низьку заробітну плату. Потерпілим на виробництві, у яких після проведеного в березні перерахунку розмір середньої заробітної плати виявився меншим за 3200 гривень, його було відкориговано у бік збільшення. У підсумку розмір щомісячної страхової виплати підвищено для 4,2 тисячі потерпілих із низьким розміром заробітної плати перед настанням страхового випадку. При цьому середній розмір щомісячних виплат у них збільшився на 368,8 гривні.\nУнаслідок перерахунків, проведених Фондом соціального страхування України протягом перших місяців цього року, середній розмір щомісячних страхових виплат потерпілим на виробництві та членам їхніх сімей збільшився на 892,3 гривні, або на 40,6 відсотка. Щомісячні страхові виплати шахтарям та членам їхніх сімей у середньому зросли на 1070,4 гривні.\nУ Фонді соціального страхування України свідомі того, що маємо ще активніше впроваджувати інноваційні зміни у сфері соціального страхування, спрямовані на поліпшення соціального захисту наших громадян та задоволення потреб кожної застрахованої особи, всіх потерпілих на виробництві та членів їхніх сімей.\nТому ми наполегливо працюємо над підвищенням виплат нашим громадянам, покращенням якості надання послуг, створенням всіх можливих умов для усунення обмежень життєдіяльності потерпілих на виробництві, відновлення і компенсації їхніх порушених або втрачених здатностей до побутової, професійної, суспільної діяльності.\nСподіваюся, що наші намагання поліпшити життя людей з особливими потребами, малозабезпечених і найбільш знедолених, тих, хто потребує піклування держави і суспільства, будуть успішними й рік у рік примножуватимуться.\nЄвген БАЖЕНКОВ, директор виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України


Владика Борис (Ґудзяк): «Зміни не прийдуть автоматично з молодим поколінням. З молоддю треба працювати» - спостереження, новини, інтерв’ю, події\n6.11.2018, Вівторок | 10:39\nЦе сталося цілком несподівано, бо зазвичай цю премію отримують художники, музиканти, письменники. Однак – це велика честь. Василь Стус належав до тих постатей, на яких нас виховували. У нашій пластовій домівці були портрети дисидентів 60-х і 70-х років. Серед них був Василь Стус. Коли мені було 11-12 років, ми у січні проводили голодівку з нагоди річниці масових арештів 1972 року. Це був день солідарності з дисидентами. Ми голодували, і гроші, які не витратили на харчі, використовували на листівки і марки, щоби писати до дисидентів, до таборів, до Брежнєва, Косигіна, протестуючи проти ув’язнення незаконно засуджених. Тож Стус був перед моїми очима від раннього дитинства як герой, як тонкий творець-поет, як мученик. Його премія і асоціація мене з ним – це велика честь, хоча я не є ні поетом, ні мучеником.\nБез сумніву. Чесним життям на своєму місці ми можемо багато чого змінити. Це виглядає для багатьох утопічно. Але якщо ми будемо внутрішньо сильні, ніщо не зможе Україну подолати. Найбільша неміч – це взаємна недовіра, яка проявляється зокрема у корупції. Очевидно, всі її критикують, але майже всі в ній задіяні. Дехто з неволі, а дехто свідомо і вільно. І сьогодні, на жаль, є багато студентів, які платять хабарі, тому що не хочуть вчитися.


