Мультиварка та її найкраще застосування - Smarty.Sale\nМультиварка та її найкраще застосування\nМультиварку сьогодні можна побачити майже в будь-якому будинку, бо вона рятує людей, які весь час зайняті. Закинув продукти в чашу, натиснув кнопку – процес пішов!\nУ мультиварці можна приготувати майже будь-яку страву, що готується на звичайній плиті. Мультиварка частково поєднує в собі функції духовки та пароварки, а дорожчі моделі можуть бути устатковані функціями хлібопічки, йогуртниці, фритюрниці, гриля тощо.\nЦе чудова альтернатива кухонній плиті і за вартістю, і за компактністю. Одного разу скориставшись мультиваркою, багато господинь майже повністю “переходять” на неї для приготування своїх страв. Мультиварка, без перебільшення, є незамінним помічником на кухні.\nМи розповімо секрети, які допоможуть перетворити страви в мультиварці на смачні делікатеси.\n1. Для найсмачніших макаронів по-флотські вмикайте режим «Випічка» для обсмажування фаршу з цибулею, далі додайте сухі макарони, після чого переходьте в режим «Плов», заливши все водою (склянка). Солимо, перчимо – очікуємо на чудовий результат!\n2. Суп найкраще готувати в режимі «Тушкування». До речі, на ньому можна робити і холодець. Не кажучи вже про картоплю.\n3. «Випічка» стане гарною ідеєю для запікання риби/м'яса.\n4. Режим «на парі» поліпшить смак готових пельменів та вареників. До речі, яйця з цим режимом «вкруту» готуються 12 хвилин.\n5. Картопля із золотою скоринкою вийде з режимом «Плов».\n6. Пряжене молоко найвищої якості вийде в режимі «Тушкування» за 5-6 годин. Робити випічку тут теж можна, але за часом це буде близько 1,5 годин.


Перемишлянський район, Бачів, Оренда будинків довготривало, винайняти будинок\nОренда будинків, Перемишлянський район, Бачів\nЗняти будинок довготривало, Перемишлянський район, Бачів\nЯкщо Ви вирішили орендувати будинок довгостроково, Перемишлянський район, Бачів, то наш сайт зробить пошук оренди будинку у Львівській області максимально простим. Ми реалізували сучасний пошук будинків в оренду за допомогою мапи. Ви маєте можливість переглядати оголошення про довготривалу оренду будинків рухаючи мапу і в результатх пошуку буде відображено пропозиції саме на цій ділянці мапи. Також до Ваших послуг розвинений фільтр, який надає можливість як спрощеного пошуку оголошень за допомогою посилань так і детальніша версія, де Ви можете ввести потрібні Вам памраметри ціни, площі, типу будинку.\nЯкщо Ви не знайшли підходяхий варіант, то Ви маєте змогу зберегти пошук і періодично переглядати нові будинки, Перемишлянський район, Бачів не витрачаючи час на налаштування фільтра. Також ми відправимо Вам повідомлення, якщо з'являться нові будинки, що будуть підходити під збережені параметри пошуку. Винайняти будинок Перемишлянський район, Бачів з допомогою нашого сайту не так і важко.


Ляльки, що прийшли з раю - Останні та актуальні новини України та світу, новини дня онлайн - Україна Молода\nГоловна > Культура > Ляльки, що прийшли з раю\nЦя лялька Тамари Желіби символізує Землю. (автора.)\nЗнову на вулицях України продають льодяники на паличках. Кажуть, що це свідчення падіння рівня життя. Багато тих півників продавали в непрості для багатьох 90-ті роки вже минулого століття. Втім з’явився повсюдно ще один символ — ляльки-мотанки. То тут, то там сидить собі в міському переході чи просто на вулиці усміхнена жіночка над рядочком українських ляльок, що нагадують прадавні часи й звичаї. Не треба бути ні езотериком, ні надто глибоким дослідником народної культури, аби в тому явищі побачити переконливий позитив: народна лялька повертається неспроста. Вона є символом нашого життєлюбства, а з ним — нашої духовної сили.\nЛялька — у придане\nКоли ж в українців з’явилися перші ляльки? На це запитання відповідь одна: скільки українці живуть на своїй землі. Тепер ми звикли сприймати ляльки як дитячі іграшки. У світі наших предків вони призначалися не лише для дітей — ляльки-мотанки слугували оберегами дому, символами й таємними «помічниками» людині у різні періоди її життя. Скажімо, коли дівчина виходила заміж, то разом із сорочками та рушниками до приданого в скриню нерідко клали і ляльки. Для них ретельно виготовляли вишитий одяг й аксесуари. Тих ляльок мало бути дві: дівчина і хлопець. Цілком «серйозно» молодята бавилися тими ляльками відразу після одруження — вважалося, що так швидше народяться діти...\nВласноруч зроблені ляльки супроводжували дорослих українців упродовж усього життя: наприклад, спеціально виготовляли обереги, які допомагати мирити між собою подружжя, коли виникало непорозуміння. Якщо хтось занедужав, для тієї людини виготовляли ляльку, яка, за древніми повір’ями, мала увібрати в себе хворобу. Коли хвора людина одужувала, ту ляльку спалювали.\nВражає, на перший погляд, простота техніки виготовлення цієї ляльки: без голки, а лише намотуванням різних частин. У цієї ляльки відсутні будь-які риси обличчя, замість них — хрест, що символізує гармонію вертикалі (духовності) і горизонталі (земного розвитку). Тобто ця лялька твориться для того, аби гармонізувати простір. Наші предки ставили її на покуті зі сторони сходу сонця, над ліжечками дітей (аби оберігали дитину), над дверима (зустрічає і проводжає гостей).\nІз поверненням ляльки-мотанки повертається у побут українців дух нашої історії. Через ці обереги братимуть участь у нашому житті і славні предки. Це основа благополуччя і процвітання роду — так вважалося раніше. Можна припустити, що повернення такої символіки може в кращий бік змінити життя, адже з лялькою повертається традиція предків, на якій завжди тримався душевний і духовний світ людини.\nПрийшли до нас із доби палеоліту\nХто ж вони — ті люди, які повертають особливих ляльок? Одну з них — Тамару Желібу — знаю давно. Вона досвідчений педагог, всі свої сили віддає дітям, аби долучити їх до світу краси. Майже сорок років Тамара Данилівна працює педагогом-організатором у дитячо-юнацькому клубі «Червоні вітрила», що в Солом’янському районі. Вона — переможниця багатьох конкурсів iз флористики, володіє різноманітними декоративно-прикладними техніками. Та найголовніше, до чого завжди прагне художниця, — відтворити народні елементи виробів. Якою б не була її композиція: новорічна, осіння чи різдвяна — там обов’язково присутній народний мотив.\nОстаннім часом, несподівано для неї самої, Тамара Данилівна всерйоз захопилася лялькою-мотанкою. На виставці в районній бібліотеці імені Новикова-Прибоя, що в Солом’янському районі столиці, наразі демонструють її роботи, про які історик мистецтва, знаний у Києві культуролог Олександр Фисун зауважив: «Дивишся на ляльки Тамари Желіби — і виникає відчуття: вони прийшли до нас із доби палеоліту. Уже тоді українці були зрілими в усіх сенсах, та найперше і найголовніше — в духовному».\n«Лялька в Україні, а надто лялька-мотанка, завжди мала сакральний зміст, — каже Тамара Данилівна. — Я переконана, що ляльки прийшли до нас із нашого раю. Так, в Україні, як і у всьому світі, колись був рай. Недаремно ж Тарас Шевченко засвідчує це в одному зі своїх віршів: «Ми в раї пекло розвели...» Тож якби наші люди мали змогу доторкатися до тієї краси, як це було у наших предків, то війна не виникла б».\nПершу ляльку для майбутньої майстрині власноруч зшила мама. «Як усі сільські діти, я гралася качанами кукурудзи, гарбузиками, — уточнює пані Тамара. — На жаль, нині в школах не викладається народознавство, як було ще не так давно. Прикро, що рівень того викладання був занадто низьким у багатьох школах. Дійшло до того, що в підручниках з цього предмету дуже збіднено представлявся наш давній звичай. Наприклад, за взірець цитувався такий фольклор: «Я маленький хлопчик, виліз на стовпчик». Одного разу на заняттях я запитала своїх учнів, чи знають вони колядки. Один хлопчик підняв руку і відповів: «Знаю, но на испанском языке». Втім у суть народного звичаю я й сама заглибилася не так давно — коли почала виготовляти ляльки. Я перевернула гори літератури. Так відкрила для себе дивовижно красивий світ, у якому жили наші предки. Якими прекрасними були українські народні свята!».\nУ творчому доробку Тамари Желіби серія ляльок, які є символами найголовніших українських свят: серед них Коляда, Калита, Купайло. Ще — ціла серія із 16 персонажів «У нашого Омелька невеличка сімейка...» На виставках вони «розряджають» атмосферу, часом викликають не просто сміх, а регіт.


В Україні випускаються й знаходяться в обігу такі види цінних паперів (ЦП): акції, казначейські зобов'язання, ощадні сертифікати, векселі, приватизаційні папери, облігації.\nАкції - це цінні папери, які визначають частку в статутному фонді акціонерного товариства. Акції не мають встановленого терміну обігу. Акції підтверджує членство її власника в акціонерному товаристві та право на участь в управлінні ним. Власник акцій має право на одержання частини прибутку у вигляді дивідендів, а також на участь в розподілі майна при ліквідації акціонерного товариства.\nКазначейські зобов'язання - це цінні папери на пред'явника, що розміщуються виключно на добровільних засадах серед населення, засвідчують внесення їх власниками грошових коштів до бюджету і дають право на отримання фіксованого доходу.\nРішення про випуск та встановлення продажної вартості казначейських зобов'язань приймається Міністерством фінансів України.\nОщадний сертифікат - письмове свідоцтво банку про депонування грошових коштів, яке засвідчує право вкладника на одержання після закінчення встановленого строку депозиту і відсотків по ньому. Іменні сертифікати обігу не підлягають, а їх продаж (відчуження) іншим особам є недійсним.\nВексель - цінний папір, який засвідчує боргове зобов'язання векселедавця сплатити після настання певного строку визначену суму грошей власнику векселя (векселедержателю).\nОблігація - цінний папір, який свідчить про внесення його власником грошових коштів і підтверджує обов'язок емітента відшкодувати йому номінальну вартість цього ЦП в передбачений строк з оплатою фіксованого відсотка (якщо інше не передбачено умовами випуску).\n"\tоблігації внутрішніх і республіканських позик;\n"\tоблігації підприємств.\nБоргові цінні папери не дають права на участь у справах емітента. До цієї категорії належать різні облігації, векселі, казначейські зобов'язання, ощадні сертифікати тощо.\nЦінними паперами, що підтверджують участь (членство), є всі види акції та їх похідні опціони, ф'ючерси й інші аналогічні цінні папери.\n" цінні папери в документарній формі;\n" цінні папери в електронній формі, тобто у вигляді електронних записів на депо-рахунках (бездокументарна форма).\nФондовий ринок - це ринок цінних паперів. Він охоплює таку частину кредитного ринку, як ринок боргових інструментів та ринок боргових зобов'язань і повністю ринок інструментів власності, тобто інтегрує та регулює всі операції, пов'язані з випуском і обігом боргових інструментів та інструментів власності.\nБіржовий ринок - це ринок цінних паперів (як правило, вторинний), організований на фондовій біржі. Такий ринок характеризується більш високим рівнем організації і сприяє мобільності капіталу та формуванню реальних ринкових цін.\nПозабіржовий ринок - це ринок, що охоплює операції з цінними паперами, які виконуються поза біржею. У переважній більшості випадків на цьому ринку відбувається первинне розміщення цінних паперів, а також їх перепродаж.\nІнвестиційні операції банки проводять, коли вони виступають в ролі інвестора, купуючи за власні кошти цінні папери інших емітентів. Інвестиційні операції - це балансові активні операції банку. Метою виконання цих операцій є формування власного інвестиційного портфеля. Інвестиційні операції з цінними паперами виконуються для отримання прибутку та для підтримки ліквідності банку. Однак, незважаючи на привабливість і необхідність проведення інвестиційних операцій, переважна більшість операцій банків з цінними паперами проводиться ними не за власні кошти, а на комісійній основі.\nЕмісійні операції банк виконує як позичальник (емітент), випускаючи власні акції. Емісію власних цінних паперів банк виконує при формуванні статутного капіталу або з метою додаткового його збільшення. Крім того, банки можуть емітувати боргові зобов'язання - векселі, депозитні та ощадні сертифікати і розміщують їх на ринку з метою залучення додаткових коштів для здійснення власної діяльності. Емісійні операції банку - це балансові пасивні операції. До цього класу операцій можна віднести також операції, пов'язані з викупом власних акцій у клієнтів.\nКомісійні - це позабалансові операції з цінними паперами, які виконуються за дорученням клієнтів. До комісійних операцій банків відносяться:\n" купівля та продаж


