Це ще не спалах, – у KSE відповіли, що чекати від COVID-19 в Україні - Новини Здоров’я\nЦе ще не спалах, – у KSE відповіли, що чекати від COVID-19 в Україні\nСитуація з коронавірусом в Україні не є спалахом / Associated Press\nНаразі вибухового зростання захворюваності на коронавірус в Україні немає. Воно відбувається досить помірними темпами – 10 – 15%.\nЗниження темпів фіксують до 5% через святкові дні. Про це в ефірі 24 каналу розповів керівник Центру економіки охорони здоров'я Київської школи економіки Юрій Ганиченко.\nВарто прочитати У першій половині вересня Україна може вийти із зеленої зони, – керівник KSE\nГаниченко: В Україні немає "вибухової активності"\nЗа його словами, низка показників "завмирає". Зокрема менше виявляють хворих на COVID-19, менше госпіталізують та виписують з медичних закладів.\nЦе ще не спалах,\n– наголосив Ганиченко.\nВін відзначив, що в Україні понад місяць спостерігається зростання захворюваності. Але це не можна назвати спалахом, адже немає "вибухової активності" як у Європі.\n"Наприклад, наразі до великих країн Європи зі спалахом додалась Німеччина. Вона (її показники – 24 канал) зростає вдвічі за тиждень. Україні ще далеко до таких темпів, але з досвіду Європи вони можуть розвинутись за 1 – 2 тижні дуже легко", – сказав керівник KSE.\nЗауважимо! Станом на 26 серпня в Німеччині на коронавірус інфікувались 3 901 864 осіб. З них – 92 572 смертельні випадки, а 3 714 400 хворих одужали.\nСитуація в Європі – стабільна\nВ Європі, як зауважив експерт, дійсно ситуація стабільна, вона перебуває на такому рівні вже 5 тижнів. "Негативний момент в тому, що вона стабільна на найвищому рівні поточних виявів. Тобто пішло дуже стрімке зростання 2 – 3 місяці тому.\nПотім воно зафіксувалось на великому рівні і тримається там 5 тижнів", – пояснив Ганиченко. Він вважає те, що захворюваність не падає є дуже поганим знаком.\nМи вийшли на так званий європейський пік і там продовжуємо перебувати,\nВін рекомендує державі дивитись саме на показник госпіталізації. Адже нові випадки дуже залежать від рівня тестувань, тобто чим більше ми тестуємо, тим більше виявляємо і навпаки.\nГаниченко сказав, що чекати від COVID-19 надалі: дивіться відео\nСитуація з коронавірусом у світі: що відомо\nУ Всесвітній організації охорони здоров'я відзначили, що ситуація із пандемією COVID-19 у світі стабілізувалась.\nОднак захворюваність і смертність залишаються на дуже високому рівні. Усе через поширення штаму Дельта.\nЗа інформацією ВООЗ, наступні 3 місяці стануть критичними.\nНовини УкраїниНовини світуНовини про коронавірусКоронавірус в УкраїніКоронавірус COVID-19Новини Здоров’яЗдоров'яНовини Здоров’яЄвропа


Упродовж минулої доби окупанти тричі обстрілювали позиції ЗСУ на Донбасі. Про це повідомляє прес-центр штабу АТО на своїй сторінці в Facebook.\n«На Донецькому напрямку противник застосував 82-мм міномети, кулемети та стрілецьку зброю у районі Широкиного. Поблизу Кам’янки українські позиції були обстріляні бойовиками з гранатометів різних видів, великокаліберних кулеметів та стрілецької зброї», – йдеться в повідомленні.\nНа Луганському напрямку обстріли зафіксовані поблизу Зайцевого.\nВідзначається, що ситуація на Донбасі знаходиться під контролем Збройних сил України.


Віражі на життєвих дорогах Нетішин | perspekt.org.ua\nВіражі на життєвих дорогах\nВін добре знає смак сирітського хліба, сповна відчув його в ранньому дитинстві, зовсім малим залишившись без батька і матері. Не пам’ятає їх зовсім, бо мав на той час три роки від роду. Знає лиш імена – Арсентій і Одарка, та те, що пішли з життя, не витримавши масштабного голоду. На рідній Харківщині він вирував і ширився, косив людей сім’ями, вулицями й цілими селами. Прихистком маленькому Григорію став патронат у селі Пекельному Зачепилівського району, де призначена колгоспом для догляду вихователька варила їсти, прала білизну й одяг та вчила грамоти десятьох таких, як він, осиротілих душ.\nУсе витримав – і голод, і холод, до війни встиг закінчити чотири класи місцевої школи, поволі зіп’явся на ноги, скуштував колгоспної праці. Та не все в казенних стінах коротав дні і ночі, знайшлася милосердна жінка, забрала до себе. Відучився шість місяців на курсах у ФЗУ, набувши навичок слюсаря з ремонту верстатів. Далі був Комунарськ, там зустрів свою долю. Не знав , що таке батьківське благословення та пишне весільне застілля. Брат молодої, котра також приїхала в Комунарськ на роботу, купив пляшку горілки та півкілограма ковбаси – ото й усе частування було. Але чи ж то на щедрих частунках сім’я тримається? Он як зареєстрували шлюб у 1960 році, так і дотепер разом. І радощі й незгоди - усе ділили навпіл, і долали труднощі, допомагаючи одне одному. Виховали двійко дітей, донька Наталія працює на ХАЕС, син Віктор у Києві. Гідними продовжувачами роду Лебединів - Любові Андріївни та Григорія Арсентійовича - стали четверо внуків і внучок, одна з яких мешкає нині в Сполучених Штатах Америки, та один правнук.\nСвого часу доля закинула подружжя в Прип’ять, працював чоловік там зварювальником, монтажником, був і свідком, і безпосереднім учасником будівництва всіх енергоблоків Чорнобильської АЕС. Отож День енергетика по праву і його день, до того ж народився ветеран за два дні до нашого професійного свята – 20 грудня. Цьогоріч йому виповнилося вісімдесят. На свої літа чоловік, дякувати Богу, тримається чіпко, завжди бадьорий, енергійний, тактовний. Він незмінний учасник хору ветеранів війни і праці «Журавка», активіст ветеранської організації.\nЗдоров’я й наснаги вам, ювіляре!


