Головна/Земля/Йеллоустон: Підсумки 2017 року\nАнатолій Шевченко 09.01.2018\n2017 рік розпочався досить спокійно. У перші кілька місяців року всього лише кілька сотень землетрусів були зафіксовані на сейсмографах Університету штату Юта, який здійснює моніторинг сейсмічної активності в районі Йєллоустон.\nНовий 2017 рік продовжив тенденцію низьких показників землетрусів 2015 і 2016 роках, протягом яких щорічно фіксивулися тільки близько 1000 землетрусів (зазвичай в кожному конкретному році в межах від 1000 до 3000 землетрусів).\nВсе це змінилося 12 червня, коли в західній частині парку, в декількох милях на північ від Західного Йеллоустоун, Монтана, почався рій землетрусів в Клен-Крик. За наступні три місяці там сталося близько 2400 землетрусів, які були зафіксовані сейсмографом Університету штату Юта (набагато більше землетрусів сталося насправді, але їх магнітуда була надто малою, щоб їх можна було зафіксувати). Рій землетрусів тривав до початку вересня, а невеликі сплески сейсмічності відбулися в тому ж районі в кінці вересня і в кінці жовтня. Найбільший землетрус досяг магнітуди 4.4 і сталося 16 червня.\nДодаткові серії землетрусів сталися за межами району Йеллоустоун, недалеко від Лінкольна, Монтани і Сода-Спрінгс, штат Айдахо, і кожна з них була ознаменована землетрусами магнітудою 5 і вище балів, але ця сейсмічність була не пов’язана з магматичною системою Йеллоустоун. Ці землетруси були викликані тектонічним розширенням західних Сполучених Штатів.\nВ цілому за рік відбулося понад 3300 землетрусів, у тому числі близько 20, які відчувалися і були розташовані в районі Йеллоустоун, що зробило 2017 рік одним з найбільш сейсмічно активних років, коли-небудь зареєстрованих.\nМайже 80 відсотків усіх землетрусів, які були виявлені, відбулися як частина близько 13 відокремлених серій, з яких рій землетрусів в Клен Крік був найбільшим. Але чи був він найбільшим з коли-небудь зафіксованих у Йєллоустоні?\nНасправді, рій в Клен Маунт 2017 року знаходиться по інтенсивності зовсім поруч з подібним сплеском активності в 1985 році. В тому році землетрусу в околицях Вест-Йеллоустоун, штат Монтана, тривали три місяці і включали в себе більше 3000 локалізованих землетрусів з найбільшим за магнітуду в 4. 9 бала. Сьогоднішня система моніторингу була створена в 1985 році, цілком імовірно, що було ще багато землетрусів до її створення. Роуд Медісон 2010 року, до південно-захід від Західного Йеллоустоун, тепер є третім за величиною роєм землетрусів, коли-небудь зареєстрованих, причому там сталося близько 2300 землетрусів.\n«Цікаво, що в 1985 і 2010 роках рої землетрусів були пов’язані зі зміною стилю деформації кальдери. Протягом обох років кальдера переключилася з підняття на опускання, передбачається, що ці землетруси були пов’язані з випуском рідин з регіону кальдери.\nОднак у 2017 році істотних змін деформації в період сплеску сейсмічної активності не сталося. Протягом більшої частини року кальдера опускалася і область навколо басейну Гейзера Норріса продовжувала підніматися, про що свідчать численні безперервні дані станції глобальної системи позиціонування в регіоні. Як просадка кальдери, так і підйом Норріса тривають з 2015 року. Проте на початку грудня ця модель почала змінюватися, коли почалося занурення в Норріс. Чи буде ця модель продовжена, ще належить з’ясувати.\nЗамість того, щоб бути пов’язаними з міграцією рідини, також можливо, що сплеск землетрусів в Клен Крік є довготривалим ефектом землетрусу в Лейпцігській затоці 1957 року магнітудою 7.3 — найбільшого землетрусу, коли-небудь зареєстрованого в Йеллоустонском районі.\nВчені відкрили найбільше просте число


Опубліковано 06.11.2015 автором admin\nБагато років кафедра дошкільної освіти співпрацює з дошкільним навчальним закладом № 34 «Оленка». Педагогічний колектив радо приймає студентів на практику, допомагає оранізовувати лабораторні заняття, запрошує на відкриті заходи. Цього разу студенти разом з керівником практики професором Ларисою Зайцевою побували на святі «Хліб всьому голова». Свято вийшло на славу: яскраве, веселе, тепле, духмяне. Зачаровували слух українські народні пісні, які виконували батьки разом з дітьми. Переповнювала душу гордість за родини, які напекли чудо-караваї та розказали про їх роль в українських народних традиціях. Свято завершилось пригощанням гостей різною здобою. Тут були і бублики, і ватрушки, і «осіннє листя».\nЧесть і хвала батькам, педагогічному колективу, які відроджують українські народні традиції та залучають до їх впровадження студентів напряму підготовки «Дошкільна освіта». Ніхто на святі не залишився байдужим.\nзавідувач кафедри дошкільної освіти, професор БДПУ\nПопередній запис:Назад «паМ’ЯТАти» те, про що не можливо забути\nНаступний записВперед Визначили найрозумніших


Букет нареченої/Бутоньєрка Event-агенція Ovatio\nВесілля - це одна з найбільш важливих подій в житті людини. Тому все хочеться зробити красиво, вишукано, незабутньо, не так як у всіх...\nНе слід забувати і про весільний букет нареченої та бутоньєрку для нареченого. Вони є невід’ємними складовими стилю молодят, тому їхньому дизайну слід приділити не менше уваги, ніж пошуку весільної сукні чи костюму. Букет нареченої – це не лише прикраса її вбрання, а й один з головних символів весілля.\nВ давнину весільний букет нареченої був не тільки символом благополучного сімейного життя, а й був оберегом молодої від усіляких злих духів. Звичайно, в даний час букет нареченої є скоріше неймовірно красивим весільним аксесуаром. Мало кому прийде в голову складати букет з квітів, рослин і трав, які здавна символізують різні блага в сімейному житті, таких як розмарин, м'ята, плющ, та й захищатися ним можна хіба що від нескінченних весільних конфетті. Однак букет нареченої до цього часу належить до першої десятки найважливіших справ, які необхідно встигнути зробити до весілля.\nЯкщо раніше вибором весільного букету займався наречений, то сьогодні цим переймаються здебільшого представниці прекрасної статі... І справа тут зовсім не в недовірі смаку нареченого. Букет нареченої – невід'ємна частина її весільного образу, тому він повинен бути не тільки красивим, але і пасувати по стилю, кольоровій гамі...


Damnatio memoriae – InterNetri\nHome > Дивні речі >\nby internetri - Вересень 28, 2020 Жовтень 17, 2020 0\nDamnatio memoriae ( лат. «Засудження пам’яті») – процедура видалення імен, прізвищ та зображень людей та подій, приречених на забуття з документів, пам’ятників та інших свідчень матеріальної культури.\nПроцедура damnatio memoriae була відома ще в Стародавньому Єгипті. Згідно з єгипетськими віруваннями, знищення імені було таким самим, як і знищення людини. Його застосовували проти узурпаторів, деяких жінок-фараонів, а також проти фараона Аменхотепа IV Ехнатона, який намагався здійснити релігійну реформу.\nУ Амарнский період прокляття пам’яті було накладено фараоном Ехнатоном на самих богів, особливо на Амона-Ра.\nЦе покарання застосовувалось і в Стародавній Греції . На це був засуджений Герострат , підпалювач одного з 7 чудес стародавнього світу – храму Артеміди в Ефесі ; у його випадку накладення такого покарання було пов’язане з мотивами злочинця – бажанням здобути вічну славу.\nПокарання в Стародавньому Римі накладалося за злочини проти гідності римського народу ( crimen maiestatis ). Він полягав у викресленні засудженого з пам’яті нащадків, забороні нащадкам носити його ім’я та знищенні всіх його образів.\nМюнхенська “змова”: зрада заради миру // Історія без міфів


5 секретів, щоб не захворіти в сезон застуд | Новини | Платинова Буковина Чернівці. Черновцы. Новости, предприятия, афиша, отдых, рестораны, туризм Буковина\n5 секретів, щоб не захворіти в сезон застуд\n- 16.11.2011 16:26\nВи коли-небудь замислювалися, чому практично в один і той же час року ви завжди підхоплюєте віруси, в той час, як інші спокійно проходять цей період без кашлю, нежиті?\nОсь кілька секретів, які допоможуть вам залишатися здоровим, навіть якщо ви оточені мікробами.\n1. Любіть свіже повітря\nЗдоровий глузд нам підказує, що залишаючись всередині, де тепло і затишно, нашої імунної системи ставати комфортніше, ніж на вулиці на холоді. Проблема полягає лише в тому, що перебуваючи в приміщенні, ви перебуваєте в тісному контакті з іншими людьми і їх мікробами.\nПеребування на свіжому повітрі не тільки дозволить вам уникнути всіх тих мікробів, які знаходяться в будинку, але і сама прогулянка підвищує імунітет. До того ж фізична активність веде до збільшення кількості природних клітин, нейтрофілів і моноцитів, які покращують роботу імунної системи.\n2. Розслабтеся, щоб боротися з застудою\nІснує багато причин, з яких нам завжди не вистачає часу, щоб розслабитися. Однак, це має стати вашим пріоритетом. Стрес збільшує сприйнятливість до застуди. Це відбувається тому, що в довгостроковій перспективі це веде до постійної вироблення гормонів, таких як глюкокортикоїди .\nЦе ускладнює здатність організму виробляти клітини цитокіни, які викликають реакцію імунної системи для боротьби з хворобою. Хороший сон, правильне харчування і фізичні вправи під час стресу особливо важливі для підтримки імунітету.\n3. Головне - чисті руки\nЗастуда і грип легко передаються через дотик. Тримайтеся подалі від очей, носа і рота і виробіть звичку завжди мити руки. Мило і вода залишаються найбільш ефективними засобами в освоєнні мистецтва гігієни.\nТак як мікроби можуть легко рости на шматок мила, краще використовувати рідке мило, але вибирати звичайне мило замість антибактеріального. Мийте руки протягом 20 секунд, перш ніж їх ополоснути і ретельно їх висушіть. Вологі руки з більшою ймовірністю будуть поширювати бактерії, ніж сухі.\nНе варто турбуватися з-за однієї або двох безсонних ночей, але постійна нестача сну може підірвати здатність вашої імунної системи правильно функціонувати. Незважаючи на те, що експерти стверджують, що потреби у сні індивідуальні, останні дослідження показують, що сон менше семи годин за ніч підвищує ризик підхопити застуду в три рази і при цьому в розрахунок береться семигодинний сон без нічних перерв.\nДля багатьох з нас, єдиний час, коли у нас є час подумати над речами, це коли ми опиняємося в ліжку. Проте вирішення проблем в ліжку заважає нормальному сну, а це у свою чергу не кращим чином впливає на наше здоров'я.\n5. Оптимізуйте рівень вітаміну D\nВітамін D, який насправді є гормоном, має рецептори по всьому тілу, включаючи імунну систему і тканини дихальних шляхів. Дослідження виявили, що вітамін D необхідний для вироблення антимікробних білків в імунних клітин у відповідь на інфекцію.\nНизький рівень вітаміну D в крові пов'язаний зі збільшенням частоти виникнення інфекцій верхніх дихальних шляхів. Рекомендована добова доза вітаміну D становить 10-15 мкг.\nСвітлана Кузіна, за матеріалами health.com\nКлючові слова: сезон застуд, як не підхопити застуду, поради для зміцнення іммунітету