Мессі зі сльозами на очах прощається з "Барселоною" і йде у ПСЖ\nШестиразовий володар "Золотого м'яча" аргентинець Ліонель Мессі зі сльозами на очах попрощався з іспанським футбольним клубом "Барселона", за який виступав всю свою професійну кар'єру\nТермін контракту завершився 30 червня. Клуб з Каталонії не зміг укласти нову угоду з 34-річним аргентинським нападником через фінансову і структурного регламенту чемпіонату Іспанії, – повідомляє Euronews.\n"Моя сім'я і я були впевнені, що ми залишимося вдома. Ми цього хотіли. але, на жаль, сьогодні я прийшов сюди, щоб попрощатися після того, як провів в клубі багато років, все своє життя. Мені було всього 13 років, коли я сюди приїхав", – сказав на пресконференції Мессі.\nАргентинець дебютував у складі каталонської команди у жовтні 2004 року.\nПрезидент футбольного клубу "Барселона" Жоан Лапорта 8 серпня підтвердив перехід Мессі у французький клуб "Парі Сен-Жермен". Слова Лапорти цитує Tuttomercatoweb. "Мессі перейде до ПСЖ. Я хотів зберегти його в" Барселоні", але це не станеться. Я зробив все, що міг для того, щоб він залишився", – сказав Лапорта.\nТеги: Ліонель Мессі, Прощання з легендою, ФК "Барселона", Барселона, Каталонія, Іспанія, Спорт футбол


Інавгурація Зеленського: Порошенко звернувся до Зеленського\nТравень, 19 в 19:25\nПетро Порошенко подякував українцям за можливіть протягом п’яти років бути очільником великої країни.\nВін зазначив, що зміна влади – це ознака приналежності до європейської цивілізації. Тому побажав Володимиру Зеленському успішного президенства.\nПетро Порошенко також нагадав, що йде з посади, але не може піти з політики. Таке своє рішення він називає обов’язком захистити вже здобуте у державному будівництві. Аби нікому не дозволити звернути з курсу на членство в Євросоюзі та НАТО.\nПетро Порошенко також зазначив, що проєвропейських та євроатлантичних декларацій – замало. Тому він вимагатиме від нової влади важкої праці та готовий у всьому допомогти.\nВін наголосив, що будь-які спроби повернути країну у сферу російського впливу отримають рішучу відсіч.\nРаніше Факти ICTV писали про те, що держохорона готується до фішок церемонії інавгурації Зеленського.


Чоловік захотів стати ельфом - він переніс 32 операції | Коментарі Україна\nГоловна Новини Суспільство неймовірно Аргентинець переніс 32 операції, щоб стати схожим на ельфа (ФОТО)\nАргентинець переніс 32 операції, щоб стати схожим на ельфа (ФОТО)\nАргентинець вже шість разів змінював колір очей\n28 грудня 2020, 12:25\nхлопець захотів стати ельфом (фото з відкритих джерел)\n29-річний аргентинець Луїс Падрос прославився на весь світ завдяки своєму божевільному бажанню змінити зовнішність і стати схожим на космічного ельфа. Хлопець вже переніс 32 операції й не збирається зупинятися.\nВідомо, що аргентинець з самого дитинства захоплювався книгами та фільмами в жанрі фентезі, особливо йому подобалися ельфи. Ставши підлітком, він зважився на зміни у своїй зовнішності, спочатку освітлив волосся, почав носити контактні лінзи й робити спеціальний макіяж, щоб бути схожим на казкового персонажа. Але з часом, чоловік зрозумів, що цього недостатньо і зважився на радикальні зміни.\nЛуїс звернувся до пластичного хірурга і спочатку виправив форму носа, потім наростив собі "ельфійські" вуха. Потім змінив форму очей, зробив підтяжку обличчя і шиї. Він уже 6 разів міняв колір очей. І на цьому не збирається зупинятися.\nУ наступному році аргентинець збирається зробити ще кілька операцій, серед яких імплантація лицьової 3D-маски — для "досконалої симетрії".\nХлопець зізнався, що не збирався ставати відомим, але його прагнення стати ельфом зробило його популярним і почало приносити дохід. Зараз Луї працює моделлю в пластичної хірургії. Завдяки цьому частина його операцій була проведена безкоштовно. Але за підрахунками, зміна його обличчя коштувала близько 100 тисяч доларів.\nРаніше видання "Коментарі" повідомляло, що модель з Великобританії настільки сильно хоче "стати" голлівудською знаменитістю Кім Кардашьян, що вже витратила на зміну свого образу понад 1,3 мільйона доларів. Дівчина намагається копіювати не тільки зовнішність зірки, але і її стиль в одязі.


Поїздка за кордон з дітьми до 16 років\nКілька років тому, покинути межі країни не становило проблем. Але на сьогоднішній день перебуваючи в такій економічній ситуації, виїзд дітей став значно зменшаться. Для того щоб здійснити вивезення неповнолітніх дітей, батьками, за кордон: потрібно оформити документи. Існує 3 випадки цього виїзду.\nвиїзд з обома батьками\nСпочатку необхідно відзначити, що документами на поїздку дитини з України, є: проїзний документ, паспорт для виїзду з країни. Однак державою може бути врахований спосіб полегшення, коли дитині документи не потрібні. Якщо дитина їде з країни з рідними, то така можливість працює. Єдине, що необхідно зробити, це записати їх в закордонний паспорт батьків.\nвиїзд дитини з одним із батьків\nЯкщо діти їдуть з одним батьком, інший зобов’язаний зробити посвідчену згоду. Якщо діти виїжджають в кілька країн, всі вони зобов’язані записатися.\nвиїзд дитини з одним із батьків без завіреної угоди\nВ Україні часто розходяться пари, в яких чоловік і дружина сваряться, і від цього страждають діти. У такій обстановці перший опікун має право не давати дозвіл на виїзд дитини за межі країни. Це вирішується тільки через суд, дана справа продовжується до декількох місяців. Але існує закон, що дозволяє це, без даної згоди другого з батьків, коли є такі документи:\nпозбавлення волі батька\nвизнання батьків недієздатним\nвизнання другого з батьків відсутнім\nМіж Україною та іншими країнами був проголошений міжнародний договір, що полягає в застосуванні обов’язків, згідно з цією угодою. Більшість країн, що мають ці договори з Україною, змушені оформляти візи, а у інших – діє полегшений режим.\nЯкщо ви бажаєте відправити свого сина чи дочку за кордон, то необхідно ретельно виконувати всі вище зазначені правила, щоб убезпечити себе і дітей.


Сирія втратила ще двох генералів - Світ | NewsMe\n08 січня 2018, 01:56 | Світ\nУ Сирії загинули п'ять бригадних генералів за вісім днів. Про це в неділю, 7 січня, повідомляє Telegram-канал WarJournal, що займається аналітикою збройних конфліктів. За даними каналу, в неділю помер бригадний генерал Сухопутних військ Сирії (Сирійська Арабська Армія, САА) Хайдер Хассан на прізвисько Гепард. Він отримав важкі поранення кілька днів тому в ході боїв за військову базу в сирійському місті Харасті, розташованому на північний схід від Дамаска. 3 січня повідомлялося про загибель ще одного генерала - Ібрагіма Юнуса Дабраха. Він також помер в результаті боїв в Харасті. Раніше стало відомо, що під час зіткнень з бойовиками в цьому районі загинули три бригадних генерала:\nХабіб Махреза Юніс, Мохамед Дженад і Алі Діопа, який був командиром 138-го танкового батальйону Республіканської гвардії Сирії. У жовтні 2017 року повідомлялося, що в Сирії загинув один з найвідоміших генералів урядових сил, який зіграв значну роль у громадянській війні - Ісаам Захреддін. Він відповідав за оборону Дейр-ез-Зора і підірвався на міні в районі Ховейджат-ес-Сакре. Більше важливих новин в Telegram-каналі «Стрічка дня». Підписуйся!.\nОригінал статті: Сирія втратила ще двох генералів.


На Житомирщині, ймовірно, попередньо через несправне пічне опалення у двох приватних оселях сталися пожежі - bigmir.ddns.net\nДата: 2021-12-31 01:12:20, Источник: https://www.0412.ua/\n29 грудня о 15:45 до Служби порятунку «101» надійшло повідомлення про пожежу в приватному дерев’яному житловому будинку в с. Нові Вороб’ї Малинської територіальної громади Коростенського району.\nПро це рятувальників сповістила власниця помешкання. Упродовж доби літня жінка опалювала дім грубою і почула тріскотіння в стелі, а коли вийшла на подвір’я, то побачила дим, що виходив з горища.\nЧитайте також: Сплата 400 тис грн збитків та три роки позбавлення волі умовно – на Житомирщині прокурор довів у суді вину «чорного» лісоруба\nПо прибуттю вогнеборців до місця виклику з горища продовжував йти дим. Стрімкого поширення вогню не спостерігалося. Силами бійців ДСНС о 16:15 пожежу локалізовано та о 17:20 – ліквідовано. Внаслідок надзвичайної події вогонь встиг знищити лише 10 кв. м перекриття оселі окремими осередками. Подальшого розповсюдження полум’я рятувальники не допустили.\nЗагалом до ліквідації надзвичайної події залучалося 4 чоловіки особового складу на 1 пожежному авто. Попередньо встановлено, що причиною пожежі стало порушення правил пожежної безпеки при влаштуванні пічного опалення.\nЙмовірно через аналогічну причину тієї ж доби виникла ще одна пожежа в приватній оселі у с. Квітневе Малинської територіальної громади. Господарі вчасно виявили загоряння та сповістили про це рятувальників. Трохи більше години знадобилося бійцям ДСНС для ліквідації пожежі. Вогонь устиг знищити лише 3 кв. м стіни навколо печі.\nЗагалом упродовж минулої доби зареєстровано 11 пожеж в різних районах області. Внаслідок усіх загорянь загиблих та травмованих не виявлено. Остаточні причини даних надзвичайних подій встановлюються фахівцями.


Блокпости навколо зони АТО обладнають відеокамерами\n14.08.2014 12:08 23\nНа блокпостах у зоні антитерористичної операції на сході України встановлять відеокамери.\nПро це йдеться у наказі міністра внутрішніх справ України Арсена Авакова, повідомили Forum'у в прес-службі МВС з посиланням на радника міністра Антона Геращенка.\nЗгідно з наказом, метою встановлення камер є відеофіксація всіх транспортних засобів, що в'їжджають/виїжджають із зони АТО, щоб посилити контроль за переміщенням зброї, боєприпасів та інших заборонених предметів.\nРазом із тим, відеофіксація забезпечить права громадян під час проведення огляду транспортних засобів й допоможе уникнути конфліктних ситуацій.\nТакож, за словами радника міністра, крім відеофіксації з подальшим архівуванням даних планується ввести запис автомобільних номерів, прізвищ водіїв і марки автомобіля в спеціальні журнали на кожному блокпосту з подальшим перенесенням цих даних в електронну базу даних.\nУ міністерстві вважають, що відеофіксація ускладнить організацію каналів перевезення зброї, боєприпасів і спростить розкриття злочинів, скоєних з допомогою вивезених із зони АТО транспортних засобів.\nМВС просить громадян ставитися з розумінням до посилення перевірки документів та огляду транспортних засобів особливо тих, що виїжджають із зони АТО.\nпопередня новина Геращенко: Гуманітарний конвой з Росії в Україну не заходив наступна новина У Луганську 12 днів немає світла, води і зв'язку


«Забезпечення та відновлення комфортного життя людей – одна з найважливіших прерогатив у моїй роботі», – Вадим Підберезняк – Народний Фронт\n«Забезпечення та відновлення комфортного життя людей – одна з найважливіших прерогатив у моїй роботі», – Вадим Підберезняк\nНародний депутат Вадим Підберезняк залучив державну субвенцію в розмірі 650 тис. грн., яка вже успішно освоюється в с. Тридуби Кривоозерського району у рамках Державної програми «Питна вода». Нині в селі триває буріння свердловини, а далі будівництво водонапірної вежі та водогону, який забезпечить водопостачанням 200 споживачів та місцеву амбулаторію первинної медицини.\n«Забезпечення та відновлення комфортного життя людей – це моя соціальна програма, яка спрямована на підвищення рівня життя жителів найвіддаленіших сіл. Уявіть собі, 21-ше сторіччя, а в селах досі немає водогону. Про який побут, про який комфорт може йти мова. Я вдячний місцевому самоврядуванню та усім небайдужим сільчанам Тридубів, які разом зі мною активно «проштовхували» цю тему. За вчасно виготовлений проект. За небайдужість. Ми згуртувались і практично вирішили проблему. Потрібно ще трохи часу й Тридуби будуть з водою», – зазначив Вадим Підберезняк.\nПісля огляду «бурової платформи» та спілкування зі спеціалістами і сільським головою народний обранець зустрівся з жителями села. Сільчани подякували нардепу за допомогу та звернулись ще з одним проханням: посприяти збереженню в селі відділення «Ощадбанку». Вадим Підберезняк пообіцяв розглянути це питання та зробити все від нього залежне, щоби його врегулювати.


