Чорне море 2013. (Сонячногірське-Гурзуф). «Водний туризм України».\nПівденне узбережжя Криму.\nВ цій місцевості у серпні майже немає різниці у напрямках переважаючих вітрів. Хоча Лоція Чорного моря, видана у 2009 році Міністерством Оборони РФ надає невелику перевагу західним вітрам. Також вона стверджує, що на відстані 500 м. від берега існує суттєва течія у північно-східний бік. Але коло берега течія не відчувається.\nЗнову потрібно наголосити, що зовсім не варто мандрувати морем, якщо ні в кого з учасників немає досвіду морських байдарочник походів. Обережність має бути передусім, йти потрібно від берега на відстані, яку члени команди можуть напевно проплисти. У ніс та корму байд варто закласти та прив’язати щось плавуче – бутлі, надувні м’ячі тощо. Також не забудьте відразу у байдарку кинути коло своїх ніг кружку, - вона перетвориться на таку необхідну черпалку, якщо вам трохи нахлюпає води.\nТреба зауважити, що пересторога не їсти чебуреки, самсу та інші м’ясні вироби у сумнівних продавців на півдні має більш ніж конкретну підставу, - дуже просто отримати гостре кишкове захворювання, - на добу, як мінімум, отримаєте стійкий негатив. Ці південні пончики краще купувати тільки у місцях, де вони виготовляються у вашій присутності.\nМетою цього огляду не є реклама маршруту, тому я рідко вдаюся до епітетів, хоча можна було б багато говорити про чудові краєвиди, захоплюючі панорами та пірнання з маскою. Це і так ясно. Тому і фотографії я виклав не найкращі, а переважно ті, які реальніше описують маршрут. Варто також попередньо продивитися маршрут у Ґуґлі\nПерепрошую за повтори цієї вступної частини із попередніх моїх описів. Але ці моменти важливі.\nДобираємося потягом до Сімферополя\nІз вокзалу Сімферополя ходять маршрутки у всіх напрямках Криму, що вас цікавлять. Ми їдемо маршруткою до Сонячногірського. Там минулого року ми закінчили свої мандри із Феодосії. Знаючи ту стоянку, я перестрахувався, – якщо штормитиме, - то можна розкласти намети та перечекати хвилі. Єдине можливе місце для наметів тут знаходиться у північно-східному кінці пляжу.\nТа цього разу погода також була сприятливою і ми без проблем дісталися нашої наступної стоянки, що знаходиться на відстані приблизно 40 хв. на веслах у бік Алушти. Потрібно обігнути декілька пагорбів і у ярузі пересихаючої влітку річечки ви знайдете «дикий» табір та багато місць для наметів.\nЗвідси зручно берегом ходити у Сонячногірське за продуктами. Воду можна брати у цьому струмочку, піднявшись близько кілометра вгору по долині майже до таблички «Вхід заборонено». Можна і набагато нижче, якщо не хочеться чистішої води.\nТого року річечка пересохла десь біля 10 серпня, що дуже засмутило власників платного табору із гламурною назвою «Райська бухта», що знаходиться трохи вище від нашого, «дикого». У них за певну плату можна оселитися у наметах та отримати мінімальні зручності – так званий туалет, душ, барну стійку, тенісні столи тощо.\nУ нашому ж, безкоштовному таборі багато зелені та тіні, столики та стільці із каміння.\nСусіди тихі та надійні. Можна без боязні залишати свої намети та речі і помандрувати у гори. Можна відвідати водоспад Джур-Джур. До нього добиратися пішки від села Генеральське, до якого ходить автобус та маршрутка із Сонячногірського. До виселення татарів із Криму Генеральське називалось Улу-Узень. Так називається і річка, що на 2 км. вище села утворює водоспад Джур-Джур. На територію заказника, де знаходиться цей водоспад, вхід платний – 30 грн.\nКрім цього розкрученого водоспаду можна піти у гори на дикі водоспади дорогою, що йде від таборів відпочинку різних організацій, що знаходяться лівіше нашої стоянки до мису Сотера. Для цього потрібно вийти на трасу, дійти до мостику через річку Сотера та пройти ґрунтовою доріжкою повз місцину, позначену на мапі як «садові ділянки». Далі буде вказівник.\nТам можна подивитися «кам’яні гриби» та гарненькі водоспадики річечки Алака. Йдучи долиною ми спочатку дивувалися, - як можуть бути водоспади у річищі, у якому немає води. Зрозумілим стало тільки тоді, коли через 3-4 км. подорожі вгору по сухому річищі ми не побачили на березі долини-яруги водогінну трубу діаметром 10 см. Виявляється, що санаторії, які знаходяться біля впадання цієї річечки у море і живляться цієї водою, яка повністю у літній час потрапляє у цю трубу. Після водозабору річечка з’являється і стає мальовничіше.