ТЕМА: УСЛАВЛЕННЯ ЛЮДСЬКОГО ДУХУ І ВІРА В ЛЮДИНУ В ОПОВІДАННІ М. ШОЛОХОВА «ДОЛЯ ЛЮДИНИ»\nМета: ознайомити учнів із фактами життя і творчості М. Шолохова; визначити ідейно-художній зміст оповідання, гуманістичний пафос твору; розвивати навички аналізу персонажів; сприяти вихованню стійкості, мужності, відданості рідній землі.\nДо теми Великої Вітчизняної війни звертався і відомий російський письменник, лауреат Нобелівської премії (1965) Михайло Шолохов. У таких творах, як «Доля людини», «Вони воювали за Батьківщину», «Наука ненависті» письменник розповідає про долю звичайної людини, яка проходить тяжкими дорогами війни. Майстерність Шолохова виявилась у вмінні створювати яскраві колоритні образи, поєднуючи в них індивідуальну своєрідність і соціальне тло.\nЖИТТЯ І ТВОРЧІСТЬ М. ШОЛОХОВА\nНародився письменник 24 травня 1905 р. на хуторі Куржиліні Вешенської станиці на Дону. Шолохов має українське коріння. Його мати — родом із Чернігівщини. Вона 281\nприщепила синові любов до українського народу, української пісні — однієї з наймилозвучніших у світі.\nШлях майбутнього письменника у літературу був складним. Із 15 років почалося його самостійне життя. У 1924 р. Шолохов опублікував своє перше оповідання «Родимка», а через рік вийшла збірка «Донських оповідань». Протягом трьох років (1925—1928) він працює над романом-епопеєю «Тихий Дон», який став одним із шедеврів сучасної російської літератури. Згодом з’явився роман «Піднята цілина».\nУ роки Другої світової війни перо письменника кликало співвітчизників стати на захист Батьківщини. Війна обпекла і його своїм чорним крилом. Письменник був на фронті, пережив поранення, у 1942 році втратив 75-річну матір, яка загинула від розриву німецької бомби. В роки Великої вітчизняної війни Шолохов був військовим кореспондентом «Правди», «Червоної зірки», часто виїжджав на фронт. Його нариси «На Дону», «На Смоленському напрямку» публікувалися в різних виданнях і були надзвичайно популярними. За роки війни були написані публіцистичні твори, оповідання «Російський характер», «Наука ненависті» трохи згодом — «Доля людини», «Вони воювали за Батьківщину».\nУ центрі всіх творів письменника — життя людини на зламі соціальних потрясінь з усіма його проблемами й негараздами. Шолохова ще справедливо називають співцем Дону, що став невід’ємною частиною як життя автора, так і його героїв.\nУ 1965 році М. Шолохов був нагороджений Нобелівською премією, що стала одним із виражень світового визнання таланту російського письменника. В одному зі своїх інтерв’ю М. Шолохов говорив: «Мені б хотілося, щоб мої книги допомогли людям стати кращими, стати чистішими душею, пробуджували любов до людини, прагнення активно боротися за ідеали гуманізму та прогресу людства». Цій благородній меті й служило перо письменника.\nУкраїнський поет М. Рильський присвятив М. Шолохову вірш, у якому дав високу оцінку гуманістичній спрямованості творчості митця:\nОманливою простотою Одним керуючись законом,Він не купує читачів. Писав він книгу вогнянуЖиття для нього — поле бою Про бурі, що над тихим ДономДвох сил, світоглядів, світів. Гриміли, несучи весну.\nПовідомлення вчителя. Історія написання твору\nУ 1946 році під час полювання М. Шолохов зустрівся на березі річки з колишнім фронтовиком. Чоловік розповів письменникові, якого прийняв за шофера-фронтовика, історію свого життя. Шолохов довго виношував задум і лише через 10 років з’явилося оповідання під назвою «Доля людини». Воно було надруковане у 1956 році, 1 січня, у центральній газеті «Правда». Невеликий за розміром твір викликав шквал листів у редакцію газети, на радіо, в станицю Вешенську. Писали люди, що пережили усі жахи полону, сім’ї загиблих фронтовиків, робітники, лікарі, педагоги, вчені, друзі по перу (Б. Польовий, Е.-М. Ремарк, Е. Хемінгуей). Багато читачів хотіли знайти Андрія Соколова, низько вклонитися йому за його незламність, оточити людським співчуттям.\nБесіда з учнями на первинне сприйняття твору\n1. Яке у вас склалося враження від оповідання?\n2. Чим ви пояснюєте таку високу оцінку твору читачами?\n3. Чи подивилися ви кінофільм «Доля людини» (режисер Сергій Бондарчук, 1959 р.)?\n4. Як ви сприйняли фільм?\nПеревірка написаних учнівських рецензій на фільм «Доля людини» (3—4 роботи)\nПрочитайте початок оповідання.\n1. У чому полягає значущість зображеної весни? (Це перша повоєнна весна).\n2. Де відбувається дія твору? (На верхньому Дону).\n3. З якою метою автор вказує конкретне місце дії? (Це підкреслює правдивість зображених подій).\n4. Яка деталь зовнішності несподіваного супутника вразила оповідача? («Очі, наче присипані попелом», «сповнені невимовної туги».)\n5. Яку роль відіграє художня деталь? (Вона ненав’язливо нагадує читачеві, якою ціною була завойована весняна краса.)\n6. Визначте тему оповідання. (В оповіданні тісно переплітаються теми війни й миру, долі людей, обпалених війною.)\n«Життя Андрія Соколова до війни».\nСпробуйте створити словесні «портрети» Андрія Соколова в різні періоди його життя (до війни, під час війни, після війни).\n1. Розгляньте ілюстрації художника О. Верейського. Яким він змальовує Андрія Соколова? (\n1. Які випробування випали на долю Андрія Соколова? (Він пережив війну, що зруйнувала всі його плани, смерть рідних, полон, життя після полону і війни).\n2. Пригадайте, чи були в житті героя хвилини відчаю. Як він тоді поводився? (Були, але герой завжди умів знайти в собі сили, щоб вибратися зі скрутного становища).\n3. Поміркуйте, що є найголовнішим у характері Соколова? (Його незламність, незборима сила духу людини, що прийняла на себе всі страждання війни і вистояла, незважаючи ні на що).\n1. Що приваблює вас в образі Андрія Соколова? (Його гуманізм, висока моральність, стійкість, незламність).\n2. Як доля головного героя оповідання співвідноситься з долею всього народу? (Андрій Соколов — частина цілого народу, який вистояв у важкій борні з ворогом).284\n3. Яка тематика творів М. Шолохова?\nСкладіть план розповіді про Андрія Соколова; доберіть цитати для характеристики образу; повторіть матеріал про поняття «художня деталь».\nТЕМА: ОБРАЗ АНДРІЯ СОКОЛОВА В ОПОВІДАННІ М. ШОЛОХОВА «ДОЛЯ ЛЮДИНИ»\nМета: продовжити роботу над ідейно-художнім змістом оповідання; розкрити зміст образу Андрія Соколова; навчати володіти мистецтвом розуміння деталі; розвивати зв’язне мовлення учнів, творчу уяву; формувати навички виразного читання; викликати у школярів захоплення красою людської душі, стійкістю духу, відданістю Батьківщині.\n1. Пригадайте історію написання оповідання «Доля людини».\n2. Яка, на вашу думку, роль прототипу у створенні образу Андрія Соколова? (Відомо, що початок оповідання збігається з дійсними подіями, очевидцем і учасником яких був Шолохов. Але прототип завжди є поштовхом до створення художнього образу, який виступає носієм певних авторських думок та ідей).\n3. Згадайте, що таке художня деталь. (Художня деталь — це один із засобів створення художнього образу, що допомагає уявити зображувану автором картину, предмет чи характер у його неповторній індивідуальності. Художня деталь може відтворювати риси зовнішності, одяг, навколишню обстановку, переживання.)\n4. Які види художніх деталей ви знаєте? (Наскрізна та одномоментна.)\nУ чому полягає загадковість і сила російського характеру за оповіданням М. Шолохова?\n1. Як розвивається сюжет твору? (Сюжет твору розвивається у двох вимірах— минуле й сучасне).\n2. Подумайте, з якою метою Шолохов використовує цей прийом. (Цей прийом дає можливість письменникові повніше розкрити образ головного героя, його душу, допомагає читачеві сприйняти усю глибину почуттів Андрія Соколова. Це ще й нагадування усім живим про те, якою ціною дісталася перемога.)\n3. Як автор розкриває характер головного героя? (Через його вчинки).\nПереказ прочитаного (з творчим завданням)\n1. Відтворіть історію життя головного героя, виділивши найголовніші епізоди. (Роки громадянської війни, кохання, одруження, сім’я, Велика Вітчизняна війна, полон, смерть сина, зустріч із Ванюшею).\n2. Схарактеризуйте риси вдачі Андрія Соколова. (Доброта, порядність, вірність обов’язку, мужність, сила волі, витримка, стійкість духу, широта натури).\n3. Подумайте, яку фразу найчастіше повторює Андрій Соколов. Про що це свідчить? («Я повинен!» Перед нами людина дії, здатна на сміливі, мужні вчинки).\nВиразне читання учнями уривка «Розмова Соколова з комендантом табору Мюллером»\n1. Яким зображено Мюллера? Як розкривається його внутрішня сутність?\n2. Яка художня деталь підкреслює жорстокість коменданта? (Його погляд порівнювався з поглядом змії. Вчинки Мюллера ще більше підкреслюють його жорстокість.)287\n3. Які риси характеру Андрія Соколова розкриваються під час цієї розмови? (Героїзм, сміливість, гордість, почуття власної гідності, відвага.)\n4. Чим Соколов вразив Мюллера? (Своєю хоробрістю і почуттям власної гідності. «Ти хоробрий солдат. Я — теж солдат і поважаю достойних супротивників».)\n5. Хто, на вашу думку, переміг у цьому поєдинку? (Перед читачем розгортається психологічний поєдинок ворожих сил. Перемога у ньому була на боці Соколова. Важливим є той факт, що перемогу визнає сам гітлерівець.)\n6. Як Соколову вдалося втекти з полону?\n7. Яким було життя героя після полону?\n8. Чи припинилися його випробування? (Ні, адже він дізнається про загибель рідних і смерть сина у день закінчення війни.)\n1. Поміркуйте, чому Андрій Соколов вирішив забрати Ванюшку до себе. Свою думку підтвердьте словами з тексту.\n2. Це було миттєве рішення? (Ні. Андрій Соколов довго думав, перш ніж зробити такий крок. Адже він розумів усю відповідальність, яка лягала на його плечі. Та невитрачене батьківське почуття взяло своє. Діти не повинні бути самотніми.)\n«Діалог Соколова з Ванею у машині».\nПерегляд уривка з фільму «Доля людини». Епізод «Діалог Соколова з Ванею у машині»\nБесіда за змістом прочитаного і побаченого\nЯкі нові риси розкриваються в образі головного героя? (Пройшовши через нелюдські страждання, полон, втрату найдорожчих людей, герой зумів зберегти людяність, здатність до співпереживання. Пізнавши сирітство, Соколов не був байдужим до долі самотнього хлопчика. Захистити цю маленьку билиночку — у цьому він вбачає сенс свого подальшого буття.)\nВиразне читання вчителем фіналу оповідання\n1. Чи можете ви сказати, якою буде подальша доля героїв?288\n2. Як би ви відповіли на питання: «Чому ж плачуть літні чоловіки?» (Тому що розуміють усю складність життя дітей, знедолених війною. Вони прагнуть відвести горе від дитячих сердець, захистити їх.)\nРобота з ілюстрацією О. Верейського «Андрій Соколов»\n1. Доберіть із тексту підпис до малюнка.\n2. Яким зображений герой?\n3. Чи таким ви його собі уявляли?\nПридумайте і запишіть складний план характеристики персонажа.\n1. Андрій Соколов — головний герой оповідання «Доля людини» М. Шолохова.\n2. Рядовий солдат як втілення морально-етичних поглядів автора на людину:\nа) на полях громадянської війни;\nб) довоєнне життя Андрія Соколова;\nв) чорне крило Великої Вітчизняної війни;\nг) звістка про смерть рідних;\nд) останній постріл війни;\nе) зустріч з Ванею;\nє) «Що жде їх попереду?»\n3. Моє ставлення до героя.\nПеревірка складених планів\nУ чому полягає загадковість і сила російського характеру в оповіданні «Доля людини» М. Шолохова? (Це стійкість і мужність, відвага і здатність зберегти людську гідність навіть у найскрутніших ситуаціях. А ще — надзвичайно висока моральність, гуманізм, людяність, які не могли знищити навіть нелюдські страждання.)\nВитримавши усі страждання полону, втративши рідних, залишившись без домівки, Андрій Соколов не зламався. Його зболена душа здатна була обігріти теплом маленького самотнього хлопчика, захистити його від буревіїв життя. І в цьому полягає ще один подвиг героя, найвищий, — подвиг людяності.\nТЕМА: КОМПОЗИЦІЙНІ ОСОБЛИВОСТІ ОПОВІДАННЯ М. ШОЛОХОВА «ДОЛЯ ЛЮДИНИ». РОЛЬ ОПОВІДАЧА У ТВОРІ\nМета: поглиблювати навички аналізу художнього твору; з’ясувати жанрову своєрідність оповідання, поняття про композицію твору, образ оповідача; розвивати зв’язне мовлення учнів, виразне читання; сприяти вихованню високих моральних якостей школярів.\n1. Дайте визначення оповідання.\n2. Доведіть, що твір М. Шолохова «Доля людини» є оповіданням.\n1. Коли відбувається дія? (Навесні.)\n2. Якою зображена весна? (Бурхлива, повноводна, «дружна і раптова». А ще — довгоочікувана, адже це перша мирна весна. Навіть вітри й ті теплі. Усе віщує розквіт життя.)\n3. З якою метою у фінал оповідання автор уводить образ хмар, «що пропливають у синяві неба»? (Цей образ невипадково виникає наприкінці оповідання. Він дає можливість перейти 291\nдо філософських узагальнень про вічний перебіг життя, про перемогу життя над смертю, добра над злом. Усе погане піде з цього життя так само, як вітер прожене хмари з небесної синяви.)\n4. Яка роль пейзажу у творі? (Картини природи мають символічний підтекст. Вони співвідносяться з думками й почуттями героїв, поглиблюють філософський зміст твору, виступають своєрідним обрамленням оповідання.)\nКомпозиція (лат. compositio — побудова, складання, поєднання, створення) — побудова твору, доцільне поєднання усіх його компонентів у художньо-естетичну єдність.\nКомпозиція показує взаємозв’язки і взаємодію персонажів, сцен, епізодів, зображення подій, розділів твору. Компоненти композиції: експозиція, зав’язка, розвиток дії, кульмінація, розв’язка.\n1. Визначте композицію оповідання «Доля людини».\n(Експозиція — опис весни й повільна оповідь автора про незначні події (як він опинився на переправі).\nЗав’язка — зустріч із незнайомцем.\nРозвиток дії — розповідь Андрія Соколова про своє життя.\nКульмінація — розмова з Ванюшкою у машині.\nРозв’язка — прощання з випадковим супутником.)\n2. У чому, на ваш погляд, полягає особливість композиції оповідання Шолохова? (Це оповідання в оповіданні. Композиційна будова твору цікава тим, що у ньому епічна зав’язка пов’язується із драматизмом сюжетних ситуацій і ліричним закінченням. Усі частини органічно поєднуються, утворюючи художню цілісність.)\n3. Подумайте, з якою метою автор використовує таку різножанрову побудову? (Автор використовує різноманітні способи творення образу головного героя. Відповідно до епічної, драматичної та ліричної побудови твору характер героя виявляється через авторські описи, у саморозкритті та через взаєморозкриття.)\n1. Проведіть спостереження за мовою Андрія Соколова.\n2. Зробіть узагальнення результатів спостереження.\nМова Андрія Соколова вирізняється влучністю й виразністю. У ній часто використовуються повтори («товариші-друзі»), образні порівняння («дитяча пам’ять, як літня зірниця», «прийняли, як свою»), виразні епітети («невиплакані сльози»), риторичні фігури («Щоб я, російський солдат, та пив за перемогу німецької зброї?!»). Багата лексика. Є у ній елементи солдатської говірки («браток», «брат», «самосад», «кріпачок» (тютюн)), професіоналізми (з мови водіїв), слова простої мови («ядуха душить», «самосад», «жерти»). Трапляються лайливі слова, що виражають почуття ненависті, презирства до ворогів і недостойних людей («гад», «падло», «дурень»), фразеологізми («пропади пропадом», «один чорт вмирати»).\n1. Від чийого імені ведеться оповідь? (У творі два оповідача: автор-оповідач та Андрій Соколов.)\n2. Як ви вважаєте, з якою метою автор використовує цей прийом? (Цей прийом дає авторові можливість показати життя об’ємніше, зобразити світ у складних взаємозв’язках.)\nОбидва оповідача відіграють активну роль у творі, взаємодоповнюючи один одного, але водночас у кожного з них своя «партія». Слухаючи Андрія Соколова, читач може «побачити» війну очима простого солдата, почути розповідь про долю звичайної людини. А введення автора-оповідача дає можливість письменникові вдатися до глибоких філософських узагальнень про сенс життя.\nУпродовж усього оповідання автор намагається показати душевну красу людини-трудівника, яку не скорять ніякі трагедії. Саме завдяки цьому розповідь про долю однієї людини виростає до широкого узагальнення зображення долі цілого народу, що виніс на плечах тягар війни і не втратив найголовнішого — багатства душі.\nВизначте художні особливості оповідання. (Глибокий психологізм і ліризм оповіді, напруженість сюжету, яскравість змалювання образу головного героя, правдивість зображуваного, прийом монологу, діалоги героїв.)\n1. Російський критик О. Бритіков, визначаючи жанр твору «Доля людини», сказав: «Це епопея, “стиснута” до новели або новела, духовною своєю сутністю пов’язана з епопеєю». Чи згодні ви з такою оцінкою? (Твір М. Шолохова виходить за межі звичайного оповідання. Адже у ньому зображений значний період життя головного героя, широко висвітлені події епохального значення.)\n2. Знайдіть спільні риси між оповіданнями німецького письменника Г. Белля і росіянина М. Шолохова. (Спільним в обох письменників є засудження війни і зображення звичайної людині на війні.)\n1. Які герої вам запам’яталися?\n2. Як вони пов’язані з долею Андрія Соколова?\n3. Чим, на вашу думку, твір М. Шолохова приваблює сучасних читачів?\nУ творчості М. Шолохова, зокрема в оповіданні «Доля людини», розкривається одна з важливих тем світової літератури — людина і війна. Письменник змальовує звичайних рядових солдат, які пройшли тяжкі випробування, захищаючи свою Батьківщину, домівку, сім’ю.\nОбраз Андрія Соколова є втіленням стійкості характеру усього російського народу. Саме такі непомітні герої війни виявляли мужність, незламність характеру, залишалися сильними у найскрутніших обставина і наближали перемогу.\nПідготуйтеся до уроку позакласного читання; прочитайте повість Б. Васильєва «Завтра була війна»; підготуйте повідомлення про письменника.\nУРОКИ № ___________\nТЕМА: РЕДЬЯРД КІПЛІНГ. «ЯКЩО…». ВЕЛИЧНИЙ ГІМН ЛЮДИНІ\nМета: поглибити знання учнів про творчість англійського письменника Р. Кіплінга, проаналізувати його вірш «Якщо…»; розвивати навички аналізу поетичного твору, логічного мислення, усного зв’язного мовлення, уміння робити узагальнення; сприяти моральному вихованню школярів.\nАналіз письмових робіт учнів(Зачитування 2—3 кращих робіт.)\nТворчість відомого англійського письменника, поета, новеліста, лауреата Нобелівської премії (1907) Редьярда Кіплінга завжди викликала суперечливі відгуки. Але ніхто не міг залишитися байдужим до його творів, герої яких — лісовий хлопчик Мауглі, ватажок вовчої зграї Акело, ведмідь Балу, пантера Багіра, мудрий пітон Каа, жорстокий і самотній тигр Шер-Хан, його незмінний супутник, підступний і лицемірний шакал Табакі, слон Хатхі, сміливий мангуст Ріккі-Тіккі-Таві — приходять до нас ще з дитинства.\nЛітературознавці називають письменника представником «літератури дії» — складової частини неоромантизму, культу, що проголосив домінанту мужнього оптимізму, життєлюбного світовідчуття й енергійних пошуків самостійних рішень. Яким він був насправді, ми й дізнаємося на уроці.\nIII. ОГОЛОШЕННЯ ТЕМИ, МЕТИ І ЗАВДАНЬ УРОКУ301\nСЛОВЕСНИЙ ПОРТРЕТ Р. КІПЛІНГА\nКіплінга ніхто й ніколи не назвав би красенем. Зросту він був невисокого, горбився, носив окуляри. В обличчі його помітна була якась непропорційність, рухи були різкими, навіть недостатньо координованими. Усіх, із ким він був знайомий, Кіплінг полонив своїм надзвичайним розумом, прекрасним почуттям гумору, незвично глибоким голосом і здібностями оповідача. Говорив цей чоловік із такою ж енергією, як і писав. Один із його лондонських приятелів згадував про вечерю з Кіплінгом у ресторані. Редьярда попросили розповісти про Індію. Коли він заговорив, усі відвідувачі навіть за сусідніми столиками замовкли. Усі слухали його із незвичайним захопленням. А сам оповідач цього не помічав. Він перебував у своїх спогадах. Окрім того, Кіплінг мав незалежний характер і ніколи не хизувався своїми здібностями.\nТворчість Р. Кіплінга (1865—1936) — цікава й важлива сторінка в історії англійської літератури. Його називали письменником, який прославляв Британську імперію, у роки Першої світової війни він виступав як переконаний прибічник британського мілітаризму.\nРедьярд Кіплінг народився у Бомбеї в родині професора місцевої школи мистецтв. Своє ім’я хлопчик отримав, як уважають, на честь англійського озера Редьярд, де познайомилися батьки.\nРаннє дитинство провів в Індії, що була однією з найбільших колоній Англії. Шкільні роки минули в Англії, звідки сімнадцятирічним юнаком він знову повернувся до Індії, де у 1882 році почалася його журналістська діяльність в одній із газет Лахора.\nПерші збірки оповідань Кіплінга були опубліковані наприкінці 1880-х років: «Прості оповідання з гір» , «Три солдати» , «Рикша-привид» , «Життя не дає форм» , «Труди дня» , «Шляхи й відкриття» . Потім світ побачили романи «Світло погасло» , «Відважні капітани» , «Сток і компанія» , «Кім» . Анімалістичні твори письменника, його оповідання про суворі закони джунглів — це інакомовне зображення життя людського суспільства. У «Книзі джунглів» він створює чудові картини природи, поетизує енергію й волю людини. Мауглі, живучи серед дикої природи, навчається її розуміти і стає володарем джунглів.\nУ деяких своїх творах письменник розвиває думку про непідвладність природи ні людям, ні техніці. Підхід Р. Кіплінга до «машинної цивілізації» неоднозначний. У його трактуванні техніка є силою, що непідвладна людям, вона пригноблює їх. У письменника 302\nз’являються думки про те, що техніка може навіть витіснити людину. В оповіданні «007» героями твору є машини: локомотиви, цистерни, платформи, вагони-льодовні. Вони розмовляють, сперечаються, обговорюють якості нових марок локомотивів, а десь поряд із машинами метушаться люди, майже непримітні на їхньому тлі. Кіплінг поетизує машини, наділяючи їх рисами живих істот.\nТа все-таки Р. Кіплінга більше цікавлять люди. Його героям, на думку критиків, властива романтика самовідданості, сміливих вчинків, вірності обов’язку. Письменникові не було байдуже, яким буде людське суспільство, адже і ньому житиме і його син. Свої роздуми з цього приводу він і відобразив у вірші «Якщо…» (англійське «If» у деяких перекладах передається словом «Коли…», а ще деякі перекладачі ставили як заголовок цієї поезії «Заповідь» (М. Лозинський), «Синові» (В. Стус)). Вірш уперше було надруковано в жовтневому номері «Американського журналу» за 1910 рік. Він одразу став дуже популярним.\nВиразне читання вчителем вірша Р. Кіплінга «Якщо…» (у перекладі на вибір учителя)\n1. Поміркуйте, про що цей вірш. (У цьому вірші автор розмірковує над етичними категоріями, які були особливо важливими для нього.)\n2. Яким зображений світ у вірші? (Суєтний і облесливий, ненависний і злий.)\n3. Якою має бути людина? (Бути мужньою, не схибити, не боятися ризикувати.)\n4. Що головне для людини? (Не відступати від правди, не втрачати надії, боротися.)\n5. Які риси характеру слід мати? (Волю, честь, совість, розум, віру у краще.)\n6. Як слід приймати успіхи й поразку? (Спокійно, адже в житті буває все.)\n7. Як ви розумієте вислів «Мудрості нема без доброти»? (Бути добрим, незважаючи на всілякі негаразди, заздрощі, ненависть, мабуть, і є найбільшою мудрістю.)\n1. Як ви вважаєте, чи легко жити по честі і совісті?\n2. Чи можна боротися з брехнею?\nСловникова робота. Поняття про анафору\nАнафора (грецьк. — піднесення) — єдинопочаток. Одна з риторичних фігур; вживаний на початку віршованих рядків звуковий, лексичний повтор чи повторення протягом цілого твору або його частини синтаксичних, строфічних структур. Використовується для посилення емоційно-смислової значущості окремих слів чи фраз.\n1. Знайдіть у тексті вірша приклад анафори. (У тексті вірша повторюється слово «якщо». Так починаються 13 рядків поезії.)\n2. З якою метою її використовує автор? (Слово «якщо» кожного разу посилює складність життєвих обставин, які має пройти ліричний герой.)\nЗнайдіть у тексті інші художні засоби, які використовує автор.\nУ тексті активно використовується прийом антитези. Це втілюється у вживанні контрастної лексики: «успіх» — «поразка», «загубили» — «відродив», «оплески» — «каміння», «вистоїш» — «упали духом», «юрба» — «король» та ін. Саме цей прийом дозволяє повно розкрити ідейний зміст вірша. Є у вірші й епітети: «дальня путь», «бідний люд», «дихає в повні груди». У вірші переважають іменники і дієслова. Перші допомагають створити враження констатації факту, другі надають текстові динамізму.\n1. Яка головна думка твору? (Людиною може називатися лише той, хто в будь-яких ситуаціях прагне і вміє залишатися самим собою, йти своїм шляхом, бути вірним своєму вибору, не втрачати почуття гідності, робити добрі справи, не хизуючись цим.)\n2. Які проблеми порушує автор у творі? (Проблеми пошуку сенсу буття, вибору шляху, морально-етичні.)\n3. Що ви думаєте з цього приводу?\nВірш «Якщо…» вважається своєрідним кодексом поведінки джентльмена. Які риси повинен мати справжній джентльмен? (Риси справжнього джентльмена: витримка за будь-яких обставин, розум, чесність, порядність, мужність, совість, почуття власної гідності.)\nКолективна робота. Складання кодексу честі справжнього джентльмена\nЧому слово «Людина» у кінці вірша написано з великої літери? (Тому що мається на увазі справжня самодостатнья людина.)\nВідомий вірш Кіплінга «Якщо…» за результатами опитування, проведеного в 1995 році, був визнаний найулюбленішим британським віршем усіх часів.\n1. Поміркуйте, чи можливо жити за такими моральними нормами, які викладено у вірші Р. Кіплінга.\n2. Чи можете ви назвати людину, життя якої було б підпорядковане таким нормам?\nVI. ДОМАШНЄ ЗАВДАННЯ Підготуйтеся до письмової роботи.\n↓Завантажити документ Отримати свідоцтво VK058580