Комісія приватбанку: відсоток за перекази | Приват24 для бізнесу - Послуги Приватбанку\nКомісія приватбанку: відсоток за перекази\nГоловна › Послуги › Комісія приватбанку: відсоток за перекази\n1 Переваги переказу коштів через інтернет\n2 Тарифи на зняття коштів з картки\n3 Комісії Приватбанку за переказ коштів\n3.1 З карти на карту приват банку\n3.2 На картку іншого банку\n3.3 Готівкою на мапу\n4 При оплаті комунальних платежів\n5 При обміні валюти\n6 Плата за переказ електронних грошей\nБільшість банківських систем націлені на прийом грошей населення та інвестування їх в кредитування та інші дохідні галузі. Щоб забезпечити окупність і прибутковість бізнесу, існує поняття комісія Приватбанку. Її утримує система при перекладі грошей, виплати коштів або під час отримання рахунку. Не за всі операції стягується комісія, є деякі сфери з пільговими відсотками або абсолютно безкоштовні. Знаючи всі особливості комісій, можна заощадити певну суму сімейного бюджету щомісяця.\nПереваги переказу коштів через інтернет\nТарифи на зняття коштів з картки\nКомісії Приватбанку за переказ коштів\nЗ карти на карту приват банку\nНа картку іншого банку\nГотівкою на мапу\nПри оплаті комунальних платежів\nПри обміні валюти\nПлата за переказ електронних грошей\nPrivatbank виводить інтернет розрахунки на новий рівень, все більша кількість користувачів відчувають переваги цього способу оплати.\nНа новий рівень виводить інтернет розрахунки Privatbank\nГоловні переваги інтернет розрахунків:\nмінімальна комісія у Приватбанку. Придбати товар шляхом перерахування суми на рахунок одержувача значно вигідніше, ніж оплата Післяплатою». Конкретна сума залежить від способу перерахування та різновиди карти;\nчисленні термінали оплати для самообслуговування. Знайти подібний термінал можна абсолютно в будь-якому місті країни. Вони знаходяться не тільки в центрі, але і на околицях міста, поблизу з торговими точками;\nможливість проводити оплату, не виходячи з дому, завдяки наявності інтернет банкінгу. Всі маніпуляції з рахунком виконуються в кілька кліків;\nлегкість моніторингу доходу і витрат. У Приватбанку є багато статистики і звітів, розділених на категорії. З їх допомогою легко встановити витрати на кожну галузь: продукти харчування, електроніка, ювелірна продукція тощо;\nзручне і функціональне додаток на смартфон. Не обов’язково мати комп’ютер для здійснення фінансових операцій.\nТарифи від Привату змінюються в залежності від типу карти. Скільки комісія в Приватбанку для кожного типу:\nкарти для виплат. Для видачі необхідно оформити офіційну заяву компанією, потім клієнт приходить і отримує картку. Сюди відносяться соціальні, студентські та зарплатні картки. З них не стягується відсоток за зняття та переказ коштів;\n«Універсальна» і «Gold Універсальна». Призначається для зберігання, одержання та перерахування власних коштів у будь-яких напрямках. На власні гроші встановлений стандартний відсоток при знятті – 1% в межах України та 2% за кордоном. Якщо скористатися банкоматом іншого банку величина утримуваної комісії може бути більше. Відсоток не змінюється незалежно від знятої суми. Для спрощення підрахунків, з 1 000 грн утримується 10 грн комісія. Щоб зняти 1 000 грн, слід мати на карті 1010 грн;\nВ залежності від типу карти змінюються тарифи від Привату\nкредитні карти. Вартість послуги зняття буде відрізнятися в залежності від суми:\nз усіх операцій понад 1 тисячі гривень стягується комісія 4%.\nКомісія за переведення в Приват 24 залежить від карти. Сьогодні найбільш поширеними є «карти для виплат», «Універсальні» і рідше зустрічаються «Елітні карти».\nПереказ на карту Приватбанку без комісії можна виконати в разі перерахування коштів на картку «Універсальна» і «Депозити:\n«Універсальна». За зарахування на таку карту і на депозитний рахунок комісія не стягується. Якщо перерахувати на карту для виплат – комісія складе 1%. За додавання на рахунок «Скарбнички» — 1% (за винятком послуг округлення суми і витрати). Для перерахування на юридичний рахунок комісія складе 1%, але не менше 3 грн до 1 тис. грн. При перерахуванні з кредитної картки додаткова комісія складає 4%;\n«карта для виплат». Дозволяє безкоштовно перераховувати кошти на «Універсальні» і «Елітні карти», а також на «Депозити». При перекладі на іншу картку для виплат додатково стягується 0,5%. Щоб перевести гроші на рахунок юридичної особи, комісія 1%;\n«Елітна картка». Умови перекладів приблизно ті ж самі, що і в «Універсальній», але є і позитивні відмінності. Переказати кошти на карту для виплат» можна, переплативши лише 0,5% замість 1%. На 1% менше сума комісії за зняття кредитних коштів і становить 3%.\nВід карти залежить комісія за переведення в Приват 24\nВідсоток при поповненні з карти Приватбанку інших банківських структур:\nз «Універсальною» — на власний рахунок або на карту іншого власника в Україні становить 1%, але не менше 3 грн, а при використанні кредитних коштів – 4%, у випадку з P2P — 1% (мінімум 5 грн) + 3%. При P2P мінімальна сума становить 5 грн. Щоб поповнити гаманець закордонного банку (у тому числі на Ощадбанк Росії), потрібно врахувати комісію 2% (хв. 50 грн), при використанні кредитних коштів — +3%;\nз зарплатної картки – тариф ідентичний «Універсальної» карті. Для перерахування на рахунки іноземних фінансових структур (не виключення і Webmoney) комісія складе 2% (хв. 50 грн);\nз «Елітної карти» відрізняється відсоток при використанні кредитних коштів і становить 3%, а при використанні P2P – 1% (5 хв. грн) + 2%. Для перекладу на іноземні гаманці – 2% (від 50 грн) + 2%.\nКомісія Приватбанку за переказ грошей на картку з терміналу переважно складає 0,5%. Якщо використовувати термінал Приватбанку з внесенням карти, комісія за поповнення власної картки не стягується. Кінцева сума — скільки комісія в терміналах Приватбанку може відрізнятися в залежності від типу апарату. В офіційних терміналах комісія відсутній або становить 0,5%, а в апаратах сторонніх компаній може утримуватися сверхкомиссия.\n0,5% переважно складає комісія Приватбанку за переказ грошей на картку з терміналу\nКомісія за комунальні платежі Приватбанк залежить від наявності договору з компанією одержувачем.\nСпосіб оплати Тарифний план «Бездоговірній» Тариф «Договірної» Через відділення банку\nДодатково стягується 5 грн, якщо платник не є клієнтом Приватбанку\n<500 грн – 10 грн, а понад – 1%, але не менше 15 грн <500 грн – 7 грн, в межах 500-1000 грн – 10 грн; понад 1000 грн – 1% (мінімальна сума – 10 грн) Через Приват24 3 грн 1 грн Через термінал або банкомат До 500 – 5 грн. Від 500 грн – 1% (від 7 до 1000 грн) <500 грн – 3 грн, в діапазоні 500-1000 грн – 5 грн. Якщо сума більше 1000 грн, комісія 0,5% (не менше 10 грн, але до 50 грн) За номером телефону >500 грн – 18 грн, від 500 грн – 1% (мінімум 15 грн до 1000 грн + 8 грн) До 500 грн – 15 грн, до 1000 грн – 18 грн. Понад 1000 грн – 1% (від 10 грн до 200 грн + 8 грн)\nПри валютних операціях купівлі та продажу валюти відсутня комісія. Безкоштовно надаються консультації та аналіз ринку щодо валютних коливань. Фахівці додатково дають консультації щодо складання контрактів на зовнішньому ринку.\nКомісія при переказі на електронні сервіси WebMoney, Qivi і т. п. стягується відповідно до тарифів при перекладі з карти на карту на банк в Україні або зарубіжну систему. Деякі сервіси утримують додаткову комісію у розмірі 0,5-1%, в залежності від умов мережі.


КНЕУ - Ходакевич Сергій Іванович\nВ 1998 році закінчив Київський національний економічний університет. Протягом 12 річного педагогічного стажу роботи отримав вчений ступінь кандидата економічних наук та вчене звання доцента. Відомий науковець в галузі банківської справи. Викладає дисципліну "Гроші та кредит". Автор багатьох публікацій, підручників, посібників, які мають значний вплив на підвищення освітнього рівня науковців, студентів, практиків банківської діяльності в питаннях сутності грошей і кредиту. Досвідчений викладач дисциплін кафедри банківської справи.\nСфера науково-педагогічних інтересів зосереджена на розвитку банківської системи України, грошово-кредитній політиці і управлінні комерційними банками.\n1. Ходакевич С.І. Трансформація банківської системи України // Збірник Фінанси облік і аудит – К.:– КНЕУ, 2010.\n2. Ходакевич С.І. Інституційні зміни банківського сектору як основа для ефективного перерозподілу та використання грошових ресурсів // матеріали міжнародної науково – практичної конференції «Фінансово-кредитний механізм активізації інвестиційного процесу» від 22 квітня 2010 року, – К.: – КНЕУ, 2010.


Сценарист «Людини у високому замку» працює над серіалом по Warhammer 40,000 - Blogchain\nВсесвіт Warhammer 40,000 вже розширювали іграми, «настолкамі» і навіть книгами, а тепер франшиза планує вибратися і на екрани телевізорів.\nGames Workshop анонсували серіал під назвою Eisenhorn, що відразу дає зрозуміти, хто ж стане головним героєм. Якщо ви забули, то нагадаємо, що Грегор Ейзенхорн — Інквізитор Ордена Ксеносов, який вже «світився» у грі 2016 року Eisenhorn: Xenos.\nВиробництвом займеться Big Light Productions, а ролі виконавчого продюсера і шоураннера займе Френк Спотниц, сценарист серіалу «Людина у високому замку». Продюсером серіалу виступить Емілі Феллер («Медічі»). У прес-релізі не розкрили сюжет, але розповіли, чим же буде займатися Ейзенхорн.\n«Інквізитор Грегор Ейзенхорн разом з групою дослідників будуть битися, щоб зірвати жахливі плани інопланетян, єретиків і демонів, перш ніж зустріти загибель людства», — сказано в описі.\nСеріал ще не обзавівся платформою, а також датою виходу на екрани.\nNext story Смарт-браслет Honor Band 5 ще не представили, а його вже можна попередньо замовити\nPrevious story Honor 20, Honor 10, Honor 8X і ще п’ять смартфонів компанії точно отримають ОС Android Q


Важливість Call Center\nВажливість Call Center - офшорної Call Center Solution Provider\nCall Center · Importance of Call Center – Offshore Call Center Solution Provider Головна · Call-центр · Важливість Call Center - офшорної Call-центр Solution Provider\nКонтакт-центр є об'єкт або додаток, що обробляє вхідні та вихідні дзвінки, а ефективно і економічно, як це можливо. Він грає важливу роль у всіх бізнесу. Кожен бізнес знайомі з важливістю колл-центру, чи є вони просто звичайні продажу товарів або надання послуг. Говорячи простими словами, ми можемо пояснити це тим, що для кожного продукту та послуги, які ви будете потребувати підтримки клієнтів.\nЯк ми працюємо? Наш контакт-центр клієнт керівники відділів продажів відповідає на дзвінки, потім маршрут дзвінки на представника відділу обслуговування клієнтів. Якщо ви працюєте в бізнесі, ніж ви повинні розуміти величезний вплив на колл-центр на бізнес.\nПрацюючи з нашою присвяченій професійно підготовлених продажів клієнтів представника не тільки підвищить ваші прибутки, але також знизити вартість маючи берегової колл-центр. Наші центри обробки викликів знаходяться від берега і оснащені верхній частині паз технологій.\nЯкщо ви шукаєте англомовному колл-центр з американським акцентом, чому не напишіть нам листа, і ми зв'яжемося з вами. Ми досить впевнено сказати, що ніхто не може перемогти нас за ціною і якістю обслуговування для вхідного і вихідного телефонного центру.\nЗа призводить , Інформаційний Центр ,