Наша пам’ять всередині Польщі » Національний Етнічний Портал\nНаша пам’ять всередині Польщі\nРозмова з Мирославом Вербовим,\nголовним редактором української газети „Наше слово”, Варшава.\nРоман Кабачій: Якщо виходячи з назви створюваного в Україні ІНП, побачимо, що фактично копіюється назва польської установи, тільки додано „Український”. Як Ви думаєте, чи багато є шансів у тому, що український інститут буде настільки сильною, як польський, організацією, і по-друге, і чи є в цьому потреба?\nМирослав Вербовий: Може почну від кінця Вашого запитання: потреба є, дійсно такий інститут вже давно потрібно було б в Україні створити. Навіть про це вже говорилося, дещо в іншому вигляді, за часів Кравчука але ця справа заглохла. Потім вдалося принаймні наголосити і винести на міжнародний осуд справу Голодомору. Були теж справи, котрі, нагадаємо „тягнув” майже особисто покійний В’ячеслав Чорновіл, коли пропонувалося провести т.зв. „український Нюрнберг”. Це все відбувалося на початку 90-х років, від того часу багато що змінилося і в цій хвилині рішення про створення Українського ІНП буде залежати від самої програми, оскільки поза інформацією, що такий інститут створюється, немає жодного розпізнання. Як він буде функціонувати, що він буде охоплювати?\nЧи це буде копія, хоч у це я не вірю, зразка польського ІНП, у якому поруч істориків сіли юристи, і створена слідча вертикаль, дуже міцна, яка діє, на думку деяких польських правників, з порушенням польського законодавства. Але вони своє на чолі із проф. Кулешою таки багато чого роблять. Звичайно, що не обійшлося без низки скандалів. Але на український ґрунт то навряд чи буде перенесено. Тут, я думаю, багато чого залежить від позиції українських істориків. Ті з них, а особливо київська, львівська групи, частково луцька, чернівецька, що брали участь у семінарах „Україна-Польща: важкі питання”, якщо це ця група буде, то цьому інституту може загрожувати таке собі тупцювання на місці. Про що мені йдеться? Є в Україні на сьогодні група істориків, яку ми знаємо з публікацій, почну в даному випадку з проф. Сергійчука, і від Шашкевича і Ісаєвича у Львові, Юрія Шаповала у Києві, які можуть без комплексів, на базі фактів по-партнерськи розмовляти в першу чергу на польсько-українські теми, а по-друге, в Україні вести поважну дискусію.\nЧи Інститут Історії в Києві, який для мене є дуже консервативним, також львівське відділення 1 радше на має сили для „пробиття” на інший рівень, як би то хотілося б бачити. Не говорячи вже про інші історичні осередки – чи то харківське, чи то одеське, які також такими теж питаннями займалися – чи всі вони спроможні сісти й реалізувати це гасло, - заіснування Українського інституту національної пам’яті? Бо це досить широке і об’ємисте поняття, що можемо під тим розуміти – чи цілий період радянщини, чи в першу чергу взятися від Другої [світової] війни, чи т.зв. Великої Вітчизняної війни, про що і далі в Інституті Історії на чолі зі Смолієм і проф. Кульчицьким ведуться суперечки. Інших виступів ми не чуємо. На основі цієї та інших дискусій можемо побачити існування двох напрямків – радикальної групи, і групи консервативної, котра закликає доходити до історичної правди, але без наслідків покарання, як це відбувається на польських подіях. Польський Інститут, як сказав, що має абсолютно політичний характер. Він є інструментом, і в цьому вже ніхто не сумнівається, політичного впливу. Поки що польський ІНП займається періодом 1939-1989 рр.\nЯк підійти до питання цезури в Україні, то над цим ще треба серйозно помислити. Чи створити сектори, які б охоплювали, приміром часи від жовтневого перевороту, і до ІІ війни, чи до Голодомору, а від нього вже „поїхати” через період війни і завершити це 1990-м роком, я б так це бачив. Але боюся ще чогось іншого: українське законодавство є невпорядковане, і нині в Україні є більша небезпека ніж у Польщі, надати цій установі такі повноваження, це при привело – не сказати до громадянської війни, - але до великої конфліктності. Все ж таки Україна є чимось іншим від польської дійсності, яка тут була. В Україні, якщо згадати, про кількість осіб, які були у партії, комсомолі, то справді неможливим стане перенесення польського взірця.\nМоже би пізніше, коли б інститут був би вже створений, група істориків, юристів, журналістів приїхала б до Польщі. І не тільки до Варшави, можна було б і до Праги: чехи також досить вправно з цим собі порадили – не кажу тут про Словаччину, де це все ще перетирається. Вертаючи нині до України, аналізуючи перші кроки по Помаранчевій революції, пригадаймо, що коли нинішня прем’єр перебувала в опозиції, вона піднімала питання визнання воїнів УПА воюючою стороною в війні, натомість на сьогодні це питання позостає відкритим і лише у деяких областях урівнення у правах з іншими учасниками відбулося. Варіант, який хтось підштовхнув пані Тимошенко, що треба буде індивідуально підходити до кожного учасника – чи визнати його, чи не визнати – утопійний, оскільки тут ми повинні побачити цілеспрямоване рішення, обґрунтоване поважно істориками. Тому що якщо такого обґрунтування не буде, це можуть використати представники теперішньої опозиції проти кроків цієї влади, які в ліпший чи гірший спосіб таки просуваються.\nР.К.: Польський Інститут досить поважно займається проблемами національних меншин. Чи не було б для українського Інституту це, так би мовити, ходом убік? Чи приділяти тій же „волинській” проблемі багато уваги, бо ж знаємо по тій же Польщі коли проблема Єдвабного 2 здійняла цілу бучу: деякі сказали, що польський ІНП займається не польською пам’яттю, а німецькою, українською і єврейською. Як Ви прокоментували б цю ситуацію?\nМ.В.: Це питання є з абсолютно з підтекстом: без політики нам не обійтися, без того, щоб його не вирішили теж. Польський інститут, який критикують політики і ліві і праві, відіграє роль такої установи самоочищення. Тут абсолютно правий і Ющенко, і Кваснєвський, коли закликають: віддаймо спершу минуле на вивчення історикам. На базі того можна буде приймати те чи інше рішення. Не можна сказати, що польський інститут займається виключно національними меншинами. Правда є така, що в регіональних відділах, - наприклад у Любліні чи у Ряшеві працюють історики, які між іншим також займаються проблематикою національних меншин, не буду зараз називати тих прізвищ3 . Чи властивою була б на Україні така стежка, - думаю, що ні.\nКиївський інститут повинен би спершу нормально глянути на історію, відкинувши попередню, маю на увазі радянську методологію. Повинен відважно глянути на те, що відбувалося у межах української етнічності, протягом певного періоду. Напевно будуть ці питання трактуватися по-іншому. І не тільки сама „Волинь”, постане на Україні жидівське питання, і то досить різко постане. Починаючи від Петлюри і до сьогоднішніх днів. Або наприклад період Шептицького і переховування кагана ним же. І теж про що нам відомо, що деякі сили, котрі мали опосередкований вплив на покійного папу Івана-Павла ІІ., спричинили блокування справи беатифікації Шептицького уперед.\nДумаю, що Український інститут повинен би був почати від вивчення цієї історії, - вона є, вона лежить, за ці 15 років багато що було зроблено. Ті з істориків, які мали доступ до архівів, у більшому чи меншому ступені ці дослідження проводили. З того що мені відомо, малодослідженими є лише рід обласних архівів. Постане також звідси проблема підручників. Як всі ми знаємо, коли вийшов новий підручник для 5 класу із розділом про Помаранчеву революцію, відразу знайшлись люди, котрі почали його критикувати із закидами, що ми співаємо осанну „помаранчевим”. Важко є пояснити феномен революції і в російськомовних навчальних закладах, і в підручниках для профтехучилищ, і зрештою для вищої школи.\nУкраїна не готова ще до створення такого універсального підручника. Віє є потрібний, бо було стільки забріханості в українській історії, що все треба врешті озвучити. Бо питають, приміром, а хто такий Нестор Махно? Чи був він героєм України, чи не був? Чи був героєм Кузнєцов на Рівненщині? Ми будемо завжди ходити по грані політики, і це в моїй уяві є великою небезпекою в умовах ще не дуже стабільної політичної ситуації на Україні. Отже, перш за все, треба було б вивчити свою, і відповідно постав би і польський контекст, і угорський, і думаю – румунське питання визріє. Треба одразу усвідомити, що надійде черга і до окреслення реальної позиції в українсько-російських взаєминах. Але це вже в дальшій перспективі. Цей Інститут, якщо він з’явиться врешті і не буде тільки рішенням, яке помре, повинен поглянути таки на чеський чи на польський шлях.\nР.К.: Чого б чекали українці у Польщі від українського ІНП?\nМ.В.: О, дуже багато! Перш за все визнання, і тут одразу зазначу, що ми не є за ревізією сучасних кордонів, але відкрито сказати, що у межах нинішньої польської держави залишилися чисто етнічно українські землі. Треба винести відповідну оцінку тому, що сталося у 1944-1947 роках. Вивезення на Україну 4 і звичайно 1947 рік 5 . Без цього не обійтися. І не заступатися за те, як це роблять часом українські політики, що в 1990 році польський Сенат засудив акцію „Вісла”. То було рішення, як я його називаю – квітка до кожуха, яке не мало жодного значення: той же польський Сейм, навіть у моментах, коли можна було підняти це питання, як на початку цього року, до нинішнього моменту цього не зробив. Сказати про українців у Польщі у контексті останнього перепису. Ми знаємо, що вивезено було 150 тисяч на Північ і Захід Польщі, а записалося тепер українцями 30 тисяч. Це при тому, коли маршалок Вармінсько-Мазурського воєводства Мирон Сич говорить, що в самому тільки Ольштині і околицях українців мало би бути вже сто...надцять тисяч. Звичайно, помирають, але також любляться і чубляться.\nТому накльовується питання про висновки: чому по 15 роках демократичних трансформацій в Польщі під час перепису, який – відкидаємо – що був тенденційний, технічно недовершений, все ж таки попри скарги від нас, а ми є, ми не вимерли, хоч і живемо в розпорошенні – нас визнається, як зараз кажуть, „реєстрових українців” тільки 30 тис. На це також Україна повинна відповісти. Це має бути одним із козирів у розмові з польськими політиками. Про це теж варто згадувати ще й у контексті того, що у Польщі всі ті, що були репресовані при комуністичному режимі, були повністю реабілітовані. Були наділені усім тим, чим повинні були бути наділеними, бо так має бути. То чомусь із цього самого закону вилучена українська національна меншина. Цього ми не можемо зрозуміти: що навіть для тих останніх ще живих 167 чи 160 чоловік, які сиділи в Явожні 6, були биті, карані, мучені, але котрих не встигли засудити: вони мусили „заднім ходом” домагатися визнання, і зараз їм виплачують т.зв. „спец пенсію” у розмірі 562 злотих. Чому це рішення не можна було провести прямим демократичним шляхом через той же Сейм. З іншої сторони, ми як меншина, ви це добре розумієте, не хочемо, щоб Київ трактував нас як заложників, як це часто бачимо по відношенню до поляків в Україні. Принаймні згідно до загальноєвропейських положень щодо статусу національної меншини. На жаль до цього часу позиція Києва є досить слабкою.\nСкажімо, те ж Об’єднання українців у Польщі свого часу приготувало стільки документів, подань, можна навіть сказати шпаргалок про стан українських справ у Польщі для стількох послів уже незалежної України, і ці документи не були передані, - донині немає жодного наслідку для нас. Мало того, ми ще й чули, що ми винні в пропажі тих документів. Україна повинна створити врешті групу експертів, яка займалась би проблематикою суміжних держав, - це стосується Білорусі, Росії, Словаччини. На такі кроки українці поза межами України дуже чекають. Українське законодавство не є до того готове, я про це писав у коментарі до цьогорічного дня незалежності, від якого, скажу чесно, мені на душі було маркотно. Ми цей день хотіли б пережити піднесено, може – чому б і ні – помпезно – а поки чогось мені у тих урочистостях не вистачало.\nПісля Помаранчевої революції всі ми чекали чогось більшого – навіть у тому ж статусі закордонного українця. Він є недовершеним, недоробленим, розмитим, а ця справа могла би бути ще одним стимулом з боку Києва, щоб підняти ту діаспору – щоб вона не збиралась десь там в Харкові чи в Одесі, де твориться великий центр по дослідженню діаспори. Щоб не трактували нас як щось додаткове, а як частку українського етносу. До цього помічаємо несерйозний підхід до справи. А мало б бути: „Доручімо це групі істориків!” От, скажімо, якщо Сємашки в Польщі опрацювали такий великий за обсягом матеріал, але зовсім на неперевірених, почутих, переказаних свідченнях, і з українського боку появилося щось у вигляді пана Царука. То не було останнього часу жодної на це реакції поважних українських істориків, які могли про це сказати – чи на спільних конференціях, чи хоча б у контексті „волинської” дискусії?\nА поза кількома публікаціями в пресі такої позиції не прозвучало, в Україні не було широкого обговорення цієї проблеми. Розкажу вам випадок: один з наших українців поїхав в екскурсію Україною по Волині, Наддніпрянщині і Поділлі разом із більшістю поляків. Він із жахом згадував про екскурсовода, яка була їм призначена у Володимирі-Волинському. На його думку, вона оперувала спотвореними фактами про українців на Волині. Він мусив втручатися і пояснювати оточенню про інші факти, нею замовчувані. З іншої сторони, з повагою він згадував про краєзнавців з Умані, Києва чи Білої Церкви. З цих невеличких справ починаються більші. Про це теж треба постійно пам’ятати. Р.К.: Дякую за розмову!\nРозмова з Мироном Кертичаком,\nголовою Об’єднання українців у Польщі (ОУП)\nРоман Кабачій: Чи очікуваним для українців у Польщі було рішення про створення Українського ІНП?\nМирон Кертичак: Таке рішення було необхідним перш за все в Україні. Це має принципове значення у процесі дослідження національної історії, пам’яті народу, документування фактів системних злочинів тоталітарної держави проти власного народу, організації системи стукачів. Це важливо хоча б тому, що до того ця справа була у занедбанні. Візьмімо хоча б проблему поховань жертв війни та післявоєнного періоду, жертв репресій сталінської епохи. Як вчить приклад Польщі, справи подібного характеру слід вирішувати на державному рівні. В Україні, як ми знаємо, тими справами займались організації, відповідальні за комунальну господарку, - комунальні цвинтарі, а це дуже далеко до бажаного рівня вирішення питань кількастороннього, а часом міждержавного характеру.\nР.К.: Повертаючись до досвіду Польщі, згадаємо, що він передбачає також правничі аспекти, в тому також люстрацію. Чи можливо це в Україні?\nМ.К.: Навряд чи можливо, однак зауважмо, що в Польщі люстрація є фактично політичним процесом. В Україні не знаю, чи ситуація дозріла до цього рівня. Напевно, потрібним для чистоти публічного життя є знання, повідомлення у пресі про те, хто коли і чим займався. Національними героями, патріотами прикидалися часто люди, котрі були негідниками. Таких людей в новітній історії України було багато і не можна забезпечувати їм системної гарантії. Інше: у Польщі проблемами історичної пам’яті, піклування про жертви репресій займається декілька установ: і Інститут національної пам’яті, і Рада охорони пам’яті боротьби і мучеництва, Управління в справах ветеранів і репресованих осіб. Мінімум на окреслення історичних проблем, як бачимо, є три державні установи, котрі працюють щодня. В Україні треба принаймні з чогось почати. Поглянути хоча б на справу Голодомору, котра вимагає повноцінного системного підходу, розв’язки. Є необхідним заснування Інституту досліджень Голодомору.\nР.К.: Чи робиться спроба скоординувати позицію різних громад української діаспори, може навіть вимог по відношенню до новостворюваної організації? Чи очікують чогось українці за межами України?\nМ.К.: Поки що, поки йде розмова на рівні ідеї створення Інституту пам’яті, ми як українська громада в Польщі очікували б ясної та послідовної позиції щодо історії та місць пам’яті українства у Польщі. Ми хочемо відчути реальний підхід української адміністрації до наших проблем. Досі проводилися розмови, консультації на ці теми, був напрацьований певний досвід. Важливо, аби ці моменти були закріплені позиційно, комплексно.\nР.К.: Об’єднання було співорганізатором низки досить цікавих семінарів „Україна-Польща: важкі питання”. Вони залишили для історіографії чимало нового та корисного у плані розгляду міжнаціональних проблем. Чи планується надалі проведення подібних заходів?\nМ.К.: Думаю, що акції, подібні до згаданої, мусять стати прерогативою наукових установ. Ми, як громадська структура, зрештою спільно з партнерами з України, з партнерами з Польщі ініціювали проведення цих семінарів, маючи на увазі необхідність послідовного і методологічного випрацювання позиції українського наукового світу у питаннях польсько-українських взаємин, котрі були у стані занедбання. З іншого боку, ми спостерігали, як на всіх рівнях, починаючи від побутового через політичний, науковий і популярно-науковий поляки змогли це показати через відзначення 60-ї річниці волинської трагедії. До дебати на цю тему українська сторона виявилась неготовою. А ці конференції, вважаю, посприяли тому, аби хоч трохи зародилися можливості до проведення цих дискусій у формі діалогу.\nОчевидно, що потрібне було за діяння з української сторони більшої кількості коштів, фондів. Існувала потреба у напрацюванні української бази матеріалів, щоб наша сторона не виглядала так бідно на фоні підготовки польських істориків. Це було важливим уроком для всіх нас, щоб побачити потенціал, наукову спроможність українських науковців. Навряд чи ці семінари принесли відповідні наслідки, оскільки, переконаний, є ще чимало історичних фактів, що тільки чекають на своє оприлюднення. Щоб показати справжні і дійсні куліси історичних подій, принаймні з воєнного та повоєнного періоду. Це наслідок того, що багато істориків в Україні займалося не історичними дослідженнями, а історичною пропагандою. Тепер наслідки цього підходу досі споживає молоде покоління. Ситуацію цю треба змінювати, і Інститут національної пам’яті був би до цього процесу якнайбільш відповідною організацією.\nР.К.: Дякую за розмову!\nВаршава, 25 серпня 2005 р.\n1 Мається на увазі Інститут Українознавства НАН України ім. Крип’якевича\n2 В 2002 р. польський ІНП оприлюднив факт з 1941 р., коли польські мешканці м. Єдвабне в Північно-Східній Польщі учинили погром та низку убивств своїх сусідів єврейської національності. Праві сили в Польщі звинуватили ІНП у очорнюванні польського народу.\n3 У Любліні проблемами польсько-українського конфлікту займаються др. Ґжеґож Мотика і др. Рафал Внук, у Гданську з питання адаптації депортованих в рамках акції „Вісла” українців вийшла книга др. Ігоря Галагіди.\n4 Йдеться про т.зв. трансфер населення 1944-1946 рр., коли з Польщі було депортовано на Україну біля 0,5 млн. українців.\n5 У 1947 р. в межах польської держави відбулась остаточна депортація українців з їх етнічних теренів над Бугом і Сяном на землі Північної і Західної Польщі, що увійшла до історії як акція „Вісла” (147000 чоловік).\n6 Явожно – містечко у Малопольщі, де у повоєнний час існував концентраційний табір, створений на базі філії концтабору Освенціма. У ньому відбули покарання біля 3000 українців, пов’язаних із діяльністю ОУН-УПА в Польщі.