Revell 4148 в Алупці. Низька ціна, відгуки, огляд, опис, характеристики, продаж, кредит, купити на виплат (в розстрочку) Revell 4148 Алупка\nЗбірна модель Revell Винищувач P-51D Mustang 1:72 (4148)\nКод товару: 234020\nОпис Revell 4148:\nRevell Винищувач P-51D Mustang 1:72 (4148) - це чудовий подарунковий варіант для дітей від 12 років. Крім літака в наборі є базові фарби з клеєм і пензликом. Подарунковий набір від компанії Revell допомагає тренувати моторику рук дитини, розвивати окомір і посидючість. До всіх іншого, збираючи модель, діти отримають величезне задоволення і відкриють в собі пристрасть колекціонування. Початківець шанувальник збірних моделей буде дуже радий такому подарунку і запам'ятає його надовго. Цей набір стане відмінним вибором для початківця моделіста - завдяки тому, що частини моделі літака виконані з кольорового пластику, фарбування моделі зведена до мінімуму.\nХарактеристики Revell 4148:\nКоли я зможу купити (отримати) Revell 4148 в Алупці та в усіх інших населених пунктах України?\nДля запобігання помилок та спірних ситуацій, а також для обопільної економії часу та поліпшення сучасного сервісу, замовлення приймаються тільки через сайт laguna.ua. Для цього оберіть Revell 4148, зазначте кількість і натисніть "Купити". Заповніть всі дані, які питатиме робот. Після отримання заявки її обробляє вільний менеджер. Заявку отримано магазином тоді, коли ви побачите підтвердження про це. Якщо підтвердження нема - це означає, що вами не надано всі необхідні дані (ПІБ, телефон, населений пункт, адреса доставки та спосіб оплати). Надайте ці дані та очікуйте зв`язку з вами менеджера. Такий зв`язок може бути або через наш сайт, або по зазначеному вами телефону\nСаме завдячуючи системі часткових (чи повних) передоплат, ви маєте можливість придбати Revell 4148 за найнижчими цінами в Україні в Алупці, Берегове, Виноградне, Високогірне, Відрадне, Восход, Гаспра, Гірне, Голуба Затока, Данилівка, Кацівелі, Кореїз, Краснокам`янка, Куйбишеве, Курпати, Лівадія, Лінейне, Масандра, Нікіта, Олива, Оползневе, Ореанда, Охотниче, Паркове, Партизанське, Понизівка, Санаторне, Сімеїз, Совєтське а також в усіх інших населених пунктах України\nЯ хочу сплатити за Revell 4148 готівкою в Алупці тільки тоді, коли буду впевнений що з ним все гаразд і він переді мною. Тільки так я захищаю себе від негараздів.\nЧи надаєте ви документи на Revell 4148?\nЧи є у вас знижки на Revell 4148?\nКупити Revell 4148 в інтернет-магазині Лагуна (можливо в кредит, на виплат) в містах, селищах міського типу та селах: Алупка, Берегове, Виноградне, Високогірне, Відрадне, Восход, Гаспра, Гірне, Голуба Затока, Данилівка, Кацівелі, Кореїз, Краснокам`янка, Куйбишеве, Курпати, Лівадія, Лінейне, Масандра, Нікіта, Олива, Оползневе, Ореанда, Охотниче, Паркове, Партизанське, Понизівка, Санаторне, Сімеїз, Совєтське а також в усіх інших населених пунктах України