Іди — не помічаючи одмін - Стус Василь. Вибране. Час творчості. - Літературне місто\nІди — не помічаючи одмін - Стус Василь. Вибране. Час творчості. - Літературне місто\nІди — не помічаючи одмін\nІди — не помічаючи одмін.\nЄ тільки двері — виходи і входи,\nдорога без покар і нагороди,\nодин сухий суворий сірий плин.\nЦей іспит серця вже дійшов кінця.\nЛишився іспит. Серце геть зотліло.\nОгнем загаслим душу обболило\nв передчутті святого реченця.\nКоли, не помічаючи одмін,\nзбагнеш цей світ як двері, двері, двері,\nа вогник той, що наче зірка жеврів,\nвмуровано між вигаслих вуглин.\nПопередня: Затягнулося ряскою й мулом\nНаступна: Обрав ти для багаття темну ніч


Технології Big Data на службі у ейчаров. Аналітична модель добровільної плинності персоналу | GlobalStaff\nМи звикли думати, що Штучний інтелект ще не скоро зможе встановити справжні мотиви наших вчинків і як наслідок передбачити їх. Однак вже сьогодні технології Big Data (різні інструменти, підходи і методи обробки структурованих і неструктурованих даних величезних обсягів і значного різноманіття) дозволяють досить точно визначити реальні причини плинності персоналу (в конкретній організації), спрогнозувати її рівень на наступні періоди, а також запропонувати найбільш ефективні способи боротьби з нею.\nТак, наприклад, в 2017 році за допомогою технології Big Data фахівцями американського Науково-дослідного інституту ADP Research Institute® (ADP RI) була описана загальна структура обороту робочої сили (в США), встановлені контрольні показники плинності персоналу по галузях і розроблена аналітична (множинна регрессионная) модель добровільної плинності персоналу.\nПара слів про самому інституті:\nADP RI є одним з найбільших в світі постачальників кадрових послуг (обслуговує більш ніж 700 000 клієнтів в 113 країнах світу); здійснює аналіз поточних і прогноз майбутніх тенденцій в сфері управління людським капіталом і зайнятості населення; формує підходи, щоб забезпечити зростання ефективності бізнесу.\nФахівці ADP RI проаналізували щомісячні анонімні дані по заробітній платі підприємств з чисельністю співробітників понад 25 осіб за період з січня 2015 року по грудень 2016 року (за 2 роки). Вийшла вибірка, що складається з 41 000 компаній і 12,5 млн. Співробітників. Згодом з цієї вибірки були відібрані 1 900 компаній із загальним числом співробітників (по всіх компаніях) близько 7 мільйонів.\nРезультати дослідження показали, що середньомісячний оборот робочої сили (з усіх галузей) знаходиться на рівні приблизно 5%, при цьому його значення змінюється в залежності від місяця: найнижчий рівень спостерігається в березні, найвищий в вересні. Крім того, в процесі дослідження було встановлено, що від 60 до 70% обороту робочої сили в кожній галузі обумовлено добровільним відходом співробітників з організацій (звільнення за власним бажанням) і визначені приблизно 40 чинників, що спонукають працівників до звільнення (фактори добровільної плинності). Ці фактори були згруповані за чотирма категоріями плинності. Категорії представлені нижче на рис. 1.\nВ цілому отримані фактори добровільної плинності не спричинили особливого подиву. Як і очікувалося найбільш важливими з них (для всіх галузей), стали: рівень винагороди і просування по службі, обсяг понаднормової роботи і її оплата, час на поїздку на роботу і з роботи, а також досвід і стаж роботи (рис. 2).\nЩо цікаво з'ясувалося: демографія співробітників також може впливати на їх поведінку. Так, наприклад, співробітники - мілленіали (народжені між 1980-м (1985-м в Росії) і 2000 роком) не тільки більш схильні до зміни робочих місць, а й більш стурбовані питанням досягнення балансу між роботою та особистим життям. У зв'язку з цим зміна режиму робочого часу і / або обтяжлива понаднормова робота можуть вплинути на поведінку цих співробітників набагато значніше, ніж на поведінку їх більш старших колег.