\nДля походу туди й назад треба розраховувати годин на 5-6 як мінімум. Якщо є вільний день, то піти можна і далі, пройшовши попід масивом Демерджі, перейти гору праворуч та вийти через буковий ліс на водоспад Джур-Джур.\nПерша наша стоянка справила дуже хороше враження. Можна було їй надати багато романтичних назв, але для себе я її називаю «зябликова», – ще ніколи я не бачив такої великої кількості цих неполоханих пташок, в основному молодняк\nПо усьому маршрутові в темну частину доби потрібно остерігатись москітів. Це досить підступні «кровосісі», як казав прем’єр, оскільки вони дуже маленькі та непомітні та й не пищать, як комарі. Тільки днів через 1-2 розумієш, що тебе обкусали.\nУсі морські переходи розпочинаємо вранці, десь після шостої годин, коли немає хвилі та пекучого сонця. І, знову ж, традиційно закінчуємо переходи до 10-12 години. Це робимо з декількох причин: поки немає великої хвилі та сонця і ще й тому, що не хочеться пропускати гарні стоянки, на яких не гріх постояти декілька днів. Про ці особливості морський мандрів я вже наголошував у своїх попередніх описах.\nНе забуваймо також, про особливості відходу та причалювання до берега при хвилях. В основному, завантажуємо та сідаємо у байду, яку ставимо паралельно до берега, на відстані 3-5 метрів, коли хвиля ще не гостра. Причалюємо перпендикулярно до берега і швидко вивантажуємось, щоби не нахлюпалось води. Задній утримує корму від заливання хвилею.\nНаступна дуже гарна стоянка знаходиться перед Алуштою та пансіонатом Евріка. За метрів 800 до першого хвилерізу знаходиться стежина-вхід на плато, яке розташоване на рівні 15-20 метрів вгору. Там багато зелені – дуби, фісташки та ялівці, що створюють приємну тінь. Багато місць під намети. Загалом тут можна поставити наметів 20-30. В основному стоїть 5-6 наметів.\nЄ й певні особливості цього табору. На початку серпня (у нашому випадку -10 серпня) сюди на днів 10 прибуває велика організована група із Харкова.. Тут є певні плюси і мінуси. Плюс, і то дуже великий, - саме вони ретельно прибирають це плато від сміття. Мінус, - те що їх багато та що вони є якоюсь квазірелігійною течією, основаною на йозі. У мене склалось таке враження, що у Росії законодавство стосовно таких зібрань є жорсткішим, і тому вони збираються раз на рік в Україні помедитувати. Але загалом люди не противні і адекватні.\nЄ й інші місця для стоянок, на таких же, тільки менших полянках-плато ближче до пірсів. Спочатку начебто важкувато підніматися та опускатися із цієї стоянки, але згодом, підкачавши ноги, звикаєш. Тим більше, що на платі не видно тієї ржавої водогінної труби, прокладеної вздовж берега, яка дуже псує своїм виглядом пляж.\nТут також можна сходити у гори дорогою понад нашим плато. Із якого прекрасно видно усю стоянку.\nМожна пройтися до кипарисового гаю по дорозі до гори Карасан та спуститися яругою-долиною до комплексів «Семидвір’я». Словом, для активних людей романтики вистачає.\nЗа продуктами ходити в Алушту. По воду - назад по пляжу, метрів 800. Там у водогоні врізаний кран, із якого безкоштовно і набирають воду.\nНаступна пристойна стоянка за Алуштою. Між Лазурним та комплексом Чайка є дві яруги між якими і розташована ця стоянка. В основному це місце облюбували собі нудисти, але якщо набратися нахабства, нетолерантності та політнекоректності, і розкласти намети коло них, то до вечора можливо їх вже не буде. Стоянка приваблива також і наявністю тіні, стільцями та столиком, викладених із каміння.\nТут, як і всюди по цьому маршрутові сонце заходить за гори десь о 16-17 год.\nНа цій стоянці є своє правило, закладене, мабуть, нудистами – нужник розташований у правій (меншій) ущелині.\nЗа продуктами добиратися у село Малий Маяк. Тут дешевше як на Чайці, але ж і підніматися високо – десь біля 300м. Воду набирати, метрів 300 назад пляжем у, знову ж таки, водогінній трубі, що прокладена по березі. Цього разу тут немає вентиля, а є дірка, через яку під напором пробивається фонтанчик.\nІз Малого Маяка також можна сходити через кар’єр у гори та ліс, у якому трохи вище ростуть 400-літні буки.