Онлайн-захід “Чорнобиль: минуле, сучасне, майбутнє” – Укрінформ. Анонси подій\nОнлайн-захід “Чорнобиль: минуле, сучасне, майбутнє”\n« 28-й чемпіонат Європи з бадмінтону у Київському Палаці спорту\nНапади і тиск на громадських активістів: як змінюється ситуація з початку року? »\nОнлайн-захід “Чорнобиль: минуле, сучасне, майбутнє” за участі учнів закладів загальної середньої освіти, вихованців закладів позашкільної освіти, студентів, педагогів та науковців Житомирської області.\nСпікерами заходу стануть заступниця міністра освіти і науки Віра Рогова, т.в.о. начальника освіти і науки Житомирської ОДА Наталія Осипович, заступник начальника управління екології і природних ресурсів Житомирської ОДА Микола Семенюк та директор Національного еколого-натуралістичного центру учнівської молоді Володимир Вербицький.\nУчасники заходу матимуть можливість заслухати виступи на теми: Чорнобиль в архівних документах; радіоактивність, механізм надходження радіонуклідів у продукти харчування та організм людини; розвиток екологічної освіти в природному заповіднику “Древлянський”; особливості реабілітації радіоактивних забруднених територій; аспекти збереження здоров’я людини від впливу радіоактивного забруднення; проблеми лісів Житомирського Полісся; сучасний стан орнітофауни на територіях забруднених радіонуклідами.\nТрансляція – https://meet.google.com/sbz-wcov-yya\nДеталі – https://mon.gov.ua/ua/events/27-kvitnya-onlajn-zahid-chornobil-minule-suchasne-majbutnye


В архиве с 09.12.2019. Менеджер по роботі з корпоративними клієнтами в Києві - Кидландия | Robota.ua\nПарк професій «Кідландія» запрошує на работу\nменеджера по работі з корпоративними клієнтами.\nНашими партнерами виступають провідні українські та міжнародні компанії: Kinder, Укрнафта, Добробут, Colgate, Synevo, ПУМБ, ТУИ, Rixos, Айлаз, ТАС, Skoda і ін.\nКідландія - найбільший критий інтерактивний парк ігрового навчання в Україні (площа проекту - 5000 кв.м). Кідландія не схожа на звичні розважальні центри - ми побудували ціле місто в мініатюрі, де маленькі відвідувачі можуть познайомитися з більш ніж 100 професіями.\nУ Кідландії завжди панує неймовірна атмосфера свята і позитивних емоцій, адже наші головні гості - це діти - найвдячніші відвідувачі в світі! Діти самі водять автомобілі, працюють журналістами, телеведучими, лікарями, гасять пожежі, виступають в театрі, а батьки із захопленням спостерігають за їхньою грою.\nНаша команда робить світ кращим! Кідландія дає можливість дітям розкрити свої здібності та потенціал, розвивати навички, необхідні в дорослому житті: лідерські якості, критичне мислення, комунікативні навички та т.д.\nЯкщо Ви хочете частиною грандіозного проекту, в якому кожна дитина може відчути себе дорослим, ми із задоволенням розглянемо Ваше резюме!\nПошук партнерів і ведення бази;\nПідготовка комерційних пропозицій, презентацій;\nВедення переговорів, узгодження умов співробітництва, супровід угоди, контроль процесу укладення договорів;\nКонтроль виконання домовленостей на все етапах;\nПідтримка і розвиток довгострокових відносин з ключовими партнерами;\nКомунікація з ключовими особами компаній (маркетинг директорами, генеральними директорами і т.д.);\nУчасть у заходах, спрямованих на пошук нових партнерів;\nПідготовка звітів по ефективності роботи з партнерами, внесення пропозицій щодо підвищення ефективності роботи.\nГрамотна письмова і усна мова (українська та російська мови), навички ділового листування;\nСильні комунікативні та презентаційні навички, вміння вести переговори;\nУміння працювати з великим об'ємом інформації, націленість на результат;\nУважність, відповідальність, ініціативність, аналітичні здібності, креативне мислення;\nУміння працювати в режимі багатофункціональності, енергійність;\nУміння і бажання швидко навчатися в разі відсутності будь-яких навичок;\nЗахоплюючу роботу в дружній і креативній команді;\nУнікальний досвід роботи з цікавим продуктом - одним із наймасштабніших розважально-освітніх проектів України;\nОфіційне оформлення та своєчасну оплату праці;\nЗручне розташування біля м.Почайна (РЦ «Блокбастер» / "Blockbuster Mall").\nРівень доходу обговорюється індивідуально з успішним кандидатом.\nСвіжі вакансії компанії «Кидландия»


Sasha Boole презентовал песню «Зі смертю під вінець» – Enthusiasts\nSasha Boole презентовал песню «Зі смертю під вінець»\n21 Березня, 2019 8 Березня, 2022 enthusiastagent\nАлександр Булич, известный под сценическим псевдонимом Sasha Boole, украинский кантри и фолк-музыкант, певец и автор песен, родом из Черновцов, презентовал новую песню под названием «Зі смертю під вінець».\nКак рассказал сам Саша:\n«Зі смертю під вінець» стала першою піснею, яку я написав для банджо ще на початку 2018 року. Проте, їй довелося приміряти на себе декілька різних аранжувань, втратити свою емоційну актуальність та повернути її, перш ніж я вирішив її таки презентувати.\nВідеоряд для неї (я б не називав це офіційним кліпом) зробив мій хороший товариш – польський фотограф Wojciech Beska. Цікаво те, що я не перекладав для нього текст, тож відео створювалося більш на емоційно-асоціативному рівні. Кадри, які ми бачимо протягом перших тридцяти секунд – це сковане кригою Балтійське море, дорогою з Таллінну до Гельсінкі.\nТрек записаний у Чернівцях на студії Coloorsun music. На перкусії зіграв, відомий по моїй останній студійній роботі, Саша Істратій. Усі решта інструментів – моя робота.\n«Зі смертю під вінець» заповідає мій четвертий студійний альбом, роботу над яким якраз розпочато і який в більшості своїй стане україномовним. Тож, я навмисне витримав релізне мовчання у понад рік, дещо переосмислюючи свою творчість.\nТрек з’явиться на всіх стрімінгових платформах вже 25 березня. Видано на українському лейблі COMP Music.\nPrevious postКураж Базар Весенний: Встретим весну в лучших украинских традициях\nNext postСуперiнтроверт – вышел дебютный альбом группы [О]