Левемир ФлексПен 100ЕД мл 3мл №5 инструкция, цена, описание | Купить в Украине по доступной цене – LF.ua\n1 622.20 грн\n1 686.80 грн\n1 752.10 грн\n1 627.90 грн\n1 628.90 грн\n1 629.30 грн\n1 632.40 грн\n1 632.50 грн\n1 636.50 грн\n1 673.70 грн\n1 687.60 грн\n1 735.60 грн\n1 751.90 грн\n1 690.20 грн\nОсновні фізико-хімічні властивості:прозорий, безбарвний, нейтральний розчин.\nФармакотерапевтична група. Препарати, що використовуються при цукровому діабеті. Інсуліни та аналоги для ін’єкцій, тривало діючі.\nкоефіцієнт варіативності (%)\n*Площа під кривою **Швидкість інфузії глюкози p < 0,001 для усіх препаратів порівнянь відносно Левемір® ФлексПен®\nРис 1. Профілі діїпрепаратуЛевемір® ФлексПен® у пацієнтів з цукровим діабетом І типу.\nЗа даними досліджень, проведених за участю хворих на діабет ІІ типу, які застосовували базальний інсулін у комбінації з пероральними цукрознижувальними засобами, ефективність контролю глікемії (HbA1C) при застосуванні препарату Левемір® ФлексПен® є порівнюваною з ефективністю інсуліну НПХ та інсуліну гларгін, при цьому спостерігається менший приріст маси тіла (табл. 2).\nДодавання препарату Левемір® ФлексПен® після 52 тижнів сприяло подальшому зниженню рівня HbA1C від 7,6 % до 7,1 %. При цьому не було зареєстровано випадків тяжкої гіпоглікемії. Тяжкою гіпоглікемією визначали стан, коли хворий не здатний самостійно надати собі допомогу і коли необхідно вводити глюкагон, або внутрішньовенно глюкозу (табл. 3).\nЛевемір®ФлексПен® + ліраглютид + метформін\nЕфективність препарату Левемір® ФлексПен® було оцінено у ході відкритого рандомізованого клінічного дослідження, проведеного за участю вагітних жінок хворих на діабет І типу (n = 310). Одна група жінок (n = 152) у базально-болюсному режимі одержувала Левемір® ФлексПен®, а друга (n = 158) – як базальний інсулін одержувала НПХ-інсулін. Обидві групи болюсно одержували НовоРапід®. На 36 тиждень гестації Левемір® ФлексПен® не гірше за НПХ-інсулін знижував рівень HbA1C у крові, (табл. 4).\nЗагальна кількість епізодів тяжкої гіпоглікемії під час вагітності (на пацієнт-рік)\nДля оцінки можливості утворення антитіл при тривалому лікуванні препаратом Левемір® ФлексПен® у дітей понад 2 роки, дослідження було подовжене ще на 12 місяців (усього 24 дитини). Після підвищення рівня антитіл до інсуліну протягом першого року лікування препаратом Левемір® ФлексПен® їх концентрація протягом другого року лікування знизилася до рівня, який дещо перевищував їх рівень до початку лікування. Одержані результати вказують на те, що утворення антитіл не має негативного впливу на ефективність контролю глікемії та величину дози препарату Левемір® ФлексПен®.\nВсмоктування. Максимальна концентрація в сироватці крові досягається через 6-8 годин після введення. При введенні два рази на добу стабілізація глікемії досягається після 2-3 ін’єкцій. Індивідуальна варіативність інтенсивності всмоктування препарату Левемір® ФлексПен® менша, ніж інших основних препаратів інсуліну.\nДані досліджень зв’язування з білками in vitro і in vivo свідчать про відсутність клінічно значущої взаємодії інсуліну детемір з жирними кислотами або з іншими пов’язаними з білками лікарськими засобами.\nМетаболізм.Розпад препарату Левемір® ФлексПен® відбувається так само, як і людського інсуліну; усі метаболіти, що утворилися, не мають біологічної активності.\nУ хворих на діабет ІІ типу не відзначалося фармакокінетичної або фармакодинамічної взаємодії між ліраглутидом та препаратом Левемір® ФлексПен®при введенні препарату Левемір® ФлексПен® у разовій дозі 0,5 ОД/кг та ліраглутидом в дозі 1,8 мг у рівноважному стані.\nПоказання. Левемір® ФлексПен® призначений для лікування цукрового діабету у дорослих та дітей віком від 2 років.\nЛевемір®ФлексПен®можна застосовувати під час вагітності, але при цьому будь-яку потенційну користь слід зіставити з можливим підвищенням ризику негативного впливу на перебіг вагітності.\nУ ході відкритого рандомізованого контрольованого клінічного дослідження, проведеного за участю вагітних жінок (n = 310) з діабетом 1 типу, одна група (n = 152) одержувала у базально-болюсному режимі Левемір® ФлексПен®, а друга(n = 158) як базальний інсулін — нейтральний протамін Хагедорна (НПХ-інсулін). Обидві групи болюсно одержували НовоРапід®.\nОтримані після випуску препарату на ринок додаткові дані про результати вагітності 250 жінок, яких лікували препаратом Левемір® ФлексПен®, свідчать про відсутність його негативного впливу на перебіг вагітності; він не підвищує ризику виникнення вад розвитку плода та не чинить токсичної дії на плід та новонародженого.\nУ комбінації з пероральними цукрознижувальними засобами рекомендується починати лікування препаратом Левемір® ФлексПен® із введення 10 одиниць або 0,1-0,2 одиниць/кг маси тіла один раз на добу. Дозу препарату слід підбирати залежно від потреби хворого.\nПри підборі доз рекомендується застосовувати два наступні керівництва:\nКерівництво з титрування для дорослих з цукровим діабетом 1 та 2 типу:\n+ 2 одиниць\n- 2 одиниці\n- 4 одиниці\nКерівництво для дорослих з цукровим діабетом 2 типу при самостійному титруванні:\n- 3 одиниці\nДітям та підліткам слід проводити більш ретельний моніторинг рівня глюкози в крові та індивідуально підбирати дозу препарату.\nПерехід з інших препаратів інсуліну на Левемір® ФлексПен®.\nПерехід на лікування препаратом Левемір® ФлексПен® хворих, які раніше одержували інсуліни середньої тривалості дії або пролонгованої дії, вимагає підбору доз.\nПри переході з застосування НПХ інсуліну два рази на добу на застосування препарату Левемір® ФлексПен® один раз на добу, можна розглянути зниження початкової дози на 20 % від добової дози базального інсуліну. Після цього дозу препарату підбирати індивідуально.\nЛевемір® ФлексПен® – це унікальна інсулінова шприц-ручка з селектором дози. Він дає змогу виставити дозу від 1 до 60 одиниць інсуліну з кроком в 1 одиницю. Левемір® ФлексПен® використовується з голками НовоФайн®або НовоТвіст® довжиною 8 мм або коротше. Завжди майте при собі запасну шприц-ручку на випадок пошкодження або втрати шприц-ручки ФлексПен®.\nРис. G. Утримуючи шприц-ручку вертикально голкою догори, притиснути пускову кнопку. При цьому селектор дози повернеться до нульової позначки.\nНа кінчику голки повинна з'явитися крапля інсуліну. Якщо цього не відбудеться, замінити голку і повторювати цю процедуру не більше 6 разів.\nВиставлена доза може бути відкоригована як у бік збільшення, так і зменшення обертанням селектора дози у відповідному напрямку. При обертанні селектора у бік зменшення дози стежити за тим, щоб випадково не придавити пускову кнопку, оскільки це призведе до витікання інсуліну.


Шахтарі Червонограда блокують трасу Львів – Жовква – Рава-Руська (ФОТО) - ВГОЛОС\nШахтарі Червонограда блокують трасу Львів – Жовква – Рава-Руська (ФОТО)\nШахтарі Червонограда продовжують блокувати трасу Львів – Жовква – Рава-Руська в районі села Сопошин, що в Жовківському районі, і погрожують зупинкою виробництва.\nІнформацію про це в коментарі «Вголосу» підтвердив голова первинної профспілки працівників шахти «Лісова» ДП «Львівввугілля» Володимир Золочівський.\nЗа його словами, у такий спосіб гірники вимагають від керівництва держави погасити їм заборгованість із заробітної плати за листопад (50%) та грудень (100%) минулого року.\n«Зараз на Жовківському повороті поблизу автозаправки перекрили дорогу близько 30-40 гірників. Я не можу назвати їх поіменно, але це достовірна інформація. Якщо вчора профспілки попереджали відповідні органи про блокування траси, то сьогодні ми не анонсували перекриття дороги», – зазначив Золочівський.\nВін також сказав, що сьогодні відбулася зустріч гірників із народним депутатом, головою підкомітету з питань вугільної промисловості Комітету ВРУ з питань паливно-енергетичного комплексу Михайлом Бондарем, який пообіцяв шахтарям до 20 січня включно погасити наявну заборгованість.\nСвоєю чергою, представники профспілок ухвалили спільне рішення, згідно з яким гірники продовжать акції протесту, якщо не отримають гроші до обіцяної дати.\n«Якщо коштів до 20 січня включно не буде, 21 числа на шахтах буде відновлено протестні акції. Не виключено, що буде зупинено виробництво. Втім кожне вугільне підприємство самостійно обиратиме власну форму протесту. Але ми не відкидаємо й зупинку шахт», – підкреслив голова первинної профспілки гірників.\nЯк писав «Вголос», у понеділок, 11 січня, у Червонограді шахтарі провели попереджувальний страйк, під час якого анонсували перекриття траси.\nУчора триста гірників ДП «Львіввугілля» перекрили автотрасу державного значення Львів – Рава-Руська, поблизу села Смереків Жовківського району.\nТеги:Львів-Рава-Руська, перекриття дороги, страйк шахтарів, шахта