\nКрім того, було встановлено, що міжособистісні конфлікти співробітників з керівництвом і / або колегами, а також невідповідність співробітників корпоративній культурі організації можуть виступати як фактори плинності. Тут доречно згадати, що за даними Forbes наслідком саме цих чинників є висока добровільна плинність персоналу протягом перших 30-90 днів роботи.\nІнший поширений фактор добровільної плинності, як показало дослідження, пов'язаний зі зміною життєвих обставин працівників. Наприклад, звільнення протягом перших років після народження дітей.\nПринципово важливо розуміти, що всі фактори, виявлені за підсумками дослідження, носять динамічний характер: їх відносне зважування змінюється від галузі до галузі, від організації до організації і від співробітника до співробітника. Вони варіюються від таких цілком очікуваних ознак, як рівень посади і досвід роботи до таких менш очікуваних і важко піддаються кількісній оцінці, як час на поїздку на роботу і з роботи.\nЯк результат аналітична модель добровільної плинності персоналу дозволяє в 5-6 разів точніше виявляти співробітників "з групи ризику" (співробітників з високою ймовірністю добровільного відходу з організації), ніж за допомогою традиційного показника плинності персоналу (за попередні періоди діяльності організації). Більш того отримана модель надає можливість керувати процесом добровільного обороту персоналу, в тому числі за допомогою розробки відповідних стратегій утримання співробітників. Для прикладу в таблиці 1 представлені можливі варіанти базових складових (елементів) таких стратегій.\nТаким чином, застосування технологій Big Data в HR-сфері, зокрема при розробці прогнозів плинності персоналу, дозволяє керівникам компаній спрацювати на випередження і отримати неймовірне конкурентну перевагу. Адже, як відомо: бізнес-процеси і продукти можна досить легко скопіювати, а ось відтворити навички співробітників конкуренту ніколи не буває легко.


З конкурсу до Антикорупційного суду назавжди виключили ще п'ять кандидатів | Громадське телебачення\n22 січня, 2019 19:56\nТак, з конкурсу виключили Василя Гончарука, Ігора Коса, Андрія Малєєва, Василя Постульгу та Валерій Станіславського.\nСвоєю чергою, участь у конкурсі за результатами засідання Комісії та Ради експертів продовжують Сергій Боднар, Маркіян Галабала, Ольга Саландяк та Валерія Чорна.\nНаступні спільні засідання ВККС та ГРМЕ заплановані на 23 січня, 24 січня та 28 січня. Під час них вирішиться доля ще 20 кандидатів до Антикорупційного суду.\nРаніше Громадська рада міжнародних експертів виключила з конкурсу до Антикорсуду 10 кандидатів,ще раніше з конкурсу виключили 8 кандидатів.\nРада міжнародних експертів сумнівалася у доброчесності майже половини кандидатів із 113.


Стрілиця звичайний: корисні властивості та протипоказання, як виростити і де застосовувати\nБіля берегів річок та інших водойм часто можна побачити дивовижне рослина, яке в народі називається болотник.\nНаукове ж його позначення – стрілолист звичайний.\nВін є прекрасним декоруванням озера, ще його можна вживати в їжу, використовувати в лікувальних цілях.\nБагаторічна рослина стрілолист зростає біля води. Відноситься до однодольних сімейства Частуховие. Було завезено з Азіатських країн. У дикій природі тропічних регіонів зустрічається велика кількість його видів. Така назва походить від виразу sagittal, що на латині означає стріла, так як пелюстки мають загострену форму.\nЦе зелена рослина з загостреними листям, що має невеликі білі квіти з рожевою серединкою. Запилюється бджолами та іншими комахами.\nСагіттаріі можна зустріти на мілині або ж біля берегів, вона має листя цікавої форми, що знаходяться поверх води. Цвіте на початку або в середині літа.\nБутони великі, білого кольору. Дозрівання плодів в кінці серпня. Вони місяцями плавають поверх води, відпливаючи на великі відстані. В середині листопада стебло і пелюстки засихають, в землі залишається тільки бульба. А ранньою весною з нього показуються молоді пагони.