Noli me tangere1 — ніби справді вчувався легітний шепіт.\nВона намагалася приховати хвилювання, перебороти зайву нерішучість, якої давно вже не знала. Вона уважно стежила за товариством, а ще уважніше за собою, щоб якоюсь недоречністю не порушити загального тону. Кожний пильні- ший погляд чи незрозуміла фраза сторожко сприймалися нею і щоразу збуджували підозрілість: здавалося тоді, що хтось із присутніх знає про неї і може раптово викрити на людях таємницю. І тоді хотілося, щоб Кость сидів не в другому кінці кімнати, а якнайближче, тоді ще міцніше стискалися уста, частіше тріпотіли вії, нижче схилялася голова.\n— Панове, Степан Маркович робить мені занадто честі... Але цей скромний Гамлет, що зараз має приємність розмовляти з вами, цей Гамлет справді мусить поставити один «проклятий вопрос». А саме: де товариш Данилюк?\nГосподар всіма силами намагався одтягти час та замаскувати незручність — виводив навіть свого найменшого сина й наказував йому декламувати вірші. Та вже трудно було притамувати заворушення.\n«Вітаю менинника. Вітаю все товариство. Дуже прошу мені вибачити, але, на великий жаль, не можу прийти.\nЗ глибокою пошаною, з найкращими побажаннями».\nПроте вийшло дуже урочисто й дуже зворушливо. Стіни, вікна, двері, люди — все несамовито крикнуло: «Хай живе!». А на четвертому тості чомусь додали: «Смєло ми в бой пойдьом» — і почали цілувати менинника.\n«Де ж він?» — і в голові знявся цілий рій припущень. Ще не тратила надії. Ще вірила. Оглядалась. Шукала напружено.\nНіна допила з келеха, хотіла вгамувати схвильованість. А думки — вихором і врозтіч... І натрапила поглядом на погляд Степана Марковича. Дивився м’яко, вдумливо. Невже він помітив цей сусідів напад? А може, догадався? Ні, ні. Але чого він так дивиться?\n«Коли? Чому?» — не встигла ще зміркувати, а вже помітила, що Кость, надто захоплюючись суперечкою, ударив кулаком по столі і спересердя налив собі нову чарку.\n«Коли так — і я нап’юся»,— злетіла раптом думка. Щось темне, болюче і мстиве прокинулось у ній. Рука потяглася до келеха.\n«Але що буде? Що буде?» — Ніна міцно стиснула руки. Ніна старалась перебороти цей порив, щоб і справді не кинуло її на середину в той приворотний вир.\n«Ах, навіщо я, навіщо? — пролетіло в свідомості. — Інша на моєму місці просто вдала б, що не звертає уваги».\nХотіла відповісти «ні», проте з уст передчасно упало:\nПоведінка наших героїв, може, трохи й відмінна, може, місцями занадто відверта, але треба пам’ятати, що: 1) вони в більшій чи меншій мірі дозволили були собі виткнутися з буденних футлярів, 2) вони — люди, цебто найскладніша, наймногогранніша, найдивовижніша органічна суть, 3) вони — громадяни, що мають право так зватися, не лише за республіканським переписом, але й через те, що відограють в житті республіки не останню ролю (звичайно, в міру своїх сил та здібностей).\nІ хоч лиха доля позначила сутінню ті укісні, покраяні, різнокутні квартали, де вчувається особливий нудкуватий запах, але хіба якась геометрична форма обмежує щирість думки, хіба сутінь не може бути тлом, на якому ще яскравіше спалахкують шляхетні поривання, хіба, нарешті, з ґрунту, що має відтрутний запах, не зростають прекрасні хризантеми?\n«Любити людей, щоб і вони тебе любили — тяжко». Та відомий француз, висловлюючи таку істину, мабуть, зовсім не мав на думці зрікатися любові до людей, бо якраз у цьому «тяжко» вся цінність, вся любов. Чого варта була б любов, позбавлена болю? Яким жалюгідним, нездібним на любов кастратом виглядала б істота, позбавлена здібності на ненависть?\nТрудно, трудно не погодитись із відомим французом, трудно не любити людей. Трудно, щоб цей наступний розділ не поглибити, щоб він трохи не різнився від першого, щоб не набрав, можливо, стриманіших, статичніших рис, коли ви ще ближче підходите до людей.\nБо й справді, хто б вони не були, які б вони не були — вони люди. Якщо вони, крім своїх звичайних зовнішніх ознак, мають цілком оформлені, правильні документи і не позбавлені виборчих прав, цебто чесні люди, то хіба можна їх не поважати? А якщо, крім ділових розмов і стереотипних усмішок, вони здібні на вищі злети й глибші пристрасті, на хвилюючі радості й хвилюючі страждання, цебто цікаві люди, то хіба можна обминути їх увагою? Хіба не слід, одсуваючи схематичність, підійти ближче, зазнайомитися краще?\nЩо ж до взаєм...\nКому охота вимінювати золото на золото?\n— Кланяйтесь нашій симпатичній Мадонні.\nЗа два тижні уже втретє приносив Кость привітання од Степана Марковича і раз у раз одного й того ж змісту:\nІ раз у раз Кость передавав ці привітання ніби між іншим, з тією робленою байдужістю, що в ній просвічувало задоволення.\nНіна за звичкою трошки здивовано скидала очима і теж ніби між іншим з робленою байдужістю говорила:\nТоді мимоволі згадували вечірку і обмінювалися думками щодо її характеру взагалі чи найцікавіших моментів зокрема. Кость похваляв Нінину поведінку та майже екстатично підкреслював, що на людях вона виправдала ролю його дружини з великою гідністю — можливо, краще, ніж інші.\nЕкстатичність була тут не лише виявленням емоціональних вібрацій, що на них Кость був здібний за своєю натурою, але й певним засобом, логічно розрахованим, на що Кость теж був здібний за своєю натурою. І хоч натура його була досить складна, однак засіб цей був досить простий: Кость хотів, сказавши Ніні ухвальне, приємне слово, прихилити її до себе стільки, щоб їй потім не випадало заглиблюватись згадками аж до самого неприємного фіналу вечірки.\nНа жаль, цей засіб не завжди виправдував себе, бо, радо сприймаючи Костьову похвалу, Ніна все ж не могла обминути деяких моментів — хоча б натяком.\n— Я думаю, Костику,— іноді говорила вона,— що найбільше виправдала свою ролю дружини саме тоді, коли... пам’ятаєш?... коли затулила тобі рота хусткою й силоміць одвела на візника. Як ти думаєш, Костику?\nСхиляла набік голову й скоса, лукавенько мружилась. Кость мовчав.\n— Чи, може, ти гадав, що я справді покину тебе й піду сама додому? Не допоможу тобі хоч наполовину додержати твого слова? Допущу, щоб ти засоромив себе вкрай? Наївненький мій хлопчику! Я ж тобі товариш. Я не така... І я — знаєш? — я вже забула, що ти мене лаяв вуличними словами та нахвалявся побити. У тебе ж хворе серце...\n— Нінко! — строго озивався Кость і спідтиха, дражливо кидав: — Ну й сколопендра.\nПровину свою він прекрасно відчував, але не хотів, щоб йому про неї нагадували та виносили якого-будь присуда. Адже він, як доросла людина, мав свої усталені погляди й свої цінування вчинків. Мав, звичайно, як доросла людина, і притаманні йому хиби, однак визнавати їх погоджувався лише тоді, коли на хиби ці вказувалося з відтінком неминучості, ба навіть трагічності.\nЄ люди, що люблять самі собі утворювати ілюзію страждання чи майже страждання. До них почасти належав Кость. Є також люди, що не люблять в інших ті нахили й методи, які їм самим властиві. Відмінність чужої методи їх не зацікавить, бо вони завжди упевнені в особистій перевазі. І до таких людей почасти належав Кость.\nТим-то ущипливий тон, що його іноді добирала Ніна, був для Костя найнезноснішим явищем. Певна річ, Кость одбивався тією ж зброєю. Певна річ, у порівнянні з Ніною він володів цією зброєю блискуче і завжди досягав би разючих наслідків, якби не зраджувало його терпіння. Саме тут трудно було войтуватися з Ніною, саме в таких випадках терпіння їй не бракувало. І, мабуть, тому, що вона була далека від особистих ілюзій трагічності, що вона зовсім не претендувала на перевагу особистих метод, а просто бачила, що на подібні прояви Кость реагує найсильніше,— мабуть, тому в належних випадках вона охоче до цих метод вдавалася.\nМовчання, що ним взагалі багато перемагають — цей шляхетний засіб боязких людей,— мовчання не завжди могло стати Костеві у пригоді. Не завжди ж можна мовчати, якщо побуваєш себе винним. Та й навряд, щоб хтось погодився зарахувати Костя до боязких людей,— принаймні, у межах товариських і хатніх стосунків. Щоправда, мовчання як засіб вживалося іноді й Костем, але найчастіше воно було вістуном бурхливого зриву.\nНінко! — це пересторога.\nСколопендра — це поки що віддалений шарварок, коли вчувається перший подув вітру й трепетно вгинаються верховіття.\n— Ха-ха-ха! Костику, чого ж ти, дурненький, сердишся? Я ж кажу, що забула вже...\nГрайливо заглядала йому в очі, ніжно хляскала по щоці. Порив нишкнув. У хаті прояснювалось.\n— Треба, Нінко, розуміти,— зітхав Кость.\nЦе звучало так щиро і так серйозно, що годі було уникнути уваги й співчуття. Він тільки просив зрозуміти і він запевняв, що слово, якого він не додержав, це — жертва. Може, своєрідна, але мимовільна, тяжка жертва.\n— Та зрозумій же, Нінко, що словами я не розкидаюсь. Значить, було щось більше, важливіше, сильніше, щось таке, перед чим я мусив скласти жертву. Треба ж подумати, треба зрозуміти... Бо про який зрештою сором може йти мова? Перед ким? Перед отим стовпищем забобонів на вечірці? Перед отими невігласами, що не можуть на крихту переступити вузеньких, притертих, забобонних меж? Перед отими міщанами, що мають сміливість називати себе інтелігентами? Хіба це не обурення? Хіба це не розпач?\nКость зривався, легко й закруглено підносив руку, прискорено ходив по хаті. Обличчя йому відразу мінялося. Уста нервово сіпались. Брови злітали сміливими крильцями. Очі займались завзяттям.\n— Обивателі! Патентові обивателі! — вигукував Кость.\nІ все ж таки Ніна ніяк не могла зрозуміти Костя. Його хвилювання, його запальність ніби найпевніше доводили, що він гостро сприймає, щиро обурюється, говорить з глибокого переконання. А безпосередня дійсність ніби доводила якраз протилежне, сумнівне.\nПравда, сама Ніна теж сподівалася од вечірки кращого, але хіба можна судити всіх, без винятку? Хіба можна рівняти хоча б Степана Марковича з отим рожевим сусідою, про якого вона Костеві ще не сказала і, мабуть, не скоро скаже? Хіба сам Кость, збираючись на вечірку, не прочитав їй цілої лекції, не попереджав її, що там треба поводитись якнайтактовніше, і хіба він сам, прийшовши чемно, не вийшов галабурно? Хіба він сам не належить до того оточення? Хіба він вперше усіх їх бачить? Хіба...\nЧимало можна було нарахувати різних «хіба». Та щойно пробувала Ніна спиратися на перше-ліпше, як їй закидали, що вона загрузає в дрібницях, за деревами лісу не бачить, не доросла, не скоро зрозуміє.\n— А розуміти треба. Треба, моя наївна хохлушечко. Треба розуміти, хоч, може, зараз тобі ще й трудно,— співчував і повчав.\n— Не знаю... Може, я й не доросла, може... А тільки у тебе, Костику, хворе серце.\n— Серце? Треба, щоб і серце стало забобоном. Тепер треба бути безсердечним, невблаганним, як машина.\n— Ну це вже, Костику... вигадки якісь.\n— Ет! Що з тобою говорити.\nБезнадійно одмахувався, одвертався,— мовляв, продовжувати розмову недоцільно.\nНедоцільність справді була очевидна. Розмова часто виходила плутаною, ще більше утруднюючи можливість зрозуміти Костя.\nНе вперше чувала Ніна од нього подібні напади. Вона знала, що його діймає якийсь своєрідний біль, але в той же час вона прекрасно знала, що над ним тяжать небезпечні пристрасті. Яка тут взаємодія, що від чого походить — це її найбільше цікавило, непокоїло, цього вона попри всю свою допитливість ще не могла збагнути.\nБо, зрештою, не в самій вечірці справа. То нічого, що він напився і мало-мало не присів до карт (яка, зрештою, дурниця!). То нічого, що лаявся і мало-мало не бився (хіба до зустрічі з Костем вона такого не знавала?). А найгірше, найстрашніше в тому, що ці нахили, особливо нахил до карт, дедалі більше й більше виявляли себе як звичка, як затяжна хороба.\nВ житті, у тому нещодавньому важкому минулому, Ніні двічі довелося бути свідком, як один гість, завітавши після невдалої гри, майже на руках у неї прострелив собі голову, а другий... другий вдосвіта кинувся з четвертого поверху, лишивши їй на спогад красномовну записку. Це справило на неї таке разюче, незабутнє враження, що відтоді пристрасть до карт їй почала здаватися найгіршим людським лихом. Вона згадувала прострелену голову, згадувала світанкову записку і припускала, що Костя теж може спіткати подібна доля — її рідного, невимовно дорогого Костя. Інколи це здавалося їй просто неминучим. То кому ж, як не їй, стати на сторожі? Кому ж іншому запобігти, захистити, виконати цей складний і великий обов’язок?\nДоречні натяки, чи просто нагадування, чи навіть ущипливість — усе це були засоби, що ними вона хотіла, викликаючи Костя на відвертість, в той же час впливати на нього.\nВона вірила. Вона була певна, що не поступиться. І в ній зростало заохочення.\nЗаохочували також, надавали певності в собі усі безпосередні новини останніх часів: вечірка, хоч і не зовсім виправдала сподівання, проте дала наявні докази, що Ніна не буде чужою для нового оточення, а згодом їй, либонь, нетрудно буде дорівнювати кращим із справжніх.\n«Кланяйтесь нашій симпатичній Мадонні»,— це імпонувало, це справляло чималу приємність.\nТака поважна особа, як Степан Маркович, не тільки поставилась до неї гарно, не лише взичила їй на вечірці особистої уваги, але й пам’ятала за неї. Не дарма-бо Кость підкреслює, що вона з великою гідністю виповнила ролю дружини.\nО, звичайно, їй до певної міри прислужилася зовнішність. Та тільки до певної міри, бо все ж таки, на її думку, сама зовнішність дала б незрівнянно менше, якщо вона дозволила б собі інше поводження. Особливо ж у цьому переконувала тодішня прикінцева бесіда із Степаном Марковичем. На її погляд, ця бесіда, порівнюючи з іншими, не мала жодного більш-менш виразного натяку на легковажність. Навпаки. Чемно, тепло підійшовши, Степан Маркович потім розповідав такі серйозні та не зовсім зрозумілі речі, що навіть ніяково ставало й мимоволі тоді набігала думка: невже він певен, що його мовчазна слухачка стільки ж розвинена, як і він сам?\nБігли години, сповнені різних припущень, перевірок та вирішень. Проходили дні, сповнені різних новин, надій і сумнівів, радісних і безрадісних спостережень. Але над усе панувало одне незмінне, непорушне, сильне, як сама спрага до життя, бажання: якнайкраще застосуватись до нової дійсності, якнайліпше виправдати свою ролю.\nВ суєті буднів, у навалі клопітливих дрібниць, що були скеровані до тієї ж єдиної мети, вона іноді, полетівши мрійною думкою у майбутнє, раптово кидалась супроть, боязко озиралась на минуле. Тоді здавалося їй, що в її житті стався надто сміливий, майже зухвалий виклик, і тоді бажання її уґрунтуватися в новій дійсності оберталося в якесь дивне, майже тваринне завзяття.\nХай поки що трудно,— підбадьорювала вона себе,— хай не все укладається вдало, хай діймають сумніви й тривоги, хай що завгодно, але треба прикласти всіх зусиль, всіх можливостей, щоб тільки не вертати... Ні-ні! Не вертати на ті колишні... вечірки... вечори... де також бували гості розмаїтих рангів. Ті моторошні гості, потвори із сласними полапками, з відтрутними обличчями. Ті веселощі, ах, ті жорстокі веселощі, де за дзвониками сміху крився біль приниження, за тепленьким словом — клекітна злоба, за кожним ґраційним рухом — відчай. Ніхто ж ні разу не спитав, чому забрело туди безпорадне українське дівча, чому така запаморочена голова й таке зневолене серце? Тільки раз дали ступити, підштовхнули, а потім, ухопивши, закружлявши, переможно понесли з рук до рук... І коли помітила вона, що шпаринка вихідних дверей дедалі вужчає, коли серце розкраяв жах, коли вся істота несамовито заверещала: тікати! — ще міцніше став обплутувати слизький, ядушливий кушир, і з трясовини пролунало: куди?\nАле трапилось несподіване. Трапилось навесні, у великому сусідньому місті, коли з’явилась перша людина, що співчутливо, уважно спитала: хто, звідки й чому?\nПерша, якій вона розповіла всю правду, і, розповівши, чомусь відчула нараз незнане полегшення й незнану досі особливу прихильність до цієї людини.\nПотім вона вже не хотіла домислюватись, чи справді серйозно ставиться невідомий, не хотіла перевіряти, бо... бо ще жодної весни не пахли так квіти, не пливли хмаринки так струнко, не заспівувались так солодко по садах солов’ї. І жодна ще людина не мала таких ніжних рук, не говорила таких гарних слів, не збуджувала такого трепету. Все це було вперше, було зовсім нове, свіже, негадане, прекрасне. І це був Кость.\nЕдигей в письме к великому князю Василию Димитриевичу говорит, что последний во всех своих владениях брал дань по рублю с двух сох, но серебра этого не присылал в Орду\nОснование натуральных логарифмов; мнимая единица\nТестування №2 з всесвітньої історії\nАмур – нижньодніпровська районна у місті дніпропетровську рада відділ освіти наказ\nА. Н. Скрябин (Творчество)\nДо управління Пенсійного фонду України в місті Вінниці від Іванова В. В