Рецепти кунжутного булочок для бургерів: смачна здоба для фаст-фуду | Кулінарія\nГоловна » Кулінарія » Рецепти кунжутного булочок для бургерів: смачна здоба для фаст-фуду\nВипічка як в Макдональдсі\nРецепт здоби в хлібопічці\nГамбургер за рецептом Джеймі Олівера: компоненти\nБожевільний гамбургер Олівера: рецепт\nБулочки для бургерів: відео\nСпорудити в домашніх умовах бургери нескладно. Зроблена своїми руками начинка смачніше і корисніше закуски з вуличного фаст-фуду. Найскладнішим є випікання булочок — основи для гамбургера. Головні вимоги до них: наявність ніжного і повітряного м’якушки, легка пікантність смаку. Існує кілька рецептів, як це зробити. Також у матеріалі є повний спосіб приготування сучасного бургера.\nЗдоба з МакДональдса має неповторний смак. Її рецепт не є секретом. Вдома такі булочки для бургерів готують з наступних компонентів:\nрозм’якшене масло вершкове — 40 г;\nтепла вода — 40 мл;\nдріжджі хлібопекарські (порошкові) — 10 г;\nПокроковий спосіб випікання булочок:\nРозколотіть дріжджовий порошок у воді. Туди ж додайте цукор (0,5 ч. л.). Накрийте тару і відставте в сторону. Суміш за 5-10 хв. спокою повинна помутніти і покритися пухирцями.\nУ чашу блендера або міксера покладіть м’яке масло, молоко, цукор, що залишився і дріжджову рідина. Збийте 1 яйце. Розмішайте все на малій швидкості обертання.\nПросійте борошно. Половину змішайте з сіллю і висипте в ту ж чашу. Зведіть суміш в однорідну масу на високій частоті оборотів техніки.\nБлендер для приготування булочок більше не знадобиться. Введіть борошно. Замісіть ложкою до щільної консистенції. Тісто для булочок повинно вийти крутим, гладким і липким.\nЗмастіть простору миску олією. Перемістіть тісто в неї. Накрийте вміст плівкою і поставте в тепло не менше ніж на 2,5 ч.\nРозрісся ком розкачати на посипаній борошном робочій поверхні. Рекомендована товщина пласта — 1,5-2 див.\nЗ товстого листа виріжте круглі заготовки — майбутні булочки для бургерів. Для цього використовуйте чашку або склянку. Діаметр — 3-5 див.\nОбрізки тіста зімніть і розкачайте в новий пласт. Повторно виріжте кола для булочок. Повторюйте процедуру, поки не скінчиться матеріал.\nДеко застеліть папером для випічки. Її поверхня додатково промаслите. Помістіть туди булочки. Накрийте і залиште в кімнаті на 1,5 ч.\nДуховку розігрійте в режимі 180 °С. З двох яєць вийміть жовтки. Змішайте їх з ложкою води. Змастіть булочки. Присипте кунжутним зерном. Відправте в жар на 20 хв.\nОригінальні булочки для бургерів мають ще одну важливу властивість. Між ними затиснуто котлета і зелень. Тому при всій своїй ніжності м’якуш повинен повертатися в початкову форму. Приготовані з допомогою хлібопічки булочку для бургера відповідають цій вимозі.\nСклад продуктів у страви приблизно той же, що і в оригінальному рецепті для духового шафи. Тільки борошна використовується більше. Приготувати тісто для булочок можна при наявності інструкції до хлібопічці. Різна техніка може відрізнятися деякими функціями. Але в цілому всі апарати працюють однотипно.\nУвага! Яйця не обов’язкові в тесті для булочок.\nВикладіть у форму для хлібопічки борошно (0,55 кг), 50 г масла, 2 ст. л. цукрового піску, 1,5 ч. л. солі, вилийте по склянці молока і трохи теплої води, вбийте два яйця.\nУвімкніть хлібопічка в режимі замісу тіста.\nГотову масу руками розділіть на 12 приблизно рівних фрагментів.\nКожен шматок розкачайте в щільну круглу коржик. Викладіть булочки на оброблений маслом деко. Накрийте і залиште в теплі півгодини або трохи довше.\nЗмастіть верхівки і боки збитим яйцем. Присипте кунжутом.\nРозігрійте духовку до 200 °С. Випікайте булочки 15-20 хв., поки їх краю не покриє рум’янець.\nУвага! Послідовність закладання в хлібопічка інгредієнтів для булочки повинна бути вказана в інструкції.\nВ сучасних бургерах на перший план виходить не булочка, а ситна начинка. Кулінари відходять від канонів і звичних смаків. Кухар зі світовим ім’ям Джеймі Олівер запропонував новий оригінальний підхід до приготування гамбургерів. Один з її рецептів — «Божевільний бургер» — в буквальному сенсі підкорив світ фаст-фуду. Автор рецепта наполягає на неухильному дотриманні всіх нюансів.\nяловичий фарш середньої жирності — 400 г;\nвинний оцет — 0,5 ч. л.;\nжирний копчений бекон — 2 тонких зрізу;\nсир Ред лестер — 4 тонких шматка;\nкунжутна булочка розміром 10 см — 2 шт.;\nоригінальний соус Tabasco Chipotle (Табаско Чіпотле);\nамериканська гірчиця — 4 ч. л.;\nОкремий список для соусу:\nзелень салату Айсберг — четвертинка качана;\nкетчуп — 1 ст. л., майонез — вдвічі більше;\nперцевий соус Табаско Чіпотле — 1 ч. л.;\nВустерширський соус (Worcestershire) — 1 ч. л. (необов’язково);\nбурбон або бренді — 1 ч. л.\nДжеймі Олівер рекомендує використовувати м’ясо з лопаткової частини. Готувати цей бургер потрібно так:\nЗ фаршу зліпити два кулі. Роздушіть їх в окружності шириною 12 див. Змастіть тарілку оливковою олією. Викладіть на неї сирі заготовки і приберіть в холод.\nПодрібніть цибулю, капніть до нього оцет, додайте дрібку солі.\nАйсберг наріжте дрібною соломкою. Змішайте його з усіма інгредієнтами соусу.\nПротягом 2 хв. обсмажте бекон.\nРозжаримо без масла велику сковорідку (бажано ребристу) з антипригарним шаром. Викладіть змащені маслом котлети. Посоліть і поперчіть. Сильно притисніть великий лопаткою. Через хвилину переверніть коржі і змастіть їх поверхню гірчицею і невеликою кількістю перцевого соусу.\nЩе через хвилину знову переверніть. Поверх котлеток покладіть по сирного шматку і скибочці бекону. Влийте трохи води, зменшіть вогонь і накрийте кришкою на півхвилини.\nБулочки розділіть навпіл. Злегка обсмажте їх в залишився від копченого бекону жирку.\nНа нижню стулку булочку для бургера викладіть половину соусу, котлету, половину цибулі, нарізки і огірка. Верхню частину булочки змастіть кетчупом і накрийте бутерброд. Почекайте кілька хвилин, поки м’ясний сік просочить здобу. Будьте уважні! Їжа по цьому рецепту дуже калорійна.\nА ви пробували пекти булочки для бургерів будинку?


Кухня колір Венге\nКухні кольору Венге: де застосовується і з чим поєднувати\nкухні, які виконані в кольорі венге зараз на піку популярності. Покупці пояснюють це тим, що фасад такої кухні поєднується з металевими профілями і склом - це практично і стильно. Така порода підійде для кухні, виконаної в будь-якому стилі, адже такий колір здатний комбінуватися і з іншими відтінками. Ця стаття розповість вам про стиль венге в інтер'єрі кухні і його поєднання з іншими колірними гамами.\nМодні віяння в интерьерном мистецтві акцентують увагу споживача на кольорі Венге\nПро сорт деревини\nКолірна гамма венге в стилях інтер'єру\nВенге є рідкісною і цінною породою деревини з тропічних країн Центральної Африки. У нинішній час з породи цього дерева виготовляють матеріал для прикрас в інтер'єрі, меблів та інших виробів. Відтінок венге користується популярністю в дизайні кухонь, він модний і солідний. Деревина венге вважається однією з найкращих тому, що володіє такими властивостями:\nтвердої структурою, стійкістю до пошкодження і тиску тяжкості;\nСкладністю проникнення грибків і плісняви, деревним шкідників;\nДекоративність - різноманітність кольорів і текстурі;\nВисновок з перерахованих переваг - вартість матеріалу виправдовується. Але альтернативним варіантом такої деревини є виготовлення шпон, що застосовується в дизайні приміщень та меблів.\nКольори венге використовують в інтер'єрах сучасних приміщень. Хоч венге означає поняття одного матеріалу, але квітів у нього досить багато. Якщо говорити про кухню, то в ній використовуються імітації деревних порід. Це пов'язано з підвищеною вологістю і парою.\nКухонні гарнітур з імітацією деревини венге\nВідтінки венге є лаконічними, стильними та розкішними, їх вважають за краще справжні цінителі шикарних будинків. Але варто розібратися, в якому інтер'єрі і кольорі буде найкраще виглядати кухня венге. Серед відтінків існую такі:\nТемний і світлий коричневий;\nШоколад і гіркий шоколад;\nЧорний з сірими і коричневими інтегрованими вставками, і смугами, і інші кольори.\nКласичний стиль вважають дорогим і елегантним в інтер'єрі, надає нотку аристократії. Крім цього, класика в моді завжди і виглядає без натяку зобов'язань. Щоб виділити кухонний острівець з класичним фасадом, можна використовувати темний венге - це додасть приміщенню неповторний і ефектний вигляд. У меблів з такого матеріалу відсутні вигадливі форми або зайві елементи декору. Створити класичний контраст допоможе поєднання світло-бежевого кольору в інтер'єрі кухні. Разом вони будуть виглядати строго, і одночасно ніжно.\nПорада: розбавити строгість можна за допомогою яскравих картин, різнокольорових рамок для фото та інших предметів інтер'єру.\nУ цьому стилі присутній простота, тому кухні кольору венге з бежевим кольором - то, що потрібно. Ще такий варіант - темні і кавові - благородні кольори матеріалу, за допомогою яких меблі буде виглядати безпрограшно і повністю відповідати мінімалізму.\nПорада: якщо інтер'єр оформлений тільки в темних тонах, використовуйте для декору керамічний посуд або статуетки світлого кольору.\nЩоб інтер'єр на кухні був незвичайним, моно поєднувати будь-який колір деревини або її імітації з кольором вибілений дуб. Африканське походження дерева може стати натхненником незвичайних ноток і привабливою атмосфери, яка здивує не тільки вас, але і ваших гостей.\nПорада: щоб зуміти підкреслити різні народності, розмістіть в приміщенні етнічні орнаменти або леопардовий африканський принт, картини, рушники, prihvatki і rukavički, люстри і бра.\nНові цікаві ідеї та свіжі колірні рішення - це тільки плюс в вашу сторону. інтер'єр кухні в темному або світлому кольорі - красиво, а розбавити два кольори - добре по-своєму, рішення - кухня в кольорі венге і ваніль, яка виглядає елегантно і стримано.\nКолір венге прекрасно поєднується з іншими колірними рішеннями\nВідтінки венге виглядають дорого і ефектно, тому, оформляєте свою кухню таким матеріалом - це відмінне рішення, яке тільки підкреслить ваш стиль і індивідуальність! Завершити інтер'єр будь-якого стилю допоможе оформлення віконних рам і дверних прорізів в такому ж кольорі. Це буде виглядати просто приголомшливо, неймовірно стильно і зі смаком.\nДля різних стилів інтер'єру, а також смаків власників житлових приміщень, характерний свій колір або їх поєднання. Багато людей для дизайну вибирають поєднання світлого і темного, тому кухні венге з бежевим ванільна кухня - це ідеальне рішення.\nНе обов'язково оформляти всі в темному кольорі, і робити свою кухню темною і нудною. Зебрано світлий - це відтінок, який здатний надати темним тонам деревини спокійну атмосферу, почуття теплоти та безтурботності.\nДерево зебрано - рідкісне, але запам'ятовується, яке росте в західних регіонах Африки. Його використовують для виготовлення фанер, меблі, панелей для стін, в токарних роботах, посилання, для покриттів на підлогу, а також інших предметів. У дерева хороша щільність і різна колірна гамма, яка в більшості випадків бере на себе колірний акцент інтер'єру приміщення.\nВикористання темних і світлих відтінків на кухні створять атмосферу спокою і впевненості\nОцінку "відмінно" заслуговує такий напрямок як колір кухні венге і ваніль. Дуже просторо і світло вона буде виглядати в поєднанні з білими або світлими стінами. Через нейтрального кольору стіни відкривається більше можливостей для прикраси і декорування. Саме так поєднуючи кольору можна розглянути всю красу і глибину венге, а ванільний відтінок додасть в атмосферу будівлі умиротворення і спокою.\nВідмінне поєднання світлих і темних тонів деревини з яскравими і теплими тонами. Помаранчевий або червоний - досить сміливо, яскраво і незвично. До того ж, психологи вважають, що такі кольори сприяють порушенню нервової системи і поліпшення травлення. Дизайн кухні венге з бежевим здатний поєднуватися з оранжевим, додаючи в інтер'єр елегантності.\nДодати в простір благородство і нотки вишуканості допоможуть штори венге. Багато хто вважає їх занадто суворими, але навіть якщо це так, то проблема легко поправна за рахунок розведення яскравими або світлими елементами. Серед них:\nКартини з яскравими барвистими квітами;\nПаласи і килимки.\nЩоб урізноманітнити штори, придумайте підвіску - це додасть затишку, світла і розрядить строгість обстановки.\nШтори венге в інтер'єрі, так же, як і панелі з меблями, різні, але в основному це самі темні кольори. головне, щоб вони поєднувалися з кухонним гарнітуром і іншими меблями в приміщенні.\nПорада: якщо кухня виконана в темному кольорі з бежевим або ванільним відтінком, зробіть таку ж світлу підвіску на темні штори, постеліть світле покривало або чохли для меблів.\nШтори венге будуть чудово поєднуватися з меблями такого ж кольору, надавати йому вишуканості, шарму і привабливості. Головне - це правильне поєднання, так ви отримаєте гармонію і приголомшливий ефект. Кухня кольору Венге сьогодні це модно і стильно.


ДТЕК Донецькі електромережі за добу відновив енергопостачання у Добропільському районі | Новости\nНегода не полишає Донецький регіон. Вчорашні грози в декількох районах області знову стали причиною аварійних відключень. За минулу добу ДТЕК Донецькі електромережі повернув світло жителям 16 населених пунктів у Великоновосілківському, Добропільському, Костянтинівському, Волноваському, Бахмутському районах. Виконано 130 заявок.\n«З п'ятниці наші фахівці повернули світло жителям 35 населених пунктів, підключили 266 трансформаторних підстанцій та розподільчих пунктів, 24 лінії електропередач. Працюємо над виконанням заявок, - повідомив генеральний директор ДТЕК Донецькі електромережі Олексій Дегтярьов. - Надійність електропостачання та комфорт наших клієнтів - наша основна задача. Ми дбаємо про наших клієнтів».\nФахівці енергокомпанії працюють над підключенням енергопостачання жителям села Перемога Мар'їнського району.\nНегода випробовує на міцність енергетичну інфраструктуру регіону вже втретє за цей місяць.