\nПотрібно оглянути і заказник Кастель, іменований за назвою однойменної гори, що розташувався під селом Лазурне. Тут насаджено багато породистих дерев. У тінистому ландшафтному паркові, за 50 грн. на день також можна ставити намети. Якщо кошти дозволяють, то це досить гламурне та романтичне місце.\nЄ й тут свої особливості. Виявляється, щоб пройти на автобусну зупинку села Лазурне і назад – потрібно охоронцю недобудованого об’єкта платити 5 грн.\nПід парком – прекрасні місця для пірнання з маскою. Чи не найдивовижніший підводний світ цього маршруту.\nЗа Чайкою, Береговим та Бондаренковим також можливі непогані стоянки. Але ми націлились на Ведмідь-гору, Аю-Даг.\nПроходимо Санта-Барбару (елінгове містечко) та її скельки перед мисом Плака. За хвилерізом перед власне мисом можна перепочити від хвиль у затишній бухточці.\nЗ іншого боку на цій скелі ростуть якісь кактуси. Видно величну панораму Ведмідь-гори.\nКупити чебуреків для перекусу можна причаливши до бетонного берега. Ця територія відноситься до санаторію «Карасан».\nПроходимо містечко Партеніт. Скелі Аю-Дагу зустрічають нас своєю величною красою та густою водою, кольору темного смарагду. Відчувається глибина. Бажано триматись метрів 30-50 від скель, бо хвилі відбиваються від скель та утворюють неприємні стоячі хвилі.\nЗа скелястим миском відкривається малий пляж, на якому можна і зупинитись, але він не дуже придатний до тривалої стоянки. Краще проплисти ще метрів 300. Тоді за скелястим рогом ви побачите бухту Панаїр та великий пляж Аю-Дагу.\nНа початку пляжу гарні місця для стоянки, але тут завжди стоять намети та багато одноденних пляжників, які прибувають сюди на моторних човнах із Партеніту за 100-200 грн. Але тут завжди можна притулитися на дрібній гальці.\nМи ж вибрали місце у південному кінці бухти. На селях цієї частини Панаїру якісь добрі люди обладнали гарні місця для трьох наметів. Там також вимурувані стіл, лави, лежанка під тентом та пічка. Ми зупинились тут на 4 дні.\nСюди за певні кошти возять відпочиваючих місцеві дядьки на моторках.\nСаме по собі місце є дуже прекрасним – усі зручності та достатньо тіні. Але є свої великі мінуси. Оскільки містечко є комерційно вигідним, то тут тусується багато народу. В основному –«атдахнуть», тобто побухати. Перед нами добу стояли москвичі, які не тільки сильно пили, але і чманіли від наркоти. Засновники цього містечка навіть зробили гарно оздоблене відхоже місце, метрів 10 угору по стежці. Але бухі жлоби, щоби далеко не ходити, перетворили у нужник одне з романтичних місць для намету. Крім того, залишки продуктів, викинутих у кущі, - основа проживання великої кількості пацюків, пардон, - кріс. Це якась особлива порода щурів, - вони не агресивні і на вигляд досить симпатичні. Але вночі достатньо неприємно, коли щось шарудить у речах. Продукти відразу ж довелось підвісити на скелі.\nЩе одна неприємність цього місця, - навіть коли ви й зайняли це місце – можуть приїхати місцеві парубки із Партеніту та попросити вас посунутись. Власне їм потрібен тільки стіл із лежанкою. Місця для наметів вони не займають. Але коли понапиваються, то ведуть себе нав’язливо, типу, - «ти мене уважаєш?»\nПід стоянкою є великі камені із плоским верхом для ранкового засмагання. Там також можна і ночувати, але у безвітряну погоду дошкуляють москіти. За гору сонце тут заходить близько 16-ї години\nВище описаної стоянки на мисі є ще два-три місця для наметів, - також стоянка із певними ознаками романтики.\nПід стоянкою є також така необхідна бухточка, у якій навіть у 4-х бальний штормик можна легко пристати до скелястого берега.\nА плавати доведеться, бо продукти і воду можна набрати лише у Партеніті, до якого 20-25 хв. веслування.\nТам також свої особливості. Причалювати зручніше у дальній частині пляжу біля скелі, схожою на ведмежатко, там більше місця та є туалет, де можна безкоштовно набирати воду. Але цей весь пляж санаторний і, щоби знайти дешеві магазини, потрібно покидати територію санаторію через турнікет. Назад можна потрапити лише після 17 год., або заплативши 20 грн. за вхід. Є інший вихід. Міський комунальний безкоштовний пляж знаходиться за скелею Ведмежа між двома пірсами. Коли велика хвиля, то причалювати краще коло правого пірса, - там є зручна сходинка. Але тут у туалеті воду вам дозволять налити лише за гроші.