10 Речей, які ніколи не вийдуть з моди - Все найцікавіше зі всього світу на нашому сайті - conflict.net.ua\nСумка Chanel 2.55 + репліки\nСаме на них варто робити ставку під час кризи.\nТекст: Ольга Астаф’єва • 3 квітня 2020\nВсі предмети гардероба, які будуть приведені нижче, можна описати двома словами: «база» і «класика». Насправді це не одне і те ж. Базові речі, які будуть такими саме для вас (з урахуванням індивідуальних особливостей), зовсім не обов’язково тяжіють до класики – рішенням, за якими закріплена певна репутація. Але саме на стику двох цих понять народжується «вічні» гардеробні рішення. Іншими словами, ці речі не тільки стилістично універсальні, у кожної є шлейф модною історії, що дає прописку в жіночих гардеробах на багато років вперед. Коли речі викликають асоціації з чимось значним, їх не так просто скинути з рахунків. Зараз ви зрозумієте, про що це ми.\nЩо ми знаємо про цю річ? Всі стилісти світу (або майже все) включають її в список базових предметів гардероба. Нікого цим здивувати не можна, адже факт універсальності білої футболки зрозумілий навіть дитині: нейтральний колір, нуль декору – чистий аркуш для найрізноманітніших модних експериментів. Але з репутацією даної штучки не все так просто. Жінки не віддадуть її ніколи ще й тому, що багато років відвойовували у чоловіків право експлуатувати білу футболку. До речі, до цього і самі чоловіки доклали чимало зусиль, щоб дістати трикотажну тішоткі в свій повсякденний гардероб.\nДо 1940-х трикотажна майка з рукавами, що має Т-подібний силует (T-shirt), була частиною уніформи військових і ставилася до категорії білизни. Довгий час на чоловіків, які носили її в мирний час як самостійний предмет гардероба, дивилися косо. Потім тенденцію підхопили голлівудські актори, начебто Марлона Брандо, і поступово косі погляди перетворилися в захоплені.\nБіла футболка – символ демократичності, нової сексуальності і гендерної рівності.\nУ вічності чорної водолазки чи хтось сумнівається. Її універсальність очевидна. Ця річ настільки лаконічна, що може витримати найрізноманітніші модні експерименти. Але тут варто звернути увагу на один нюанс: навіть без додаткового супроводу чорна водолазка завжди виглядає стильно. Її можна впустити в модний багатошаровий комплект, і це буде круто. Але і мінімалістичне рішення з простими синіми джинсами не поступиться за гостротою. Вся справа в тому, що чорна водолазка – це концептуальна річ. Сьогодні вона асоціюється з інтелектуальністю, богемністю і аскетичним шиком. Все завдяки тому, що в різний час її мовчазна лаконічність ставала фоном для вираження найрізноманітніших, але завжди передових і глибоких ідей.\nГоловні модні провідники чорної водолазки: Енді Уорхол і Стів Джобс. З їх легкої руки ця річ назавжди асоціюється з неординарністю і інтелектом.\nУ 1960-і роки чорна водолазка стала уніформою для «модов» – представників британської субкультури, однаково трепетно відносяться і до інтелектуального розвитку, і до ідеального зовнішнього вигляду. Їх кумирами були The Beatles, які так само активно пропагували водолазки. Потім естафету прийняв Енді Уорхол, який зробив цю річ символом інтелектуального шику, а потім підтягнувся і Стів Джобс, який подав її в ключі підкресленого нормкора.\nЧорна водолазка – символ інтелекту, творчого початку і свободи.\nЗараз об’ємні светри актуальні як ніколи, але це саме та річ, яка хоч і здатна несподівано опинитися на піку, але повного модного краху їй ніколи не пережити. Можливо, будуть змінюватися дрібні конструктивні особливості, актуальні кольору, але глобальних змін не відбудеться. Щоб річ гарантовано служила вічно, їй варто бути наповненою базовими асоціаціями. Пам’ятайте розтиражований портрет Ернеста Хемінгуея? На ньому письменник в рибальському светрі грубої в’язки з горлом. Саме такий варіант варто поза часом, асоціюючись із вбиральні аскезой, творчим зреченням і іншими естетично-інтелектуальними штучками.\nРибальський светр – це розслаблена інтелектуальність, віддаленість від мирської суєти і інші філософсько-теоретичні ідеї. З реального: в ньому тепло.\nНе всякий брючний костюм прослужить вам 25 років, і не тільки тому що ви налягає на плюшки і ризикуєте в майбутньому обзавестися іншими параметрами фігури. Актуальний крій і силует так чи інакше змінюються: сьогодні ми носимо жакети оверсайз, а завтра захочемо влізти в приталений силует. Навіть якщо вам здається, що не захочете, повірте, мода зробить свою справу. Вічним залишається саме рішення, запозичене з чоловічого гардероба. До речі, саме своїм походженням брючний костюм і зобов’язаний прописку в модній реальності.\nДо 1960-х років жінку, яка вийшла на вулицю в брючному костюмі, могли попросити покинути громадське місце або навіть оштрафувати.\nВідвойовувати у чоловіків право обертати тканиною ноги жінки почали в далекому XVIII столітті, а повністю його придбали лише до середини XX століття. До 1950-х років на модниць, які носили штани, дивилися косо, а дама в брючному костюмі і зовсім асоціювалася з пороком. Тільки в 1960-і жінки змогли видихнути і на видиху натягнути кльоші, щільно обтягуючі стегна, або одягатися в костюми від Yves Saint Laurent, стали символом модно-сексуальної революції.\nБрючний костюм – головний модний символ жіночої емансипації.\nСкладний декор робить тільняшку річчю на один сезон. Для довгої прописки в гардеробі річ повинна бути максимально наближена до першоджерела – натільного фуфайці моряків.\nСкладно уявити ситуацію, в якій жінку, одягнену в тільняшку, закинуть в старомодності або несмаку. Звичайно, при бажанні зіпсувати можна будь-яку річ, якою б ідеальною не була її репутація до зустрічі з вами. У випадку з тільником фатальну роль зіграє недоречний декор: щоб річ була на всі часи, уникайте елементів, які прив’яжуть її до певного стилю, відрізку часу або цінової категорії. Аплікації, гудзики та інші прикрашення позбавлять вашу тільняшку прописки в модній вічності. Довге і щасливе гардеробну життя чекає лише ті моделі, які мінімально відійшли від першоджерела.\nЖінки почали носити тільник завдяки Коко Шанель. Саме вона в 1920-і роки першої зважилася представити смугасту фуфайку, що служить натільною білизною для моряків, як предмет світського гардероба. Як далі розвивалася модна кар’єра тільняшки, читайте ТУТ.\nТільняшка – символ демократичності, вільнодумства і круїзної легкості. Зрозуміло, без емансипації тут теж не обійшлося.\nТренчкот – один з найбільш актуальних варіантів верхнього одягу не тільки на цю весну, але і на майбутню осінь. На подіумах його можна зустріти в самих різних втіленнях, але найчастіше дизайнери пропонують нам стару добру класику. До речі, це одна з тих речей, про минуле яких багато хто не здогадуються, а саме в ньому і криється секрет її успіху. Плащі з габардину на початку XX століття почав виробляти для потреб британського фронту Томас Бербарі. Вони виявилися набагато практичніше саржеві шинелей, так як дозволяли солдатам довго перебувати в окопах, які не промокаючи. Річ отримала назву trench coat, що дослівно перекладається як «траншейне пальто».\nСвою практичність тренчкот підтвердив в роки Першої світової війни, а до Другої світової вже був незамінний для армії. У мирні гардероби він потрапив в кінці 1940-х, коли Голлівуд почав активно знімати військові драми, де актори постійно миготіли в стильних тренчах.\nТренчкот – символ практичності і стриманості, британської манірності і демократичності одночасно.\nШкіра – вічний матеріал, який з моди не вийде ніколи. Однак форми і силуети, втілені в ній, варіюватися цілком можуть. Щоб вкладення фінансів у шкіряну річ було вдалим з більшою часткою ймовірності, зробіть ставку на «косоворотку». За нею тягнеться шлейф рокерських асоціацій, але не настільки прямих, щоб безповоротно пов’язати куртку-косуху до певного стилю. Вона забезпечила собі модне алібі на всі часи, ставши стовідсотковим символом брутальності. Тепер, щоб знизити градус жіночності і романтичності сукні в квіточку, до нього просто потрібно додати косуху. Ці речі відмінно один одного нейтралізують.\nКуртка-косуха – символ рок-н-рольного життєвого настрою, зухвалості, брутальності і готовність грати на контрастах. Поки живий рок-н-рол, на плаву і косуха.\nДенім – це дуже широке поняття. До нього відносяться всі речі, виконані з аналогічною тканини: від джинсів до суконь. Денім завжди буде в моді, тому що є символом демократичності. Причому мова про реальний модному відображенні політичних ідей. Джинси та джинсовий куртка – це гардеробне втілення духу демократії США. Так як американська культура завдяки Голлівуду нам мало не ближче, ніж рідна, пристрасть до її базових елементів цілком зрозуміло. Також з рахунків не варто скидати практичність речей, виконаних з деніму: вона невибагливі, а це значить, що впишуться буквально в будь-який комплект, особливо якщо він складається з модною логіці гри на контрастах.\nОднак не весь денім вічний. Не варто робити ставку на джинси, адже це саме той предмет гардероба, який дуже схильний до модним впливам. Сьогодні ми косо дивимося на тих, хто носить занижені моделі часів молодий Брітні Спірс, а завтра, можливо, і самі одягнемо такі. Більш практичною покупкою стане джинсова куртка. Прикмети «вічної» моделі: класичний синій колір, відсутність декору, вільний крій (НЕ приталений, але і не глобальний оверсайз).\nДенім – це символ модної демократії, крапля якої необхідна завжди.\nБагато що з того, що прийшло в нашу вбиральню повсякденність, було справою рук Коко Шанель. Але ми зараз не будемо про маленьке чорне плаття, адже воно вже у вічності не просто прописався, а розчинилося, ставши символом самої нейтральної бази. Поговоримо про легендарну сумці Chanel 2.55. Варто нагадати, що Мадемуазель винайшла її в 1954 році. До цього моменту жінки носили ридикюлі в руках, плечових ремінців не було. Шанель розробила модель прямокутної форми, що нагадує конверт і забезпечену довгою вервечкою. Тепер у жінок були в прямому сенсі слова розв’язані руки, і повертатися до незручних клатчам вони не хотіли дуже довго. Сьогодні сумка-конверт на ланцюжку є в найрізноманітніших репліках, а оригінал Chanel 2.55 вважається підроблюваною моделлю в усьому світі.\nСтьобана сумка-конверт на ланцюжку – символ стилю Коко Шанель, до якого хоче доторкнутися кожна жінка.\nЦя форма очок не виходить з моди з 1940-х років, і популярністю вона зобов’язана своєму мілітарі-минулому. До речі, «авіатори» всім так полюбилися не тільки тому, що брутально виглядали на військових і акторів, які їх грали. Модель розроблялася з урахуванням всіх анатомічних особливостей очей, адже для льотчиків, які піднімалися на висоту, де сонце сильно сліпило очі, було важливо зберегти зір. Лінзи зробили трохи опуклими, щоб промені відбивалися під будь-яким кутом; форма «крапля» ідеально повторювала форму очниці, а тонка оправа дозволяла не помічати окуляри на обличчі.\nОкуляри- «авіатори» – символ брутальності і практичності. Так як розроблені вони спеціально для очей, а не для «краси», шанувальники даної моделі знайдуться завжди.