Життя та твочість Валерія Шевчука ❤ | Шкільні твори\nГоловна ⇒ 📌Біографії ⇒ Життя та твочість Валерія Шевчука\nЖиття та твочість Валерія Шевчука\nШевчук Валерій Олександрович народився 20 серпня 1939 р. у родині шевця в Житомирі. Після закінчення в 1956р. школи хотів стати геологом, але, розчарувавшись у геології, поїхав до Львова вступати в Лісотехнічний інститут. Не вступив і повернувся додому.\nПрацював при ремонті Житомирського сільськогосподарського інституту будівельним підсобником. У цей період захоплювався вивченням літератури, зокрема української. Особливе враження справили на майбутнього письменника книга Д. Багалія “Григорій\nСковорода – український мандрований філософ” і твори І. Франка, що, за висловом самого Шевчука, “встановило основи мого світогляду.\nЯ почав розуміти й вивчати українську літературу за методологією І. Франка, а Г. Сковорода став для мене учителем життя”.\nУ 1957 р. В. Шевчук закінчив технічне училище і був відправлений на роботу на бетонний завод. У 1958р. він вступив на історико-філософський факультет Київського університету. Навчаючись, налагодив стосунки з літературними студіями: “Січ” (студія імені В. Чумака) і “Молодь”, писав вірші, з 1960р. почав писати новели.\nУ 1961р. В. Шевчук дебютував оповіданням\n“Настунька” про Т. Шевченка в збірнику “Вінок Кобзареві”, що вийшов у Житомирі.. Навесні 1961р. літературна студія “Січ” видала стінну газету “Заспів”, в якій було надруковано оповідання В. Шевчука “Щось хочеться” (пізніша назва “Кілька хвилин до вечора” – збірка “Долина джерел”). На те оповідання був гострий відгук в університетській газеті “За радянські кадри”.\nУ 1961 р. В. Шевчук написав 18 коротких новел і першу статтю “С. Васильченко в Коростишівській семінарії” для житомирського збірника, наступного року написав 20 новел, частину з яких надрукував переважно в журналах “Вітчизна” та “Літературна Україна”. Деяким з них судилося бути перекладеними іншими мовами, а одна – “Вона чекає його, чекає” – була навіть пізніше екранізована (І.\nЖилком як студентська робота).\nПісля закінчення університету В. Шевчук був відправлений до Житомира власним кореспондентом газети “Молода гвардія” В листопаді був взятий до армії, служив у Мурманській області. В армії знову почав писати вірші, не припиняючи роботи над прозою.\nПовернувся додому у 1965р. саме в той час, коли почалися масові політичні арешти серед української інтелігенції, був у кінотеатрі “Україна”, протестуючи проти масових репресій. У вересні влаштувався в науково-методичний відділ музеєзнавства, який містився в Києво-Печерській лаврі (враження від цієї роботи відбилися в повісті “Голуби під дзвіницею”).\nУ 1966 р. закінчив повість “Середохрестя”, в якій відбив враження від студентського життя. Арештували його брата, тому Валерій змушений був звільнитися з роботи (причиною арешту брата було те, що він вирішив набрати в друкарні й відбити для себе як пам’ятку часу статтю про процес над Погружальським. За це брат дістав п’ять років концтабору суворого режиму).\nУ 1967р. вийшла книжка “Серед тижня”. В. Шевчук став членом Спілки письменників України.\nУ 1969р. він написав повість “Золота трава” (надрукована в 1984р.) і перший варіант повісті “Мор”, до якої повернувся в 1980р. і зробив остаточну редакцію в 1983р. Писав історичні й фольклорно-фантастичні оповідання, статті, вийшла книжка “Вечір святої осені”, в якій було надруковано вісім нових оповідань.\nУ важкі сімдесяті роки твори письменника майже не друкували, тому він змушений був писати “для себе”. Протягом 1979- 1999 pp. В. Шевчук видав книги: “Крик півня на світанку” (1979), “Долина джерел” (1981), “Тепла осінь” (1981), “На полі смиренному” (1983), “Дім на горі” (1983), “Маленьке вечірнє інтермеццо” (1984), “Барви осіннього саду” (1986), “Три листки за вікном” (1986), “Камінна луна” (1987), “Птахи з не видимого острова” (1989), “Дзигар одвічний” (1990), “Дорога в тисячу років” (1990), “Панна квітів” (1990), “Із вершин та низин” (1990), “Стежка в траві.\nЖитомирська сага” (у 2 т., 1994), “У череві апокаліптичного звіра” (1995), “Козацька держава. Етюди до історії українського державотворення” (1995), “Око прірви” (1996), “Жінка-змія” (1998), “Юнаки з вогненної печі” (1999), “Біс плоті” (1999) та ін.\nУ 1986 р. В. Шевчуку присвоєне звання “Заслужений діяч польської культури”, наступного року він був удостоєний Шевченківської премії за роман “Три листки за вікном”.\nЗ 1988 р. В. Шевчук – ведучий історичного клубу “Літописець” при Спілці письменників України. У 1999 р. винагороджений “Орденом князя Ярослава Мудрого” V ст.\nВ. Шевчук лауреат Державної премії України ім. Т. Шевченка, премії фонду Антоновичів, літературних премій ім. Є. Маланюка, О. Пчілки, О. Копиленка, І. Огієнка, премії в галузі гуманітарних наук “Визнання” (2001). Він є автором близько 500 наукових і публіцистичних статей з питань історії літератури, дослідником і перекладачем сучасною українською мовою творів давньоукраїнської літератури.\nРоман-балада “Дім на горі”, який письменник називає “обителлю свого духу”, народжувався у 1966-1980 роки. Але чому автор визначив жанр твору як роман-балада? Бо перед нами справді ліро-епічний твір із фольклорно-фантастичним елементом. Роман-балада “Дім на горі” написано під впливом та на основі народнопоетичних традицій з метою розкрити людину через психо-інтуїтивне пізнання її долі. Від давніх гуманістичних традицій, через релігійні уявлення, елементи східного фольклору, біблійні сюжети до морально-етичних принципів сучасного життя розглядаються проблеми сучасності.\nЦе вічні істини народного буття, моралі та етики. Автор художньо досліджує сутність добра і зла (новели “Відьма”, “Чорна кума”). Особливу увагу звертає на відповідальність кожного за свої вчинки на цій землі (“Свічення”). Про спробу людини подолати самотність і смерть йдеться у “Джумі”. У новелі “Панна сотниківна” – застерігає від душевної роздвоєності.\nСама назва вказує на соціальне походження героїні: донька сотника. (Сотник – той, хто очолював сотню у давньоруському війську; ця військова посада була особливо поширена за часів Запорозької Січі). З перших рядків читача огортає дивна таємничість: “Це сталося вночі… Місяць висів над їхнім високим дахом… “. Дія – в кімнаті: на фоні тиші й спокою, де відчувається суцільна гармонія,- прийшов до сотниківни сон і приніс… – дитяче сновидіння.\nВона відчула себе щасливою (звичайно, адже саме дитячий світ сповнений відповідності гармонії). Шкода, що це лише сон. Як передісторія сприймається ще одна сюжетна лінія: “Незадовго до цього був пущений на землю юний чорт”. (Чорт – носій зла, “нечиста сила”). Отже, це, мабуть, час, коли сотниківна душевно страждає, але її душа прагне гармонії й краси. А чорт, побувши конем, став парубком.\nТа й цього йому мало – перекинувсь у білого хорта: “… кинув оком догори, сонце. Його засліпило проміння, залило з головою, і юному чортові здалося, що в нього розірветься від щастя серце”. Отже, чорт теж відчуває себе щасливим.\nАле від чого? Автор змушує нас постійно роздумувати.”розкривати незвщане”, повертаючись ще раз до прочитаного: то хто ж “посіяв” страх, тривогу, неспокій у душу сотниківни? Невже чорт в образі парубка? Він – спокусник, тому підтвердження: її тривога, страх, навіть біль.\nВін – жорстокість і потворність, але одночасно – захоплюється красою сотниківни, однак не здатний поцінувати її.\nТаким чином, у творі спостерігається протиборство двох світів, двох сил: добра і зла, краси й потворності, ніжності й жорстокості – реальності й містики. “Ранок привів до них студента, чорного і смаглявого. Зайшов… наче ненароком, попросив воду”. Потім заїхав козак (уже шляхетного роду, теж попросив води; був одного обличчя зі студентом, але у погляді – несподівана туга! – і стало їй страшно.\nТой погляд пронизував їй тіло,… хотілося їй утекти, “кудись у незвідь, але… сиділа непорушно”. “По кількох днях попросив пити третій подорожній. … й він, і козак, і той студент схожі один на одного… ” Але й рідні: очі – чорні, зелені, сині. А боялася вона їх однаково: не прості це подорожні. А під ранок снилося щось темне й тривожне,… помічала нові синці.\nТо хто ж вони є? Чому у сотниківни такий стан душі (сниться темне й тривожне, не проходить попередня душевна тривога, страх). Чому образи сприймаються по-іншому? Бо студент представляє в своїй особі просвітництво й духовність (без чого немислиме людське буття). Козак – символ волі й незалежності; готовий до захисту, бо зі зброєю. (Цікава художня деталь: вони однакового обличчя і зросту).\nОтже, духовність, воля – однаково рівні й необхідні, щоб утворити гармонію людського буття. Образ міщанина асоціюється з певним достатком (а багатство для людини – це розум і духовність, свобода і незалежність).\nЧому так страждає душа сотниківни? (Тривога, печаль – боляче тиснуть, травмують людську душу!) Вона шукає рятунку у ворожки. Дійсно, під впливом чарів їй стало легше дихати… Таким чином, дещо позбавилася впливу зла.\nНародна містика допомагає впізнати трьох гостей – подорожніх. А чорт став веселий і розбишакуватий, “вже хотілося йому розгулятися, вдарити об землю лихом і сколошматити світ”. Лихо, своє зло спрямовує він і на тварин, і на людей (жаба від цього вмерла, коні – схарапудилися, а дядько так перелякався, що “признався Богові у всіх гріхах”). Фактично, страх – це смерть, – якщо не можна “вирватися” з його полону. Чортові дивно стало, чому й він не боїться?\nТа ось він зустрічається з досвідченим чортом, який зазначає: “Наша доля незавидна: вірять у тебе – живеш, не вірять – умираєш. Скільки вже нашого брата переставилося ні за цапову душу… ” Дивно, але напрошується висновок, що віра тримає на цьому світі, без неї наступає смерть, навіть серед темного, злого.\nНевипадковий образ домовика, бо лише після його появи (уже серед двох “нечистих”) здалося юному чортові, що “десь на дні його єства щось пробудилося”, і захотілося йому чогось незвичайного, подумав: “Що ці жарти мені, коли від них нема доброго задоволення!” Тоді він і побачив перед собою панну (серед саду): . стислося серце, важко дихати стало; завмер, вдивляючись у чарівне видіння. Але що це? Від такої краси на душі відчув смуток і щастя.\nВін щасливий від споглядання краси, але сприйняти її не здатний.\nОтже, людська краса – всесильна, могутність її у найкращих проявах, вона перемагає зло: “… біля чарівної панни упало його роз’ятрене, закривавлене серце… “. Наступна ідея твору – спасіння людської душі. Думи і погляди спрямовані, як завжди, до Всевишнього. Бог – спаситель! Тому ноги сотниківни самі понесли її до церкви – на “прощу”.\nВпала перед образами, але помолитися не встигла: знадвору почулися важкі кроки… Як виявилося, відсутність взаємних почуттів найбільше “ранила” студента (духовно багатий, більш вразливий). Він приносить у церкву труну і в ній умирає. Пролопотіли кілька разів крила (сотниківна боялася й дихнути, аби не виказати себе); почулися почергово кроки – відповідно зайшов міщух у білій одежі зі свічкою, прийшов козак у чорному й безшумно почав крастися до труни. “Міщух різко повернувся, і вся церква раптом освітилася яскравим світлом… “; у глибині… щось ухнуло й кинулося; міщух раптом закричав, дико вимахуючи руками; козак дивно підстрибнув, і coтниківна,- а вона молилася,- болісно зойкнула: “Позаду в нього тягся довгий хвіст, а замість ніг виглядали брудні ратиці”.) То хто ж є хто – очевидно. Однозначно, що зло підступне й жорстоке.\nА церква – символ святості, Божого всепрощення, зцілення людської душі.\nЧитач відчуває боротьбу з хаосом, застереження від роздвоєння людської душі (символічні образи білого й чорного коня: боротьба добра зі злом). Значний і цей діалог (юний чорт і сотниківна): “Нам відведено мало часу для життя. І ми, і ви, люди, піддані одному прокляттю: прийде огненний чоловік і потопче нас. Не губімо часу, панно, віддамося коханню, бо ж і ми, і ви однаково живі істоти.”. Чорт намагається спокусити сотниківну, але вона боїться втратити живу душу. “Не торкайся мене!\nЯ не віддамся тобі, чорте, бо любов свята. Я хочу жити для щастя, а не для задоволення, адже справжнє щастя – це як чисте небо над головою… “.\nУ творі тісно переплітаються містика та реальність. Зло – потворне. Де сили, що зупинять його, у чому вони, від кого чекати допомога, на кого надія? Після довгих роздумів, припущень, юний чорт робить висновок, що у світі повинні бути відповідності, інакше він не триматиметься купи. “Світ без гармонії ні до чого, бо, коли порушиться в ньому одна ланка, розсиплеться на сміття”. Чорт отримує поразку.\nПричина його смерті – у законі відповідності й гармонії. Адже бездушність породжує дисгармонію. Духовність підносить людину, робить її почуття святими, визначає суть самого життя! І ось розв’язка: “Вранці сотниківну випроваджували в монастир… ” Чому вона зробила такий вибір?\nБо зрозуміла формулу сутності людського буття. “І коли вона падала долі, уздріла раптом дуже чітко й близько від себе великі, чорні, повні ясного вмиротвореного світла чоловічі очі, які вона знала колись давно, які, можливо, й полюбити могла б, але досягти яких так і не спромоглася”. Таке надихаюче видіння! Хто ж це такий?\nУ житті людина відчуває роздвоєння душі, ніби оте подвійне “я”. Варто схибити, “піддатися” спокусі, і “летимо у прірву”, керовані злом. Душа страждає від сумніву, іноді не витримує випробувань. І саме в скрутну хвилину ми звертаємося до образу Спасителя, прагнемо захисту, допомоги.\nВелетенський чоловік діє десь над нами: він усе бачить і знає, непомітно з’являється у критичний момент, стає на захист.\nТвір “Панна сотниківна” – актуальний і злободенний, розрахований на інтелектуального читача, який повинен осмислити систему образів, символів, знаків, щоб зрозуміти філософію, логіку, реальний і містичний світи.\nТвір пройнятий духом християнських ідей, які для українців споконвіку вважалися головними життєвими орієнтирами. І для того, щоб народ зміг відродити з руїн свою духовність, треба знайти істину! Письменник філософськи осмислив людину та її участь у боротьбі добра зі злом, любов і щастя, що становить гармонію і відповідність. “Історія і сучасність,- стверджує письменник,- неподільні. І не тільки тому, що все виростає з минулого. Змінюються соціальні обставини, і людина стає в них іншою.\nАле, як і багато років тому, сьогодні хвилюють її одвічні проблеми – пошуки істини, шляхів людського самоствердження. Духовний світ людини, її вчинки, жага пізнання врешті стають частиною, з якої складається картина життя, його руху вперед… “.\n“Стежка в траві”, “На полі смиренному”, “Три листки за вікном”, “Сповідь”, “Мор”, “Дім на горі”.\n1. Кравченко А. Валерій Шевчук // Історія української літератури XX століття. У 2 кн./За ред. В. Г. Дончика. – К-,- Кн.\n2. Шевчук В. Сад житейських думок, трудів та почуттів. // Українське слово: Хрестоматія української літератури та літературної критики XX ст..: В 4 кн. – К., 2001. – Кн. 4.\n3. Мовчан Р. Валерій Шевчук // Українська проза XX століття. – К-, 1997.\n4. Навчально-методичні матеріали до уроків вивчення творчості Валерія Шевчука //Українська мова і література в школі. – 2003. – № 6-9.\nСкорочено “Панна квітів” Шевчука Ця книжка, що лежить перед тобою, читачу, писалася давненько, коли мої дочки були ще малі. Історія складання її цікава, і я хочу її розповісти, щоб і тобі був зрозумілий підзаголовок: “Казки моїх дочок”. Якось підійшла до мене тоді шестирічна дочка Юліана і каже: – Тату, ось ти письменник, а ми не знаємо який! – Звісно, […]...\nЗа життя варто боротися (за новелою “Воля до життя”) У короткій новелі “Воля до життя” О. Довженко показав справжню силу духу звичайної людини. Іван Кармалюк – головний герой твору – був тяжко поранений у бою. Сили покидали його: “Вибігши з небезпечної зони, він якось зразу втратив лють і спинився. Спинився, затужив і розтанув, мов той віск на сонці. І упав”. Здавалося, що вже нічого […]...\nХiба хто вiдає, скiлькох людей вiн скривдив за своє життя (за оповiданням Карела Чапека “Замах на життя”) Це оповiдання вiдомого чеського прозаїка, драматурга, поета, сатирика Карела Чапека належить до збiрки “Оповiдання з однiєї кишенi”, що побачила свiт 1929 року. Їх написано за враженнями журналiстсь кої практики письменника. За двадцять рокiв назбиралося багато матерiалу, за яким Чапек, як вiн сам стверджував, кожного дня мiг писати оповiдання. Нескладнi за сюжетами, зовнi простi i буденнi, […]...\nСкорочено – ПРО СТВОРЕННЯ ЗЕМЛІ Здавна, як землі ще не було, всюди була вода. Нас також не було. А десь, хтозна-де, жив собі чорт. Одного разу Бог прийшов до чорта та й повів його до Дніпра, щоб той пірнув і виніс піску в руді. Пірнув чорт, але не може винести піску – усе, що набере, вода одразу вимиває з руки. […]...