Мафія: поява, розвиток, традиції та інше (ч.2)\nПродумавши деякі нюанси попередньої статті я вирішив дещо пригальмувати в викладі предметної історії мафії і в більших подробицях описати структуру і традиції мафії, оскільки саме традиції роблять мафіозний світ таким неординарним і захоплюючим.\nВ попередній статті я коротко розповів про обряд посвяти, омерту та інші нюанси. Тепер викладу деякі подробиці. Вони стали відомі лише з середини 80их років 20ого століття, коли «босс двох світів» Томмазо Бушшета став «pentito» - поліцейським інформатором. Але про це пізніше. Головне, його свідчення дали змогу поглянути на світ очима мафіозо. Члени мафії вважають, що початок їх організації починається з середньовічної секти послідовників святого Франческо ді Паола, яка була заснована в 1185 році. У 18 столітті члени цієї секти жили в Палермо в підземних тунелях. Вдень вони молилися, а вночі вилазили, щоб захищати бідних.\nНобель 2009: Екстраординарний фарс\nПрисвоєння Нобелівської премії миру американському президентові викликало здивування та іронію не тільки в Європі, а й у самих США. Більшість аналітиків провідних американських газет були приголомшені такою звісткою. Серед 205 цьогорічних кандидатів на Нобелівську премію миру, американський Президент Барак Обама не виділявся особливими заслугами в миротворчій діяльності та не стояв у першій п’ятірці серед очікуваних номінантів. В біографії Обами немає, наприклад, шістьох років голодного життя, які провела в полоні бойовиків ліворадикальної організації ФАРК одна з номінантів на премію миру колумбійський політик Інгрід Бетанкур. Життя Обами, на відміну від міжнародних правозахисників (тим більше в Росії) не проходить без щохвилинної загрози та страху бути знищеним, як для ще однієї номінантки, керівника грозненського відділу «Меморіал», відомої чеченської правозахисниці Лідії Юсупової. Але окрім самої невідповідності особи американського президента на цю премію, виглядає досить цинічним і той факт, що Обама стоїть на чолі країни, яка найбільше в світі виділяє коштів на власну армію та забезпечення бойових дії на Середньому Сході.\nПобудова альтернативної влади\nДержавна система відпрацьована до досконалості. Ті, хто встиг потрапити у владні крісла, влаштували такі правила гри, за якими виграють лише вони. У владі не буває нових облич, це замкнуте середовище, яке займається крупним бізнесом. Потрапити туди ж може лише той, хто наближений до них і не збирається змінювати існуючий стан речей.\nГраючи за їхніми правилами, вкладаючи в це свої кошти, ресурси й сили, найбільше на що буде здатна будь-яка офіційна структура – це просунути кількох нових чиновників в існуючий механізм. Вони можуть мати інше забарвлення, показову ідеологію й гасла, але вони вже стануть частиною системи. Й ніхто, з тих, що їх туди провели, вже не будуть їм потрібні. Це не означає, що вони стануть гіршими. Вони можуть й надалі щиро говороти ті самі речі, що й раніше. Говорити. І то, скоріш на кухнях. Просто життєві цінності стають інші. По суті, революціонер, що отримав чиновницьку владу, втрачений революціонер.\nТак вибудувана система. Й грати по її правилам означає лише посилювати її. Тоді всі зусилля молодих та щирих активістів-революціонерів будуть витрачені заради якогось чиновника.\nСпостерігаючи за розвитком сучасної геополітики, асиміляцією, стрімким розвитком капіталізму й лібералізму, втратою політичної ідентичності та самостійності країн і суспільства, можна помітити «ейфорію» від цього правлячої верхівки, яка таким чином отримує колосальні вигоди й капітали.\nРозвиток сучасної цивілізації характеризується перш за все глобалізацією. Такий політичний курс формується світовою правлячою елітою, що керується лише власними корисливими інтересами.\nМетою глобалізації є лише захист інтересів вузького прошарку правлячої верхівки та власників великих транснаціональних корпорацій, отже вона спрямована проти більшості населення світу.\nЯкщо придивитись пильніше, можна побачити, що в рамках процесу глобалізації існує загроза не тільки політичної залежності країн, а й суспільства загалом. З кожним днем, все більша кількість людей опиняється за межею бідності, водночас капітали багатих стають все більшими. Розрив між бідними та багатими щодня зростає. Якщо скласти лише офіційний капітал десяти найбагатших громадян України, то він в декілька разів перевищить увесь держ.бюджет.\nСторінка 74 з 80


Ціни на постинг та інструменти маркетингу у соціальних мережах\n1 Користувач Необмежено\n10 днів Необмежено\nКількість циклічних завдань\n1 завдання на усі акаунти Необмежено\nКращий час для публікації\nПереміщення акаунтів між проектами\nДодавання та редагування користувачів\nЗміна прав учасників проекту\nДеактивація учасників проекту\nВидалення учасників проекту\nПланування, редагування та публікація контенту\nРедагування контенту інших учасників\nПерегляд запланованого контенту\nДоступ до автоматичної генерації контенту (RSS)\nЯ готовий обирати\nМожете розповісти детальніше про те, як працює ваш сервіс?\nPOSTOPLAN, система по управлінню соціальними мережами та месенджерами, не використовує важких планів, обмежуючих кількість акаунтів чи користувачів. Наш статус Start означає безкоштовне користування, статус Business надає доступ до розширених можливостей сервісу. Обидва статуси дозволяють використовувати необмежену кількість акаунтів у соціальних мережах чи месенджерах. Крім того, базовий функціонал завжди буде безкоштовним.\nЯк оплатити статус PRO?\nЗареєструйтеся у один клік. Спочатку вам буде наданий статус Start. Після цього перейдіть на сторінку PRO, натисніть на кнопку “Підключити PRO” та завершіть вашу оплату. З цього моменту ви зможете користуватися усіма перевагами статусу PRO.\nЯк я зможу отримати мої гроші назад, якщо щось піде не так?\nЯкщо ви захочете повернути гроші, будь ласка, напишіть про це в нашу Службу підтримки зі свого особистого кабінету в POSTOPLAN протягом 30 днів з моменту покупки тарифного плану. Після закінчення цього періоду, запит на повернення коштів буде неможливий.\nСкільки акаунтів я можу мати?\nКількість акаунтів необмежена. Ви можете додавати стільки акаунтів соцмереж і месенджерів, скільки вам потрібно, у будь-який час.


Головна/Україна і світ/Заліщук вказала на брехню Луценка\nНародний депутат Світлана Заліщук заявила, що вона не перешкоджала затриманню лідера “Руху нових сил” Міхеїла Саакашвілі.\nПро це народний депутат сказала в інтерв’ю “Громадському радіо”.\n“Генеральний прокурор назвав моє прізвище серед тих, які нібито здійснювали перешкоджання затриманню Саакашвілі. Я хочу сказати, що це брехня, і Генпрокурор як людина процесуальна, повинен відповідати за ці слова”, – зазначила Заліщук.\nВона пояснила, що приїхала на вулицю Костьольну, коли Саакашвілі вже був заарештований.\nА в момент, коли його виймали з автобуса, я перебувала у приміщенні з інтернетом, де переглядала прес-конференцію Луценка,\n– зазначила народний обранець.\nЗаліщук додала, що приїхала на місце затримання , щоб своєю присутність просто гарантувати не застосування фізичної сили до людей.


Святитель Тихон Задонський - Ікона з янтаря купити з доставкою по Україні || Магазин Іконний Двір\nСвятитель Тихон Задонський - красива янтарна ікона\nСвятитель Тихон Задонський, єпископ Воронезький (в миру Тимофій), народився в 1724 році в селі Короцке Новгородської єпархії в сім'ї дяка Савелія Кирилова.\nТихон Задонський — єпископ Російської православної церкви, єпископ Воронезький і Єлецький, богослов, найбільший православний релігійний просвітитель XVIII століття. Канонізований Російською церквою в лику святителів, шанується як чудотворець.\nДні святкування: 19 липня, 13/26 серпня.\nСвяті, Тихон, ікона, бурштинові ікони


☰⟪ Виготовлення дерев'яних⟫ меблів на замовлення\n☑ Одним з напрямків діяльності компанії "МебельАрт" є виробництво меблів на замовлення. У наших силах розробити індивідуальний проект меблів, який буде враховувати всі ваші вимоги і особливості експлуатації. Якщо у вас вже є свій проект і вам потрібно реалізувати задумане, ми з радістю візьмемося за виготовлення меблів за вашими кресленнями, а так само надамо вам пораду щодо використання відповідних матеріалів і вузлів з'єднання виробів. Ви можете бути впевнені в тому, що замовляючи виробництво у нас, ви отримаєте якісні і надійні меблі.\nДерев'яні меблі на замовлення в Києві\nВиготовлення якісних меблів на замовлення в Україні\nЧаси однотипних будівель, однакових радянських товарів, які не вирізняються індивідуальністю, красою і зручністю, відходять у минуле. Зараз кожен прагне облаштувати свій будинок, зробивши основний акцент на гармонійному поєднанні практичності, функціональності, комфорту і зовнішньої привабливості. Це дозволяє створити затишний куточок, призначений для душевного відпочинку в колі сім'ї, облаштувати особистий простір. Компанія "Мебеларт" пропонує виготовлення меблів на замовлення за ескізами в Києві за демократичними цінами. Безпека матеріалів, індивідуальний підхід при створенні проекту і великий вибір, дозволять врахувати всі нюанси планування і реалізувати найсміливіші мрії і бажання, зробивши простір цікавим, сучасним і яскравим.\nПеревірений часом виробник "Мебеларт" пропонує широкий вибір предметів інтер'єру:\nдля квартири, будинку - шафи, кухні, корпусні і м'які меблі, передпокої, дитячі, вітальні, бібліотеки;\nОбладнання для бізнесу - стелажі, вітрини, дивани, пуфи;\nофісні меблі - столи, меблі для зберігання, облаштування кухонь і кімнат відпочинку, переговорних;\nдля яхт, катерів - облаштування м'якої зони, спальні, бару;\nвиготовлення предметів інтер'єру.\nФотографії дерев'яних меблів виготовлених на замовлення\n189 Мебель из дерева на заказ\n190 Мебель из дерева на заказ в Киеве\n191 Мебель из дерева на заказ Вишневое\nМи пропонуємо індивідуальний підхід, зможемо однаково легко створити класичні меблеві гарнітури або реалізувати сміливий політ творчої думки, поєднуючи яскраві кольори, різьблення, несподівані поєднання матеріалів, складну геометрію і багато іншого.\nУ цій темі ми розглянемо дерев'яні меблі і визначимо терміни, про які треба мати уявлення:\nЕтапи виготовлення меблів за індивідуальними ескізами та розмірами\nСтворення унікальних і елегантних шедеврів інтер'єру відбувається в кілька етапів:\nконсультація з фахівцями компанії, замір приміщення;\nрозробка дизайн-проекту, узгодження з замовником;\nвиготовлення меблів на сучасному обладнанні за індивідуальним замовленням;\nдоставка продукції клієнту (підйом на поверх);\nМи готові взяти в роботу ваші креслення і напрацювання або створити власні, виходячи з вимог замовника. Досвід фахівців дозволяє швидко підібрати оптимальне рішення, порадити найкращу фурнітуру, матеріали виготовлення.\nВиготовлення дерев'яних меблів Київ\nЗалежно від виду меблів використовуються наступні види сировини:\nДСП, ДВП, МДФ - якісні матеріали, виготовлені з деревної сировини. Вони використовуються для виробництва корпусних меблів, каркасної частини.\nТекстиль - тканина, шкіра, замша, інші види, виходячи з потреб замовника;\nСкло - застосовується в якості декоративних елементів, при виготовленні шаф, столів, бібліотек;\nМетал - використовується в якості обробки, і каркасів.\nПластик - зручний і практичний матеріал, який застосовується для виготовлення стільців, столів, шаф, як обробка.\nКомпанія "Мебеларт" використовує для виробництва безпечні і перевірені матеріали.\nКожен виріб проходить подвійний контроль якості, що дозволяє виключити навіть невеликий недолік. На меблі надається гарантія на 2 роки. Виготовлення меблів на замовлення за індивідуальними ескізами замовника від виробника компанії "Мебеларт" можливо недорого, якісно і швидко. Фахівці із задоволенням приймуть будь-який виклик і допоможуть підібрати матеріали, найкращі рішення. Ми надаємо послуги з консультування, заміру, створення проекту, доставки та встановлення. Наш професіоналізм і надійність підтверджуються позитивними відгуками від задоволених клієнтів, що реалізували свої мрії і зробили своє життя комфортніше разом з нами.


