Під владою вітру\nНевгасимий пломінь слова\nу долонях зібгав вітер,\nНевидючість. Кольє ночі\nзараз виймуть із шкатулки.\nУ нічній придорожній тривозі\nз-перед себе довкіл поглинаю очима...\nОзирнувсь. І розвиднілась стежка\nу безвість і в небуття.\nВиє вітер. Натиснув\nклавішу ночі мокрим пальцем...\nНа далеких магістралях\nсвічок пломені - у танці.\nчути журливі пісні,\nВиклював очі небесні\nДвоє в імлі загубились.\nОсінь. Сльота. І новітні\nіскри любові погасли.\nВічний біль серця - самітність.\nВмираєм швидко так, наскільки це можливо,\nІ розбиваємо світ мислей на друзки...\nДовкілля палахтить передчуттями дива\nПід урагану крик, потужний і різкий!\nВірити треба у світ,\nбо він інколи - дуже привітний.\nМи - вогонь,\nми - під владою вітру.\nОй заглянь у двері, ранку!\nТіні сторіч гойда вітер,\nПопіл упав на бруківку.\nСкарб України - днина погідна,\nЩоб зиму прогнати, щоб вишні розцвіли,\nЩоб пісня над ланом у небо злетіла.\nЩастя до сонця, до вітру подібне.\nОблітає вишневий всецвіт;\nто весни білий танець, останній.\nУ далекій лункій перезві\nюний голос прорвав одностайність.\nВід пам’яті відпали\nдля пишних хоромів своїх,\nі ті, що з ночі\nщоб потім з них труни\nщоб їм перепали\nСніги загелготіли на вершинах,\nТріпнули крилами і зникли,\nНаслали, прикрі, темінь гір, у схилах\nЧужих їх голови поникли.\nА білосніжні мрії зрожевіли\nВід ран кривавої говірки,\nВостаннє мої очі розревілись,\nІ схлипнула прощально хвіртка.\nІ я пішов, все кинув, не дивився\n(А ноги так пекли в онучах!), -\nНа пройдене скорботно сніг стелився\nСлізьми колючими на кручах.\nБлукають, наче люди по землі,\nДумки, розпатлані та голі.\nПосоловіли очі в бур’яні,\nО не згасай в багні, душа...\nКолючий дріт - напнутий, як струна,\nПошматував мене навпіл, -\nВідтяв буремний дух від тіла.\nТруну злагодили в момент,\nМогила - свіжа рана на землі.\nЙ душа під дулами катів\nСпроваджена у безвість,\nПонадіявся на вогні,\nта вони погасли.\nУ темінь дорога одна...\nУ небі були брильянти,\nпоки хтось не покрав.\nПерестріли чужинця першим\nі, раді, злодієм нарекли.\nКат і монах жили близько.\nЗашморг на шию,\nлавка - хитка і слизька.\nЗависли в повітрі мрії...\nІ кров замерзала в жилах.\nЛюди як люди...\nВін бачив криві уста\nі сльози тих, чиї голови\nще на плечах.\nІ прийдуть дні\nІ прийдуть дні, затиснуті у грати,\nІ вітер вип’є сльози на щоці,\nЯ знаю, там чекатимуть солдати,\nІ ворог мій з наганом у руці.\nІ прийдуть дні, сполохані як птахи,\nІ стяги полоскатимуть в крові,\nОсанну загорланять труби срібні,\nА череп мій - то келих на столі.\nІ прийдуть дні, задивлені у себе,\nІ люди показяться від пітьми,\nІ хтось мужніший поміж ними\nЗухвало крикне: Месія гряде!\nНадовго розділили нас світи,\nЯ тут зостався, бо несила далі йти.\n...А він, нав’ючений та грізний,\nз свинцевим тягарем доріг і ран,\nІшов. З нього сміялись,\nв нього стріляли,\nТа з байок люди виростали,\nПроводирем не був,\nне був і пілігримом,\nВони самі йому корону натягнули.\nЖахнулись. Було пізно.\nЩезають дні, порізані на миті,\nа з ними голови підбриті бранців.\nВлітає куля - трохи-трохи\nне понівечила сервант,\nна вулиці на мене ждуть\nіз револьвером інтелекти.\nЧомусь їгомость не прийшов,\nто ж сповідати буде Бог...\nП’яненький падає туман,\nп’є поцілунками тепло,\nв пориві божевілля від любові\nперевертає вверх річкове дно...\nІ от прийшли мене карати\nдва ока і залізні шати.\nДопіру думав вольную дали.\nБа, ні... Ось - вирок.\nІ привітання тихе журавля,\nТе привітання ніжне, наче вечір,\nСтискає, ніби дівчина за плечі,\nУ небо кличе, весну прославля.\nЗа селом заспівали дівчата шальні,\nуві сні їм ввижались палаци ясні:\nщастя-радість, весільні пісні звідусіль\nструменіли свавільно, мов сльози на сіль.\nЗ ними плакали грози, в гаях солов’ї.\nРозревілись й собі в болотах бугаї,\nпроклинаючи сонце зі смутком. І день\nодлетів, скаламутивши пломінь богинь,\nдивовижно солодких, жагучих, п’янких,\nзавжди тихих, самотніх, тендітних, крихких,\nсвітлооких, бентежних, мов гомін ріки,\nкотру тяжко плекали таємні віки.\nЗгасли лінії обріїв дальніх, лихих,\nвтекли в небо, сховались в краплинах. Затих\nвсякий сущий. А місяць звільнивсь, скинув гніт,\nна човні і на веслах подався у світ\nмандрувати. А далі, стомившись поклав\nна свої перевесла мільйони заграв:\nповні відра зірок і шляхетних зітхань.\nНіч тремтіла в обіймах вечірніх, як лань.\nВдалині сонцедень виривався і брав\nголіруч синій простір, мов звір, що конав,\nі зопалу труснув буйним чубом вогнів,\nі безсило повис на калині. Зомлів...\nУ напрямі шторму\nДе вершини є шпичасті,\nллють веснянії дощі,\nі блукають ранком в хащі\nїхні славнії коші.\nзгомоніли з вітром мир,\nкрешуть блискавки вогнисті,\nдідько хитрий - їх кумир.\nЧути регіт ураганів:\nзгинь з дороги, пілігрим!\nПогасили вікна храми -\nтак звелів господар-грім.\nПоховалися під ліжко\nзносить хати відьма-річка,\nстали юнгами дядьки.\nз млосних буднів у моря,\nв маяках вогні розвели,\nв штормі хвилі ще й горять...\nВрешті стихли у глибинах\nхлопці рвійні - бунтарі,\nвпали мертвими на схилах,\nде ростуть лиш чагарі.\nОб тендітні благі схили\nб’ються брили льодові.\nСпохмурніло море. Квилить.\nА кремезні вартові?\nВже дуби оті й безрукі,\nбез кори і без життя,\nта стоять, мов горді дуки,\nі вода не йде в жита...\nПокалічений, кров з рани,\nспокій серця - пополам,\nвкрали світло нічних ламп.\nХтось сказав: в душі на днищі\nдумати найкраще двом,\nто й летить назустріч хвищі\nмовлене найменшим злом.\nЗарясніли широкі шляхи едельвейсами,\nнемов гори, посварені сильно з колесами.\nОбвінчалися ночі з царівнами-зірками,\nпильно в темінь очима вдивляються зiркими.\nДалеченько зайдеш і не стрінеш зустрічного,\nзабарилися всі десь у пошуках вічного.\nЗавесніли потішно шляхи едельвейсами,\nзагуляли й вітри, потривожені гейшами.\nДосить мчати, крутитися в колесі з білками,\nде суть плеса, річками незбовтані мiлкими.\nГріх боятись агори, архонтів припечених\nі цикути із чаш соловейків приречених.\nЗаридали шляхи на межі з едельвейсами,\nсерце й в камені є, - я клянусь парацельсами.\nЗаблукати не страшно в звитяжній ущелині,\nхоч і душі вертаються звідти пощерблені.\nОй в степу тридев’ятому, з барткою в Космачі\nмав би впасти навіки в Карпатах і в космосі.\nЗаясніли бентежні шляхи едельвейсами,\nзадрімали думки, приколисані веснами.\n(переспів угорської народної пісні)\nОсь уже Першотравень прийшов\nІ повітря прекрасне мов шовк,\nЯк ввірветься намисто весни,\nКілька бусин на пам’ять візьми.\nНай болить голова у коня,\nЧерез дівку не плакать ні дня,\nОкругла, серпень 1992\nРоки летять, ніби у вирій птиці...\nЯкось навесну ми ще вернемось в дитинство\nПід молоде травневе під зелене листя.\nТа стрінемось не всі, знайомі лиця.\nТравневі дерева у білому-білому цвіті\nприсіли з дороги спочити на сірих узбіччях,\nРозгойдані вітром, додому злітаються діти\nВ єдине суцвіття, під дзвоник грядущого літа.\nВечірні очі світанку\nОбіч - Шлях Чумацький. Розбрелись планети\nСтадом злоторунним по стрімких плаях,\nІ якось зненацька вражено застигли:\nЗ чорних очей всесвіту - сонячний сон.\nРозімкнулись вії, спалахнули вічі,\nКрики непокори розірвали ніч,\nГолосом світанку обізвались луни,\nКаганцем лякливим позначилась путь.\nДушу гнітять, душать земляні кайдани,\nСпутані стремління сяйвом перехресть,\nА туман з-над річки побратим зустрічний,\nЯк він хоче жити! Сонце, пожалій!\nПечально травень посміхнувся.\nЙого сліз не побачив ніхто...\nНа світанні прокидаюсь - будить зрілість.\nБудуть ночі безсонні - осінні суцвіття.\nА зима - брід останній, четвертий...\nІ до берега вже не дійти.\nСилуети на видноколі\nГалера мчить, гребці невтомні.\nСиньоока далечінь заколисує.\nШле бризки свіжі Плутон.\nГасне маяк, тихим ранком\nясніє чоло Олександрії...\nПірати!!! втратили міру\nі якір - зайвий тягар.\nВітрильник стрілою летить,\nСирени замовкли, не звели з дороги,\nто ж зблисне востаннє булат.\n...Розбились об темінь, виносить\nна рифи і скелі їх течія...\nНа дикому буйному полі\nзламаєш голову, як глянеш вгору.\nЗостались нічиїми там\nїхні зорі - троянди небес.\nЗ хмар і туману зринаєм,\nне із глибин морських,\nтуди, де зоріє мрія,\nде дужі груди-вітрила\nНавіть тоді, коли заридають дощі,\nлюта повінь поглине човен,\nя буду несхитним, я буду певен\nна крихітному острові болю душі.\nНавіть тоді, коли заридають сліпці\nнад бандур пірваними струнами,\nя розтягну сім струн між грунями,\nрозпрямлю хребет веселці.\nНавіть тоді, коли заридають мертві,\nналякавшись холоду і забуття,\nсам зігріюсь на пригаслому нерві\nтих, що приєднались до більшості.\nБуде, що буде - і розкіш, і каяття,\nі вибух архіпелагу ідей в океанах душі\nОто прийшли мої жахні хвилини,\nА смерть і розмовляти не спішить,\nВже й рідні викопали кущ калини,\nЧекають на могилу, щоб садить.\nІ сонце вже не світить, як тоді,\nЗапали хмари в чорнії долини,\nНа зло шаліють, б’ються в темноті.\nЧому здригнувся? Чую подих смерті,\nБо ось на цвинтар скоро віднесуть -\nУ той нудний перелік монументів:\nВідмучились, і тут могили суть.\nХоч виглядав вельможного приходу,\nТа інколи втрачав наснагу ждать,\nЯк і сьогодні, вірив у принаду -\nЧас повернуть на сто вісімдесят!\nНі тіні сумніву,\nні каркання ворон,\nні хвиль розчарувань\nу дні спокути.\nЛиш таємничий жест провідника\nі жайвірливий поклик.\nНема щастя в долині,\nна п’ядесталах кумирів,\nу прикордонні з дрібними,\nа там, де за тином доріг\nпил дружить з тліном.\nЄ слово честі,\nа слова вірності нема...\nДумки в душі блукають і нечесні,\nто через них вмирають люди на хресті.\nДуша людська - камінна цілина,\nна ній росте хіба що ломикамінь.\nА слово вірності - душі\nпідземне джерело, вода його\nне проривається назовні.\nВоно струмить всесильно і таємно,\nв чужих краях віщує повінь\nна пороги часу.\nЄ слово вірності!\nЛиш на устах брехні його нема.\nв які моря, в які пірнати води,\nщоби втекти від марноти?\nДалеко в горах десь\nлунають горни і збір сурмлять\nна нездоланному шпилі.\nТам едельвейси - чисті очі неба,\nвулкани, як троянди - з пелюстків вогню,\nа весни не торкаються вершини...\nЗима, зима - не те, що слово “зими”:\nодна лиш і суцільна вічна мерзлота.\nЧого не люблю, то розмов чарівних:\nВони бентежать продихом надії,\nУ них вітають думку скороспілу,\nПрихильність щиру до безглуздь ідилій.\nСловами годі солодити душу,\nВід них тьмяніють всі на силуети,\nЗадля шляхетності, задля спокою...\n“Спочинок тільки сниться для поетів!”\nЗависла і пірнула в небо мелодія.\nСтихла. Піаністка біля вікна.\nВдалині, на горизонтах віків -\nдиригенти славетних оркестрів.\nЧиїсь предки і тезки...\nЕмоцій, пристрастей не стримати.\nНе кинутись лишень у прірву шторму,\nу саму гущу - вир!..\nТи впевнена: де каламуть,\nтам б’ють прозорії джерела?\nоглянув із вікна востаннє\nвсе знайоме на пероні.\nНавертають на сон дротини рейок,\nіноді в згадці майне\nпрощальний помах руки\nі лягає карбованим ніжно.\nУ мене колія одна\nі шпалам ніколи спорохнявіти:\nод порогу рідного відштовхуюсь,\nаби надовго відлетіти.\nДорога ввись звивалася,\nдо золотих вершин.\nНа півпуті дорога увірвалася\nпід тупотом лавин.\nНа манівці збиваються\nЯк віти ялинові, ніч колюча...\nА та гора далека і тривожна...\nСиніє за горою уві млі гора...\nЗа тим обривом гір - нові світи!\nНаперекір вітрам збігаю вниз,\nхапаючись за віти,\nщоб завтра бути там.\nІ завтра буду там!\nТяла коси нишком\nна долівку ганку,\nКоли коси тяла\nДо вікон тулились\nі ясніли роси.\nДовкола чорні пазурі -\nдіяння й помисли кістляві...\nНадранок світ таки прозрів,\nі сповістив, що не здичавів.\nЗірчасте чорне полотно.\nСувій думок несимпатично млявих\nУпав на ілюзорне дно.\nЗ осінням листям сни перемовлялись.\nУ жовтні - теплі дні,\nДовкілля - в літнім гримі,\nТа в синю даль летять\nДалеко до зими.\nОсінній день - претеплий, в павутині...\nІ птахів перелітних цятки сині...\nІ ця предовга одіссея листя\nввірветься на землі...\nНемає сил і нікуди вже плисти.\nТі шпилі вершин дочасних\nМайструвала людям осінь,\nАби швидше хтось дістався,\nНіж затрублять зиму лосі.\nВітри безжально обривали осінні кучері дерев...\nЯкось мені переповіли, що Вона вернулася...\nМорозом спалені вуста мої, у грудях - віхола.\nДавно розпродав я вітрам як сонце,\nСвоєї віри і тепла. Не зразу, а пелюстками.\nЖиття - свавільне, без ласкавих лиць,\nНепосидюче, буйне і лукаве,\nІ воріженьки стільки насукали\nІнтриг кинжальних, пасток-таємниць.\nНевинна кров спадає із одеж...\nКоли спіткнешся, сам себе розрадиш.\nТи щиро й іншому іти порадиш\nНа віддалі від посмішок пожеж.\nЗухвалий, помиляєшся, в раю\nНе менше стане криці та вогню,\nТого і там знайдуть, хто був завзятий.\nБурлескні речі чути десь в гаю,\nТо біситься душа чиясь триклята...\nІ сонце вивільняється із шатів.\nпо росі я стомився іти,\nлети, злякана думко!\nб’є по лицю\nкров - криця,\nі серце - як горн...\nЛиш ти не коваль\nНелегко засівать зірками небо.\nВізьме кресало Місяць,\nчорну ковдру ночі.\nТільки б не задрімав\n(Сині вікна неба)\nНа барахолках прав,\nна ярмарках безглуздя\nРозтріслося ристалище: “Віват!!!”\nІ коливання вітру, вигин часу -\nтрофеї тріумфатора кульпарків.\n...І бачу: день, днесь\nпірнає в сон\nУся поезія за гроші -\nна кошти меценатів чи держави...\nІ вдень при свічах, як ніколи вперта,\nі Нобеля, й Шевченка.\nСлухайте, кому ж оця овація безсмертя???\nСтрибок кувадла в сині вікна неба,\nУламки скла - на щедру скатерть поля.\nТанцює град. З вогнями урагану.\nЗняли чохли з гармат страшної сили.\nДвигтить земля, на вітер викидає зайве.\nУпасти б на коліна. І під крипту.\nНа глибину, де обривається\nНа глибину - в новітню еру\nземлетрусів і вулканів!\nГряде весна завзятого натхнення,\nЗастиглі мислі ворухнула скресінь.\nВ асфальті дум, під спекою феєрій\nЙду небом предковічного покрою.