\nПоживні якості стрелолиста обумовлені складовими, які входять в його структуру. У ньому дуже багато крохмалю (до 32%), набагато більше, ніж у картоплі. Вважається найвідомішим полисахаридом, заповнює шлунок і не провокує збільшення ваги тіла. Цей вуглевод відмінно сприймається організмом і не завдає шкоди.\nПроблеми з переварюванням, як правило, викликають термічно необроблені овочі та фрукти, що містять крохмаль у великих кількостях. Оскільки бульби багаторічників їдять в звареному або печеному вигляді, то він приносить тільки користь і не доставляє ніяких проблем.\nВченими доведено, що крохмаль містять овочі позитивно діють на здоров’я людей, у яких виразкова хвороба, відновлюють травлення, контролюють рівень цукру в крові. Є інформація, що крохмаль ефективно бореться з онкологічними хворобами.\nЗа наявності хімічних елементів, що знаходяться в бульбах Болотников, він схожий на картоплю, з тією різницею, що водяне рослина містить в кілька разів більше крохмалю і білка. У сирому вигляді він гіркуватий на смак, але є його приємніше після термічної обробки.\nУ рослині багато вітамінів А, В, С, Е, і мінералів, таких як кальцій, калій, натрій. Є також рослинні пігменти, стерини, в’яжучі речовини.\nСтрілиця – рід водяних багаторічників, що ростуть в помірних і тропічних регіонах. Існує кілька видів цієї рослини:\nЗвичайний – має лінійні підводні листя і прямостоячі повітряні суцвіття розміром від 7 до 16 см. Залежно від середовища зростання утворює пелюстки декількох різноманітних форм.\nШироколистий – володіє розмашистими листям шириною 3? 4 см і довжиною до 23 см. Декоративний вид прекрасно підходить для посадки в акваріумі з ціхлідамі. Такий болотник чудово розростається при хорошому освітленні в крупнозернистому грунті.\nКарликовий – низькорослий вид, який формує товсту перемичку з тонких, довгих листя яскраво-зеленого кольору. Виростає до 10 см і застосовується для декору акваріума невеликих розмірів. Це невимоглива культура, відповідна початківцям квітникарям.\nШилоподібний – буває сухопутний і підводний. Обидва типи дуже відрізняються один від одного. Перший – середньої висоти із стеблами, що нагадують нитки. Проростаючи в воді, ця квітка змінюється і стає схожим на трав’янистий, річковий тип стрелолиста. Процес перетворення супроводжується скидання крон, тому викидати його не варто. На оголених стеблах швидко з’являються молоді паростки, які можна побачити неозброєним оком.\nЯпонський – досить новий тип, який тут вирощували на території Японії. Це декоративно-квітучий берегової кущ з великими, стрілоподібним листям. Цвіте оксамитовими світло-рожевими суцвіттями.\nПлаваючий – найпростіший багно, зростаючий, як правило, в гирлах річки, на березі озер і боліт.\nЩоб виростити стрелолист у себе на ділянці, не обов’язково робити ставок, досить забезпечити рослині комфортні умови для зростання, можна посадити його навіть в землю. Переважно трава любить водойми зі зниженим стоком.\nМоже рости і без поглиблення в воду, але при цьому грунт повинен бути добре зволожена. Чудово пристосовується до життя в ґрунті, хоча і потребує постійного поливі. Зростає стрелолист там, де максимальна кількість сонця. Для хорошого розростання і плодоношення необхідна грунт, в якій досить мулу. Можливе розмноження багаторічників:\nПри акваріумному вирощуванні потрібно приділити особливу увагу температурі води, яка повинна бути в межах 18? 20 градусів. А також потрібно регулярно оновлювати водний обсяг приблизно на чверть акваріума протягом тижня.\nУ багатьох країнах болотник застосовують як їстівне рослина. В Азії його спеціально вирощують для харчових цілей, так як бульби і коріння можна їсти. Унікальний він тим, що бульби виростають тільки навесні і в осінній період, а в жарку пору року вони не підходять для вживання.