Як відкрити digital-агентство з нуля что это такое: термин, определение (May 2022) - Onpage School\nЯк відкрити digital-агентство з нуля\nСфера digital розвивається дуже швидко, у людей з’являються нові потреби і, відповідно, ринок не залишається тим самим. Перед створенням агентства необхідно визначитися з цілями майбутньої компанії. За умовчанням основна мета – отримання прибутку, яка за значимістю метою може бути надання якісних послуг у сфері:\nоформлення фірмового стилю та дизайну\nрозробки стратегії просування\nВибір другої мети стоїть за вами. Агентство може сконцентрувати кілька спеціалізацій та надавати послуги повного циклу, тобто бути повноцінним позаштатним маркетинговим відділом. Все це залежить від переваг засновника агентства, його навичок та фінансової готовності.\nВи повинні бути готові співпрацювати з різними нішами, тому що за допомогою до вас можуть звернутися банки, магазини, інші агенції, люди, які хочуть розвивати особистий бренд і таке інше. Не відкидайте проекти, якщо ви жодного разу не стикалися з просуванням певної категорії товарів або послуг.\nНа самому старті потрібно розуміти конкурентоспроможність і затребуваність послуг, які хочете надавати. Для цього вивчіть ринок: перегляньте конкурентів, як вони представлені в соціальних мережах, знайдіть відмінності, плюси і мінуси компаній. Тобто складіть стратегію та план розвитку своєї компанії, тож ви можете розглянути перспективи на найближче майбутнє.\nЩо потрібно для запуску digital-агентства\nЯк підібрати співробітників\nЗнайдіть перших клієнтів\nДля реалізації всіх планів вам знадобиться стартовий капітал. Розрахуйте витрати, які знадобляться для запуску всіх процесів:\nНасамперед доведеться зареєструвати компанію і оформити всі необхідні документи.\nОрендувати офіс, закупити меблі та техніку\nПродумати скільки співробітників знадобиться і яку заробітну плату вони отримуватимуть\nВрахувати сплату податків, залежно від системи оподаткування.\nВитрати можуть бути меншими, якщо організувати віддалену роботу співробітників та заощадити не тільки на оренді приміщення, але й на закупівлі техніки. У такому разі можуть виникнути труднощі з налагодженням комунікації з працівниками, оскільки керівник незможе повноцінно оцінити ефективність роботи працівників та ймовірність зриву дедлайнів збільшиться.\nЯкщо варіант з орендою офісу підходить більше, то спочатку шукайте невелике приміщення. Розмістіть у ньому основних працівників, а частини команди запропонуйте працювати віддалено. Також, можете скласти графік за яким віддалена робота чергуватиметься з офісним форматом роботи.\nТепер назріває питання, кого варто брати до команди. Пошук добрих кандидатів забере багато часу. Є кілька варіантів, кого наймати на роботу: можна взяти одного сильного спеціаліста та двох менш досвідчених людей, які хочуть розвиватись у тому, на чому спеціалізується агентство. На роботу варто брати фахівців-початківців, тому що у них поки що немає своїх правил у виконанні завдань, які утворилися за час роботи. Також, ви можете допомогти молодому співробітнику прокачати свої знання та надати умови для більшого зростання.\nЯкщо ви добрий спеціаліст у своїй справі і у вас є пара однодумців, які хочуть створити одну фірму, то вам залишається лише запропонувати їм роботу. У командній роботі важливо, щоби співробітники були об’єднані спільною метою. Незважаючи на спеціалізацію агентства, незабаром буде складно працювати без:\nsales-менеджера, який шукатиме клієнтів.\naccount-менеджера, який спілкуватиметься з клієнтами.\nбухгалтера контролювати фінанси.\nВся організаційна робота зроблена, тепер залишається знайти нових клієнтів. Найпопулярніший і найпростіший спосіб – запропонувати свої послуги знайомим чи друзям. Вже після першого проекту ви отримаєте перші відгуки та кейс, які можна демонструвати потенційним клієнтам. Якщо не знайшли зацікавлених знайомих, можете зареєструватися на фріланс платформах, уявіть свою компанію та знаходите своїх перших клієнтів. Щоб братися за великі проекти, прокачуйте свої навички у веденні переговорів, впроваджуйте нові методики управління.\nДля керівника важливо мати навички у продажах та делегуванні завдань. Головний менеджер повинен розуміти принципи ведення бухгалтерського обліку, проводити співбесіди та наймати людей, тому що без цих будівель можна припустити багато помилок. Крім, управлінських навичок керівник повинен володіти інформацією про digital-інструменти та методи. Все це знадобиться при спілкуванні з клієнтами, тому що ви повинні підтвердити цінність пропозицій та пояснити, яку вигоду отримує клієнт, співпрацюючи з вами.\nЯкщо ви набралися сміливості і хочете відкрити digital-агентство, пам’ятайте, що молоді агенції виграють у великих компаній з кількох причин:\nклієнти, вибираючи молоду команду фахівців чекають більш залученого підходу до роботи, тому що на початку роботи\nмолодого агентства ще не так багато проектів.\nнові агенції на ринку більш “гнучкі”: вони краще пристосовуються до змін. З легкістю можуть запровадити нові способи роботи\nабо надати актуальні послуги, на відміну великих компаній.\nТому, якщо ваше digital-агентство виходить за рамки, застосовувати нешаблонні рішення і розробляти індивідуальний підхід до клієнтів ви обходитимете більш популярні компанії.\nПопередній постЯк використовувати та створювати чек-листи\nНаступній постДелегування роботи: причини, поради, методики


Про надання погодження на затвердження проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок та передачі земельних ділянок в оренду громадянам | Семенівська громада, Житомирська область, Бердичівський район\nСеменівська громада » Документи 2017-2019 » 17 сесія 7 скликання » Про надання погодження на затвердження проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок та передачі земельних ділянок в оренду громадянам\n1. Надати погодження на затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та передачі земельної ділянки в оренду громадянину Пузиру Анатолію Федоровичу площею 0,1085га. кадастровий номер 1820882400:03:000:0630 для ведення особистого селянського господарства по Іванковецькому старостинському округу Семенівської сільської ради Бердичівського району, Житомирської області.\n2. Надати погодження на затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки з правом передачі земельної ділянки в оренду громадянці Кудріній Марії олексіївні площею 0,12га. кадастровий номер 1820882400:03:000:0629 для ведення особистого селянського господарства по Іванковецькому старостинському округу Семенівської сільської ради Бердичівського району, Житомирської області.\n3. Надати погодження на затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки з правом передачі земельної ділянки в оренду громадянці Деревенько Раїсі Миколаївні площею 0,13га. кадастровий номер 1820882400:03:000:0628 для ведення особистого селянського господарства по Іванковецькому старостинському округу Семенівської сільської ради Бердичівського району, Житомирської області.\n4. Надати погодження на затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки з правом передачі земельної ділянки в оренду громадянину Портному Віктору Миколайовичу площею 0,1206га. кадастровий номер 1820882400:03:000:0631 для ведення особистого селянського господарства по Іванковецькому старостинському округу Семенівської сільської ради Бердичівського району, Житомирської області.\n5. Надати погодження на затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки з правом передачі земельної ділянки в оренду громадянці Лещенко Таїсі Андріївні площею 0,12га. кадастровий номер 1820882400:03:000:0633 для ведення особистого селянського господарства по Іванковецькому старостинському округу Семенівської сільської ради Бердичівського району, Житомирської області.\n6. Надати погодження на затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки з правом передачі земельної ділянки в оренду громадянці Ковалюк Ларисі Василівні площею 0,1316га. кадастровий номер 1820882400:03:000:0632 для ведення особистого селянського господарства по Іванковецькому старостинському округу Семенівської сільської ради Бердичівського району, Житомирської області.\n7. Надати погодження на затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки з правом передачі земельної ділянки в оренду громадянці Лещенко Олександру Олександровичу площею 0,1207га. кадастровий номер 1820882400:03:000:0634 для ведення особистого селянського господарства по Іванковецькому старостинському округу Семенівської сільської ради Бердичівського району, Житомирської області.