\nУ хаосі відлунь і славословій\nСтражденний погляд у віконній рамі,\nІ пасма сліз, і басамани поту\nНа старті запізнілого реваншу.\nПрив’язані до кола, безтурботно\nз’являються і гаснуть парасольки днів.\nІ падають сніжинки замороки,\nі ллється піт - тяжке повернення\nз даремно сходжених чужин...\nЛетять у даль ночей навіжені ескорти,\nа серце покалічене об догми.\nУ цитаделі прикрих звинувачень\nнадіюся на звільнення з-під варти.\nЗамислений? Над сепією долі,\nнад рудуватим переливом віковічних барв.\nЯкий демократизм! Які складні звороти!\nІ праведність зненацька бризне,\nначе кров з аорти:\nа право сильного - сильніше за вогонь!\n(Чекай допоки він не перетлів на попіл).\nНа світі безліч норовливих рік,\nЙдуть з берегів, міняють часто русло,\nА Бог прижитись людям тут прирік\nІ те веління у каміння згусло.\nПід сонцем сотні пречудових місць\nДалеко вниз од течії Тересви,\nА люд отут вкорінився, приріс,\nАби вітри і повені не знесли!\nА світ поділений на келії,\nу них ченці, нестрижені й пострижені,\nз своїми атрибутами, з своїми привілеями.\nІ люди ходять купками,\nщоб зазирнуть, послухати,\nу кого мова звучніша,\nу кого найприємніше провести час.\nОтак вони блукатимуть від келії до келії,\nдопоки не обірветься заплутана стезя.\nА далі будуть спротиви, насилля і безсилля,\nдалеко ген за мурами чи тут,\n...Оця земля шляхами підперезана,\nобвита, ніби стрічками,\nсповита, мов дитя.\nЯк вистачить енергії для опору інерції,\nяк вистачить снаги\nдля сходження царинок цілини,\nтвій путівець не в’ється лабіринтами,\nвсе біля та все довкола,\nвід світу загороджений владиками ідей.\nВони навперейми завжди дзвінко голосяться\nхранителями поступу і поціновують талант.\nЛиш однакові у них сутності -\nвельможно-хтиві, вибухи сановності,.. -\nі все одно з копійкою вони чи бідарі.\n...Той путь нещадний і нестерпно довший,\nі мало що підступно стереже\n(потужновбивче - сльота розчарувань\nі вогнище осінньої покути).\nУсе тече, усьому час зміниться?\nНеправда: люди - скали, а не ріні.\nНавіщо читати старі книги,\nпилом застилати легені,\nвід них віє нудьгою і тліном.\nЧорнокнижники над ними,\nмов скелясте піднебіння,\nмов до скель морське стремління,\nщо залюбки розіб’є як не голову,\nто хоч кришталики очей.\nКниги древні - знахідка коштовна...\nАле нікому ніколи ніяк не знайти\nтой первісний образ і справжній рукопис,\nБо життя - ілюзорність, передчуття\nгонитви за невловимим.\nНі, це лиш гонитва, втрата чуття.\nЦе - фанатизм неосяжної віри у вічність.\nПрикметно, є тільки сходинки до неї,..\nмощені з тих, хто хотів зазирнуть їй у вічі.\nУ світ за очі, на схід диво-сонця,\nТи пам’ятаєш, як ми довго йшли\nІ звідтам якось разом принесли\nдві вістки під людські тихі віконця.\nЗ них перша стосувалася предтечі,\nТого, ким розмальовані церкви,\nДо ніг його схилились корогви.\nА друга - меч, що на сторожі втечі.\nЯ знав: тобі хотілося двобою,\nЩоб серце моє вийняти з грудей.\nІ день упав, убитий боротьбою.\nА зранку через зраду злих очей\nВзяли в полон; звойований судьбою,\nЯ - вічний полонений двох вістей.\nСпалахують пригаслі рани\nу гніздах світлих сподівань.\nНадворі темінь, і вогняно\nя воскресаю для повстань.\nЧого мені забракло вдома:\nзатишшя, спокій, без турбот?\nЧи вибір зроблено свідомо?\nТаких повстанців - кількасот!\nНе знав поразок й невблаганно\nйшов стрімко, насувом... І ось -\nмоє фіаско, мої Канни,\nПророцтво, зрештою збулось.\nЄ речі вічні й проминущі,\nВідвага - сутність молитов:\nУв ореолі людські душі,\nщо їх ніхто не поборов.\nСпалахують пригаслі рани...\nУ гніздах світлих сподівань\nзростають мислі незламанні -\nСумніви тихого ранку\nв небі розтерзані днем,\nзнову котрусь сторінку\nвітер січе мечем.\n“Хто там купається в крові?”\nВідповідь, знай, навісна:\n“Серце - стяг пурпуровий!\nТільки вітру нема.”\nНумо, поставте під двері\nпастку з тугих волокон!\nЙмено моє - химера,\nсторож чужих вікон.\nНе спопеліть лиш зусилля,\nвирвані ледве з-під грат,\nбо польоти в провалля\nбитви легші в стократ.\nІ досі, можливо, тут десь\nОазису тільки нема,\nЖурливо кочує пісок\nНевже?.. Авжеж, в оцій пустині\nЇх пута прикували до землі.\nТрудящі з рушницями.\nУсяке трапитись може.\nЗа наказом осіннього Смольного\nввірвуться в палац Зимовий.\nА завтра будуть у Києві.\nБроньовик - атрибут революції.\nБукви свинцеві - ленінська азбука.\nІ довго-довго з люльки Сталіна\nчигатимуть іскри кольору крові.\nЛине жалібний марш,\nде чулась колись колискова...\nЩо далі каже Нострадамус?\nсліпнуть люди від світла,\nвдалені тліє скіпка\nі лякає примар.\nТо - ІНЦІ.\nВириваються в простір\nі чимдуж від проклять.\nі каміння услід\nз темних гострих\nЦе - Сізіфове плем’я,\nвиростало в повітряних замках\nпід замком, де і нині\nкленуть Прометея за полум’я.\nТільки раптом повстало,\nяк стовпи захитались\nі прихисток брам упав\nна провінційний підмальований храм.\nВ дальні краї пливуть величаво\nжуравлі паперові наших мрій...\nУ тихе передзим’я прешвидкий потяг мчав...\nВглиб часу повертаюсь стрімко,\nПід боязкий раптовий сокровенний шепіт вільхи...\nТендітною сніжинкою кружляєш в танку-вихорі,\nКрижинкою крихітною - у пам’яті на бистрині,..\nЗустрічним холодом довічної розлуки.\nНічим не зумовлений вибір,\nНіхто не штовхнув, аби впасти\nв потужну стихію, у море людиносистем.\nНе маршрутом пророцтв, не магістраллю -\nМайбутність іде крутогорами звивин\nу розбитому тугою мозку.\nПора очікувань - безмірна.\nЗа безцінь час, доби крихкі секунди.\nІ ніч, і день...\nІ зорі гаснуть, і народжуються нові...\nДопоки Сонце вистигне,\nЗемлі летіти дзигою у пустоті ідей.\nПричарований помислом, думкою,\nЯк з неба у прірву - падаю вниз каменюкою\nу поле магнітне ніжного дотику.\nНа мембранах чуття, в баговинні фантазій,\nХлюпочеться вітер тайги моїх днів.\nУ присмерку, у пантеоні диму\nсолодко позіхнув вігвам заклять.\nЦілющість зим - не з рецептур аптек -\nупала на осінні чорториї.\nСлабкий меланхолійний вітер\nзіщулився під снігом.\nЦе - він, що провесінь сповістить?\nО космос мрій на серпантинах болю!\nВогняний серця монумент ранковим сонцем засвітив.\nЗбудивсь надривний голос льодовикового приходу.\nІ феєрверк медуз, бурштин морського узбережжя...\nВ кришталь води впав попіл од сигари знань.\nНе скаламучуйте спокій лукавих очей дитинства.\nЕпідемія дум - цвинтарі безіменних прозрінь...\nОто в ченці як пострижуть розкутість мислі,\nХристос воскресне і воскреснуть інші.\nОдному страшно каятись вночі\nпоміж могилами помилок.\nЗачекаймо міцного нічного морозу,\nколи ртуть у термометрі\nна самісінькім дні мінусових позначок.\nЗачекаймо сріблистого сонного ранку,\nколи первозданність оголену виведуть\nна розстріл брандспойтами лихоліть.\nЦе край живих музейних експонатів.\nУ горах душі духом дужчі.\nМабуть, звідсіль для Біблії взяли сюжет про рай:\nІ калатання дзвона в давній церкві,\nІ стрій смерек...\nДалеко вдаль, далеко ввись мій шлях проліг\nпід сіл зустрічних перегуки.\nТріумф абстрактних катастроф\nзакличе у шахту, на вертикаль\nМи розпочаті, та нескінченні...\nПриречені вічно терзатись у часі\nНа ланцюгу світочуття, світобудови.\nЧим самоцінна душа\nУ весняних потоках ілюзій?\nЗдатністю перетліти на попіл\nІ не вчадіти.\nЗнов - черепки і попіл,..\nі виростають з пелюшок\nУ майстернях - черги...\nА в музеях - тихо і порожні зали -\nЖиття святе - бо в “Житіях святих”.\nСвіт неможливий без систем.\nІнакше втратилися б орієнтири,\nВ якусь усвідомлену мить\nВпали б у безконечність - у часове божевілля.\nА від безсилля\nА поховань - ув археологів каталог.\nУдача - рештки, черепки...\nЧастіше - лише попіл.\nЯк прочитать уривки твоїх мислей?\nВиходить на одно - як не старайся -\nЦе ж сьогодення і думки мої.\nі самотній вовк,\nто з порядковим числом\nЗемля неповторна життям,\nЯк одиниця своєї системи.\nНе в епіцентрі, але серед людей,\nУкраїна в цивілізації.\nЩо таке кілометрів п’ятсот “схід-захід”,\nКоли простору монета дрібна - світлове тисячоліття.\nСхиляються кущі в обійми вітрової шалі,\nТавро в душі, тавро печалі...\nТа хто коли б пізнав потребу\nв Христі, якби не черево пусте.\nЩо покласти собі в букет?\nХризантем, принагідно усміхнених.\n...І тривожного полум’я маків.\nВкрились інієм віхи фальшиві, зникли.\nі провісник нових візій,\nчарівніших, аніж пережиті.\nНа палітрі молодої української поезії - барви Романа Офіцинського\nХто щоб не говорив, а суспільна і духовна споруда нової України дала митцям найцінніше - свободу слова і висловлювання. Вільне слово і Правда всупереч усьому стають засадничими підвалинами культурного, духовного життя нашої Вітчизни. Нова історична доба України вимагає нового погляду, нових підходів і орієнтирів, нового точного слова.\nПоезія - в душі українського народу. За словами Леоніда Рудницького (США), "...поезія є для українців їх психоаналізою". Саме тому вона переважає над усіма жанрами в українській літературі. Як свідчить статистика, серед україномовних видань на шостому році незалежності України якраз домінує поезія.\nНасичена широким спектром образів, асоціативна, інтелектуальна поезія Романа Офіцинського вже має своїх шанувальників: у 1993 р. побачила світ його перша збірка "Нашестя ангелів", прихильно оцінена критикою. Для Р.Офіцинського поезія - це передовсім сповідь, зізнання, вияв не лише суб'єктивного відчуття, але й інтелектуального зацікавлення. Поет ліричними рядками передає свою любов до людини і матері-України, в час, коли "майбутність іде крутогорами звивин" ("Магістраллю зими"). Імпонує те, що автор не має якихось претензій на літературні лаври. Для кандидата історичних наук Р.Офіцинського, людини м'якої вдачі, душевної, толерантної, поезія - надто інтимна і елітарна сфера, аби слугувати для римування політичних міфів:\n("Ідеологія повстань (Сині вікна неба)")\nЛірика Романа Офіцинського є д и н а і н е д і л и м а (у часи комуністичного режиму лірику завжди ділили на громадянську та інтимну). Його лірика пронизує серце, що обрало Свободу, живе Україною, торує шлях українській національній ідеї, сприяє духовному відродженню рідного народу.\nСпівзвучним світоглядному розумінню Р.Офіцинського є Франків принцип: "Мій естетичний кодекс - життя". І молодий поет, певною мірою романтик за світовідчуттям, в емоційному неспокої. Щиро і з любов'ю прагнучи розкрити щедру душу українця, українського народу, автор наслідує національно традиційні форми (підтверджуючи цим і літературну освіченість, і здорову національну свідомість) і попри це час від часу вдається до синтезу традиційного і модерного начал. Омежимось хоча би рядками з поеми "Тріумф абстрактних катастроф", де відбито пошуки вищого смислу буття:\nНа ланцюгу світочуття, світобудови. Рядки пройняті глибоким сумом, гірким одкровенням і надією на кращу долю українців, що й досі, по суті, не сформувались як нація, і... лише тепер "виростають з пелюшок // конструктори ідей // поновленого часу". Добротно вибудуваними зоровими і асоціативними рядками Р.Офіцинський додає свою барву на палітру молодої української поезії, яка в руслі всієї літератури відкриває новий історичний період.\nЗбірка "Ураган тисячоліть" - етапна, очікувана - відкривається епіграфом з Євангелія від Луки ("-Ти той, що має прийти, чи іншого нам ждати?"; "-...Але йде сильніший від мене"), який мимоволі спонукає читача провести паралель з нинішньою українською дійсністю. Опираючись на Святе письмо, автор відчуває себе покликаним проповідувати серед народу віру в добро, благодать, милосердя, справедливість, потребу розбудовувати Українську державу на засадах Божих заповідей і християнської моралі. Але політична, економічна, соціальна свобода виявила в Україні духовну кризу суспільства, його абсурдність і хаотичність, культ тотальної вседозволеності, руйнацію моральних принципів, зневіру в святих ідеалах. Для ліричного героя людина і природа перебувають в органічній єдності, природа поза людською душею - мертва субстанція. Ось хоча би окремі рядки, де в невеличких малюнках - вагомі думки про мікро- і макросвіт, філософський підтекст, тривожні інтонації і надії:\nДовкілля палахтить передчуттями дива...\nУ вірші "Принагідне" вже зовсім прозоро натякнуто, що в політичній сфері Україна переживає не найкращі часи: політичні партії, рухи, об'єднання не координують своїх дій, національно-патріотичні блоки сваряться між собою, розколюються, і все це- не на користь народу:\nУ книзі "обігруються" образи вітру, урагану, що асоціюються з вічним рухом, самою можливістю трансформації природи, людського суспільства, Всесвіту. Поет до них повертається знову й знову: "Невгасимий пломінь слова у долонях зібгав вітер"; "...Ми - під владою вітру"; "Тіні сторіч гойда вітер"; "вітер січе мечем"; "вітер вип'є сльози на щоці"; "Слабкий меланхолійний вітер зіщулився під снігом"; "Хлюпочеться вітер тайги моїх днів"; "Двигтить земля, на вітер викидає зайве"; "На глибину, де обривається епоха ураганів"; "Під урагану крик, потужний і різкий"; "Чути регіт ураганів". Безперечно, ці образи - не випадкові, вони опорні, багатозначні, контраст посилюється несподівано загостреними порівняннями чи метафоричними виразами, їх сила, влада, олюднення - в центрі авторської поетичної системи, вони на службі "експресивного" зображення драматизму земного існування.\nВіднайдені автором колоритні словесні образи, метафоричні вирази, здебільшого багатовимірні й місткі, змушують читача перейнятися гамою різноманітніх почуттів. Цьому сприяє й цікава система версифікації віршів Р.Офіцинського, простота його художніх прийомів, в цілому досить висока поетична техніка.\n"Ураган тисячоліть" - це поетична збірка пробуджених Совістю запитань, здатних викликати низку нових.\nСподіваюсь, що автор і його шанувальники навзаєм порозуміються. Залишається побажати Романові Офіцинському нових плідних пошуків і звершень, підтвердити істину: маємо не "те, що маємо", а матимемо те, що створимо.