"На війні й у в'язниці не зможеш видати себе за того, ким не є", - Анатолій СОБОЛЕВСЬКИЙ, 34 роки, правозахисник, політичний в'язень, юрист | Новини на Gazeta.ua\n"На війні й у в'язниці не зможеш видати себе за того, ким не є", - Анатолій СОБОЛЕВСЬКИЙ, 34 роки, правозахисник, політичний в'язень, юрист\nВсе життя борюся за справедливість. У школі писав скарги на вчителя, який піднімав руку на дітей. В Академії внутрішніх справ збирав підписи за звільнення проректора, який влаштовував обшуки в гуртожитку. Його врешті звільнили.\nЗ дитинства в мене чітко сформувалися поняття добра і зла.\nАрештували, коли йшов на роботу. Думав, залякують, все-таки живу в центрі Європи, у XXI столітті. Складність ситуації зрозумів, коли в Печерському райвідділі міліції на голову натягнули целофановий пакет і почали душити.\nВперше про смерть подумав, коли били струмом. Попадали електрошокером у сонну артерію, і серце на якийсь час зупинилося. Лікарі "швидкої" відкачали.\nМіліція вимагала фальшивих свідчень. Мав на камеру сказати, що Олександр Турчинов передав мені гроші для підкупу виборців 18-го виборчого округу у Вінниці. Та я не знав його особисто, ніколи не спілкувалися.\nАнатолій СОБОЛЕВСЬКИЙ. Народився в місті Долина Івано-Франківської області. Батько – міліціонер, мати – медсестра. Закінчив академію МВС, економічний факультет Прикарпатського університету імені Василя Стефаника. Працював у карному розшуку, в управлінні по боротьбі з організованою злочинністю. Згодом – у місцевому відділенні Брокбізнесбанку. 2006 року відкрив спортклуб ”Самурай”, де навчав підлітків кікбоксингу. З 2009-го працює юристом громадської організації ”Захист прав споживачiв фiнансових послуг”. Консультує клієнтів банків, кредитних спілок, страхових компаній. Розробляє законопроекти у сфері фінансів. У серпні 2012 року затримали в Києвi нібито за викрадення паспорта в одного з кандидатів у народні депутати. Щоб зізнався, міліціонери застосовували електрострум, травили газом, лупцювали. Звинуватили у зберіганні зброї, яку нібито знайшли вдома. Присудили шість років в’язниці. Після перемоги Майдану визнали політичним в’язнем, скасували вирок. Однак справу не закрили. Через півроку пішов добровольцем у батальйон ОУН, обороняв Донецький аеропорт. Був важко поранений. Одружений, має доньку\nГоворив із міліцією лише українською. Раз зв'язали руки скотчем, поставили на стілець, а навколо шиї зробили зашморг із простирадла. Прив'язали його до стелі. Били по табуретці, чекали, коли погоджуся давати свідчення. Слідчий, підполковник із Луганська, казав: "Я бы тебя посадил только за твой украинский". Я вимагав перекладача.\nПерейшов дорогу одній із найбагатших сімей України – Калетникам. Міліціонерам за фабрикування справи і "пристрасний допит" заплатили 50 тисяч доларів.\nПровів у карцері 12 днів. Це – в'язниця у в'язниці. Кімнатка з тьмяним світлом. Неможливо ні читати, ні спати. Воду вмикають ззовні. Нари прикуті замком до стіни, їх опускає тюремщик. Столик десь 20 на 30 сантиметрів, а табуретка така вузька, що 10 хвилин на ній не всидиш.\nНайбільше боюся безсилля. Слідчий показав фото вікна моєї квартири, у якому видно дружину. Казав, що з нею може щось трапитися. Я розумів, що нічого не можу вдіяти. Вдруге відчув щось подібне в лікарні після боїв у Донецькому аеропорту. Травмував нерв і не відчував руки.\nВостаннє плакав у карцері. З моєї шиї зняли зашморг, я взяв аркуш і ручку. Збирався писати листа дружині. Подумав: невже тут закінчиться моє життя?\nДоки був за ґратами, дружина казала доньці, що я – у відрядженні. Вона досі погано реагує на це слово.\nМені винесли найсуворіший на той час вирок в історії України за зберігання зброї – шість років. На стадії вивчення матеріалів справи суддя випадково відкрила папку на комп'ютері, а там – мій вирок. Уже готовий.\nУкраїнські судді – небезпечніші за маніяків. Вони нагадують інквізицію. Коли зрозумів, що не доведу своєї невинуватості, сказав судді Оксані Царевич: моїй доньці – 3 роки, коли вийду з в'язниці, буде 9. Ви закінчите справу й відзначатимете Новий рік, а моя донька проситиме в Діда Мороза не подарунків, а тата. Навіщо ви ламаєте долю? Вона розплакалася й вибігла із залу, але вироку не змінила. Їй після цього дали квартиру в Києві.\nЗакурив у школі міліції. Там така система – хто не курить, той працює. У в'язниці шість осіб у камері й всі димлять. Якщо сам не куритимеш, задихнешся.\nЖінка – це опора. Кохання до неї – дає сили жити. Коли лежав прикутий до решітки у карцері, думав про дружину.\nКоли приїхав із Києва працювати в банк у рідному містечку, організував спортивний клуб. Орендував за свої гроші підвальне приміщення, закупив татамі, спорядження. Багато знайомих вважали, що марно трачу гроші. Але двоє моїх вихованців стали майстрами спорту.\nНайактивніше працюю у стресових ситуаціях. Можу всю ніч просидіти за роботою. Найбільше люблю безнадійні проекти.\nУсе, що можна купити за гроші, дешево.\nКоли суд скасував обвинувальні вироки, і я вийшов без конвою та наручників, здавалося, що це – сон. Було багато світла, я підняв голову і побачив небо. Не мав змоги на нього дивитися рік і сім місяців. Навіть у дворику в'язниці був дах. Потім поїхав у супермаркет за подарунком для доньки. Не зміг там довго бути. Було некомфортно серед такої кількості кольорів і світла.\nКоли обійняв доньку, зрозумів, що все стало на свої місця.\nПісля в'язниці став більше цінувати звичайні речі – траву, небо, зустрічі з близькими. Зрозумів, що прокидатися вдома – це велике щастя.\nЩоб потрапити на війну, обдурив дружину. Сказав, що їду на навчання й у відрядження по роботі. Подався в Ніжинський батальйон територіальної оборони, потім його перейменували в батальйон ОУН. Його командир Микола Коханівський виставив у Facebook фото з навчань. Дружина побачила мене. Написала: повертайся живим.\nНа війні та у в'язниці не зможеш видати себе за того, ким не є.\nТой, хто боїться смерті, загине. А тим, хто про це не думає, щастить.\nНа статус учасника бойових дій мені плювати. Я не за тим ішов на війну. Рано чи пізно всім, хто був у зоні АТО, цей статус нададуть.\nЯкщо чуєш звук кулі, вона призначена не для тебе. Своєї не почуєш.\nСиндром війни – це виправдання для слабкодухих. Я бачив, як мозок мого друга летів мені на коліна. Але не дозволяю собі більше, ніж раніше.\nВоювати мають ті, хто хоче. Тоді матимемо ефективну армію. У моїй штурмовій групі був 19-річний дезертир. Він хотів бути військовим, тренувався. Пішов у армію, служив у Херсоні. Його примушували підмітати плац. Минув рік, почалася війна, а він прибирав сніг. Писав заяви керівництву, просив перевести в зону бойових дій. Йому відмовляли. Він утік і став добровольцем.\nВперше спробував алкоголь у школі, у дев'ятому класі фізико-математичного ліцею. З хлопцями закрилися в лабораторії й спробували "Амаретто". Відчув хвилинну ейфорію. Потім було погано. Зараз алкоголю не вживаю.\nКраще хай буде самосуд, ніж нічого. Покидьків щось має стримувати.\nДитина повинна мати вибір. Моє завдання – показати їй якомога більше. А вона хай думає, що їй подобається, а що – ні, з чим хоче пов'язувати життя, а що обійде стороною. У дитину треба вкласти душу та інтелект. Купити квартиру й дати рахунки в банках – це знищити її.\nЛюблю робити подарунки. Останнім часом обираю практичні речі. Дружині подарував комп'ютер Apple. Вона зайнялася відеомонтажем.\nХочу навчитися грати на скрипці. Чотири роки тому мені її подарувала дружина. Вже обрав музичну школу, але через ув'язнення й АТО ніяк не почну.\nАвтор: текст і фото: Володимир МУКАН\nЗараз ви читаєте новину «"На війні й у в'язниці не зможеш видати себе за того, ким не є", - Анатолій СОБОЛЕВСЬКИЙ, 34 роки, правозахисник, політичний в'язень, юрист». Вас також можуть зацікавити свіжі новини України та світу на Gazeta.ua


≫ Копка колодязя ціна в Світловодську • Superdim\nКопка колодязя в Світловодську\nМи ретельно стежимо за своєю репутацією і тому з упевненістю даємо гарантію на надання якісної послуги копка колодязів в Світловодську. Вибираючи нашу компанію, клієнт може не хвилюватися про виникнення будь-яких труднощів, колодязь буде викопано оперативно в зазначений термін. Чому ми? Причин багато!\nЗ чого складається ціна на послугу копання колодязя в Світловодську\nДля того, щоб колодязь функціонував безперебійно і давав хороше джерело води, необхідно правильно вибрати місце. Наші фахівці можуть визначити найбільш вигідне місце для водоносного колодязя і зробити отвір саме в цьому місці. Копка колодязів в Світловодську ціна визначається в індивідуальному порядку, залежно від ряду факторів:\nВитрати на переміщення крана маніпулятора і техніки, в разі необхідності при виконанні послуги копка колодязя в Світловодську\nКопка колодязів ціна в Світловодську обраховується в залежності від кількості необхідних секцій - вони ж і визначають глибину конструкції. Вартість залежить від того, який вид копки застосуємо в тій чи іншій ситуації, це може бути як ручна професійна, так і машинна копка. При сумнівних ситуаціях може проводитися контрольне буріння, визначаюче місце залягання води та глибину колодязя.\nВикопати колодязь ціна в Світловодську, яка нам попадалася бувала часом захмарною. Коли ми знайшли вашу компанію, то перше що сподобалося - це хороша консультація, де нам пояснили з чого складається ціна і запропонували вигідні умови. Роботу виконали якісно і швидко.\nЗдорово, що у нас ще залишилися чудові майстри - справжні професіонали своєї справи. Нам провели копку колодязя в Світловодську в досить складній ділянці в плані грунту. Ми думали це буде проблематично, а виявилося все просто! Справа - майстра боїться - це точно про вас!\nОсобливості копки колодязів в Світловодську\nСкладний і трудомісткий процес, який передбачає етап підготовки, копки і проведення очисних робіт - вивезення землі та інше. Довірити копання колодязя в Світловодську краще професіоналам своєї справи. Особливості та технологія даного роду діяльності, залежить від специфіки грунту. Застосовують кілька варіантів:\nВідповіді на часті питання по копанні колодязів в Світловодську\n⭐ Скільки часу вам знадобиться щоб викопати колодязь на дачній ділянці в Світловодську?\n⭐ Чи є різниця в яку пору року копати колодязь в Світловодську?\n⭐ Копання колодязя ціна в Світловодську - що входить у вартість послуги?