"вулички". Усі новини, помічені "вулички" на Мета Новинах.\n25 грудня уся римо-католицька спільнота Львова відзначає Різдво. Найбільше скупчення туристів та містян біля головної ялинки міста та ярмарків. 25 грудня уся римо-католицька спільнота Львова відзначає Різдво. У цей день у місті зібралося безліч туристів та містян, щоб провести свято. Журналістка…\nНа Тернопільщині 17-річний хлопець обкрадав будинки\nЗапис На Тернопільщині 17-річний хлопець обкрадав будинки спершу з'явиться на Тернопільська Липа. У селі Домаморич, що на Тернопільщині, 17-річний юнак обкрадав будинки. Майна більш як на дванадцять тисяч гривень викрав хлопець. Як повідомляє поліція, юнак знав добре, які будинки пустують, а в які… — 15.12.20 09:31\nЛьвів - найбільше місто на заході України, та має потужну економіку. Львів постійно знаходиться серед лідерів різних рейтингів, які оцінюють якість та комфортність життя в українських містах. Львів — це культурний, економічний та туристичний центр західної України з розвинутою інфраструктурою та… — 14.12.20 15:21\nПро віджаті вікна та відсутність електроінструментів повідомив житель села Домаморич. Правоохоронці почали перевіряти усіх жителів Домаморичів, які раніше потрапляли у поле зору поліцейських. Майна більш як на дванадцять тисяч гривень викрав з двох нежитлових будинків невідомий. Перша заява про… — 13.12.20 15:42\nСписок жертв російських репресій теж багато що говорить про рівень інтелекту авторів. Путінський режим розширив санкційний список українських політиків Ви будете сміятися, дорогі друзі, але підступний Кремль раптово завдав удару по українцях. Чому будете сміятися? Та тому що удар цей просто…\nМайна більш як на дванадцять тисяч гривень викрав хлопець. У селі Домаморич, що на Тернопільщині, 17-річний юнак обкрадав будинки. Майна більш як на дванадцять тисяч гривень викрав хлопець. Як повідомляє поліція, юнак знав добре, які будинки пустують, а в які періодично приїжджають господарі.…\nПерша заява про крадіжку надійшла в Тернопільське районне відділення поліції ще на початку квітня. «Про віджаті вікна та відсутність електроінструментів повідомив житель села Домаморич. Майна більш як на дванадцять тисяч гривень викрав з двох нежитлових будинків невідомий. Перша заява про крадіжку… — 11.12.20 14:00\nДТП у Делятині: утворився великий затор із вантажівок (фото)\nСьогодні, 10 грудня, на Прикарпатті трапилася дорожньо-транспортна пригода. За інформацією очевидців, аварія сталася на виїзді із селища Делятин. Читайте також: На Прикарпатті автомобіль влетів у відбійник Сьогодні, 10 грудня, на Прикарпатті трапилася дорожньо-транспортна пригода. Про це повідомили… — 10.12.20 13:05\nУ Делятині зіткнулись дві машини.\nСьогодні, 10 грудня, близько 12:00 у Делятині сталась аварія. Про це в телеграм-каналі "Чат 112" повідомляють очевидці. Причина аварії та чи є потерпілі наразі невідомо. Сьогодні, 10 грудня, близько 12:00 у Делятині сталась аварія. Про це в телеграм-каналі "Чат 112" повідомляють очевидці, пише…\nА ще Анастасія Квітко помірялася сідницями зі своїм "клоном" з Австралії Анастасія Квітко поділилася спокусливим фото, гіпнотизуючи шанувальників своїми принадами Популярна російська модель Анастасія Квітко, відома також як російська Кім Кардашьян, не перестає дражнити чоловічу половину фоловерів…\nОстанній подих осені: яскравий листопад 2020 в Ужгороді\nОстанній подих осені: яскравий листопад 2020 в Ужгороді (ФОТО). Фото Ксенія ШокіноїЧитайте наші найцікавіші новини також у Інстаграмі та Телеграмі Останній подих осені: яскравий листопад 2020 в Ужгороді (ФОТО). Нехай останній місяць осені запам'ятається ужгородцям не лише політичними баталіями та… — 30.11.20 20:14


Як надіслати запит в архів |ЯкПросто\nВам потрібно уточнити дані по своєму трудовому стажу? Або ви складаєте родовід своєї родини? Словом, вам потрібна інформація з архіву. А раз вона потрібна, її слід запросити. Якщо точної інформації про місце подій у вас немає, припустимо, ви розслідуєте долю давно померлого родича, життєвий шлях якого вам досконально не відомий, надішліть запит в Росархів — Федеральне архівне агентство. Але якщо географія пошуку вам зрозуміла, направляти запит краще в архів того регіону, в якому відбувалися цікавлять вас події.\nСкладіть заяву-запит у вільній формі, але обов’язково вкажіть в ньому:\n- Ваші ПІБ, повну поштову адресу, контактний телефон та e-mail;\n- Тематику запиту, а також період часу, до якого належить цікавить вас;\n- Всі факти, які ви знаєте по темі запиту, викладені чітко і зрозуміло, з використанням виключно нормативної лексики;\n- Форму і способи отримання відповіді (звичайна пошта, e-mail);\n- Вказівка, куди ви вже зверталися з цього питання (якщо таке було).\nВідішліть запит в потрібний вам регіональний архів Поштою Росії рекомендованим листом з повідомленням про вручення, або електронною поштою. Контактні адреси та телефони регіональних архівів ви можете, при необхідності, уточнити на сайті Федерального архівного агентства (Росархіву). На сайті також є спеціальна форма для направлення запитів безпосередньо в сам Росархів.\nЧекайте відповіді на свій запит. Який-небудь відповідь на соціально-правові запити повинен піти, максимум, через 30 днів після реєстрації вашої заяви. Якщо строк виконання вашого запиту буде збільшений, архівні працівники повинні будуть вас про це сповістити.\nПовторіть свій запит, якщо ніякої реакції протягом 30-ти днів не було. Можливо, ваша заява просто загубилося. Якщо жодної відповіді так і не надійшло, запросите в органі управління архівною справою потрібного вам регіону, чому ваше звернення залишилося без уваги.\nМайте на увазі, що архів може вам відмовити у наданні відомостей. Але навіть у цьому випадку протягом 15-ти днів архівні працівники повинні надіслати вам мотивовану відмову у письмовому вигляді.\nОскаржуйте цю відмову, якщо вважаєте за його неправомірним, подавши заяву керівнику Росархіву, до Міністерства культури РФ, або в суд. До заяви обов’язково додайте копію відмови.\nЗа соціально-правовим запитам інформація з Росархіву надається безкоштовно. До таких відносяться запитам довідки, що підтверджують трудовий стаж, службу в армії, здобуття освіти, наявність нагород, соціальних пільг і т.п. Запити тематичні та генеалогічні обробляються на платній основі. Також за гроші обробляються термінові запити і надається повторна інформація з архіву, якщо початковий відповідь була вами загублений.


$ Кредит готівкою Ланівці, в банку без довідки про доходи\nКредит готівкою Ланівці в банку без довідки про доходи\nРейтинг банківського кредитування фізичних осіб у м. Не ограничивая вас в способах их применения. И зачисление средств на карту это все возможно. Паспорт та ІНН код. Оформляйте онлайн кредитний калькулятор. Бизнес и услуги Финансовые услуги партнерство. Так як тут ви можете легко вибрати найкращі умови кредитування серед пропозицій банків. Гроші готівкою до 200 000 грн. Кредитування готівкою на карту будь-якого банку. Терміново кредит готівкою можна отримати навіть не виходячи з дому за допомогою даного сайту. На виплат та гарантії якості на всі Мобільні телефони в Ланівцях\nПорівняння умов видачі та оформлення. Наиболее популярные банки в городе Лановцы Приватбанк. Регіон Ланівці Розміщено 30. Кредитна карта з доставкою Кредит готівкою. Вам терміново необхідні кошти. Сертифікат якості процесу кредитування. Нижче буде перелік банків та кредитних організацій. На будь-які цілі фіксована ставка протягом всього терміну кредитування. Де взяти кредит в інтернеті і як оформити його максимально швидко та просто за 15 хвилин. Наша компанія одна з найвідоміших на ринку надання кредитних продуктів. Я прочитав -ла Умови кредитування та згоден -на з умовами\nКредит Готівка на авто\nМобільні телефони в Ланівцях\nДо 10 000 грн. Де взять кредит наличными в Лановцах. 016 1036 Переглядів 10 Рейтинг 0. Огляди банків і кредитних програм України. Умови кредитування Кредит до 300 000 гривень Термін до 48 місяців Кредитна картка. Переваги продукту До 300 000 гривень на будь які потреби. Які мають представництва у вашому місті. Термін кредитування від 12 до 60 місяців. Без поручителів і застави. Кредит готівкою Чернівців.\nКредит Готівкою у Ланівцях кредит Дошка оголошень З рук\nКредит наличными в Лановцах - где взять деньги в кредит на\nЧаще всего банки готовы выдать кредит наличными деньгами. Заключение в течении 30 мин. До 300 000 грн. Поради при оформленні кредитів готівкою та огляд програм мікрокредитування. Кредити на енергозберігаючі товари. Що ця сторінка буде корисна для вас. А надійний спосіб вирішення питань де взяти гроші на будь-які цілі кредит готівкою. Швидкі кредити онлайн на картку будь-якого банку України. Оформлення за 20 хвилин. Чернівці вулиця Братів Руснаків\nІнші сторінки: 164, 151, 208, 262, 332, 168, 106, 131,


Квартира V.I.P класу в центральній частині міста!!!, Львов, 115000 у.е.\n> Главная > ❶ Портал недвижимости > Недвижимость > Львов > Купить квартиру >Квартира V.I.P класу в центральній частині міста!!!\nКвартира V.I.P класу в центральній частині міста!!!\nПропонуємо Вам купити 3 кімнатну квартиру в Австрійському будинку!\nМетраж: 90/60/10 м2 + 11 м2 цокольного приміщення з євроремонтом.\nЦіна: 115 000 у. о.\nКвартира знаходиться по вул. Магазиновій (бічна вул. Я. Мудрого). Зручне планування. Парадний вхід. Дві квартири на поверсі.\nПереваги: середній поверх, стіни 80см, що дозволяє ефективно зберігати тепло в зимою та дає можливість обходитись без кондиціонера в літку. Вже готова до життя - Вам не треба робити ремонт і втрачати час на пошук майстрів та матеріалів. Тільки завести свої меблі. До центру 15 хв пішого ходу. Є можливість паркувати машини біля будинку.\nЗатишок, спокій та комфорт в ближньому центрі, в будинку, який є міцним та надійним!\nІ головне! Цокольне приміщення - 11 м2 з євроремонтом (вирівняні стіни, гідроізоляція, плитка на підлозі)! Яке можна здавати та мати пасивний прибуток! Також є окремий підвал для зберігання особистих речей.\nЗа детальною інформацією - телефонуйте. Цена - 3 013 000 грн\nЛьвовская обл, Львов, Галицкий, Ярослава Мудрого ул., 27\nСанузел раздельный, 2 балкона, высота потолков - 3.7 м, автономное отопление, бойлер, бытовая техника, элитное жильё, паркинг, камин, охранная сигнализация, подвал, с мебелью, торг уместен\nДобавлен: 12.04.2016 11:33\nИзменен: 19.08.2017 09:54