Вифлеємський вогонь миру прибув у районну раду\n21 грудня пластуни Лановецького району передали голові районної ради Руслані Кушнір Вифлеємський вогонь миру, який привезли зі Святої землі. Юні патріоти передали голові ради як знак миру та благополуччя для усіх мешканців Лановецького району.\nАкція започаткована 1988 року Австрійською телерадіокомпанією як благодійний вчинок — донести світло з символічного місця народження Ісуса Христа тим, котрі святкують Різдво поза домом — у лікарнях, сиротинцях тощо. Того ж року ініціатива була підхоплена скаутами Відня, а основним ініціатором виступив скаутський провідник Бертль Ґрюнвальд. До Європи Вогонь з Вифлеєма наприкінці листопада привозять літаком у спеціальному контейнері австрійські скаути, а вже від Відня він мандрує з рук у руки, так званою «скаутською естафетою», цілою Європою. Від Австрії, через Словаччину та Польщу, у середині грудня, Вогонь потрапляє і в Україну, де ним опікується найбільша скаутська організація України — Пласт.\nГолова ради Руслана Кушнір щиро подякувала та подарувала юним пластунам солодощі.


Влада не дослухається до пропозицій Всесвітнього форуму українців - Лук'яненко - Українська газета в Італії\nВлада не дослухається до пропозицій Всесвітнього форуму українців – Лук’яненко\nЛевко Лук’яненко, колишній дисидент, письменник і політик, впевнений, що влада не дослухається до пропозицій делегатів V Всесвітнього форуму українців.\n“Ця влада антинародна і вона не буде виконувати рішень цього форуму. В душах людей цієї влади немає українства. Вони дбають про збагачення своїх маєтків, багатства, капіталів. Вони не боліють Україною, їм болить багатство. Тому українська громада і ми маємо готовитися до гострої політичної боротьби для усунення цієї влади. Те, що вони роблять з Луценком і з Юлією Тимошенко – додаткове викривання їх антиукраїнської суті”, – сказав він.\nНа його думку, починати зміни в країні потрібно з судової рефорими.\n“Промови, які ми вислухали на форумі, є добрі і обгрунтовані. Дав би Бог, щоб ці виступи були втіленні в рішення. Першочергове, що влада має зробити – реформувати судову систему, зменшити корупцію та сприяти зростанню малого і середнього бізнесу. Влада не має продавати землю, натомість має потурбуватися, щоб земля залишилася в українських селян і українського народу. Необхідно, щоб уряд створив спеціальний орган – міністерство чи комітет, – який би на державному рівні займався б зв’язками з діаспорою. Це найважливіші моменти, які були висловлені у конструктивних виступах”, – говорить політик.\nНагадаємо, що у серпні в Києві пройшов V Всесвітній форум українців. Серед головних вимог делегатів і учасників форуму – створити окремий комітет з питань закордонного українства і зупинення деукраїнізації України.\nPrevious article Допоможіть знайти Дмитра Бреднева\nNext article У жовтні з’явиться сайт, що повідомлятиме про затримку авіарейсів\nДопоможіть знайти Дмитра Бреднева


МОЗ України отримало 100 костюмів біологічного захисту для медиків | Еженедельник АПТЕКА\nАптека online » Новини фармацевтики та фармації » МОЗ України отримало 100 костюмів біологічного захисту для медиків\nМОЗ України отримало 100 костюмів біологічного захисту для медиків\n02 Березня 2020 12:28 Поділитися\nМер Києва Віталій Кличко повідомив про передачу Міністерству охорони здоров’я України (МОЗ) 100 костюмів біологічного захисту для українських медиків, які працюватимуть із пацієнтами з підозрою на захворювання коронавірусом. Про це йдеться на сайті Київської міської державної адміністрації (КМДА).\n«На рівні МОЗ, держави цих захисних костюмів не було. Місто Київ передало 100 спеціальних костюмів захисту Міністерству. Це підтвердження слів, що тут лунали: політики протидії й попередження поширення коронавірусу на рівні держави, на жаль, немає», — підкреслив мер Києва.\nТакож він зазначив, що столична влада замовила обладнання для проведення експрес-тестів на коронавірус і планує встановити його в аеропортах Києва. Відтак пасажирам, у яких виявили високу температуру тіла або ознаки можливого захворювання, зможуть зробити тест безпосередньо в аеропорту.\n«Ми замовили обладнання для експрес-тестів, за допомогою яких протягом 30–40 хв можна отримати результати діагностики. Я доручив, щоб таке обладнання встановили у «повітряних воротах» Києва — у Борисполі та Жулянах, аби оперативно виявляти людей з підозрою на коронавірус», — додав В. Кличко.\nТакож він нагадав, що в столиці проводять теоретичну підготовку медиків. Окрім того, столична влада здійснює превентивні заходи з попередження поширення коронавірусу. Зокрема, весь комунальний громадський транспорт столиці перед виходом на лінію щодня обробляють дезінфікуючими засобами.\nУ 7 столичних лікарнях облаштували бази для госпіталізації пацієнтів з підозрою на вірус COVID-19. Усього розгорнуто майже 500 ліжок — для дорослих, дітей та вагітних. У структурі інфекційних відділень передбачено 78 боксів. Реанімаційні ліжка інфекційних відділень медичних закладів забезпечені апаратами штучної вентиляції легень.\nDigital для Фарми: рекомендації щодо застосування\nБільше ніж 670 млн грн вже надійшли в медичні заклади для виплати лікарям підвищеної зарплати за вересень\nModerna будет выпускать субстанции и вакцины мРНК в Африке


Java поволі працює Це досить старий міф, але колись він дійсно був правдою. Невеликі офісні додатки для роботи з документацією дуже зручно розробляти саме в C Builder. Коли виникає винятковий стан, створюється об’єкт класу Exception.\nЧасто потрібно зробити що-небудь дуже швидко (перевірити наявність замовлення в БД, сформувати XML документ або звіт). В теперішній час Unix і Unix-подібні операційні системи використовуються переважно на серверах.


На Вінничині розпочнуть розчистку Південного Буга – Національний Промисловий Портал На Вінничині розпочнуть розчистку Південного Буга – Національний Промисловий Портал\nОновлено: 13.10.2018 - 02:16\nНа Вінничині розпочнуть розчистку Південного Буга\nПерший заступник голови облдержадміністрації Андрій Гижко проінспектував хід очисних робіт в районі забору води КП «Вінницяоблводоканал».\nРозчистка відбувається із використанням нового земснаряду, потужність якого дозволяє підняти 400 м3 ґрунту за годину. Повідомляє Національний промисловий портал, з посиланням на прес-службу Вінницької ОДА.\nЗемснаряд розчистив товщину мулу, який заважав течії. Це дало можливість поглибити дно річки, покращити забір води, зменшити забруднення водоносних горизонтів мікроорганізмами, збільшити швидкість течії річки. На сьогодні в області розроблено цілий комплекс заходів, спрямованих на покращення якості питної води. Для нас принциповим питанням було впровадження комплексних робіт, які б надали можливість збільшити рівень притоку води у р. Південний Буг, – зауважив Андрій Гижко.\nПротягом майже тридцяти останніх років ніхто не займався очисткою річкового дна, воно було надзвичайно замулене, що негативно впливало на рівень біологічного забруднення води. 2019 рік має стати проривним у питанні очищення водоносного горизонту річки Південний Буг, – наголосив перший заступник голови облдержадміністрації.