Тепер ми працюємо з Білоруссю - Акваполімер Інжиніринг - Ємності в Білорусії\nГоловна › Новини › Тепер ми працюємо з Білоруссю\nУкраїнська виробничо-монтажна компанія «Акваполімер Інжиніринг» надає послуги з проектування та встановлення модульних ємностей для води та інших рідин по всій території Білорусі. Модульні ємності MakBox від Акваполімер – міцні сталеві накопичувачі води місткістю до 4000 м³ з оцинкованим металевим каркасом і розташованим всередині поліпропіленовим вкладишем.\nМодульні накопичувачі використовуються в світовій практиці ще з 1980-х років. Міцну і повністю водонепроникну конструкцію оцінили на практиці в багатьох сферах діяльності: сільському господарстві, на заводах і фабриках, в промисловості і т.д. Вони можуть використовуватися для зберігання питної і пожежно-технічної води, різних добрив, масла і патоки. У них дуже зручно розводити риб та креветок. Модульні резервуари є головним елементом системи водопостачання віддалених сіл і регіонів, де існують проблеми з постачанням води. За їх допомоги приватні особи і підприємці створюють стратегічні запаси води для догляду за зеленими рослинами, овочами, фруктовими деревами і т.д.\nВиди модульних резервуарів\nНаша компанія виготовляє понад 160 готових рішень типорозмірів модульних ємностей об’ємом 20 – 4000 м³ наступних видів:\nРезервуари для водопостачання. Це обладнання призначене для накопичення і зберігання необхідного обсягу води перед очищенням і подачею споживачеві. Цілодобове водопостачання особливо актуально для регіонів з сухим кліматом і перебоями поставок питної води або повною її відсутністю. Устаткування для водопостачання сіл і селищ, спроектоване за технологією швидкомонтованих ємностей із застосуванням екологічно безпечних матеріалів, є сучасною альтернативою морально застарілим звареним резервуарам.\nНакопичувачі для зберігання питної і технічної води. Ці оцинковані вироби ідеально підходять для створення запасів води на свинофермах, птахофермах, корівниках, підприємствах агропромислового комплексу. Крім технічної, резервуари підходять для зберігання питної води і забезпечення питного режиму туристичних баз, санаторіїв, готелів та інших об’єктів туристичного бізнесу.\nЄмності для масла і патоки. Таке обладнання замовляють сільськогосподарські переробні підприємства соняшника, постачальники патоки і масла. Торгові компанії використовують їх для патоки і масла в терміналах, звідки продукція йде на експорт. За рахунок використання нейтральних екологічних матеріалів ємності відповідають вимогам харчової галузі. У них передбачена можливість установки ТЕНів для підтримки оптимальної температури продукції і запобігання її замерзання в зимовий період.\nПротипожежні резервуари. Дозволяють створювати великі запаси води на пожежонебезпечних об’єктах (промислові, нафтопереробні, виробничі, сільхоз підприємства) для можливості ліквідації масштабних займань. Залежно від площ і масштабів виробничих потужностей підприємства, Акваполімер Інжиніринг пропонує різні типорозміри пожежних ємностей, які є недорогою і більш практичною альтернативою звареним вертикальним накопичувачам.\nЄмності для КАС. Використання величезної кількості добрив для проведення польових робіт вимагає спеціальних резервуарів для тимчасового зберігання і швидкого доступу до азотних добрив, КАС (карбідно-аміачної суміші) і іншим рідким мінеральним добривам. Такими резервуарами є модульні ємності для КАС від компанії «Акваполімер Інжиніринг», вироблені за технологією швидкомонтованих споруд. Замовниками таких ємностей є фермери, підприємства агропромислового комплексу, торговельні компанії і постачальники добрив на внутрішні і зовнішні ринки.\nРезервуари для вирощування риби. Такі ємності висотою до 4,5 метра і обсягом до 1200 кубів відмінно підходять для вирощування осетрових, коропових, форелі, креветок. Модульні резервуари для риби можна монтувати на вулиці або всередині приміщень. Монтаж таких конструкцій займає 2-3 дні, при цьому буде потрібно мінімальний обсяг робіт без використання будівельної спецтехніки. Розміри, навісне та запірне обладнання, технічні параметри підбираються з урахуванням кількості вирощуваної риби, особливостей її годування і догляду.\nЄмності для поливу. Це невеликі і компактні вироби, призначені для поливу фруктових дерев, городніх рослин, сільськогосподарських культур. Монтаж такого устаткування біля саду, поля, земельної ділянки виключить залежність від функціонування центральної водопровідної системи та забезпечить постійний полив зелених насаджень.\nЧому Акваполімер Інжиніринг?\nКомпанія «Акваполімер Інжиніринг» пропонує на вигідних умовах купити ємність в Білорусії для зберігання води і різних рідин. Ми пропонуємо як типові типорозміри виробів, так і накопичувачі за індивідуальним замовленням. Вартість проекту обійдеться замовнику в 2-3 рази нижче, ніж виготовлення зварних сталевих або залізобетонних ємностей. При цьому їх термін експлуатації становить не менше 30 років, на відміну від РВС.\nЗа рахунок установки мембрани, яка витримує температуру до 30˚С, вода буде зберігатися значно довше. У нас можна замовити резервуари наземної і підземної конструкції, для установки на вулиці або всередині приміщень. При цьому монтаж ємності здійснюється швидко без задіяння спецтехніки, що дозволить зменшити видаткову частину на проект. Так, ємності об’ємом 100 м³ монтуються за один день.\nЗамовляйте перевірені довговічні ємності для своїх потреб. Звертайтеся до нас на сайті і отримайте вичерпну консультацію фахівців.


Умови використання — «Тут стильно - магазин взуття та одягу»\n
 Умови використання веб-сайту
\n
 1. Умови
\n
 Отримавши доступ до цього Веб-сайту, доступного з tut-stylno.com.ua, ви погоджуєтесь з цим Правилами та умовами користування цим веб-сайтом та погоджуєтесь, що несете відповідальність за угоду з будь-яким чинним місцевим законодавством. Якщо ви не згодні з будь-яким із цих умов, вам заборонено отримувати доступ до цього веб-сайту. Матеріали, що містяться на цьому веб-сайті, захищені законом про авторські права та торговельні марки.
\n
 2. Використовуйте ліцензію
\n
 Дається дозвіл тимчасово завантажувати одну копію матеріалів на веб-сайті DropCRM лише для особистого некомерційного перехідного перегляду. Це надання ліцензії, а не передача права власності, і за цією ліцензією ви не можете:
\n
 змінювати або копіювати матеріали;
\n
 використовувати матеріали для будь-яких комерційних цілей або для будь-якої публічної демонстрації;
\n
 намагатися здійснити зворотне проектування будь-якого програмного забезпечення, що міститься на веб-сайті DropCRM;
\n
 видалити з матеріалів будь-які авторські права чи інші авторські позначення; або
\n
 передача матеріалів іншій особі або «дзеркальне відображення» матеріалів на будь-якому іншому сервері.
\n
 Це дозволить DropCRM припиняти роботу в разі порушення будь-якого з цих обмежень. Після припинення дії вашого права на перегляд також буде припинено, і ви повинні знищити всі завантажені матеріали, якими володієте, у друкованому або електронному форматі. Ці Умови надання послуг було створено за допомогою  Генератора умов використання  та  Генератор політики конфіденційності .
\n
 3. Застереження
\n
 Усі матеріали на веб-сайті DropCRM надаються "як є". DropCRM не дає жодних гарантій, будь то виразні чи маються на увазі, тому заперечує всі інші гарантії. Крім того, DropCRM не робить жодних заяв щодо точності або надійності використання матеріалів на своєму Веб-сайті або будь-яким іншим чином, що стосується таких матеріалів або будь-яких сайтів, пов'язаних з цим Веб-сайтом.
\n
 4. Обмеження
\n
 DropCRM або його постачальники не нестимуть відповідальності за будь-які збитки, які можуть виникнути в результаті використання або неможливості використання матеріалів на Веб-сайті DropCRM, навіть якщо DropCRM або уповноважений представник цього Веб-сайту були повідомлені, усно або письмово, про можливість такої шкоди. Деяка юрисдикція не допускає обмежень на передбачувані гарантії та обмеження відповідальності за випадкові збитки, ці обмеження можуть не стосуватися вас.\n
 5. Виправлення та виправлення
\n
 Матеріали, що розміщуються на веб-сайті DropCRM, можуть містити технічні, друкарські або фотографічні помилки. DropCRM не пообіцяє, що будь-який із матеріалів цього веб-сайту є точним, повним або актуальним. DropCRM може змінювати матеріали, що містяться на своєму Веб-сайті, у будь-який час без попередження. DropCRM не бере на себе жодних зобов'язань щодо оновлення матеріалів.
\n
 6. Посилання
\n
 DropCRM не перевірив усі веб-сайти, на які посилається його веб-сайт, і не несе відповідальності за вміст будь-якого такого веб-сайту. Наявність будь-якого посилання не означає схвалення DropCRM сайту. Використання будь-якого пов'язаного веб-сайту здійснюється на власний ризик користувача.
\n
 7. Зміни Умов використання сайту
\n
 DropCRM може переглянути ці Умови використання для свого веб-сайту в будь-який час без попереднього повідомлення. Користуючись цим Веб-сайтом, ви погоджуєтесь дотримуватися поточної версії цих Умов використання.
\n
 8. Ваша конфіденційність
\n
 Будь ласка, прочитайте нашу Політику конфіденційності.
\n
 9. Чинне законодавство
\n
 Будь-яка претензія, пов’язана з веб-сайтом DropCRM, регулюється законодавством США незалежно від її колізійних положень.


Волонтери: благодійники чи чорнороби?\n08.12.2014 17.04.2015 webmaster\n5 грудня, до Міжнародного дня волонтера, у Черкаському обласному молодіжному ресурсному центрі, було організовано диспут.\nГостями заходу були представники влади, а саме: депутат Черкаської обласної ради, Анатолій Бондаренко, речник начальника Управління ДСНС у Черкаській області, Костянтин Проценко і представники громади, а саме: волонтери різних спрямувань — студенти ЧНУ ім. Богдана Хмельницького, ЧДТУ, Медичного коледжу (Яна Проценко, Катерина Бурла, Федоров Денис та ін.), Центру допомоги армії, ЛЖВ-волонтери (Тамара Борисова), представники благодійного фонду «Інсайт» (Елеонора Герасименко), РНГО «Центру соціального партнерства» (Белюкіна Наталя) та ін.\nТемою диспуту стало соціально важливе питання: «Волонтери: благодійники чи чорнороби? або Чи мають волонтери перебирати на себе функції держави та в якій мірі?».\nПриводом для обговорення послугував сюжет з телебачення, що відображає прорахунки у державній системі, через які оборона країни тримається у 85% випадків на волонтерах та звичайних громадянах.\nЗауважимо, що в суспільстві є думка про недосконалість системи, яка проявляється й у інших сферах життя українців. Під час диспуту виступила більшість аудиторії. Зокрема при підбитті підсумків ми виділили декілька тез. Наталя Белюкіна висловила таку думку: «Держава починається з кожного з нас. Волонтерство — це інструмент формування свідомого громадянина.» Тамара Борисова наголосила: «Волонтер — не «повинен», це його добровільний вибір.» Також Наталя Белюкіна поставила запитання представнику депутатського корпусу ЧОР, Анатолію Бондаренку про те чи існують у напрацюваннях депутатів якісь рішення про підтримку волонтерства у області, на що Анатолій Васильович відповів, що на разі в державі є недосконалий Закон про волонтерство, який змінити депутати ЧОР фактично не мають можливості через відсутність таких повноважень. Костянтин Проценко, з-поміж інших міркувань, навів приклад народної мудрості, яка зараз у модифікованому вигляді має таку форму: «Моя хата скраю — я нічого не знаю», а раніше містила протилежне значення: «Моя хата скраю — першим ворога стрічаю». Костянтин Проценко наголосив, що однією з причин недосконалості системи є байдужість громадян і, відповідно, депутатів та високопосадовців, яких вони обирають.\nГоловним висновком диспуту стало визначення: Волонтерський рух — є невід’ємною частиною держави та виконує важливу функцію в її життєдіяльності. Нарікати лише на державну владу ми не маємо права. Кожен має поставити собі питання: «А що я зробив для держави? Для зміни її системи? Для зміни влади?» Шляхом віднайдення відповіді на це питання кожна людина має діяти на благо держави та змінювати себе і її на краще.\nфахівець з інформаційно-кнсультативної роботи\nНовини mrc, Анатолій Бондаренко, волонтери, день волонтера, диспут, Інсайт, Молодіжний ресурсний центр, молодіжний центр, мрц\nЯк студенти Комерційного технікуму знайомились із Молодіжним ресурсним центром\nМіс Всесвіт у Черкасах


Нові загрози в США.\n07 листопада 2003, 21:46\nМирослава Гонгадзе Нові загрози в США.\nВашингтон, 7 листопада 2003 - Вчора і сьогодні одинадцять поштових офісів, які обслуговують Білий дім та більшість урядових установ США зачинені на перевірку. Правоохоронні органи знайшли там ознаки сибірки. На початку ж цього тижня “Аль-Каїда” через свої Інтернет-сайти закликала усіх мусульманів США покинути Вашингтон, Нью-Йорк та Лос-Анджелес.\nБільшість урядових установ американської столиці не отримали сьогодні жодної кореспонденції. Правоохоронні органи заявили, що попередній тест виявив наявність сибірки. З цієї причини зачинили 11 поштових відділень у центрі Вашингтона.\nПісля першої загрози розповсюдження сибірки, минулого року, усі поштові офіси американської столиці були оснащені спеціальною електронною апаратурою для виявлення небезпечних елементів в листах, і саме ця апаратура зараз засвідчила наявність спорів смертельної хвороби. Офіцер поштової служби Мейджор Кемпбел каже, що можливо цього разу правоохоронні органи відреагували занадто гостро на новий факт сибірки, але погодився, що після початку війни проти тероризму американці перебувають під значним ризиком і за великим рахунком ще не навчились протидіяти подібним загрозам.\n“Це так легко для терористів поламати нашу систему. Лише один лист може заразити багатьох. Але ми в Америці справді в небезпеці, якщо ми не зупинимо подібні речі”, – каже поштовий офіцер.\nАле можлива наявність сибірки - це не єдина загроза, що з’явилася цього тижня. Ще в середу на сайтах “Аль- Каїди” з’явились нові попередження про терористичні атаки на найбільші американські міста. “Наші мусульманські брати в Америці, ми просимо вас терміново покинути Вашингтон, Нью-Йорк і Лос-Анжелес” - таке попередження передала, посилаючись на інформаційні органи терористичної організації, американська телекомпанія Фокс-Ньюс. “Найближчі декілька днів підтвердять, що це попередження було правдою”,- мовиться у звернені ісламського руху “Баян”. Поки не зрозуміло, чи пов’язані ці два факти, але правоохоронні органи Америки після 11 вересня до кожної подібної загрози ставляться надзвичайно серйозно.