Ми український народ: національно-етнічна мозаїка. У випуску - різні виміри і проблеми українського етнонаціонального і етнокультурного життя\n28 березня 2003, 20:48\nКиїв-Прага, 27 березня, 2003 року.\nРізні виміри і проблеми українського етнонаціонального і етнокультурного життя – тема наступних п‘ятнадцяти хвилин у програмі «Ми український народ: національно-етнічна мозаїка”. Перед мікрофоном Олекса Боярко.\nУ березні українські болгари відзначили 125-ліття звільнення Болгарії від османського рабства. З цієї нагоди до Києва з‘їхалися представники болгарських громад з усієї України. На зібранні побувала Богдана Костюк.\nПодібно до українців, болгари упродовж століть боролися за волю. Чимало болгарських родин, які активно протидіяли османським поневолювачам, наприкінці вісімнадцятого - дев’ятнадцятому століттях були змушені емігрувати. Чимала болгарська громада оселилася на Півдні України – на Одещині та на узбережжі Азовського моря (сучасні Приморськ, Бердянськ). Нині, за даними останнього перепису населення,на території України проживає близько трьохсот тисяч етнічних болгар. Як кажуть професори Наталя Шумада та Іван Стоянов, українські болгари не втратили національної ідентичності, свідомості, традицій; українська держава надала їм змогу вивчати рідну історію, мову, літературу. Цього року, перед учасниками урочистих зборів у Києві виступив ансамбль «Пріморскі жар» болгарського ліцею з міста Приморське, в якому понад 60 % населення становлять болгари. Розповідає Елеонора Василєва – керівник ансамблю:\n“Понад шістдесят відсотків населення Приморського – болгарського походження, а навколо міста розташовані низка болгарських сіл. Ми їздимо туди, збираємо необхідний фольклорний матеріал; слухаємо батьківську мову; спостерігаємо за тим, як дбають болгари про традиції. Ми маємо змогу відвідувати інші місцевості, де мешкають болгари, і збирати матеріал, необхідний для репертуару ансамблю. Україна стала справжньою вітчизною для нас і наших дітей”.\nІ тим більш прикро було бачити, що на урочистих зборах, за присутності українських і болгарських науковців, представників посольств Болгарії та Росії, немає нікого від київської влади і від Верховної Ради України, де діє парламентський комітет “Україна – Болгарія”.\nГазета “Українське слово” – одне з найстарших видань, яке ставило на меті унезалежнення України. У Києві відбулася конференція на честь 70-ліття газети. Слово Тарасу Марусику.\nКонференція “Українське слово в контексті національно-визвольних змагань” відбулася 25 березня. Це перший захід з низки інших, які пройдуть в Україні. У конференції взяли участь голова проводу Організації українських націоналістів, колишній останній президент Української Народної Республіки у вигнанні Микола Плав’юк, редактор часопису Євген Петренко, директор Бібліотеки імени Ольжича Олександр Кучерук, дослідники, які займаються вивченням історії “Українського слова”.\nЦя газета почала виходити в Парижі у травні 1933 року, коли польська влада на Західній Україні ввела жорстку цензуру на українську пресу. Часто газети виходили без цілих шпальт. Іноді українські видання закривали. Тому для кристалізації українського національно-визвольного руху необхідно було створити відповідний друкований орган. У той час у світі вже існували українські видання, зокрема у Північній і Південній Америках, однак вони не задовольняли організований український рух.\nТодішня політична ситуація була несприятливою для створення української газети у Франції. Говорить Микола Плав’юк: « Українці у Західній Європі пробували на терені Фракції, Англії пропогандувати позиції українського політичного світу, який хотів бачити Україну самостійною. На жаль, в міжвоєнній політиці Франція і Англія не звертали на це належної уваги. Коли були можливість і бажання українських робітників оформитися в окремий легіон, який готовий був виступати тоді проти Німеччини, то відповідь була – включайтеся в ряди польської армії. Іншими словами французи тоді не розглядати українців як окремий елемлент».\nНа моє запитання, чому в такому разі газету було засновано у Парижі, а не, скажімо, у Празі, Микола Плав’юк відповів так: «Український Народний Союз у Франції був найчисельнішою із всіх закордонних установ, у Парижі зібрався цікавий склад людей, була людська база, яку можна було обслуговувати, і був редакційний колектив, з якого можна було формувати газету.»\nМикола Плав’юк вважає історію “Українського слова” тісно пов’язаною не лише з історією українського національно-визвольного руху, але й з історією материкової України. Микола Плав’юк: « Українська спільнота зберігала «Українське слово» від емігранщини, від процесів, які проходили в Україні.»\nНа початках незалежности України “Українське слово” перенесло свою редакцію і свою діяльність спочатку у Львів, а потім - у Київ. Ось що сказав Микола Плав’юк про теперішнє “Українське слово”: «У сучасній Україні “Українське слово» займає позицію, я б сказав, конструктивної і критичної опозиції».\nВ Україні за минулі 200 років чимало гірких і злих слів сказано про зрадництво представників еліти. Чим викликане це зрадництво і яка еліта за всіх обставин захищатиме не власні, а національні інтереси? Академік Іван Дзюба має неординарний погляд на ці непрості проблеми. Послухаємо його.\nТільки дуже лінивий не кричав у нас про те, що українська еліта відрізнялася від усіх інших національних еліт своїм патологічним зрадництвом. Цей стереотип іде від цілковитого ігнорування фактів світової історії. Зрадницька поведінка українських станових еліт була абсолютно закономірною. Такою була, є і буде поведінка станових еліт всіх народів за аналогічних обставин. Вони переходять на службу до держави панівної нації, інакше б перестали бути становою, або привілейованою елітою і деградували б, або були б знищені. Виняток можливий за умови, що еліта економічно або культурно дуже глибоко вкорінена в національне життя, а терор проти неї не має тотального характеру або триває недовго.\nТоді її залишки можуть зберегтися і втримати певне значення. Але в Україні цієї умови не було. Проте цілковитий параліч еліт зберігається не завжди. Часом вони зберігають якійсь приглушений національний сентимент і навіть плекають потай реваншистські мрії. Хоч спостерігається і протилежний феномен: витіснення цього сентименту неприродно фарсованою ненавистю до свого обірваного кореня. Все це було і є в історії України, як певною мірою і жертовностійкість деякої частини національної станової еліти. Але важливо подивитися на еліту не за соціальним чи фаховим станом, а за якістю людської природи. Це люди героїчної або альтруїстичної вдачі, люди совісті, добра, співчутливої мудрості, на яких стояла Україна, яка і є її справжньою елітою. Вони не створили цілісної соціальної верстви, але витворили етику вірності Україні. Вона - в піснях і думах, в образах української людини у творах класиків, у подвижництві відомих та невідомих героїв, які віддавали своє життя за Україну.\nЩо це еліта етична в християнському розумінні, здається, не треба доводити. А еліта станова в Україні може здійснитися лише як проекція еліти етичної.\nЯк відомо, поза межами України мешкає понад 15 мільйонів етнічних українців. Українські поселення Далекого Сходу і їхні фольклорні традиції – тема “Етнографічного нарису” Олени Боряк.\nДалекий Схід – одне з місць найбільшого скупчення українства у Російській Федерації. Так званий Зелений Клин – територія, що охоплює нинішні Приморський, більшу частину Хабаровського країв та Амурську область, був заселений переселенцями – переважно вихідцями з українських губерній. Внаслідок перенаселення і нестачі землі в Україні, у бажанні шукати кращого та вільнішого життя, перші переселенці почали з’являтися на Далекому Сході ще у 50-х роках 19 ст. Місцями виходу переселенців на Схід були у першу чергу Київська, Волинська, Подільська та Чернігівська губернії. Так на карті Приморського краю з’явилися назви – Спаський, Чернігівський, Хорольський райони; селища Кролевець, Пирятино, Романівка. Цікаво, що упродовж тривалого часу мешканці- українці розрізняли себе за походженням.\nТут продовжила своє життя традиція прозивання “чужих“ за характерними ознаками. Подільців дражнили “мамалижниками“, волинців – “токмачами“ (бо полюбляли товчену картоплю), а полтавців – “полтавськими галушками“. Знали, в яких селах, навіть віддалених, мешкають “свої“. Це не мало значення для кохання і шлюбів, але і у нових, утворених уже тут сім’ях співали і полтавську пісню зі своєрідною українсько-російською лексикою, і привезену з Поділля “На Іван Купала“. Але й ще досі найяскравіші виконавці можуть пригадати, в яких родинах першопоселенців співалася певна пісня.\nМої колеги-фольклористи, і серед них – Галина Довженок, записуючи свої враження від експедиції 1990 року до Західного Сибіру та Західного Алтаю, зокрема писала: “Мене знову тягне туди відчуття ще прихованих від нас фольклорних багатств і щире бажання спокутувати провину перед краянами, перед тими, хто навіть у годину веселого застілля співає зі смутком: Напиймося, роде, Напиймося добре, Напиймося, родиночко, Нас тут немножечко. Одно повмирали, Других у войсько забрали, А третії на Вкраїні Та й нас позабували“.\nІ закінчує програму рубрика “Історичний календар”. 27 березня виповнюється 210 років від Другого поділу Польщі, внаслідок якого Правобережна Україна була приєднана до Російської імперії. Перед мікрофоном Віталій Пономарьов.\nЗахоплення російського трону Катериною Другою 1762 року призвело до посилення аґресивності російської політики щодо України. Вже через 2 роки російська імператриця змусила гетьмана Кирила Розумовського зректися булави і невдовзі оголосила ліквідованою саму посаду гетьмана. 1765 року на Слобожанщині був скасований полковий устрій, натомість утворена Слобідсько-Українська губернія. 1768 року російське військо придушило на Правобережжі повстання гайдамаків під назвою Коліївщина. 1775 року російські полки зруйнували Запорозьку Січ. За 6 років на території Гетьманщини був скасований полковий устрій і запроваджене Малоросійське генерал-губернаторство. 1783 року Росія захопила Кримське ханство, тоді ж були покріпачені українські селяни. Ще 1772 року Російська імперія разом з Прусією та Австрією взяла участь у Першому поділі Польщі. Намагаючись урятувати державу, польський Сейм започаткував низку реформ державного устрою, а 3 травня 1791 року ухвалив Конституцію. 14 травня наступного року лідери польської опозиції магнати Потоцький, Браницький та Ржевуський проголосили у Петербурзі, а згодом у містечку Торговиця неподалік Умані, конфедерацію (тобто, повстання), спрямовану проти Конституції. А за 5 днів перед тим російські військові частини вторглися біля Могильова на територію Речі Посполитої і невдовзі з’єдналися з конфедератами. Наприкінці липня російська армія взяла Варшаву.\nНаступного місяця розпочалися переговори про Другий поділ Польщі, завершені у січні 1793 року. Згідно з цими домовленостями, Катерина Друга 27 березня видала маніфест, яким підтвердила захоплення Російською імперією Правобережної України.


Продаж пам'ятника: Місцева влада в Чернігівській області виставила бронзовий пам'ятник Леніну на продаж (25.04.16 18:30) « Політика України | Цензор.НЕТ\n21359 відвідувачів онлайн\nВсе про:Ленін (49) мер (143) Чернігівщина (239) декомунізація (194)\n25.04.16 18:30 25.04.16 18:34\nМер Новгорода-Сіверського Чернігівської області виставив на продаж бронзовий пам'ятник Леніну, встановлений в центрі міста.\n"Жодних політичних підстав чи бажань зберегти останню статую Леніна на Чернігівщині немає. Депутати схвалили рішення зняти, і я прагну реалізувати це рішення з максимальною користю для громади"- прокоментував мер Новгорода-Сіверського Сергій Бондаренко.\nТакож дивіться: "Я виріс із цим Леніним": під час знесення пам'ятника в Одеській області виникла бійка. ВІДЕО\nНа думку Бондаренка, пам'ятник можна продати вигідніше, аніж просто здати як металобрухт.\nОголошення розміщено на сайті на початку квітня, запропонована ціна - 1 мільйон гривень.\n"Я розумію, що вартість не зовсім обґрунтована, скоріше це спроба привернути увагу", - пояснив Бондаренко.\nВін зазначив, що кожного дня отримує кілька дзвінків, потенційні покупці цікавляться, однак остаточно рішення ще ніхто не прийняв.\nТакож Бондаренко підкреслив, що бронзовий пам'ятник висотою 5 метрів та вагою кілька тонн не може бути проданий менше його балансової вартості - 160 тисяч гривень.Пам'ятник Леніну у Новгороді-Сіверському був встановлений у 1985 році, тоді його вартість становила майже 70 тисяч рублів СРСР.\nТакож читайте: 151 пам'ятник демонтований і майже 1,5 тис. вулиць перейменовано на Луганщині в рамках декомунізації, - ВЦА\nКошти від продажу міський голова має намір використати на благоустрій центральної частини міста, зокрема спорудження фонтану.\nЦензор.НЕТ › Новини › Політика України › Місцева влада в Чернігівській області виставила бронзовий пам'ятник Леніну на продаж


ГДЗ Фізика 9 клас М.О. Чертіщева, Л.І.Вялих (2011) Тест-контроль. Відповіді та розв'язання на FreeGDZ.com\nЯк напевно відомо усім школярам, завдання, що пропонуються для контрольних робіт, вчитель бере не тільки з посібників, які розроблені за новою програмою. Адже ті, що містяться у старих книжках також непогані й цілком підходять для контролю знань. Тим більше, що вчитель перевіряє їх на відповідність темі. Якщо говорити про фізику, то що більше видів завдань учень вмітиме розв’язувати, то кращими будуть його знання, а отже, оцінки з дисципліни. Тому пропонуємо дев’ятикласникам при підготовці до самостійних і контрольних робіт застосовувати посібник з тест-контролю за 2011 рік. Перевірити відповіді ви зможе за розв’язками, запропонованими на FreeGDZ.\nФізика 9 клас: вчитися на відмінно легко\nПосібник з тест-контролю для дев’ятого класу, а також ГДЗ з фізики 9 клас (Чертіщева, Вялих) складаються з двох розділів – варіантів. У кожному варіанті по 16 самостійних і 6 контрольних робіт. Відповіді на будь-яку роботу подані на окремій сторінці. Це дуже зручно для перевірки. Вони записані саме так, як повинні виглядати розв’язання в учнівському зошиті. Якщо було запитання у вигляді тесту – відповідь позначена літерою. Якщо контрольним завданням була задача – в розв’язнику ви можете знайти повну відповідь.\nТож за допомогою ГДЗ підлітки можуть не тільки запам’ятати алгоритм вирішення тієї чи іншої задачі, а й вміти правильно сформулювати й записати хід виконання вправи. А коректний запис, як ви вже знаєте, значно збільшить ваші шанси отримати гарну оцінку.\nВідповіді до контрольних вправ: як користуватися\nЩоб знайти розв’язки до посібника з тест-контролю з фізики, а так само готові домашні завдання з будь-якого предмета, потрібно зайти на сайт ФріГДЗ. До речі, не забудьте зробити вкладку в браузері. Далі знаходите навчальну дисципліну, клас і книгу, в якій вміщені завдання.\nУсі відповіді на нашому ресурсі безкоштовні, користування сайтом необмежене і не потребує реєстрації та скачування файлів або архівів. Розв’язки доступні в онлайн-режимі з будь-якого електронного пристрою. То ж якщо у вас немає стаціонарного ПК, можете користуватися смартфоном. Єдиний мінус – на малому екрані не відображається уся сторінка з відповіддю, тому картинку доведеться пересувати.\nМи впевнені, що ГДЗ допоможуть вам знаходити відповіді на складні запитання, правильно оформлювати відповіді, а отже, й отримувати високі бали з фізики.