Фотохостинг ( англ. photo hosting ) - веб-сайт, який дозволяє публікувати будь-які зображення (наприклад, цифрові фотографії) в Інтернеті. Будь-яка людина, що має доступ до Інтернету, може використовувати фотохостинги для розміщення, зберігання і показу зображень іншим користувачам мережі.\nОсновна перевага, яке надає фотохостинг користувачам - зручність демонстрації фотографій. При розміщенні на фотохостингу, кожному фото присвоюється унікальний адресу - URL. Автор знімка може легко поділитися гіперпосиланням, що веде на фотографію, з будь-якою людиною, що має доступ в Інтернет, за допомогою email або IM, а також розмістивши її на своєму сайті або блозі.\nІноді такий сервіс вимагає реєстрації користувача, пропонуючи натомість збільшення максимального розміру файлу, що завантажується, а також надаючи різні платні медіапослуг (друк фотографій і пр).\nВ США бум відкриття хостингів картинок почався досить давно. Першим був Flickr (який одним з перших сайтів впровадив поняття тегів). Інтерес до фотохостинг був викликаний розквітом інтернет-аукціонів. Оскільки для розміщення лота були потрібні фотографії, ці сервіси стали затребувані.\nСпочатку величезна кількість необхідних технічних ресурсів та відсутність явної моделі монетизації ресурсу призвело до того, що російські служби фотохостингу залишалися рідкістю. Як наслідок, російські користувачі нерідко вибирали зарубіжні фотохостинги, проте останнім часом спостерігається все більший ріст популярності вітчизняних сервісів.


Перший «хмарочос» на Володимирській - Интересный Киев\nЩо ж до Києва, то в нашому місті від середини XVIII століття найвищою спорудою була грандіозна дзвіниця Києво-Печерської лаври 96 метрів заввишки. А от звичайні міські будівлі тривалий час не вражали своєю висотою. Досить сказати, що 1898 року найвищий київський житловий будинок мав лише 5 поверхів.\nУ жовтні того самого року купець із давнього козацького роду Микола Григорович-Барський придбав у дворянина Андрія Тарновського земельну ділянку на розі вулиць Володимирської та Прорізної. На ній стояв тоді одноповерховий будиночок. У січні 1900-го купець подарував садибу своєму синові – торговцю мисливською зброєю Петру Григоровичу-Барському. До того часу вже було підготовлено проект нової споруди, яка мала прикрасити собою ріг двох центральних вулиць. Його розробив здібний архітектор Карл Шиман, курляндець за походженням.\nСпроектований будинок було задумано як прибутковий, себто такий, приміщення якого власник здавав в оренду. Нижній поверх відводили під магазини та інші громадські заклади, вище було розплановано квартири. Упродовж весни-осені 1900 року новий будинок виріс начорно (стіни й дах було зроблено без чистового викінчення). Цю дату, до речі, включили до оздоблення фасаду споруди. З боку Володимирської будівля булла чотириповерховою, а з боку Прорізної в результаті ухилу утворився п’ятий поверх, до того ж над рогом вулиць височіла ефектна вежа. Висота від нижньої до верхньої точки будинку виявилася рекордною на той час для житлових будівель Києва – понад 42 метри (щоправда, з них 12 метрів припадало на вежу зі шпилем).\nУ вересні 1900-го про новобудову повідомила замітка в газеті «Киевлянин» під заголовком «Найвища приватна споруда Києва». У ній ішлося про те, що будівля Григоровича-Барського перевершує не тільки решту житлових будинків на київських вулицях, а й найвищі пожежні каланчі. Тоді ж розгорнулися опоряджувальні роботи.\nДекоративне оформлення в модному стилі ренесанс вражало пишнотою. І фасади, й інтер’єри було щедро прикрашено ліпними орнаментами, скульптурами, художніми виробами з металу. Проте Григоровичу-Барському не пощастило зафіксувати рекорд. Домовласник стикнувся з тим, що внаслідок «будівельної гарячки», яка саме тоді охопила місто, значно зросли ціни на матеріали та робочу силу. Тож вкластись у попередній кошторис він не зміг, і йому довелося позичати під заставу свого майна. Купецький син скористався послугами Товариства взаємного кредиту, але цих грошей не вистачило. Тоді він перезаставив садибу у приватних осіб: спершу в купця Олександра Сироткіна, а потім у генерал-лейтенанта Володимира Саранчова. Останній надав Григоровичу-Барському 145 тисяч рублів на 2 роки під 12% річних і мабуть вважав цю угоду вигідною, але, як згодом виявилося, помилився…\nПротягом деякого часу домовласник був упевненим, що диво-будинок дасть йому змогу швидко позбутися боргів. Не чекаючи на завершення робіт, він розпочав переговори з кількома наймачами щодо оренди розкішних крамниць, спроектованих на першому поверсі.\nОднак, зрештою, йому забракло коштів, а додаткової позики ніде було взяти. Бідолашний Григорович-Барський ще якийсь час сподівався на диво, а потім кинув недобудовану будівлю напризволяще. Її було продано з аукціону для виплати боргів. На торгах переміг власник однієї із заставних Олександр Сироткін, який без остраху накидав ціну, розуміючи, що сплачені гроші будуть спрямовані на задоволення його ж претензії. А на покриття заставної Саранчова вторгованої суми вже не вистачило. Тож його 145 тисяч перетворилися на ніщо.\nУ грудні 1901 року Сироткін одержав «дану кріпость» на придбану нерухомість. На той час будівельний бум уже скінчився й розпочався відчутний спад. Але в нового власника садиби були вільні гроші, тож він вирішив невдовзі завершити будівництво, ще й звести на подвір’ї триповерховий флігель. Уже наступного року розкішна споруда постала в усій красі. Щоправда, під час завершальних робіт виникли певніускладнення. Слід зазначити, що законодавство Російської імперії не надто суворо обмежувало право на виконання архітектурних проектів. Проте право на їх реалізацію та керування будівельними роботами жорстко ліцензувалося. Щоб його здобути, треба було отримати диплом одного з профільних навчальних закладів або скласти спеціальні іспити. Якимось чином сталося так, що архітектор Карл Шиман не спромігся одержати ліцензію будівельника. Аби безперешкодно будувати, він удавався до послуг підставних фахівців, які погоджувалися на певних умовах подавати за нього до міської управи свою «відповідальну підписку».\nДля будівництва на розі вулиць Володимирської та Прорізної «дублером» Шимана став інженер-шляховик Олександр Гілевич. Певний час усе було спокійно, ніхто не помічав підміни. Аж раптом 1902 року через просідання грунту утворилися тріщини в протипожежній глухій стіні – брандмауері. Це привернуло увагу інспекційної комісії. Отут усе й викрилося. Уповноважені чиновники з будівної справи – губернський інженер і міський архітектор – записали у спільному акті: «Під час огляду комісією садиби Сироткіна був присутній якийсь п. Шиман, котрий заявив, що він є особою, яка спостерігала й керувала будівництвом… Але оскільки він, п. Шиман, прав на виконання будівельних робіт не має, то офіційним відповідальним техніком на зазначеній споруді є інженер шляхів сполучень п. Гілевич, який і дав управі відповідну підписку. Те сааме підтвердив і господар будинку п. Сироткін. Ані п. Сироткін, ані хтось інший п. Гілевича на цій споруді не бачив, бо його керування було фіктивним».\nВідтоді, щоб надалі все було за законом, за подіями в садибі незмінно спостерігав молодший інженер губернського правління Костянтин Сроковський. На кожному кроці він вимагав у домовласника пояснень, давав йому вказівки. Нескладно здогадатися, на-скільки ця дріб’язкова опіка нервувала бідолаху Сироткіна, котрий і без того вже постраждав матеріально через затримку робіт. Заперечувати Сроковському домовласник, звісно, не міг. Але він усе ж дозволив собі маленьке єхидство. Доповідаючи про усунення недоліків, Олександр Сироткін начебто випадково зробив описку, написавши буквально таке: «Маю честь повідомити будівельне відділення, що я виконав усі нові брандмауери, зазначені в розрахунку цивільного інженера п. СрАковського…».\nСлід зауважити, що на кінець 1902 року, коли розкішний «хмарочос» постав у всій красі, він уже не був найвищою приватною спорудою міста. До того часу його перевершив шестиповерховий прибутковий будинок відомого будівельника-підрядника Льва Гінзбурга на вулиці Миколаївській (тепер Архітектора Городецького). А ще через десять років той-таки Гінзбург звів для себе найграндіозніший з-поміж житлових будинків давнього Києва, що увійшов до історії міста як «хмарочос Гінзбурга». Він стояв на вулиці Інститутській, на похилій ділянці, здіймаючись на 8-11 поверхів. Проте нині його не існує: «хмарочос Гінзбурга» згорів 1941 року та був демонтований після війни. А давніший за нього «хмарочос» на перетині Володимирської та Прорізної зберігся до нашого часу. Доля його була нелегкою. На початку минулого століття він цілком справедливо належав до головних архітектурних окрас київських кварталів. Відомий фотограф і видавець Дмитро Марков навіть долучив поштівку з його зображенням до невеликої серії з промовистою назвою «Красивые здания». На нижньому поверсі будинку можна прочитати вивіску французькою мовою: «MARQUISE». Вона нагадує про те, що тут колись розміщувалось кафе-кондитерська «Маркіз». Про неї (як про кав’ярню «Маркізу») згадував у романі «Біла гвардія» Михайло Булгаков. Згодом, у повоєнному радянському Києві, у цьому приміщенні облаштували коктейль-хол, надалі – ресторан «Чайка». А ще пізніше, 1958 року, заклад перетворили на ресторан «Лейпциг» – на честь міста в Німецькій Демократичній Республіці, яке було побратимом столиці України. Фасад будівлі прикрасила назва ресторану, викладена готичними літерами. Загалом тут було 4 зали на 150 місць. Одну з них оформили під старовинний німецький трактир. Кулінари ресторану добре вивчили німецьку кухню, вони проходили спеціальне стажування в НДР. До меню входили такі фірмові страви, як біфштекс по-гамбурзьки, ескалоп по-німецьки, хопель-попель, салат «Німецький» тощо.\nРешта поверхів будинку залишалися житловими. Нагорі, в мансарді під дахом, обладнали майстерні для кількох київських художників. На той час найважливіший архітектурний акцент будівлі – наріжну вежу – було втрачено. Її розібрали під час ремонтування споруди, що постраждала внаслідок гітлерівської окупації. А на початку 1990-х виникла потреба в черговому капітальному ремонті. Будинок було відселено. Проте економічна ситуація набула такого стану, що роботи завмерли. Чудова будівля довго стояла занедбаною. Тільки з настанням 2000-х років справа зрушила з місця. Нові приватні власники здійснили перебудову з поновленням історичного декору, навіть висока вежа повернулася на своє місце!\nУнаслідок реконструкції на чільні фасади було виведено вікна мансарди, які спершу виходили лише на подвір’я. Утім, лиха доля ніяк не хотіла оминати ефектну споруду. Відновлений зовні, будинок знову мусив чекати на сприятливі обставини, аж доки його не перепродали. 2011 року розпочалася ще одна реконструкція – під елітний готель і ресторан, з добудовою всередині двору. Ці роботи планували закінчити у другому кварталі 2012-го, тобто до початку футбольного Євро. Але… не встигли.\nПроте чергова затримка не стала фатальною. Роботи тривають і, здається, добігають кінця. Схоже на те, що цього року багатостраждальна будівля відкриє не лише фасади, а й оновлені інтер’єри. Доводиться тільки констатувати, що задля додаткової вигоди замовника проектувальники ще більше підняли мансарду, унаслідок чого історичний силует зазнав відчутного викривлення. Коли остаточно знімуть риштовання, стане зрозумілим, чи можна виправдати таку зміну поверненням «хмарочосу на Володимирській» його колишнього шику та ролі помітного громадського закладу Києва. На додачу наводимо рецепт однієї з найхарактерніших німецьких страв, що входила свого часу до меню ресторану «Лейпциг». Вона називалася «хопель-попель». Можливо, хтось із читачів «Вечірки» куштував її, коли цей ресторан на Володимирській був іще діючим?\nНа 500 г телятини: 12-14 картоплин середнього розміру, 4 ложки топленого масла, 8 яєць, 1,5 склянки молока, сіль, перець, зелена цибуля за смаком. Телятину, нарізану на шматки (кожен приблизно 25 г), відбивають, солять, перчать і смажать на топленому маслі.\nВарену картоплю обсмажують на вершковому маслі, додають смажену цибулю, сіль, перець, заливають молоком і яйцями, ретельно перемішують та ставлять на 2-3 хвилини в духовку.\nПодаючи на стіл, на тарілку кладуть телятину, збоку – гарнір, який прикрашають зеленою цибулею і кружальцями свіжих огірків.\nВладимирская улица Строительство