М’ясна домашня ковбаса не зрівнятися з покупної ковбасою! По-перше, якість використовуваних продуктів можна особисто проконтролювати і не потрібно буде переживати за свіжість м’яса і сала, наявність достатньої кількості спецій і прянощів і те, на скільки сама ковбаса свіжа! Справжня домашня м’ясна ковбаса дуже смачна і соковита! Велика кількість часнику надає їй характерний насичений часниковий аромат, паприка допомагає зберегти м’ясу колір, мускатний горіх і коньяк додають своєрідні смакові нотки! Кишки можна легко купити на ринку у людей, що займаються продажем свіжого м’яса, там же краще всього придбати свіже м’ясо і сало!\nНайлегше начиняти ковбасу за допомогою м’ясорубки зі спеціальною насадкою для набивання домашніх ковбас, але і без неї легко обійтися! Досить обрізати уздовж пластикову пляшку об’ємом 1. 5 л і, надівши кишку на горлечко, можна легко набивати її м’ясним фаршем. Начинену ковбасу можна приготувати кількома способами — відварити її а після обсмажити, запекти в духовці або просто обсмажити на сковороді!\nА можна просто відварити і відразу насолоджуватися смачним м’ясним делікатесом власного приготування — вибір за вами але в кожному разі буде дуже смачно! Отже, Вам знадобляться: ніж, миска, обробна дошка, м’ясорубка з функцією набивання ковбаси, сувора нитка, каструля, зубочистка або товста голка свинина м’якоть, сало, часник, сіль, чорний перець горошком, коньяк, кишки свинячі очищені, вода, мускатний горіх мелений.\nЯк жити легко? »


Науково-практична конференція у Рівному - Волинська православна богословська академія\nГоловна Події Науково-практична конференція у Рівному\nНауково-практична конференція у Рівному\nЗ благословення Високопреосвященного Іларіона, архієпископа Рівненського і Острозького, 6 грудня у Рівненській духовній семінарії відбулася науково-практична конференція на тему: «Київський Патріархат – 20 років побудови Помісної Православної Церкви в Україні (1992 – 2012)».\nРозпочалось засідання з молитви, після чого до учасників наукового заходу зі словом звернувся архієпископ Іларіон, котрий наголосив на важливості подібних заходів, які продовжують традицію науково-богословських праць викладачів та студентів духовних шкіл. Також владика Іларіон закликав до популяризації духовної школи та заповнити ту порожнечу, яка в силу багатьох обставин утворилася в українській богословській думці, залишити науковий доробок викладачів і студентів РДС майбутнім поколінням.\nЗ вітальним словом також звернулися намісник Свято-Георгіївського монастиря на Козацьких Могилах ігумен Митрофан (Бутинський) та декан гуманітарного факультету Національного університету «Острозька Академія» професор прот. Василій Жуковський, який підкреслив доцільність такої роботи для наукового простору, а також висловив сподівання на подальшу тісну співпрацю між Острозькою Академією та Рівнеською духовною семінарією. Волинську православну богословську академію на конференції представляли кандидат церковно-історичних наук, історик-архівіст Володимир Рожко, проректор з науково-дослідницької роботи ВПБА прот. Володимир Вакін, кандидат богословських наук свящ. Ярослав Черенюк; студент 2 курсу Алій Дмитро та студенти 3 курсу: Кобрій Роман, Дуда Андрій, Дуда Назарій та Мазурчук Юрій.\nОсобливістю даного заходу стала презентація періодичного історико-богословського видання: «Андріївський вісник». Цим журналом Рівненська духовна семінарія, за словом ректора РДС прот. Віталія Лотоцького, поряд з інтернет ресурсом оформлює повноту своєї присутності в інформаційному просторі.\nПерший випуск «Андріївського вісника» містить матеріали конференції та переклади здійснені зусиллями викладачів семінарії.\nСвоє захоплення та живий інтерес до видання «Андріївського вісника» висловила директор видавництва «Волинські обереги» Власюк Тетяна Олександрівна, котра у своєму вітальному слові побажала семінарії подальших творчих здобутків.\nПісля вітальних слів учасники конференції приступили до виголошення та обговорення наукових доповідей та статей.\nСлід відзначити, що характерною рисою заходів, які проводить РДС є участь у них представників духовних шкіл нашої Церкви та світських вузів, що свідчить про актуальність питань, які піднімаються на подібних заходах.\nЗавершилася науково-практична конференція спільною трапезою.\nЗа матеріалами сайту Рівненської Духовної семінарії


Головна>Прес-центр>«Велике будівництво»: голова РДА Ольга Ващук звітувала про реалізацію в районі державної програми\nПроєкти «Великого будівництва» у Камінь-Каширському районі:\n- зведення одного з найбільших волинських довгобудів – ЗОШ в селі Стобихівка. Загальна кошторисна вартість – 130 млн грн. Згідно з проєктом школа має 2 поверхи та розрахована на 350 учнівських місць. Об’єкт є «перехідним» на 2022 рік;\n- здійснено реконструкцію приймального відділення комунального некомерційного підприємства «Камінь-Каширська центральна районна лікарня». Для його облаштування було виділено частину приміщень будівлі старого корпусу стаціонару. Загальна кошторисна вартість проєкту становить майже 7 млн гривень. Фінансування робіт відбулося за кошти субвенції з державного бюджету та співфінансування з місцевих бюджетів. Були залучені й власні фінансові ресурси медичного закладу. Левову частку склали кошти держбюджету – майже 6,4 млн гривень;\n- проведена термомодернізація навчально-виховного комплексу «Маневицька загальноосвітня школа І-ІІІ ступенів № 2 гімназія ім. А. П. Бринського». Цей освітній заклад входить до переліку одного з найбільших, адже розрахований на 1176 учнів. Загальна кошторисна вартість робіт – понад 15 млн грн, з них: 11,4 млн грн – ДФРР; 4 млн грн – кошти з місцевих бюджетів;\n- двері новозбудованого навчального корпусу у селі Гірки відчинили для педагогів і школярів рівно рік тому. Корпус потужністю 150 учнівських місць, спортзал, їдальня та облаштовані санітарні кімнати забезпечують комфортні умови для здобуття учнями якісної освіти. Розпочали реалізацію проєкту з реконструкції Гірківської школи ще у 2011 році. Відтак, до 2017-го за кошти місцевого бюджету вдалося виготовити проєктно-кошторисну документацію, провести її експертизу та коригування, а власне будівельні роботи були призупинені у зв’язку з відсутністю фінансування. Будівництво активізувалося у 2018 році. Проте найбільше коштів на ці потреби надійшло з державного бюджету саме 2020-го у рамках Програми Президента України «Велике будівництво». Зокрема, на реалізацію проєкту у 2020 році з ДФРР спрямували майже 24,85 млн грн, ще майже 1,5 млн грн склала субвенція з державного бюджету місцевим бюджетам на здійснення заходів щодо соціально-економічного розвитку окремих територій. Місцевий бюджет забезпечував співфінансування робіт. Загальна кошторисна вартість будівництва Гірківської ЗОШ І-ІІІ ступенів протягом усіх років становить майже 47 млн грн, левову частку з яких склали кошти державного бюджету;\n- на Камінь-Каширщині активно реалізується «дорожня» частина програми «Велике будівництво». У рамках масштабного національного проєкту триває капітальний ремонт дороги загального користування місцевого значення Камінь-Каширський – Полиці – Оленине – Рудка-Червинська до /Р-14/. Зокрема, з державного бюджету місцевим бюджетам виділено субвенцію в сумі 32,5 млн грн на зазначений вище автошлях протяжністю 7 км та ще 20,3 млн грн спрямовано на продовження ремонтних робіт на 4,5-кілометровій ділянці. Варто зауважити, що цей дорожній об’єкт має стратегічне значення для новоутвореного Камінь-Каширського району. Відтак, проведення його капітального ремонту дасть змогу знизити навантаження на дорогу державного значення Т-0311 та покращить транспортну доступність між районним центром і територіальними громадами;\n- ремонт стратегічної дороги у місті Камені-Каширському. Йдеться про автошлях, який пролягає вулицею Перше Травня. На початковому етапі був відремонтований відрізок проїжджої частини від початку вулиці до Сервісного центру 0743. На інший проміжок – від Сервісного центру до вулиці Ватутіна – спрямовано ще близько 3 млн грн. Відповідне розпорядження підписав голова облдержадміністрації Юрій Погуляйко. Відрадно, що в питанні продовження капітального ремонту однієї з головних вулиць районного центру була повна взаємодія з органом виконавчої влади в області. Відтак, рух приватного та громадського транспорту став безпечнішим і комфортнішим;\n- капітальний ремонт мосту на автомобільній дорозі місцевого значення\nС 030916 Селісок – Пожіг км 2+074 на Любешівщині. Усі роботи проводять відповідно до проєктної документації, укладеного договору та календарного плану. Кошторисна вартість – понад 9 млн грн;\n- ремонтні роботи автошляху до міжнародного пропуску «Дольськ – Мохро» – третя дорога до кордону із Білоруссю, відновлена цьогоріч. Здійснений ремонт автошляху від КПП у напрямку кордону, після чого розпочнеться відновлення дороги по селу Дольськ. Крім того, у межах цього населеного пункту запроєктовано вкладання тротуарів, встановлення пішохідного огородження та лінії зовнішнього освітлення.\nСлід зазначити, що на основі пропозицій від органів виконавчої влади та місцевого самоврядування відбір інвестиційних проєктів здійснює регіональна комісія оцінки та забезпечення проведення конкурсного відбору інвестиційних програм (проєктів), що можуть реалізовуватися за рахунок коштів Державного фонду регіонального розвитку.\nДЕТАЛЬНІШЕ У ПРЕЗЕНТАЦІЙНИХ МАТЕРІАЛАХ: https://fex.net/uk/s/a1kn4ad


На хвилі трендів сьогодні багато хто відмовляється від кисломолочних продуктів, на користь рослинних. Однак один з тваринних продуктів, а саме кефір, дуже корисний для нашої травної системи і мікрофлори організму. Чи варто виключати його зі свого раціону? Чому не варто відмовлятися від кефіру? Кефір позитивно…\nВідомо, що фізична активність знижує виразність депресії та тривожності, тому що рухливий спосіб життя може запобігти розвитку порушення психічного здоров'я. Однак до сих пір мало було відомо про вплив фізичних вправ на виникнення позитивного психологічного настрою та появи відчуття щастя і задоволення. В ході нового…\nНіщо не втамовує спрагу так, як звичайнісінька вода. Звичайно, гарячий зелений чай або мінеральні напої справляються з цим завданням не гірше, але до універсальності води їм далеко. Ми п'ємо її вранці, вдень і ввечері з перших днів життя, не замислюючись про те, наскільки це доречно.…\nЛіто не за горами, а для багатьох потрапити на пляж і не ховатися сором'язливо в тіні можна тільки по одній дорозі - через фітнес-клуб. Ви можливо не повірите, але головне завдання фітнесу - зробити ваше життя радісним, надати вам сил і життєвої енергії. Тому якщо…\nВідомий британський дієтолог Рианнон Ламберт назвала продукти, яких варто уникати до і після тренування. Вона прокоментувала вживання спеціальних спортивних напоїв, нібито розроблених з урахуванням потреб організму під час занять спортом і після інтенсивного фізичного навантаження. Однак, за даними Ламберт, такі напої можуть містити цукор і…\nВирішивши привести свою фігуру в норму, кожна жінка повинна вибудовувати правильне харчування і йти в спортзал. Фітнес дійсно популярний серед представниць різних вікових груп. Але щоб заняття були зручними і ефективним, необхідне правильне екіпірування. Ось про те, як вибрати правильний одяг для спорту та фітнесу…\nВідомий фітнес-тренер з Івано-Франківська Юля Боднар розповіла про важливість сніданку. На дворі вже весна, всі ми хочемо бути здоровими і гарно виглядати. Досягти цього можна тільки правильним харчуванням і тренуваннями, а не строгими дієтами. Особливу увагу потрібно приділяти саме сніданку. Сніданок – найважливіший прийом їжі…


У світі вже давно усвідомили необхідність заощадливого використання природних ресурсів встановленням теплових насосів від компанії Прогрес-21, нажаль наша держава в цьому відношенні «пасе» задніх. Показник енергоємності ВВП України за останнє десятиліття в декілька разів вище аналогічних показників Європейських країн, які приділяють увагу цьому питанню. Така ситуація з енергоємністю ВВП знижує конкурентоспроможність національної продукції і лягає важким тягарем на нашу державу, тим більше в умовах коли Україна експортнозалежна від енергоносіїв.\nНа відміну від Європейських країн, де енергозбереження є питанням енергетичної та екологічної доцільності, для нас це питання майбутнього нації, оскільки лише економічно сильна держава може вважатися у світі по справжньому незалежною . Здороження газу, нафти та електроенергії для населення - це лише питання часу. Тому все важливішу роль в економіці розвинених країн займають альтернативні джерела енергії. Так ці держави вкладають кошти в даний напрямок. Але в цьому процесі їм активно допомагають їхні громадяни, які дбають про своє майбутнє. Європейці вміють рахувати гроші, саме тому вони вкладають кошти в енергозбереження власних будинків, забезпечують своє житло альтернативними системами опалення, водопостачання, кондиціювання. У нашої держави є два варіанти: нарешті почати розвивати енергозберігаючі технології не на словах, а на ділі, або надалі здавати свої національні інтереси через надзвичайно велику енергоємність нашої економіки.\nМарнотратність у використанні ресурсів – це надзвичайна розкіш для всіх країн світу, яким би економічно розвинутими вони б не були. Українцям потрібно зрозуміти, що держава не зможе та й зобов'язана вирішувати проблему обслуговування житла й надавати пільги з оплати послуг енерго-, тепло-, водопостачання соціально захищеним верствам населення, а лише людям, які по справжньому потребують цієї допомоги.\nВже сьогодні йде обговорення економічно обґрунтованих тарифів для населення, так цей процес лише набирає обертів, але він неодмінно закінчиться тим що рано чи пізно ми побачимо в своїх рахунках, які будуть числа, котрі будуть «кусатись». Саме тому про енергетичне майбутнє нашої країни потрібно думати кожному з нас, вкладати власні кошти у своє ж житло. Ми говоримо, що хочемо бути повноцінними європейцями – так давайте жити по європейському!