«Як полювання, пане міністре?» - Урядовий Кур’єр - газета центральних органів влади України онлайн\nВалерій МЕЛЬНИК 6 лютого 2014\n«Як полювання, пане міністре?»\nУ недалекому минулому один із литовських міністрів вирішив поїхати на полювання. Діло хороше, але для доїзду до лісу, де проходили лови, міністр узяв… службовий автомобіль без водія. І коли ввечері, щоб поставити його на місце, заїхав у гараж, там на нього вже чекали телекамери і десяток журналістів. «Чи вдалим було полювання, пане міністре? — відразу почали цікавитися вони. — Як ви відпочили? Чи вдалося щось підстрілити?» Увечері про міністерський вояж знала вже вся Литва. І наступний ранок міністр розпочав із заяви про свою відставку…\nПро цей фрагмент із новітньої історії Литовської Республіки волинським журналістам якось розповів Надзвичайний і Повноважний Посол України в цій братній нам країні Борис Клімчук — мудра і зважена людина. І вони згадали про нього, коли зібралися на пленум обласної організації Національної спілки журналістів України зокрема із приводу недавніх подій у державі.\n«З великою тривогою стежимо за подіями, що відбуваються нині в Україні, і зокрема у Києві. Протести мирних громадян, що тривають понад два місяці, вилилися у жорстокі сутички мітингувальників із силовими структурами. Є вбиті, багато поранених, зниклих безвісти, — йдеться в ухваленій волинськими журналістами заяві. — Під час виконання професійних обов’язків потерпіло більш як сотня вітчизняних та іноземних журналістів. До цього призвели необдумані кроки влади. Вона не дослухалася до голосу народу. Останньою краплею стали прийняті Верховною Радою із грубими порушеннями регламенту закони, які обмежують права і свободи громадян. Над Україною нависла тінь диктатури. Ми, волинські журналісти, протестуємо проти таких дій влади. Вимагаємо скасування антинародних, антиправових законів, звільнення з тюрем політичних в’язнів, припинення війни із власним народом!»\nВолинські журналісти закликали владу та лідерів опозиції зробити все для того, щоб громадянське протистояння в країні увійшло в мирне русло. Вболівання за долю країни, за майбутнє українського народу, підкреслюють вони, повинно взяти верх над політичними амбіціями та корпоративними інтересами.\nНе залишилася нині осторонь великої біди, що ввірвалася в нашу країну, і Національна спілка журналістів. Вона гостро засуджує як насилля загалом, так і стосовно працівників ЗМІ зокрема. Адже з початку конфлікту під час або в результаті виконання професійних обов’язків за дуже короткий час постраждала безпрецедентна у світі кількість журналістів — 136.\nЯк стверджує НСЖУ, найбільше працівникам пера і мікрофона перепало від побиття міліцією чи «Беркутом»: таких зафіксовано 54 випадки. Ще 27 журналістів зазнали поранень світло-шумовими гранатами, на понад два десятки працівників ЗМІ нападали «тітушки». Також зафіксовано 17 випадків поранень журналістів гумовими кулями, які летіли з боку міліції на вулиці Грушевського у Києві. 19 журналістів постраждали внаслідок інших силових дій. Наприклад, від каменів, що летіли з різних боків, отруєння сльозогінним газом.\nАле якщо останнє ще якось можна зрозуміти, то цей факт — поза межею здорового глузду: понад тридцяти журналістам пошкодили або повністю знищили техніку — відеокамери, фотоапарати, планшети, флешки та інше.\nСеред них — і наша колега, власкор газети «Урядовий кур’єр» у Дніпропетровській області Наталія Біловицька. Вилучену в неї невідомими людьми флешку з фото події, яку вона мала висвітлювати, їй досі не повернули.\nІ цей факт показовий. Виникає запитання: «Невже у нас перестала діяти Конституція, яка гарантує права людини?» Бо якщо таке ставлення до працівника урядової газети, то яким воно може бути до молодого журналіста чи простого трудяги?\nПід час зустрічі з волинськими колегами голова НСЖУ Олег Наливайко гірко пожартував: «Я привіз вам жилети із написом «Преса». Але не гарантую, що саме вони не перетворять вас на мішень для силовиків».\nНині часто доводиться чути скарги влади на інформаційний перекіс у висвітленні євромайданного протистояння. Чи не варто модераторам таких думок згадати давню управлінську мудрість: «Ніколи не тягайся і не ображай тих, хто купує чорнило бочками, а папір — тоннами». Бо ж наївно думати, що по-звірячому побитий журналіст розповідатиме тисячам людей про кривдника щось добре. Хіба не так?