АБСОЛЮТ МЕД — контакти, адреса, телефон — Львів | Dlab\n79010, м. Львів, вул. Некрасова, 6\n79010, м. Львів, вул. Некрасова, 6 (неврологічний корпус)\n(096) 5010808, (073) 5010808, (050) 5010808\n- Нативні сканування (без контрастного підсилення).\n- Обстеження з контрастним підсиленням (методика контрастного підсилення застосовується для чіткого розмежування органів один від одного та для ефективного відокремлення нормальних і патологічних структур).\n- Обстеження судин з контрастним підсиленням.\n- Віртуальна ендоскопія.\nАБСОЛЮТ МЕД - українська компанія яка пропонує деякі медичні послуги в місті Львові.\n• МРТ всіх частин тіла.\nЧому треба пройти МРТ?\n• Підозри на запальні захворювання.\n• Підозри на патологію головного і спинного мозку.\n• Підозри на злоякісні і доброякісні утворення.\n• Підозри на травматичні та інфекційні ураження.\nОдне з головних переваг МРТ - рання і точна діагностика. Ви можете бути повністю впевнені в тому, що ніяка, навіть найменша проблема, пов’язана з Вашим здоров’ям, не залишиться непоміченою. Це особливо важливо при діагностиці онкологічних захворювань, адже виявлення процесу на ранній стадії сприяє повному одужанню.\nПри проведенні МРТ немає радіаційного впливу як при рентгені, не потрібно пункцій та інших втручань.\nОдна з поширених причин смертності - судинні захворювання мозку. Понад 24% населення вмирає від порушення кровообігу головного мозку. Комп’ютерна томографія за допомогою рентгенівського випромінювання дозволяє виявити захворювання на початковому етапі.\nУ АБСОЛЮТ МЕД використовується саме прогресивне обладнання для проведення МРТ і КТ, яке дозволяє отримати на 100% достовірні результати.\nОновлення даних: 19.03.2022 року\nдіагностика організму діагностика раку кабінет томографії комплексне обстеження організму кт серця обстеження мозку томографія хребта


Головне за день - Савченко викликали на допит, Мей публічно звинуватила Росію в отруєнні Скрипаля. » Слово і Діло\nСавченко викликали на допит, Мей публічно звинуватила Росію в отруєнні Скрипаля. Головне за день\n12 березня 2018, 21:56\nМіністерство інформаційної політики підготувало новий перелік сайтів, які пропонується заборонити в Україні. Про це повідомило міністерство. Детальніше...\nПозафракційного нардепа Надію Савченко викликали на допит 13 березня в справі проти голови «Центру звільнення полонених» Володимира Рубана, проте 12 березня вона залишила територію України. Детальніше...\nРегламентний комітет Верховної Ради дав дозвіл на притягнення до відповідальності, затримання і арешт нардепа від «Опозиційного блоку» Євгена Бакуліна. Детальніше...\nЖителі Києва отримали платіжки від нової компанії\nУ Києві споживачі отримали платіжні квитанції за електроенергію з реквізитами ПАТ «ДТЕК Київські Електромережі», яке з 1 березня надаює послуги з постачання та розподілу електроенергії в Києві як правонаступник «Київенерго». Детальніше...\nЄвросоюз може висунути Україні додаткові умови для надання траншу в рамках попереднього пакету макрофінансової допомоги. Детальніше...\n24 січня детективи НАБУ провели обшуки не лише за місцем проживання першої заступниці голови Державної міграційної служби Діни Пімахової, але й у її робочому кабінеті, а також приймальні. Детальніше...\nЗахист голови Центру звільнення полонених «Офіцерський корпус» Володимира Рубана сьогодні направить до Апеляційного суду Києва апеляційну скаргу на його арешт. Детальніше...\nПрем'єр-міністр Великобританії Тереза Мей заявила про високу ймовірність причетності РФ до отруєння екс-розвідника Сергія Скрипаля. Детальніше...\nУ Росії помер актор Олег Табаков\nУ 82-річному віці пішов із життя радянський і російський актор, режисер театру і кіно, народний артист СРСР Олег Табаков. Як інформує «Слово і Діло», про це повідомляють російські ЗМІ. Детальніше...\nПідвищення цін на газ: чому МВФ диктує свої умови та як цього уникнути


Розкрутити сайт в інтернеті нові методи 2021 року\nПросування сайту — (розкрутка сайту) - це комплекс заходів, що проводяться над сайтом для того, щоб сайт потрапив в ТОП видачі пошукової системи за потрібними ключовими запитами (словами).\nАудит сайту та аналіз сторінок сайту\nАналіз пошукових запитів та їх позицій у видачі\nВстановлення системи веб-аналітики\nВстановлення кодів Google Tag Manager та Google Analytics\nДля блогерів SEO може бути не найпривабливішою темою. Для багатьох цей термін викликає в уяві зображення наповненого ключовими словами контенту, написаного не для читачів, а для пошукових систем. Для інших SEO — це дещо нудна, але необхідна частина просування вашої роботи як блогера.\nПошукова оптимізація сильно змінилася за останнє десятиліття, і Пошукова оптимізація, з якою ви, можливо, знайомі з минулими роками більше не є золотим стандартом для блогерів.\nВід найменування і додавання тегів до зображень до ефективного структурування блогу — достатньо лише декількох невеликих змін — щоб оптимізувати блог, і перетворити його з неоптимізованого в побудований з урахуванням високих позицій в пошукових системах.\nЦі невеликі, прості зміни можуть мати величезний вплив на ваш трафік на сайт. Фактично, кілька годин SEO - роботи над блогом з високим трафіком можуть щорічно приносити десятки або сотні тисяч відвідувачів зі звичайного пошуку.\nГоловні поради щодо просування:\n1. Реклама та цифровий маркетинг\nПрофесійний SEO-аналіз - це комплексний аудит сайту, конкурентного середовища, цільової аудиторії та специфіки Вашого бізнесу. Після цього буде очевидна спрямованість наступних аспектів: розміщення продукту, стратегія просування, вибір ключових слів та інші.\n2. Ключові слова SEO для цифрового маркетингу.\nЦільовий вибір ключових слів SEO передбачає не тільки вибір найбільш популярних пошукових запитів, але і розумний вибір конкретних слів і фраз, придатних для вашого бізнесу, місця розташування, цільової аудиторії, конкурентних переваг та інших індивідуальних особливостей. Успіх на цьому етапі встановить міст, що веде вашу цільову аудиторію на сайт.\nПошукова оптимізація налаштовує всі елементи вашого сайту, щоб вивести його на перші сторінки результатів пошуку! Він містить створення правильних мета-тегів, правильний контент і побудова внутрішніх посилань. Професійна оптимізація приведе у відповідність кожен елемент вашого сайту з критеріями та уподобаннями вашої цільової аудиторії.\n4. Маркетинг в пошукових системах\nСтратегія побудови посилань — наступний крок після SEO-оптимізації веб-сайту. Перші місця в органічних результатах пошуку безкоштовні, і кожен хоче їх отримати. Створення посилань підвищить видимість вашого сайту в результатах пошуку.\nСлужба підтримки SEO — це набір рекламних заходів на різних веб-сайтах, в блогах, торгових майданчиках, соціальних мережах і багатьох інших інтернет-ресурсах, які підходять для вашого бізнесу. Багато людей намагаються заощадити на маркетингу, але не розуміють, що це найбільш ефективний спосіб збільшення продажів. Немає просування - немає виграшу!\nAVSEO-компанія, яка допоможе Вам стати краще конкурентів і потрапити в ТОП видачі.


Кандидати на виборах на Донбасі повинні мати імунітет, - Олланд - портал новин LB.ua\nГоловна — Політика — 2 жовтня 2015, 21:13\nПроведення виборів на Донбасі стане можливим після ухвалення відповідного законодавства.\nПрезидент Франції Франсуа Олланд розраховує на проведення місцевих виборів в окупованих районах Донецької та Луганської областей після прийняття спеціального закону про вибори.\nПро це він сказав на брифінгу за підсумками переговорів лідерів України, Росії, Франції та Німеччини в Парижі.\n"Для того, щоб були проведені вибори, має бути ухвалено виборче законодавство. Спочатку його мають обговорити в рамках робочої групи. Як тільки воно буде прийняте, протягом 90 днів мають бути організовані вибори. Це те, чого ми хочемо", - заявив президент Франції.\nВін також спрогнозував, що самопроголошені ДНР і ЛНР відмовляться від проведення "виборів" не за українським законодавством.\nТакож Олланд прогнозує прийняття закону про амністію щодо учасників подій на Донбасі. "Важливим питанням є амністія, яка має набути чинності в той день, коли будуть проводитися вибори. Імунітет слід надати усім кандидатам на виборчий період", - заявив президент.\nКрім того, за словами Олланда, закон про особливий порядок окремих регіонів Донецької та Луганської областей повинен почати застосовуватися з початком виборів і набути чинності на постійній основі, коли ОБСЄ підтвердить, що виборчий процес буде проходити в неналежних умовах.\nНагадаємо, Президент Петро Порошенко вважає рішення провести місцеві вибори в окупованих районах Донбасу зривом "мінських домовленостей".\nТемы: Франція, амністія, Франсуа Олланд, "вибори ДНР та ЛНР"\nКонтактна група в Мінську обговорить "вибори" бойовиків наприкінці вересня\n26 вересня 2015, 20:20\n27 вересня 2015, 16:31


Вінницька обл. (748) Волинська обл. (892) Дніпропетровська обл. (843) Донецька обл. (48) Житомирська обл. (555) Закарпатська обл. (38) Запорізька обл. (890) Івано-Франківська обл. (37) Київська обл. (4497) Кіровоградська обл. (2601) Луганська обл. (5) Львівська обл. (500) Миколаївська обл. (638) Не обрано (409) Одеська обл. (297) Полтавська обл. (320) Рівненська обл. (376) Сумська обл. (345) Тернопільська обл. (291) Харківська обл. (450) Херсонська обл. (167) Хмельницька обл. (244) Черкаська обл. (492) Чернівецька обл. (15) Чернігівська обл. (62)\nСівалка точного висіву 3600 2014 р.\nКількість рядів: 16/31\nСівалка точного висіву 3600 2015 р.\nПричіп зерновоз 840 2007 р.\nМеханічна сівалка 3000\nСівалка точного висіву 3600\nПневматична сівалка 3700\nРобоча ширина: 13,3 м\nСівалка точного висіву 2600 2005 р.\nПневматична сівалка 3700 2013 р.\nСівалка точного висіву 3600 2016 р.\nСівалка точного висіву 3600 2011 р.\nМеханічна сівалка 3000 2008 р.\nСівалка точного висіву PT8 Interplant 2008 р.


Бібліографічне посилання: Олійник О.Л. КОШОВИЙ ОТАМАН [Електронний ресурс] // Енциклопедія історії України: Т. 5: Кон - Кю / Редкол.: В. А. Смолій (голова) та ін. НАН України. Інститут історії України. - К.: В-во "Наукова думка", 2008. - 568 с.: іл.. – Режим доступу: http://www.history.org.ua/?termin=Koshoviy_Otaman (останній перегляд: 15.10.2019)


Людина-будильник і ще 4 дивні професії з минулого, які вас вразять - Радіо Максимум\nЦі професії з минулого вас вразять\nКрилатий вираз відомий усім. Взяв свій початок він з посади при дворі європейських правителів. У наш час дитину-пустуна просто б насварили і, в гіршому випадку, поставили б у кут. А раніше традиційним способом виховання було биття різками. Але якщо пустун – наслідний принц, бити його по м'якій філейній частині категорично не можна. Вихід був у використанні хлопчиків для биття – дітей, яких спеціально навчали і виховували з принцом і били саме за його витівки. Хлопчики для биття працювали при англійському дворі у XV і XVI століттях.\nУ Вікторіанської Англії дитяча праця була низько оплачуваною, але все ж цей заробіток часом був єдиним джерелом коштів для сім'ї. До того, як у Лондоні з'явилося вуличне освітлення, у темний час доби дітям з факелами або свічками платили за те, що вони проводили перехожих і освітлювали їм дорогу. Правда, часто хлопчаків перекуповували кримінальні зграї, щоб "факельники" забирали перехожих у глухі місця, де на них чекали грабіжники.\nОтаким були дивні професії минулого. Як думаєте ви, яка сучасна професія у майбутньому здаватиметься надзвичайно дивною? Пишіть у коментарях свої варіанти ;)\nЧитайте також: Не в грошах щастя: учені взялися перевірити популярну приказку


Расписание электричек Выселки (209 км) — Федулово с изменениями, цена билетов\nВыселки (209 км) – Федулово\n19 січ20 січ21 січусі дні\nРозклад електричок Выселки (209 км) — Федулово\n, квитки від 53,40 грн 20 січня, середа\nРозклад електричок Выселки (209 км) – Федулово зі змінами, ціна квитків\nРозклад електричок Выселки (209 км) – Федулово на сьогодні, завтра, усі дні зі змінами та скасуваннями. Найшвидша електричка Выселки (209 км) — Федулово доїжджає за 39 хвилин. Ціна квитка за повним тарифом – від 53 грн. Яндекс.Розклади відображають графік руху електричок з урахуванням скасувань та інших змін.\nВыселки (209 км) — Ковров-1 — Федулово\nкрім: 243 км, Сергейцево\nРозклад електричок від Выселки (209 км), до Федулово на 2020/2021 роки (з урахуванням оперативних змін на 20 січня). Розклад поїздів, що відправляються після півночі, розміщено у верхній частині таблиці.


Мандрівник — Пам'ятки Києва. Експериментаніум\nТут відбувається справжній торнадо, утворюються хмари, знаходиться чорна діра, народжуються блискавки, та ще близько трьохсот різних цікавинок на двох тисячах квадратних метрів захоплюючого дозвілля. Тут експонати не ховаються за вітринами, їх можна чіпати руками, в них можна залазити і довго шукати вихід, можна навіть їх створювати - все це унікальний музей популярної науки і техніки «Експеріментаніум»\nвул. Верхній Вал, 2-а, Київ. Станція метро Контрактова площа. Координати: 50.462879, 30.507617\nЦіни квитків уточнюйте на сайті музею (багато різних програм та особливостей).