\nПлід, який росте в кінці підземних коренів, багатий крохмалем. Добре його запікати на вугіллі або варити. У печеному вигляді має горіховий присмак.\nУ Північній Америці цей плід до такої міри популярний, що його називають білим індіанським картоплею. Любителі заявляють, що своїм смаком він схожий на запечені каштани. В Азії стрелолист культивують як овоч, з якого отримують крохмаль. У Парижі шеф-кухаря роблять з Болотников делікатесні страви. Сухі шматочки плода застосовують для отримання висівок, які добре додавати в тісто при випіканні хліба.\nДля того щоб змолоти борошно з Болотников, плоди, нарізані кругляччям, необхідно висушити в печі. Висівки чудово підійдуть для додавання в кисіль, крем, домашнє холодець. Так як бульби містять багато крохмалю, це дає можливість застосовувати їх як природний загусник.\nКоренеплід чудовий на смак, що дає можливість готувати його разом з іншими, більш звичними інгредієнтами. Він чудово комбінується зі свининою, яку добре запікати в духовці. Для цього бульби необхідно спочатку відварити у воді, попередньо додавши сіль, зняти шкірку, а м’якоть нарізати. Одночасно свинину нашпигувати часником, посолити і поперчити. Необхідно шарами викласти на деко підготовлене м’ясо і шматочки плодів, загорнути у фольгу і годину запікати при середній температурі.\nПюре з бульб\nЛегким і цікавим є блюдо з Болотников. Щоб приготувати одну порцію, необхідно взяти 200 грамів плодів, чашку молока, сіль і цукор. У сирому вигляді бульби ретельно помити, а потім відварити в підсоленій воді. Після повного охолодження їх необхідно почистити від шкірки і перемолоти в кухонному комбайні. У таке пюре додати всі залишилися компоненти і ще проварити до однорідної консистенції.\nСтрілиця звичайний використовується не тільки для приготування їжі, але і в рецептах знахарів. Для лікування можна брати і свіжу рослину, і засушене. Корінь Болотников володіє терпким, тонізуючу властивість.\nВін ефективний при проблемах з кишечником або шлунком. Екстракт можна застосовувати як чудовий засіб проти грибків і новоутворень. При запаленнях шкіри добре прикладати на уражене місце молоді пелюстки, адже вони мають ранозагоювальну властивістю.\nДослідниками було доведено, що цей продукт:\nнормалізує процеси перетравлення їжі;\nсприятливо впливає на лікування виразки;\nзаповнює брак вітамінів.\nУ стародавні часи корінь стрелолиста застосовували для лікування безумства. За допомогою дубильних речовин, які входять до складу цієї трави, можна зупиняти кровотечі. Відваром з стебел можна вилікувати псоріаз і інфекційні ураження шкіри.\nСтрілиця вважають безпечним суцвіттям, але все ж у деяких людей часто виникає індивідуальна непереносимість. При надмірному вживанні продуктів, що містять цей вуглевод, може з’явитися підвищене газоутворення, коліт. Ті, у яких є труднощі з надлишковими кілограмами, або у кого виявлений цукровий діабет, повинні з обережністю поставитися до такого рослині.\nСтрілиця можна використовувати для оформлення та декорування берегових ділянок будь-якого водоймища, так він буде набагато красивіше. Чудово поєднується з іншими рослинами і чудово підійде для формування як класичного, так і екзотичного стилю. На тлі яскравої зелені все рослини будуть виглядати досить гармонійно. При правильному догляді за рослина віддячить вам прекрасним цвітінням.\nКоріння у Болотников не надто довгі. Рослина має міцні і спадаючі плоди-горіхи. На кожному стеблі їх близько десяти штук. Збирати бульби краще навесні або восени, коли відбувається активна життєдіяльність рослини. Для заготівлі цього цілющого їстівного багатолітника плоди добре миють, нарізають кружальцями і сушать на свіжому повітрі. Після того як плоди висохнуть, їх бажано покласти на зберігання в темне прохолодне місце.\nАльпійська гірка: ландшафтний дизайн дачі своїми руками\nКольквіція чарівна (амабіліс): опис чагарнику, посадка і догляд у відкритому грунті