Від Катерини ІІ до Горбачова - РІСУ\nВід Катерини ІІ до Горбачова...\nНаціональна культура є духовною основою незалежності й свободи народу, відповідно, й умов для творення національної економіки – матеріальної бази нації. Про це говориться в декларації, прийнятій на Всесвітній конференції ЮНЕСКО з питань політики у сфері культури (Мехіко, 1982). У документі зазначено, що утвердження культурної самобутності сприяє визволенню народів, і навпаки – будь-яка форма панування у сфері культури відкриває шлях до політичного й економічного панування. Підтвердження цього бачимо у світовому досвіді: нації, які не вважають культуру елементом «надбудови» – як нав’язливо навчали всіх, хто здобув вищу освіту в СССР, зазвичай є незалежними в економічній та політичній сфері. Вони переконані, що власна культура – це основа, матриця, золотий запас ідентичності й колективної самооцінки та мотивації громадян.\nВ артефактах культури акумулюється історія народу. Національна культурна спадщина – включно з надбанням археології, архівами, етнографічними колекціями – є, відповідно, унаочненим матеріальним підтвердженням колективної історичної пам’яті. Коли території, на яких творилася ця культурна спадщина, планують окупувати, спершу «працюють» з культурним надбанням і свідомістю людей – культуру відчужують від народу. Пам’ятки нищать чи з відповідним ідеологічним супроводом привласнюють. А щодо людей застосовують технології зміни ідентичності, системно й тривало «переконують», часто через терор, що їхня культура – відстала, кумедна, а то й «шкідлива».\n"Руській" імідж Росії\nНайефективнішим обґрунтуванням претензій на території Києворуської держави стала ще для Московського князівства ідея «успадкування від Києва». Згідно з нею, все, створене на території України за давніших часів, є коренем російської культури – отже належить їй і має бути представлене в російській столиці.\nПам’ятки періоду Київської Русі потрапляли до Росії різними шляхами: їх передавали до центральних установ імперії внаслідок імператорських указів; вивозили співробітники наукових установ Москви й Петербурга та українські діячі, що виїздили туди на роботу, колекціонери.\nЧимало києворуських старожитностей потрапило до фондосховищ російської держави під час Першої світової війни, коли провадилася дивна «евакуація» з регіонів Східної України та вивезення культурних цінностей з музеїв та єпархіальних сховищ Західної України. А також у час Другої світової у результаті не менш дивної евакуації та післявоєнних реституційних процесів між Німеччиною, США та СРСР.\nШабля Володимира Мономаха. З альбому "Воины, доспехи и вооружение Русской армии до 19 в."\nОкрему групу етнокультурних цінностей періоду Київської Русі становлять атрибути князівської влади. Так, серед іншого, до Росії були переміщені шолом і кольчуга князя Ярослава Всеволодовича, щит і меч Мстислава Володимировича, шабля Володимира Мономаха та багато іншого.\nПредставлені в російських музеях шедеври києворуського мистецтва, брутально вирвані з київського тіла, також відіграють свою роль і в територіальних претензіях, і в іміджі Росії як культурної країни. Так, у 1938 році на тимчасову виставку до Росії вивезли і не повернули найвизначніші реліквії знищеного у 1935 році Михайлівського золотоверхого собору. Відтак, мозаїка “Димитрій Солунський” тепер подається під номером 1 у каталозі Третьяковської галереї.\nДимитрій Солунський. Мозаїка з київського Михайлівського золотоверхого собору.\nТрофеї з України\nЧимало українських історико-культурних пам’яток вивезли до Росії як військові трофеї. Так, коли 1775 року за наказом Катерини II московські війська зруйнували Запорозьку Січ, то пограбували церкву, де зберігалися козацькі клейноди. Клейноди й коштовності січової церкви потрапили до особистої колекції князя Потьомкіна. Згодом частину їх перевезли до Ермітажу.\nЗахоплення Запорозької Січі військами Петра І у 1709 році також супроводжувалося грабунками. До Москви та Петербурга були тоді перевезені як трофеї козацькі клейноди. У ході боїв до російських солдат потрапила шабля гетьмана Івана Мазепи, датована 1687 р. Згодом її передали до музею-арсеналу в Царському Селі. У другій половині ХІХ ст. більшість пам’яток цього музею передано до відділу середніх віків і доби Відродження петербурзького Ермітажу та Збройної палати Московського кремля.\nДані про кількість і навіть вигляд захоплених як військові трофеї українських етнокультурних цінностей містяться в описах та путівниках російських музеїв минулого століття. Археолог і мистецтвознавець Микола Макаренко описав 14 корогов з фондів Ермітажу.\nЗа описом військового історика генерала Миколи Брандебурга, в петербурзькому Артилерійському історичному музеї тримали такі козацькі реліквії: двокінцеві прапорці; мідну мортиру 1698 року глухівського майстра Карпа Іосиповича, вилиту за розпорядженням гетьмана Івана Мазепи; пищаль (гармата) того ж майстра; пищаль XVII століття, знайдену в Чигирині. У музеї зберігалася “біла козацька хоругва; багато прапорів, перначі різних полковників, гармати, шаблі, пістолі, порохівниці, часто з українським написом; одяг, кінна збруя”.\nОружейна палата у Москві мала козацькі прапори, булави, перначі, зброю. Прапори гетьманів Данила Апостола, Мазепи, Івана Виговського, Івана Самойловича, Дем’яна Многогрішного; булави Івана Мазепи, миргородського полковника Павла Апостола та князя Костянтина Острозького, якого взяли в полон у битві при річці Ведроші.\nДо Росії в час Російсько-турецької війни 1828-1829 років були переміщені церковні речі запорожців, які вони вивезли до Туреччини після знищення Січі: вісім запорозьких панікадил; виткана золотом та сріблом риза; срібні визолочені кадильниця та напрестольний хрест; Євангеліє у визолоченій оправі.\nУ Москві – отже «своє»\nВідомо, що для імперій-колонізаторів властиве всебічне дослідження своїх «національних околиць» за фінансової та ідеологічної підтримки уряду, з метою кращого «освоєння» територій. Відомості про Україну цілеспрямовано збирали державні і церковні установи імперії – синод, міністерства, комісії, та наукові – академія наук, музеї, товариства. Фінансувалися археологічні та етнографічні експедиції, видавалися програми до збирання пам’яток, формувалася і підтримувалася кореспондентська мережа з учителів, священників, студентів.\nЗгідно з імператорськими указами, до Москви та Санкт-Петербурга передавали найцінніші археологічні знахідки, пам’ятки мистецтва, в тому числі народного, рукописи й стародруки. Велика кількість українських історико-культурних цінностей увійшла до приватних колекцій, що зберігалися або ж згодом були переправлені до Петербурга чи Москви.\nІмператорська археологічна комісія, що діяла до 1919-го, протягом 60 років була центром організації археологічних досліджень на території всієї імперії. Найцінніші знахідки представляли на розсуд государю-імператору і «за велінням його імперської величності» надходили до імператорського музею Ермітаж або в інші «височайше призначені місця».\nПерстень Кубрата з Мало-Перещепинського скарбу\nВнаслідок діяльності Московського археологічного товариства та Імператорської археологічної комісії у ХІХ – на поч. ХХ ст. до Ермітажу потрапили майже всі знахідки зі скіфських, сарматських, давньоруських курганів, унікальні скарби, знайдені в Києві, та всесвітньовідомий Мало-Перещепинський скарб із Полтавщини. Туди ж перевезли найвизначніші знахідки з Товстої могили та з кургану Солоха: нині всесвітньовідомі срібну чашу зі сценами полювання скіфів та золотий гребінь із зображенням воїнів.\nЗолотий гребінь з кургану Солоха\nДо Московського історичного музею таким чином потрапили знахідки епохи палеоліту, бронзи та раннього залізного віку з Чернігівщини, Полтавщини, Волині, півдня України. Скажімо, пам’ятки з київського Михайлівського скарбу XI – XII століть: золоте намисто з підвіскою у формі сонця, золота з перлами діадема з деісусним чином, золоті з емаллю колти з зображенням сиринів; рясни; золоті медальйони-змійовики XI – XII століть.\n«Племена» під впливом\nНагадаємо, що на той час власне українських музейних колекцій не збирали – і через заборони на таку діяльність через острах «українського сепаратизму», і через відсутність фінансування – адже потенційні колекціонери побоювалися виявити в такий спосіб нелояльність до влади.\nТим часом Російське географічне товариство, створене 1845 року, розгорнуло широку діяльність з вивчення культури і побуту «народу Російського», складовою частиною якого оголошували українців. Музей антропології та етнології ім. Петра Великого у 1899–1913 роках відряджав науковців до різних регіонів України для збирання «колекції по малоросах» та антропологічних обмірів.\nОпішнянська мальована миска\n1902 року при Російському музеї імператора Олександра ІІІ (нині Російський етнографічний музей) створено етнографічний відділ, де мали досліджувати не лише народи, що проживали на території Російської імперії, а й «межуючі з Росією країни, якщо в них мешкають племена, які є і в Росії», або ж «межуючі з Росією країни, на які поширюється російський політичний, економічний або моральний вплив» та слов’янські племена, навіть далеко від російських кордонів. До 1913 року науковці-етнографи регулярно збирали для цього музею українські експонати. Збирали їх і місцеві ентузіасти — краєзнавці, художники, студенти. Окрім цього, експонати закуповували у приватних осіб, надходили з виставок.\nУ результаті експедиційної діяльності було зібрано велику кількість експонатів з україніки. Це атрибути весільної обрядовості, зразки ткацтва, килими, пряничні дошки, рибальське знаряддя, писанки, кераміка, одяг, вишивки, народні іграшки, предмети хатнього начиння, знаряддя праці, унікальні пам’ятки чумацького промислу, знаряддя золотарського промислу, вибійчаного ремесла, предмети чабанського побуту, кальки настінних розписів, фотоархів. Цей розділ колекції називався, звісно ж, “Малоруси”. Цінність її є для нас надзвичайною.\nДо сховищ Москви й Петербурга заведено було передавати навіть етнографічні експонати з виставок, які влаштовували в Україні місцеві відомства й товариства. Відомий історик Дмитро Яворницький, наприклад, організовуючи етнографічну виставку до XIII Археологічного з’їзду, що відбувся 1905 року в Катеринославі, змушений був просити дозволу Московського археологічного товариства не відправляти в Ермітаж експонати, придбані на Катеринославщині власним коштом, а залишити їх місцевому музеєві.\nРосія добряче поживилася культурними цінностями з України – як зі Східної, так і з Західної – у Першу світову війну. На початку військових дій уряд імперії поширив таємний наказ, що на випадок «опасности военного времени» мають бути евакуйовані історичні, археологічні і художні пам’ятки та всі документи, «удостоверяющие право казны на недвижимое имущество».\nПідведення до «російського знаменника»\nСССР недарма за кордоном часто називався Russia. Російська культура тут була оголошена почесно-пролетарською, а окупованих народів – буржуазно-націоналістичною. Вилучення української етнокультурної спадщини у радянські роки мало дві мети. По-перше, втримати люд у покорі шляхом відчуження від нього культурної спадщини. По-друге, підтримання для Росії ілюзорного іміджу потужного культурного й політичного центру, правонаступниці культури Київської Русі, за рахунок творів мистецтва та історичних архівів колоній. Переміщення або ж нищення пам’яток української культури, що не вписувалися в рамки картини «головної і другорядних республік» Союзу, було відповідним чином ідеологічно обґрунтоване.\nАж до розпаду СССР в українському музейництві, літературі та мистецтві показово засуджували «факти захоплення старовиною, її ідеалізації, некритичного ставлення до архаїчних форм у побуті та звичаях».\nУ статті «Боротьба КП(б)У за здійснення ленінської національної політики на Україні», надрукованій у часописі «Червоний шлях» у 1934 році, секретар ЦК КП(б)У, уповноважений Сталіна в Україні Павло Постишев хвалився, що останній – тобто, 33-й – рік був роком розгрому націоналістичної контрреволюції та націоналістичного ухилу на чолі з Скрипником… «І шумськізм, і ухил Скрипника живилися одними і тими самими коріннями і соками. І той і другий працювали на справу відриву України від Радянського Союзу,… стремились геть від Москви – центру світової пролетарської революції», – писав Постишев. Він наголошував, що ось тепер почнеться розгортання великої творчої роботи в галузі будівництва радянської української культури, «національної формою і справді соціалістичної за змістом».\nТонни «мотиваторів спротиву»\nТотальне пограбування церков у 1920–1930-х роках стало катастрофою для української культурології. Майже кожна українська церква ставала музеєм, призбируючи старожитності. Зі здобуттям незалежності від Росії та проголошення Української держави в 1917 році культурні цінності, збережені в церквах та монастирях, нарешті ставали доступними українським науковцям. А це, зокрема, шедеври українського золотарства XVII–XIX століть. Але у перші ж роки по радянській окупації ця можливість була перекреслена. Ще не описані й не досліджені пам’ятки сакрального мистецтва були вилучені з церков та переправлені до Росії.\nКампанію з продажу за кордон речей художнього та історичного значення прикрили потребою «отримання коштів для допомоги голодуючим Поволжжя». Насправді це був звичайний грабунок і водночас засіб позбутися артефактів, що живили «буржуазний націоналізм».\nУ березні 1922 року Ленін надіслав секретну директиву членам Політбюро, керівництву ГПУ, Наркомату юстиції і Ревтрибуналу, аби вони «провели» рішення, що «вилучення цінностей, особливо з найбільш багатих лавр, монастирів і церков, повинне бути здійснене нещадно рішуче і в найкоротший термін». І там же ленінські слова, що стали «крилатими»: «Чим більше число реакційної буржуазії й реакційного духівництва вдасться нам з цього приводу розстріляти, тим краще. Треба саме тепер провчити цю публіку так, щоб на декілька десятків років ні про який спротив вони не сміли і думати».\n16 лютого 1922 року Президія ВЦИК постановила «приступити негайно до вилучення цінностей з храмів всіх віросповідань». 8 березня того ж року вийшов декрет ВУЦВК «Про передачу церковних цінностей до фонду допомоги голодуючим», яким постановлялося «Запропонувати місцевим Радам у місячний термін вилучити з церковного майна... усі дорогоцінні предмети з платини, золота, срібла, коштовного каміння, слонової кістки, вилучення яких не може суттєво зачепити інтереси самого культу, та передати їх до органу Уповнаркомфіну зі спеціальним призначенням до фонду ЦК допомголоду… Приховання від опису дорогоцінних предметів... карається примусовими роботами на строк до одного року і конфіскацією всього майна релігійних чи церковних організацій».\nСакральні цінності більшовики вимірювали в кілограмах, пудах і тоннах… Автор виданої у Львові 2015 року «Енциклопедії художнього металу» Ростислав Шмагало свідчить, що тільки в 1922 році з церков центрально-східної України більшовики забрали 45 650 кілограмів срібла. Також – три пуди золота і 1397 каратів коштовних каменів. Також до Москви й Петербурга вивезли 150 приватних колекцій із двохсот тисяч предметів, вартість яких становила на той час мільярд російських рублів – обсяг усього золотого запасу Російської імперії станом на 1915-й.\nЗ московського Держсхову цінності продавали за кордон. Або й не продавали: багато музейних експонатів та церковних реліквій було віддано до російських музеїв.\nГолод на золото\nУ той час грабували і музеї. У вересні 1921 року Українська економічна рада зобов’язала всі господарські організації передавати уповноваженим Державної імпортно-експортної торговельної контори «надлишкові запаси» музейних коштовностей. 26 грудня 1922 року було затверджено постанову уряду «Про музейні цінності», яка надавала Особливій комісії, що складалася з представників Наркомату державного контролю, Наркомату фінансів та Наркомату освіти, «право продажу з державних музеїв та інших сховищ речей, що не мають музейного значення».\nУкраїнські музеї збідніли на тисячі експонатів, що промовляли до історичної пам’яті мешканців України. Зокрема, у перші «радянські» роки з Катеринославського (нині Дніпро) музею ім. О.Поля була «реквізована» колекція церковного начиння з козацьких храмів, зібрана Дмитром Яворницьким. Полтавський пролетарський музей, як зазначається у звітах, передав тоді «у фонд голодуючим» три пуди речей із срібла високої проби. З Чернігова до Москви, серед іншого, було переправлено 460 номерів ювелірних виробів із золота і срібла, в кожному з яких було від 2 до 540 предметів. Тоді ж з Чернігівського музею зник унікальний експонат – торбан Івана Мазепи з гетьманським гербом.\nТорбан Івана Мазепи з гетьманським гербом\nТорбан гетьмана Івана Мазепи\nУ час, коли українські музеї розграбовували, з 1923 по 1930 рр. тривав новий період експедиційної роботи в Україні співробітників етнографічного відділу петербурзького Російського музею. Так, у ході Подільської експедиції 1924–1925 років фонди музею поповнилися зразками пряників, писанками з писанкарським знаряддям, кальками з настінних розписів, рушниками і вбранням.\nПісля I Всеросійського музейного з’їзду (1930 р.) в СССР розпочалася боротьба проти «речового фетишизму». З музейних експозицій вилучали пам’ятки традиційної культури, натомість виставляли стенди, котрі ілюстрували «поступ соціалізму». Те, що було «до Великої Жовтневої», стали змальовувати як кумедне, примітивне. Однак своєї ціни воно не втрачало. Українські музеї постійно отримували з центру розпорядження на видачу певної кількості золота й срібла. Чергові хвилі вилучень прокотилася українськими музеями у 1928–1938 роках.\nУсі цінності, вилучені з музеїв і церков України, надходили до Державного сховища цінностей РРФСР. Спеціальна комісія розподіляла їх за двома категоріями: 1) речі виняткової художньої вартості (їх планувалося передати до центральних та провідних музеїв Росії) та 2) антикварні речі (призначені для продажу за кордон).\nПовного переліку цінностей, вилучених з українських музеїв у 1920-1930-ті немає. Найбільше постраждали київські заклади, оскільки тут зберігалися найцінніші колекції.\n«Немає в списку – і речі не ваші»…\nУ роки ІІ Світової війни переміщення українських коштовностей до Росії тривало. 27 червня 1941 р. вийшла секретна постанова Ради Міністрів СРСР «Про вивезення з Москви державних запасів коштовних металів, коштовних каменів Алмазного фонду СРСР та цінностей Оружейної палати Кремля», за якою органам НКВС та Держбанку СРСР доручалося вилучити та евакуювати такі цінності також з усіх музейних закладів Союзу. Так, артефакти з коштовних металів із Черкаського обласного краєзнавчого музею було здано в банк. За свідченням співробітників музею, після війни до Черкас золото не повернули.\nУ тил було вивезено тільки 22 музеї України з 174; серед евакуйованих були музеї Києва та кількох обласних центрів – Дніпропетровська, Одеси, Полтави, Сум, Харкова, Чернігова.\nБезцінна колекція тканин Києво-Печерської лаври із дарчими написами князів і гетьманів була знищена радянськими підривниками разом з лаврським Успенським собором у листопаді 1941 року. Кілька кілограмів динаміту, закладеного радянськими військами при відступі, витягли німецькі сапери з-під будівлі історичного музею на території лаври.\nЗ початком війни біля 30 тисяч експонатів Чернігівського історичного музею, переважно вироби з коштовних металів і самоцвітів, вивезли Уфу та Чкалов. Перед відправленням було зроблено детальні описи всього, що вивозили. Їх мусили вкладати у ящики при поверненні з евакуації. Але після повернення списків не виявилося. Отже, невідомо, чи все повернулося. Частина з того, що не евакуювали, було знищено в приміщенні музею внаслідок потрапляння в нього радянської авіабомби.\nЗ Нікопольського краєзнавчого музею у 1941 році було евакуйовано у 8 ящиках найцінніші експонати (знаменита козацька ікона «Покрова Богородиці», клейноди, чарки кошового Івана Сірка, запорозьке «Євангеліє» тощо) в напрямку Північного Кавказу. На станції Моздок під Нальчиком ящики було розвантажено, далі їхній слід втрачено.\nДва вагони з найціннішими експонатами Харківського історичного музею ім. Григорія Сковороди потрапили під бомбардування на станції Олексіївка Білгородської області. Рештки були відправлені до Уфи, де зникла частина артефактів, зокрема коштовності з давньоруських скарбів та церковне срібло.\nВтрати від такої «евакуації» досі не обраховані. Були втрачені, а точніше знищені, довоєнні описи й каталоги музейних колекцій, які підтверджували б, що предмети дійсно вивезені з українських музеїв. Чимало українських шедеврів осіли не лише в музейних збірках Німеччини, а й у Росії, куди поверталися з Німеччини та звідки не поверталися з «евакуації».\nМисливці на скарби\nАж до 1991 року з України вивозили пам`ятки історії та мистецтва. Російські музейники «позичали» навіки експонати з українських колекцій, забирали до російських академічних установ «на доопрацювання». Усі музейні, бібліотечні й архівні фонди України перебували під контролем всесоюзних і могли на вимогу керівництва передаватися до російських установ.\nУ 1940 році зі Львівського історичного музею вивезли до Росії коштовності Михалківського скарбу. У 1950-ті цей же музей передав до Державного сховища цінностей (Гохрану) 116 предметів з золота й срібла вагою 13 кг.\nВідповідно до затвердженого постановою Ради Міністрів СРСР від 29 липня 1984 року №683 «Положення про порядок обліку, оцінки і реалізації конфіскованого безгосподарного майна, що переходить правом успадкування до держави і скарбів», усі скарби, знайдені на території України, мусили передаватися до московського Гохрану.\nУ червні 1991-го, за кілька місяців до проголошення незалежності України, до Держсхову СРСР на підставі союзних інструкцій передано знайдений у Черкаській області скарб: 5 золотих, біля 2 тис. срібних, 5500 мідних монет і 33 фрагменти срібного чоловічого пояса.\nЯк повернутися до себе?\nЯкі наслідки мали такі вилучення й нищення для нас, українців, окрім спорожнення музеїв? Культура надає всьому сакральних сенсів, які структурують світовий порядок. Щоби змінити лад, потрібно змінити сакральне – переформатувати культуру. І змінити до неї ставлення. Що і робили «територіальні претенденти» упродовж кількох століть. Чи ці наслідки для колективної ідентичності є незворотніми?\nВідомо, що людина прилучається до набутків своєї нації завдяки двом одночасним потокам інформації: біологічної (дається при народженні) та культурної (отримується протягом життя через слово, мелодію, зображення, пам’ятки культури). Другий потік вважається важливішим за перший, адже неодноразово траплялися випадки, коли представники інших народів уже навіть у дорослому віці переймалися українством, вивчали мову, побут і культуру нашого народу. З іншого боку, українці, які з якихось причин не отримували інформації про українську історико-культурну спадщину, часто не ідентифікують себе з представниками своєї нації.\nЗдавалося б, ми маємо достатньо для самоідентифікації: багаті фонди Інституту мистецтвознавства, фольклористики та етнології ім. Максима Рильського НАНУ, Музею народної архітектури та побуту України, Державного музею декоративно-прикладного мистецтва України, Музею Івана Гончара – все це результат багаторічної, часто жертовної праці науковців. Обласні та районні краєзнавчі музеї також мають чималі колекції історико-культурних цінностей.\nОднак найцінніші й найдавніші зразки все ж перебувають у Росії. Який вихід? Домагатися створення відкритого банку даних на артефакти україніки, що зберігаються як у самій Україні (досі такого не створено!), так і в РФ. З відповідним науковим супроводом та інформаційною кампанією. А також готувати документацію на повернення в Україну тих артефактів, які, за міжнародним правом, можливо повернути. Незважаючи на війну – ба навіть через неї. Адже за що ми боремося нині, як не за свою територію, культуру й самобутність?\nТеги: #Збереження культурної спадщини