Іловайськ: фатальні трагедії | БУГ - bug.org.ua\nІловайськ: фатальні трагедії\n14:20 | 12.10.2014 / Новини / 51 бригада, іловайськ, війна /\nПодвиг і трагедія боротьби на Південному фронті і прориву з Іловайська посідають особливе місце в історії російсько-української війни.\nМасштабне вторгнення російських військ проявило нашу силу і наші слабкості, – повідомляє Дзеркало тижня.\nСилу духу, відданість обов’язку солдатів, офіцерів і генералів, які залишилися на передовій до кінця, і недоліки системи управління бойовими діями, безвідповідальність і некомпетентність конкретних посадовців. На жаль, подвиг і трагедію Іловайська намагаються перетворити на передвиборну політичну п’єсу, заграти і забалакати.\nЩоб відокремити факти від наносного політичного лушпиння, журналісти Дзеркала тижня провели власне незалежне розслідування. Боротьба в секторі “Д” і секторі “Б” повинна стати уроком, який допоможе зробити правильні висновки для посилення обороноздатності України. Тут насамперед суспільство і армія повинні чітко визначити успіхи й помилки в алгоритмі дій. Тут необхідно поіменно встановити всіх героїв і відзначити всіх гідних того. Бо російські танки і артилерію в цій війні вся світова дипломатія зупинити не змогла. Вторгнення зупинили українські воїни — і найвищою ціною. Україна повинна дізнатися про цю ціну.\nЗа час запеклих боїв при взятті Іловайська — з 10 серпня до моменту російського вторгнення 24 серпня — бойові втрати наших військ зі складу Міноборони, Нацгвардії, МВС і загону “Правого сектора” становили до 40 бійців загиблими, один військовослужбовець потрапив у полон. Склад угруповання змінювався і не був постійним. У період з 24 по 28 серпня до іловайського угруповання приєдналися війська сектора “Д”, що хаотично відходили з прикордонного району. На прорив з “котла” 29 серпня виступило дві колони, загальна чисельність яких становила за мінімальною оцінкою 970 осіб, за максимальною — до 1100 осіб. Точний підрахунок був неможливий, бо до самого моменту прориву підходили окремі групи військовослужбовців з сектора “Б”, які приєднувалися до двох колон. Відомий точний склад бойової техніки, зосередженої в авангарді і в ар’єргарді груп прориву. На озброєнні цих військ було 7 танків (у тому числі трофейний російський Т-72Б3), 22 БМП, 6 тягачів МТЛБ, 3 БТР, 7 протитанкових гармат “Рапіра”, 6 мінометів, а також не менше ніж 120 одиниць автотранспорту. Під час прориву майже всю цю техніку було втрачено в бою. Також втрачено значну кількість пошкодженої в боях бойової техніки, яку було неможливо евакуювати в умовах оточення.\nЗначна кількість наших бійців потрапила в полон і досі перебуває в ув’язненні. Відомо, що тільки зі складу батальйону “Донбас” у полоні утримують 97 осіб. За оцінкою громадського Центру обміну військовополоненими при Дніпропетровській облдержадміністрації, загальна чисельність полонених на даний момент — 600 осіб. Але це полонені, які були захоплені на всіх ділянках фронту. А скільки з них потрапили в полон саме під Іловайськом? Точно встановити зараз не можна, але очевидно — від 150 осіб за мінімальними оцінками, до 300 — за максимальними.\nТому скласти стовідсоткову картину втрат поки що неможливо. У штабі оперативного командування “Південь” — секторі “Б” під керівництвом генерал-лейтенанта Р.Хомчака працює група офіцерів, яка збирає і аналізує всю інформацію про загиблих і про учасників боїв у секторах “Д” і “Б”.\nХто винен у появі Іловайського “котла”?\nВерховний головнокомандувач Петро Порошенко заявив про розформування 51-ї механізованої бригади, яка воювала в основному в секторах “Д” і “Б”. Причина — за невиконання наказів. Головний військовий прокурор Анатолій Матіос заявив, що причиною поразки на фронті та оточення під Іловайськом стало дезертирство 5-го батальйону територіальної оборони “Прикарпаття”, через що нібито свої позиції почали залишати й інші частини. Але, перш ніж дати оцінку діям 51-ї бригади і 5-го батальйону, оцінимо ситуацію з військової точки зору.\nЧи була можливість у військ сектора “Д” зупинити атаку чотирьох російських повновагих батальйонно-тактичних груп? Чи був 5-й батальйон територіальної оборони “Прикарпаття”, що складався з приблизно 300 військовослужбовців, мобілізованих і оснащених тільки легким піхотним озброєнням, здатний відбити атаку повнокомплектних бронетанкових частин РФ? Очевидно — ні. Будучи розтягнутими на блок-постах, наші слабкі підрозділи не могли скласти угруповання, спроможне забезпечити бодай мінімальну щільність і стійкість оборони, не могли виділити зі свого складу ударні групи для ведення маневрених бойових дій.\nОднак чи були спроможні війська сектора “Д” у разі грамотної оцінки ситуації вести ефективні бойові дії проти агресора і завдавати йому втрат? Безперечно, так. Для цього було необхідно вчасно відвести їх на рубіж, де вони могли б зайняти нові позиції, зберегти свої тилові комунікації, перегрупуватися і вести маневрені бойові дії.\n1. Коли командування сектора “Д” отримало достовірну інформацію про масове російське вторгнення? Коли командування сектора “Д” передало цю інформацію керівництву України, командувачу антитерористичної операції і міністру оборони?\n3. Чи мали можливість командувачі секторів “Б” і “Д” ухвалювати самостійні тактичні рішення відповідно до обстановки, які накази вони отримували?\n4. Який був рівень боєздатності військ у секторі “Д”, які причини самовільного залишення позицій? Чи здійснювалося оперативне планування бойових операцій командуванням АТО з урахуванням реальних бойових можливостей військ?\nКлючовим джерелом інформації про обстановку тут є свідчення командувача військ сектора “Д” генерал-лейтенанта Петра Литвина і співробітників його штабу. Оскільки саме відхід частин прикриття державного кордону дозволив російським військам оточити угруповання під Іловайськом. Автор статті познайомився з Литвином у день передачі йому під командування сектора “Д” на командному пункті 72-ї механізованої бригади поблизу села Сонячне — це було 23 липня. Литвин як командир 8-го армійського корпусу прибув зі своїм штабом на цей КП, оскільки до цього моменту сектором командував командир 72-ї бригади полковник Андрій Грищенко.\n“Інформацію про загрозливе скупчення російських бронетанкових і механізованих частин на кордоні з Україною ми отримували і передавали командуванню АТО регулярно. Також щодня повідомлялося про постійні артилерійські обстріли наших позицій з території Росії. Це було з першого дня, коли я прийняв на себе командування сектором. Про загрозливу обстановку у прикордонному районі, про стан наших військ доповіді йшли щодня, у чому ви самі могли переконатися під час нашого спілкування на командному пункті. 23 липня ви написали статтю “Криза в секторі “Д”, де досить точно виклали складну обстановку, і потім так само об’єктивно висвітлювали ситуацію і надалі. Чесно кажучи, я думав, що наші доповіді і суспільний резонанс дозволять привернути увагу до проблеми, і рішення будуть ухвалюватися з урахуванням реальної ситуації.\nНа чергову доповідь у штаб АТО про пересування російської техніки начальник штабу АТО генерал-майор Назаров коротко відповів: “Це все херня. Ми це вже проходили. Тримайтеся”. І повісив трубку.\nМіністр заслухав інформацію і передав трубку командувачу АТО, начальнику Генерального штабу Віктору Муженку. Вислухавши мою доповідь про російський наступ і про обстановку в секторі, він відповів: “При зміні обстановки доповідайте встановленим порядком”. І все.\nНа шляху російського вторгнення я розгорнув свій єдиний резерв для спостереження та коригування вогню — кілька розвідгруп 3-го полку спеціального призначення. Вранці 24 серпня для особистого підтвердження та перевірки інформації на трасу в районі Амвросіївка—Кутейникове виїхав начальник штабу сектора “Д” полковник Ромигайло. Полковник знаходився в “зеленці” поблизу дороги, коли повз нього, в десяти метрах, углиб нашої території проїхала велика колона однієї з батальйонно-тактичних груп РФ. Прямо звідти Ромигайло зателефонував начальнику Генерального штабу і доповів, що спостерігає своїми очима наступ великих бронетанкових частин РФ у тил наших позицій. У відповідь генерал Муженко сказав: “…Це лише демонстративні дії”.\nПеребуваючи в районі Кутейникового, ми постійно піддавалися обстрілам артилерією противника, а 21 серпня на наш командний пункт був здійснений масовий наліт із систем реактивного залпового вогню “Ураган”. При цьому загинуло 5 військовослужбовців, отримали поранення 12 військовослужбовців, а частину техніки було виведено з ладу.\nНа момент вторгнення, 23 серпня, виконуючи завдання прикриття більш як 150 кілометрів державного кордону, на папері я мав у своєму розпорядженні такі сили… Якщо судити за чисельністю, а не за назвою, це були невеликі зведені роти 28-ї, 93-ї та 51-ї механізованої бригад, 3 зведені артилерійські батареї, 5-й батальйон територіальної оборони “Прикарпаття”, допоміжна зведена рота 2-го батальйону територіальної оборони Рівненської області, шість неповних розвідгруп 3-го полку спецназ і група управління чисельністю 60 осіб. На висоті Саур-Могила діяла група розвідників, підпорядкованих командуванню АТО. Загальна чисельність усіх цих підрозділів не перевищувала 650 військовослужбовців. Відповідно до бойових завдань і розпоряджень командування штабу АТО, підрозділи були розсіяні на широкому фронті і не могли надати один одному вогневої підтримки та взаємодії.\nПісля початку вторгнення та загрози охоплення наших військ із флангів почався відхід наших підрозділів — він відбувався без наказу. Ще 23 серпня почали відхід підрозділи 28-ї механізованої бригади і батальйон “Прикарпаття”. Рота 93-ї бригади так і не прибула в район згідно з приписом і почала відхід\nВдень 24 серпня повну керованість у секторі зберегли тільки артилерійські батареї 26-ї артилерійської бригади і мій штаб, які вийшли тільки за наказом, залишившись без будь-якого прикриття наземних частин. А о 20.30 ми одержали директиву зі штабу АТО про ліквідацію сектора “Д” до 24.00 і передачу всіх військ, що залишилися, сектору “Б”. Усе це було виконано відповідно до директиви.\nГоловною проблемою у відбитті російського вторгнення стало те, що ще задовго до російського наступу противник використав недостатність наших сил у прикордонному районі і спрямував у наш тил велику кількість диверсійно-розвідувальних груп, які вели активні бойові дії, забезпечували противника точною інформацією про нашу дислокацію, нападали на колони постачання, блок-пости і вступали в бій з нашими підрозділами. Найбільша активність противника відзначалася у прикордонних районах сектора “Д” і місці базування передового командного пункту в Кутейниковому. При цьому наші частини тривалий час проводили операції в умовах постійних ударів з двох сторін: як з території Росії, так і з боку населених пунктів, підконтрольних сепаратистам.\nЯ не думаю, що основною причиною трагічних подій, що сталися, був тільки відхід без наказу батальйону “Прикарпаття” і підрозділів 51-ї механізованої бригади. Однак дії кожного командира і офіцера в секторі мають отримати правову оцінку. Про справжні причини стане ясно після розслідування військовою прокуратурою.\nЯ і мої офіцери дали показання військовій прокуратурі, де виклали ці факти в рамках розслідування кримінальної справи щодо сектора “Д”.\nВся інформація, яку я вам повідомив, зафіксована в журналі бойових дій сектора “Д”, який також долучено до матеріалів кримінальної справи.\nЗ показань генерала Литвина можна зробити чіткі висновки — бойові дії на Південному фронті в зоні секторів “Б”, “Д” та “М”, і конкретно наступальна операція в районі Іловайська, відбувалися без наявності достатніх сил, без боєготових оперативних резервів. Попри наявність розвідувальної інформації про російський наступ, командування АТО не вжило жодних заходів реагування. Вочевидь, тут далася взнаки повна відсутність єдиного аналітичного апарату розвідслужб України та відсутність координаційного центру — комітету з розвідки. Очевидними є дуже грубі прорахунки військового управління, пряме ігнорування командуванням АТО бойових статутів та основ тактики. Була повністю скута ініціатива командирів, що не дозволяло реагувати на зміну оперативної обстановки. У результаті тривалий час українські війська в секторах “Б” і “Д” діяли у винятково несприятливій тактичній обстановці, що призвело до нестійкості, а подекуди й до повної неможливості ведення оборонних операцій.\n22 серпня я був під Іловайськом на командному пункті сектора “Б” й особисто переконався, що комунікації військ украй уразливі, тому що населені пункти і дороги українськими військами не контролювалися, а прохід кожної колони, в умовах постійних нападів диверсійних груп, перетворювався на небезпечну бойову операцію. Дороги, які не охоронялися, можна було легко перерізати. Під Іловайськом наші війська наступати не могли — були вимушені самі постійно відбивати атаки противника із застосуванням бронетехніки і значних сил артилерії — кожні 10 хвилин тривав обстріл наших позицій реактивними системами залпового вогню.\nНа нараді голова ВР Олександр Турчинов звернув увагу військового керівництва на те, що для наступу в районі Іловайська потрібні значні резерви, здатні надійно утримувати райони Амвросіївки та Саур-Могили. Військові лідери запевнили, що розуміють важливість і значення оборони прикордонного з Росією сектора “Д”.\nНаступ почався 10 серпня згідно з наказом командування АТО, і одночасно почалися атаки в районі Ясинуватої для завершення оточення навколо Донецька. Первісне завдання полягало в обході Іловайська зі Сходу і виході в район Зугрес—Харцизька. Його було поставлено на нараді командування сектора “Б” і командирів батальйонів МВС і Нацгвардії 8 серпня. Побоювання щодо нестачі сил для проведення операції були висловлені відразу, однак усі командири розуміли важливість операції зі звільнення Донецька і розраховували на прибуття резервів на посилення вже після початку операції.\nТа 12 серпня стало ясно — ударне угруповання, яке ніколи не перевищувало 700 осіб, не зможе самостійно пробити дорогу на Зугрес. Противник почав підтягувати резерви, бронетехніку, артилерію, і опір набрав запеклого характеру. Українські війська не мали чисельної переваги над противником. Потужний артилерійський вогонь і контратаки унеможливлювали подальше просування. Тому командування АТО вирішило скоригувати план — армія охопила Іловайськ із західного і східного напрямків і зробила спробу штурмувати місто разом із частинами МВС і Нацгвардії. Загроза оточення була очевидна більшості офіцерів і командуванню сектора “Б”. Інформували про обстановку й загрози командування АТО. Війська виконували завдання, розуміючи складність обстановки і сподівалися на своєчасний підхід резервів у разі небезпеки.\nРосійські війська були змушені провести наступальну операцію проти Іловайського угруповання саме тому, що війська сектора “Б” завдавали важких втрат загонам російських найманців. Із цією проблемою найманці не могли впоратися самостійно, і загроза виходу українських військ на комунікації противника була цілком реальною. Російський наступ — визнання ефективності бойових дій у районі Іловайська в ході наступу. Попри важкі позиційні бої, противник не зміг стримати натиску наших підрозділів самостійно, і російське командування було вимушене застосувати масоване вторгнення переважаючих сил регулярної армії.\nОднак українське командування чомусь продовжувало недооцінювати загрозу, попри володіння всією інформацією. Резерви, спрямовані для деблокади, були недостатні. Операція з деблокування фактично не планувалася. Якби масштаб загрози дістав оперативну оцінку, вивести війська і техніку з-під Іловайська можна було б без серйозних втрат. 24 і 25 серпня, як і раніше, були відкритими кілька путівців, і Іловайському угрупованню доставили деякі критично важливі предмети постачання. Оскільки противник вів ефективну контрбатарейну боротьбу, 24 і 25 серпня з “котла” було успішно виведено основну частину української артилерії. Але рішення про відвід основної групи військ не було ухвалено. Командування АТО дало наказ: “Триматися!”.\nПротивник зайняв Старобешеве, і до найближчих українських позицій у Роздільній було понад 30 кілометрів. У разі повного знищення транспорту та бойової техніки, виснаження запасів води та боєприпасів, вирватися з “котла” було б уже неможливо.\nУтримувати “котел” під вогнем набагато переважаючих сил свіжої російської регулярної армії теж було неможливо.\nТакого наказу командування АТО не наважилося віддати. Мабуть, остерігаючись узяти на себе якусь відповідальність за долю оточених частин. Був один наказ: “Триматися!”.\nСьогодні міністр оборони Валерій Гелетей і начальник Генштабу Віктор Муженко пояснюють свої рішення тим, що вже озвучив президент Порошенко: “Резерви спізнилися на три дні”.\nЦе видається дивним і наївним твердженням. Через три дні на Південний фронт справді прибула батальйонно-тактична група 95-ї аеромобільної бригади. Але чи могла одна ця БТГр, хай навіть посилена необстріляними частинами 1-ї бригади оперативного призначення Нацгвардії (що дорівнювала за особовим складом одному посиленому батальйону, але без важкої бронетехніки й самохідної артилерії), пробити оборону великого угруповання російських військ, що мала, як мінімум, подвійну кількісну перевагу в живій силі та артилерії? До того ж посиленої численними допоміжними загонами найманців. Чи можна було прорубати коридор за один день, чи це перетворилося б на тяжку багатоденну операцію? І чи була можливість зберегти боєздатність оточеного Іловайського угруповання ще три доби і, можливо, невизначений час у ході подальших боїв із деблокування? Доля роти 92-ї бригади свідчить, що розгром російських військ потребував не просто зосередження достатніх сил і засобів, а й ретельної розвідки та оперативного планування. Причому російська артилерія завдавала масованих ударів по районах зосередження українських військ — як у кільці, так і за його межами. Тому стверджувати, що, мовляв, резерви прийдуть через три дні і станеться диво, і підготовлена російська оборона розвалиться — знущання над здоровим глуздом, ігнорування фактів та реальної обстановки. В сучасній повномасштабній війні таке ставлення до противника, як показують трагічні уроки, дуже дорого коштує. І військове керівництво зобов’язане відповідати за такі глибокі прорахунки в оцінці ситуації.\nПереговори українського й російського президентів, обіцянки “зеленого” коридору для виходу військ стали, по суті, димовою завісою, — під маскою миротворчих зусиль російські війська просто цинічно готувалися до знищення наших військ і не припиняли обстрілів. Переговори дали тільки один негативний ефект: російські війська розгорнули три рубежі оборони на можливих напрямках прориву.\nПриблизно такий самий аналіз передавало в Генштаб командування сектора “Б”. Після інформації про розгром роти 92-ї бригади командувач військ сектора “Б” генерал Хомчак прийняв самостійне рішення — іти на прорив. Хомчак заявив, що він краще бачить обстановку на місці, і прорив необхідний. Російське командування запропонувало Хомчаку здати зброю угруповання і здатися в полон, гарантуючи безпечну евакуацію на російську територію та подальшу видачу Україні. Це означало повну капітуляцію всієї Іловайської групи. Однак на військовій нараді з командирами частин прийняли одностайне рішення — українська армія зброю не здасть, і прориватимуться всі разом у всеозброєнні. Рішення на прорив 29 серпня було доведене командуванню АТО. Всупереч наказу командування АТО, всю відповідальність за свої дії Хомчак узяв на себе.\nБазовий принцип правосуддя і базовий принцип військової субординації —персональна відповідальність. Кожен повинен відповідати за свої вчинки. Завдання слідства — встановити міру відповідальності за самовільне залишення позицій усіх командирів і солдатів на всіх щаблях військової ієрархії. Від рядового до генерала, якому він підпорядковувався. Тому й існує в армії жорстка субординація — вона дозволяє не тільки оперативно діяти, а й швидко та точно визначати відповідальність кожного військовослужбовця.\nБатальйон “Прикарпаття” не можна судити цілком. Треба судити конкретних офіцерів, які віддали конкретний наказ. З поваги до тих бійців, котрі півтора місяця безперервно перебували під обстрілами і билися з ворогом, не маючи достатнього вишколу. Нагадаю, якщо хтось забув: батальйони територіальної оборони — це лише частини охорони тилу у своїх областях. Це не іноземний легіон.\nБригада зазнала великих втрат, і як можна було приймати рішення про її розформування! Навіщо робити з бійців та командирів “стрілочників”? Частини, де в маленький кадрований кістяк додавали кілька тисяч мобілізованих солдатів і офіцерів без елементарної підготовки, воювали по-різному. Усе завжди залежало від якості комплектування особовим складом та особистісних якостей командирів підрозділу. Кожен військовий знає, що в секторі “Д” відбувалося у 28-й, 30-й, 72-й механізованих бригадах. Литвин прямо каже про несанкціонований відхід багатьох підрозділів. А якщо подивитися списки небойових втрат побригадно? Там не 51-ша — лідер. Президент сказав, що під Краснопартизанськом частина 51-ї бригади була вимушена виходити з оточення через територію Росії, знищивши зброю. Так, пішло 40 чоловік. Але потім зі складу іншої бригади пішло 300 чоловік — і її не розформували.\nРозформування 51-ї бригади та спроба зробити “стрілочниками” батальйон “Прикарпаття” — просто недостойна маніпуляція фактами.\nДоки не буде дано оцінку кожному, хто брав участь і планував операції в секторі “Д” і в секторі “Б”, Доки не отримають своїх оцінок усі рішення, всі дії та бездіяльність кожного, не можна ганьбити пам’ять героїв, котрі віддали свої життя. Це святе, тут не можна брехати. Тільки правда і вічна пам’ять упокоять душі тих, хто заплатив найвищу ціну в страшній битві…\n#51 бригада, іловайськ, війна