Отопластика Ужгород | Пластична хірургія на Чорновола\nКорекція клаповухості Ужгород. Пластика вуха.\nОтопластика Ужгород – це виправлення деформацій, корекція зовнішнього вуха шляхом операційного втручання. Ця операція вважається пластичною, оскільки причиною для її проведення є бажання пацієнта змінити форму своїх вушних раковин в естетичних цілях.\nФото пацієнта до проведення пластики вуха\nРезультат після проведення пластики вуха Ужгород\nНеправильна або надмірно опукла форма вух часто є джерелом комплексів і переживань і для дітей, і для дорослих. В результаті це може привести до сумних наслідків, наприклад до неврозів і психологічних проблем.\nПоложення, форма і розміри вушних раковин індивідуальні для кожної людини. Однак у вас завжди є шанс перетворити свої не дуже приємні недоліки у вражаючі переваги. Головне – потрапити в надійні руки професіоналів, які допоможуть вам все виправити. Виправити за допомогою пластики вуха\nПластика вуха, корекція клаповухості, отопластика Ужгород фото\nТехніка операцій з пластики вушної раковини Ужгород. Отопластика.\nОперативне втручання проводиться під комбінованою анестезією. Застосовується внутрішньовенне введення седативних препаратів і місцево – розчинів анестетиків. Операція триває 1-1,5 години в залежності від виду дефекту і легко переноситься пацієнтами. Розрізи розташовуються в основному за вухом, накладення косметичних швів робить післяопераційні рубчики ніжними і непомітними.


Європол: Monero, Zcash і Dash є значною проблемою - Останні новини про Біткоїн, Етереум та інше - CoiNews\nЄвропол: Monero, Zcash і Dash є значною проблемою\nЄвропол зауважив, що кіберзлочинці тепер краще приховують свої сліди, надаючи перевагу орієнтованим на приватність, анонімізуючим криптовалютам, на зразок Monero, ZCash та Dash.\nАналітик Європолу, що спеціалізується на кіберзлочинах, Ярек Якубчек (Jarek Jacubchek), нещодавно сказав Business Insider, що об’єднана поліцейська агенція Європи бачить “чіткий рух” від біткойна до альтернативних криптовалют, що пропонують більшу приватність.\nОтож, в основному ви можете досягти більшого рівня приватності, використовуючи ці “альткойни”, а ці альткойни використовують анонімність як основу, наприклад Monero. Також є альткойни, як Dash, які не мають прихованих адрес, вони мають прозорі адреси, але у них є процес змішування, який є частиною протоколу.\nУ той же час Якубчек наголосив, що використання криптовалют не є злочином по своїй суті, хоча він зауважив, що вищезгадані криптомонети більш схильні до полегшення злочинної діяльності.\nТим не менш, зараз усе ще значно простіше як для простих людей, так і для злочинців, використовувати біткойн, просто через те, що його легше придбати і використовувати через переваги його інфраструктури, що надає підтримку.\nПопулярний апаратний гаманець Ledger Nano S досі не зміг забезпечити підтримку, наприклад, Monero, хоча реліз очікується цього року.\nПопри популярний міф, що біткойн є анонімним, перша у світі криптовалюта є будь-чим, окрім цього. Вона є псевдоанонімною, що означає, що сліди публічно доступних транзакції просто мусять бути прив’язані до реальної дійсності для поліції.\nІронічно, що злочинці, які вірять, що вони уникають контролю правохоронців, використовуючи біткойн, насправді залишають ще більше цифрових документальних слідів, допомагаючи поліції. Отже, Якубчек вважає, що використання анонімних криптовалют є ознакою технічної грамотності та хитрості з боку злочинців.\nДоки власні анонімізаційні інструменти біткойна, такі, як Bulletproofs, TumbleBit та Mimblewimble перебувають на стадії розробки, користувачі основної криптовалюти можуть просто переводити свої кошти в Monero та ZCash, щоб приховувати свої сліди шляхом подібного перетворення.\nОднак використання криптовалют для незаконної діяльності є лише краплею в морі. У минулому році звіт від Європейської Комісії виявив, що доки деякі злочинці й справді можуть сподіватися приховати свої сліди за допомогою криптовалют, та “використання віртуальних валют вимагає технічної компетентності, що робить їх менш привабливими”.\nОкрім цього нещодавні дослідження показали, що, не дивлячись на наявність більш анонімних криптовалют, біткойн як і раніше є тією криптовалютою, якій надають перевагу у даркнеті. Це означає, що занепокоєння агенції через орієнтовані на приватність криптовалюти може бути значно перебільшеним, щонайменше для близького майбутнього.\nБільше того, сильно роздута діяльність кримінальних елементів, дотичних до біткойна, видається непропорційно малою, складаючи менше 1% усіх транзакцій біткойна, згідно зі звітом аналітичної фірми з аналізу криптовалют Elliptic, опублікованому у минулому місяці.


Здоров'я та Ліки → ... Довідник хвороб ... Диспепсія ...\nДиспепсія - порушення процесів травлення. Залежно від причини порушення травлення виділяють диспепсії, зумовлені порушенням функції одного з відділів травної системи і недостатньою продукцією тих чи інших травних соків (кишкова, шлункова, панкреатична, печінкова), і диспепсії, пов'язані переважно з аліментарним порушеннями (бродильна, гнильна і жирова, або мильна).\nБродильна диспепсія характеризується порушенням перетравлення вуглеводів і різким посиленням процесів бродіння в товстій кишці. Вона може бути гострою і хронічною. Гостра бродильная диспепсія виникає при переході на незвичну їжу, надмірному вживанні рослинної клітковини. Хронічна бродильная диспепсія може стати наслідком гострої, розвивається при тривалому щадному харчуванні або вживанні багатої вуглеводами їжі. Клінічно бродильна диспепсія проявляється загальною слабкістю, метеоризмом, бурчанням в животі, зниженням або втратою апетиту, рясним відходженням смердючих газів. Характерною ознакою є пронос, стілець 2 - 4 рази на добу, випорожнення світлі, пронизані численними бульбашками газу, без домішки слизу і крові.\nГнильна диспепсія характеризується порушенням перетравлення білків і їх гнильним розкладанням переважно в товстій кишці. Вона може виникнути у людей, що мають звичку швидко є, або при рясному прийомі білкової їжі, а також в результаті різкого зниження секреторної функції шлунка і підшлункової залози. Гнильна диспепсія може бути також наслідком кишкової гіперсекреції, що виникла в результаті запально-некротичних процесів (наприклад, виразкового коліту), підвищеного освіти кислот бродіння. У хворих відзначаються проноси, при хронічному перебігу вони наполегливі. При гнильної диспепсії відзначається здуття живота, відрижка газами із запахом тухлих яєць, кал темно-коричневого кольору, рідкий або кашкоподібний з різким гнильним запахом, пронизаний бульбашками газу. Можуть спостерігатися явища інтоксикації (загальна слабкість, головний біль і ін.).\nЖирова диспепсія зустрічається надзвичайно рідко, зазвичай при вживанні в їжу великої кількості жирів у осіб із захворюваннями печінки, жовчних шляхів або підшлункової залози; характеризується поганою расщепляемость і усмоктуваністю жирів. Клінічно проявляється посиленою перистальтикою і «жирними» проносами (стілець 3 рази на добу, випорожнення рясні, кашкоподібні, глинистого виду, містять велику кількість жирів).\nЛікування. При бродильної диспепсії призначають багату білками дієту з обмеженням вуглеводів (несолодкий чай, бульйон, вуха, варене рубане м'ясо, риба, сир, вершкове масло). У міру нормалізації стану дієту розширюють. При гнильної диспепсії рекомендується дієта з переважанням вуглеводів і деяким обмеженням білка; в перші дні внутрішньовенно вливають глюкозу або дають чай з невеликою кількістю цукру; потім в раціон включають слизові відвари з рису, манної крупи, сухарі, білий хліб, вершкове масло, курку (біле м'ясо), річкову рибу, яблука, цвітну капусту. Надалі призначають дієту, що включає вчорашній пшеничний хліб, сухе печиво, супи на слабкому знежиреному м'ясному або рибному бульйоні, м'ясо нежирних сортів (яловичина, телятина, курка, індичка, кролик), нежирну рибу (судак, лящ, тріска, окунь, навага) , картопля, кабачки, різні каші, цільні яйця, киселі, желе, муси, суфле з солодких сортів ягід і фруктів. Режим харчування дробовий - 5 - 6 разів на день. При жирової диспепсії зазвичай обмежують жири. З лікарських засобів, особливо при бродильної диспепсії, рекомендують адсорбуючі, вітамінні препарати, при порушенні зовнішньосекреторної функції того чи іншого відділу травної системи - ферментні препарати (панкреатин, фестал, абомин, пепсин та ін.), Натуральний шлунковий сік, соляну кислоту, при болях - болезаспокійливі засоби; проводять лікування дисбактеріозу.\nПрогноз, як правило, сприятливий. Однак в ряді випадків диспепсія сприяє розвитку ентериту, коліту, дистрофічних змін печінки.\nПрофілактика зводиться до дотримання режиму харчування, вживання повноцінної і різноманітної їжі, своєчасного лікування порушень функції шлунково-кишкового тракту.