Українська художниця Наталя Павлусенко відтворила за допомогою старих зображень та літературних описів портрети українських гетьманів.\nКолекція складається з десятка робіт, а саме: Северина Наливайка, Івана Підкови, Богдана Хмельницького, Петра Сагайдачного, Петра Дорошенка, Івана Мазепи, Кирила Розумовського, Павла Скоропадського, кошового отамана Івана Сірка й отамана Петра Калнишевського.\nУ жанрі історичної реконструкції Наталя Павлусенко працює вже понад 12 років. Серію портретів гетьманів створювала 2 роки. Зображення Петра Дорошенка та Івана Мазепи рівненська фабрика солодощів використала для дизайну коробки нової серії цукерок.\n"Портрет отамана Івана Сірка відтворила на основі антропологічного дослідження Галини Лебединської. Щоби природно виписати поставу героя - запросила позувати акторів театру імені Івана Франка. У козацького ватажка Северина Наливайка не було прижиттєвого зображення. Реконструювала його на основі двох описів - один з них - Миколи Вінграновського. Писав, що був він гарний, як бог, чорнявий, із гнучкими пальцями й інтелігентною поставою.\nКоли почалася війна - у мережу викладали зображення людей, які воювали. У Facebook побачила фото героя України Олександра Мороза. Видався мені подібним до Наливайка. Вираз обличчя - спокійний, постава горда й достойна. Жоден актор не міг би так зобразити героя, як людина, яка по-справжньому тримала зброю. Написала з нього Наливайка, змінивши колір очей і волосся - на темний. Портрет Петра Дорошенка писала з першого зображення гетьмана - гравюри ХVIII століття художника Лєрха не дуже хорошої якості. Подальші портрети сильно відрізняються - той Дорошенко, якого ми звикли бачити, мав відмінні риси. Щоби достовірно відтворити його образ, співпрацювала з істориком костюму Сергієм Шеменковим", - розповіла художниця.\nУсі фото взяті з сайту pavlusenkoart.com.ua\nЧитайте за темою: 26 українців, які вплинули на хід історії\n03 Травня 2018 Козак І.


Показати панель меню\nПравила роботи з базою даних "Законодавство України"\nБаза даних "Законодавство України" (надалі БД) призначена для широкого кола користувачів. Вона містить документи:\nорганів вищої судової гілки влади України;\nміністерств і відомств, що зареєстровані в Міністерстві юстиції;\nЗ метою впорядкування доступу до БД введено деякі обмеження.\nБудь-яка текстова, графічна або інша (аудіо та відео) інформація, представлена на сторінці "Законодавство України" (крім текстів офіційних документів, щодо використання яких дивись нижче), захищена авторським правом. Цей захист розповсюджується на програмне забезпечення, пошукові алгоритми, оформлення та структуру сторінок, а також базу даних.\nБД призначена для некомерційного використання.\nБД має інформаційний характер та використовується згідно із Положенням про веб-ресурси Верховної Ради України.\nВикористання документів з БД або інших матеріалів порталу дозволяється лише за умови вказання джерела:\nпри публікації в Інтернет обов'язковим є пряме гіпертекстове посилання (не заборонене для індексування відомими пошуковими системами, наприклад Google чи Bing );\nпри публікації не в Інтернеті - вказання адреси головної сторінки сайту.\nВеб-сайт використовує cookies (див. Політику щодо cookies).\nСкладний контекстний пошук може бути перерваний за тайм-аутом через 10 секунд. Якщо таке трапиться, оптимізуйте запит та спробуйте знову звернутися до сервера. Повідомлення про невдалий пошук частіше за все з'являється під час пікового навантаження (в період з 10 до 13 годин та з 14 до 17).\nТимчасові списки документів, що формуються під час пошуку, зберігаються в кеші запитів на нашому сервері. Кількість файлів списків обмежена, тому вони можуть бути вилучені, а під час перегляду сторінок цього списку з'явиться повідомлення, що тимчасовий список не знайдено.\nОбмежена кількість сторінок, що відкриваються IP-адресою за хвилину. Не рекомендується перевантажувати сервер запитами, бо це потягне за собою закриття доступу на кілька хвилин. Після повторних та багаторазових блокувань доступ до сайту автоматично припиняється на більший час (3 доби).\n4. Запобігання хакерським атакам\nЗабороняється використання анонімних проксі, системи TOR або інших мереж "ботів"! У разі, якщо потрібно отримати інформацію по API — зверніться до розробників, щоб вони занесли Ваш IP до "білого списку".\nЗловживання незареєстрованими автоматичними запитами можуть призвести до наслідків, передбачених розділом XVI Кримінального кодексу України (злочини у сфері використання електронно-обчислювальних машин (комп’ютерів), систем та комп’ютерних мереж і мереж електрозв’язку).\nIP адреси, які використовуються в DDOS-атаках, поступово знаходяться та блокуються. Інформація про кібер-злочини (разом з лог-файлами) передається до компетентних органів.\nЗаконодавство України / Розділ «Правила користування»\nЗаконодавство України / Розділ «Правила користування»\nВерховна Рада України Законодавство України Правила користування


Опубліковано: 6 Листопада о 12:00 11\nЮлія Тимошенко переконана, що настав час переосмислити суть і функції глобальних систем безпеки у світі.\nУкраїна мала отримати членство в НАТО в обмін на відмову від ядерного статусу, проте через слабку позицію у відстоюванні національних інтересів країна втратила цю можливість, і відмова від зброї стала нашою історичною помилкою. Про це Юлія Тимошенко заявила під час Національного форуму «Нова стратегія миру та безпеки» у Києві.\n«27 років ми вели неефективну дипломатичну, оборонну і безпекову політику. Треба визнати: відмова від ядерної держави – наша історична помилка», – сказала лідер «Батьківщини».\nВона переконана, що жодні міжнародні гарантії безпеки не працюють, якщо вони не підкріплені надійними механізмами їх виконання.\nГолова партії зауважила, що всі країни-члени Альянсу щорічно на систему безпеки та оборони витрачають близько трильйона доларів, країна-агресор РФ – 66 млрд. дол., а Україна – трохи більше 2 млрд. дол. (за сьогоднішнім курсом дол./грн.).\n«Чи можемо ми залишатися поза членством у колективній системі безпеки та оборони НАТО, коли наш військовий бюджет у 30 разів менший, ніж бюджет країни-агресора? Стаття 5 Північноатлантичного договору передбачає, що в разі військової агресії на захист кожної країни-члена стають всі. Саме тому багато десятиліть ніхто не йде проти країн-членів НАТО війною», – сказала вона.\nЮлія Тимошенко переконана, що настав час переосмислити суть і функції глобальних систем безпеки у світі: «Вони не можуть стати лише захистом для купки елітних країн світу. Вони мають через систему стримування агресора стати на захист людства. І Україна ініціює такий діалог після зміни влади».\nПозначки: НАТО, Юлія Тимошенко


Опозиція вимагає від президента прийти до парламенту – Тернопільська обласна організація Батьківщина\n«Опозиція змінює тактику і стратегію. Ми йдемо піднімати людей. У країні політична і економічна криза, викликана тільки однією людиною – Віктором Януковичем», – заявив на брифінгу у Верховній Раді в четвер, 7 березня, голова фракції «Батьківщина» Арсеній Яценюк.\nВін повідомив, що цей план опозиція обговорила вчора: «Перші кроки цього плану будуть вже на наступному тижні».\nГолова фракції «Батьківщина» наголосив, що мета президента Януковича – «утриматися при владі: сьогодні, завтра, після 2015 року»: «А наша мета – щоб таких, як він, не було при владі. Щоб влада належала народу України».\nАрсеній Яценюк підкреслив, що після вчорашнього рішення суду про позбавлення мандата Сергія Власенка, «ніяких виборів президента в 2015 році не буде»: «Хто б не виграв вибори – п’ять «ряжених» суддів визнають, що виграв Янукович».\nЗа його словами, опозиція блокує парламент, щоб вся країна бачила – «вони захопили владу, але не захопили єдиний острів демократії в цій державі – Верховну Раду». «Тут ми керуємо», – сказав він.\n«Віри в домовленості з режимом Януковича немає. Але нехай прийде до Верховної Ради, і не просто з одностороннім зверненням. Хай скаже, що він збирається робити, розгляне наш політичний і економічний маніфест, який ми підготували, почує опозицію. І не просто почує, а почне виконувати те, що вимагають 50% українців, які за нас проголосували», – підкреслив голова фракції «Батьківщина».\n«Ми вимагаємо, щоб прибув до парламенту з посланням до Верховної Ради і публічно відповів на запитання трьох опозиційних фракцій», – додав він.\nВін наголосив, що за Конституцією президент до 31 березня зобов’язаний з’явитись в стінах Верховної Ради: «Це його прямий конституційний обов’язок. І ми вимагаємо від президента виконувати Конституцію, шанувати Конституцію і прийти сюди до парламенту».\nОпозиція очікує президента Януковича в парламенті 19 березня – у вівторок наступного пленарного тижня.\n«У тому випадку, якщо в найкоротші терміни політична і економічна криза не буде вирішена персонально Януковичем, вона закінчиться достроковими парламентськими і президентськими виборами. І він повинен це усвідомити», – наголосив Арсеній Яценюк.\nПредставники «Батьківщини» взяли участь у вшануванні пам’яті Романа Шухевича


Штукатурка декоративна акрилова Століт Decor “Баранчик” зерно 1,5 мм (25 кг) низька ціна у Львові — будбаза КУБ\nШтукатурка декоративна акрилова Століт Decor “Баранчик” зерно 1,5 мм (25 кг) купити у Львові\nБудівельний магазин м. Львів > Будівельні суміші > Штукатурка > Штукатурка декоративна акрилова Століт Decor “Баранчик” зерно 1,5 мм (25 кг)\nКод товара 8096\nШтукатурка декоративна “Камінцева” Бауміт ЕдельПутц Шпеціаль (Baumit Edelputz Spezial) зерно 2 мм біла (25 кг)\nШтукатурка декоративна “Камінцева” Крайзель P100 (Kreisel P100) зерно 1,5 мм біла (25 кг)\nЦіна:\t652.74 грн.\nСума: 652.74 грн.\nХочете купити за 601.66 грн. Уточнюйте у менеджера!\nДекоративна штукатурка Баранчик Століт (акрилова) відноситься до водно-дисперсійних сумішей і має в своєму складі синтетичні смоли, полімери та різні мінеральні добавки. Штукатурка Століт - екологічно чиста і безпечна, має стійкість до низьких і високих температур, добре пропускає пару і володіє високою адгезією.\nТехнічні характеристики декоративної штукатурки Баранчик Століт:\nсклад: водна дисперсія з мінеральними добавками і полімерами;\nобласть застосування: декоративна обробка поверхонь всередині і зовні будинків;\nзернистість: 1,5 мм;\nвитрата: 3,1 кг / м 2 (товщина шару 2 мм);\nтемпература робочої основи: від +5 °С до +30 °С;\nЗавдяки цим властивостям її використовують для декоративного нанесення на поверхні як усередині будівель, так і зовні. Що стосується типу робочої поверхні, то декоративна штукатурка Баранчик добре поєднується з бетонними, цегляними, оштукатуреними основами, а також відмінно наноситься на гіпсокартонні листи, конструкції з гіпсу і навіть деревно-стружкові плити (тільки після застосування грунтовки Століт АДГ).\nІз цим товаром штукатурка декоративна акрилова століт decor “баранчик” зерно 1,5 мм (25 кг) купити у Львові також Ви зможете:


Записати дитину у садочок складніше, ніж вступити в університет | Львівський портал\n24 Червня 2014, 15:41 |\nУ Львові у дитячих навчальних закладах катастрофічно бракує місць. Усі групи переповнені, жодна з них не відповідає державним вимогам. Про це повідомила сьогодні на прес-конференції начальник управління освіти Львівської міської ради Галина Слічна, передає кореспондент Львівського порталу.\nЗа словами Галини Слічної, цього року через електронну чергу в дитячий садок хочуть потрапити 16, 5 тисяч дітей. Утім така можливість випаде лише п’яти тисячам. І це при тому, що всі групи переповнені. «Усі групи у нас переповнені – по 28-30 дітей. А подекуди і 40. У нас немає жодної групи, яка б відповідала державним вимогам щодо кількості дітей», – розповіла Г.Слічна.\nЧиновниця наголосила, що електронна черга не дає гарантії батькам, що їхня дитина буде зарахованою в дитячий садочок. Вона лише є шансом на «прозоріше зарахування». Щоправда більшість батьків не бачать цього шансу, оскільки мають сумніви щодо прозорості формування самої віртуальної черги. Цікаво, що для того, аби дізнатися, чи потрапляє дитина в садочок через електронну чергу, батькам все одно потрібно зустрітися з завідувачем ДНЗ або ж навідатися в управління освіти. А з самого початку система «електронна черга» задумувалася для того, щоб унеможливити контакт батьків і чиновників.\nБатькам, які хочуть збільшити своїм дітям шанси потрапити в садочок у Львові в міському управлінні освіти рекомендують ставати на чергу в січні наступного року після народження дитини. В рік, коли дитина народилася, реєструватися в електронній черзі не можна. «Це зроблено для того, щоб зрівняти шанси для тих, хто народився в січні і для тих, хто народився в грудні», – пояснила Г. Слічна.\nЩоб система поставила вас на чергу, записувати дитину треба в групу, яка починає роботу з 1 вересня – з нового навчального року.\nЗ листопада 2013 року письмові заяви від батьків на зарахування дитини в дитсадок не приймають. Діє лише електронна черга – www.misto.lvivedu.com.


Львівська обл., м. Борислав, вул. Д.Галицького,32. Оренда – приміщення 1-го поверху площею 184,71 кв.м. (В), UA-PS-2021-11-25-000026-3 - Рівненська універсальна центральна біржа\n12/27/2021 8:01:21 PM\n12/27/2021 8:00:00 PM\nПропонується до оренди приміщення 1-го поверху площею 184,71 кв.м. Будівля знаходиться у центральній частини міста, розвинена інфраструктура. Характеристики: кількість поверхів – 3; Опалення - автономне , електропостачання,водопостачання, водовідведення – централізоване; Вільна до використання потужність – 40кВт; земельна ділянка – 0,5287 га (договір оренди)\nСтислий опис майна: Пропонуються до оренди приміщення 1-го поверху площею 184,71 кв.м.\nCPVS DA04-3 Приватний\nОбласть або регіон: Львівська обл.\nПоштовий індекс: 82300\nНаселений пункт: м. Борислав\nАдреса: вул. Д.Галицького,32


Гороскоп на вересень 2020 Лев – Хто щасливчика вересня у любовній сфері - Главред\nАстролог назвав щасливчика вересня у любовній сфері\n2 вересня 2020, 10:54\nОдин знак Зодіаку може зустріти свою обраницю чи обранця, поділився Росс.\nЛеви стануть щасливчика вересня у любовній сфері, повідомив астролог / УНІАН\nАстролог Влад Росс спрогнозував, що щасливчика вересня 2020 року серед знаків Зодіаку у любовній сфері буде Лев.\nЛевам буде дуже щастити у плані кохання та стосунків, розповів експерт Главреду.\nСпіврозмовник додав, що у Левів перший місяць осені буде сповнений коханням та щастя, вони можуть зустріти свого обранця чи обраницю.\nЕксперт зазначив, що представникам цього знака можна вирушати в поїздки з близькими людьми, особливо упродовж першої декади вересня.\n"...неминучі складні ситуації з керівництвом, колегами чи підлеглими, тобто на роботі. У робочих справах Леву у всьому варто очікувати підступу, і можуть розігратися скандали. Крім того, у нього несподівано можуть почати руйнуватися стосунки з друзями", – попередив астролог.\nРаніше Влад Росс говорив, що з 12 знаків Зодіаку найбільшими амбіціями наділені Леви. Астролог поділився, що представники цього знака Зодіаку більше, аніж решта, люблять розкішне життя та обожнюють витрачати багато грошей.\nВлад Росс гороскоп Лев гороскоп на вересень 2020\nЗараз ви переглядаєте новину «Астролог назвав щасливчика вересня у любовній сфері». Гороскоп на сьогодні, на завтра, на місяць для всіх знаків Зодіаку можна прочитати в розділі «Гороскоп». Якщо ви знайшли помилку, видiлiть її мишкою та натисніть Ctrl + Enter. Якщо ви знайшли помилку, видiлiть її мишкою та натисніть Ctrl + Enter


Кішки проти невидимої стіни | VideoMan\nКішки проти невидимої стіни\n(7) | 2,431 переглядів | 27/10/2019 | перевести: ΕλληνικάEnglishEspañolFrançaisItalianoDeutschРусскийNederlandsTürkçePortuguês日本語中文(简体)한국어DanskSuomiPolskiSvenskaNorskالعربيةБългарски中文(漢字)Češtinaעבריתहिन्दी; हिंदीMagyarRomânăCрпски језикSlovenčinaภาษาไทยУкраїнська\nЗабавна реакція групи кішок перед дверима, який покритий прозорою плівкою.\nРеакція кішки, коли її господарі прибувають додому Кішка в Росії вступає в реакцію з кумедним способом, коли власники будинку досягають.\nКішка на льоду Реакція забавного кота, який ходить в перший раз на замерзлій воді.\nКіт нюхали противну сморід Кішка робить смішне обличчя, коли це пахне сідниці ще одна кішка в будинок. Гримаса називається "Flehmen відповідь", і це типовий ставлення у багатьох ссавців і дозволяє будь-які сильні запахи витрачати в ynidorinika установ. Кіт тягне вгору її губ, щоб дозволити ароматів, щоб піднятися на два невеликих проток, які лежать позаду Різці з, в порожнини носа.\nКоли кішка їсть морозиво Напо кота має смішні реакція, коли його власник надає йому їсти морозива. Після того, як трохи лиже, як видається в той "морозиво головний біль". Зробити смішне обличчя, дивлячись з рот і очі відкриті. проте, Це це не загадкові, і триває до столову ложку.\nКішки проти банан З якоїсь незрозумілої причини, банани налякати кішок. Це смішні колекція з їх реакції до на "зловісний" фрукти.\nКоли налякати кішок Деякі кішки налякати дуже легко. Це колекція смішні реакцій.\nНе fysas кіт Смішні реакція кішку, коли хтось дме на її обличчі.\nЗло гра для кішок Власник цього кота покласти лазерний вказівник на голову і записав деякі дуже смішні реакція.\nКоли ви розумієте, що ви кішки… Кішки є шоковані, коли вона бачить себе в дзеркало. Реакції є ще більш смішні, в поєднанні з деякими звуковими ефектами.\nДуже зручне місце для сну Кіт стрибає на двері, і досить зручно, щоб подрімати.\nЯк реагують на грабіжників різні породи собак Реакції деяких відомих порід собак, проти проникнення в будинок грабіжника. Смішне відео Джонні Девані.\nКіт крутиться на колесі В Аксбриджі, Англія, Сільві, кішка саванна, грає з тренажером у кумедній формі. Він лежить на прядці і як тільки відцентрова сила слабшає, Водоспад. Сільві на деякий час уникала смерті, після діагностики перегородкової грижі. Йому зробили операцію, все добре, але її легені були слабкі. Вона могла ходити лише кілька секунд, перш ніж перевести подих. Його власник, купила колесо, щоб вона могла виконувати вправи та покращувати свою фізичну форму.\nНавчання кота відкривати двері