\nВ разі потреби у Партеніт можна сходити і пішки через гору. Там є стежина. Трохи важкувато, але цікаво. На висоті метрів 30 хтось побудував капличку, яку вже років 3-4 наглядає людина, яка там і проживає. Трохи вище - своєрідний оглядовий майданчик із якого добре видно нашу стоянку та хрест біля каплички.\nСтежиною до Партеніта можна дійти за 1 год. Там також у вас будуть вимагати купити квиток назад, оскільки Ведмідь-гора є заказником.\nНа Аю-Дазі є ще декілька можливих стоянок, - це пляж «голови ведмедя» та зі сторони Артека. Але вони гірші і можуть використовуватися в екстрених, або екзотичних випадках.\nЗі стоянки відпливаємо знову вранці, коли немає хвилі. Обходимо «голову ведмедя»\nі нам відкривається чудовий вид на Артек. Прямуємо у напрямку Пушу Гроткіна, тобто Гроту Пушкіна, у який запливаємо. У ньому також можна скупатись.\nАделари – скелі тюркською - залишаємо праворуч. Але до них також можна підплисти і полазити ними, якщо є час.\nМинаємо Гурзуф. Після останніх елінгів є пристойні місця для стоянки. Можна стати угорі, де зупиняються автомобілісти, а можна і на пляжі. Якщо місце на камінному пляжі нерівне, - то його можна легко за хвилин 30 вирівняти та попідсипати дрібної гальки під намет. Тут досить безпечно, - навіть у 5-бальний шторм хвиля не дійде до наметів.\nЗвідси можна сходити у Гурзуф, Це містечко відрізняється від інших поселень південного узбережжя Криму своєю автентичністю.\nУ Ялту можна з’їздити маршруткою із гламурного (маєтки Кобзона, Макаревича тощо) селища Ай-Даніль (Данилівка), до якої йти хвилин двадцять через виноградники та старе село. Тут же є непоганий продуктовий магазин. Вода набирається в елінгах.\nПриємно погуляти (за кошти) тінистими алеями місцевого санаторію. Можна піднятися гарним тінистим серпантином, засадженим пахучими ялівцями та кипарисами на трасу, з якої добре видно старе село та місце стоянки.\nТаким чином наші мандри добігли свого кінця. Оскільки далі йде так звана Велика Ялта, яка починається Нікітою та закінчується Симеїзом, то там немає ніякої можливості поставити намети більше ніж на одну ніч. Хоча на мапі зображена «зеленка» перед Нікітою, але не спокушайтесь, - там заповідник і досить злі охоронці.\nНастав час покидати ці краї. Потрібно лишень добратися до зупинки тролейбуса на трасі. Домовитись можна із автомобілістами, які стоять наметами у цій місцевості. Вартість тролейбусу до Сімферополя – 15 грн. з чоловіка та 5 грн. за 1 багажне місце.\nМаршрут відрізняється відносним спокоєм пересування. Немає забороняючих інстанцій. Ні разу не довелось купувати воду (крім мінеральної, звичайно). Усі стоянки мають достатньо тіні. Є достатньо, як на Крим, дрів. Навіть 5-ти бальний шторм в останні дні нашого відпочинку не понизив гарного настрою\nВ контакті - Сонячногірське-Гурзуф\nFacebook - Сонячногірське-Гурзуф\nНа www.poezdnik.kiev.ua - «Водний туризм України» викладено 19.11.2013 року.


Огляд і тестування материнської плати ASUS P5QL-E, Сторінка 2. GECID.com\n::>Материнські плати > 2008 > 10 > ASUS P5QL-E\nРежим роботи 16-bit, 44 kHz\nМатеринська плата ASUS P5QL-E стане непоганим вибором при побудові мультимедійно-ігрового комплексу початкового рівня. Вона заснована на чіпсеті четвертого покоління Intel P43 Express, що підтримує PCIe 2.0, частота FSB гарантовано тримає 1600 МГц, а південний міст ICH10R підтримує можливість створення RAID-масивів. Також у графу плюсів можна записати великий набір фірмових технологій ASUS, реалізованих на даній платі, з яких варто особливо виділити енергозберігаючі функції, а також технологію Express Gate.\nЯкщо ж порівнювати безпосередньо ASUS P5QL-E з GIGABYTE GA-EP43-DS3, то такі переваги як можливість побудови RAID-масивів, велика кількість фірмових технологій, підтримка порту eSATA, а також трохи кращі показники розгону роблять рішення від ASUS більш привабливим на наш погляд. До того ж треба додати, що ціна в цих материнських плат приблизно однакова.\nпідтримка PCI Express 2.0;\nпідтримка процесорів з системною шиною 1600 МГц;\nможливість створення RAID-масивів;\nнаявність порту eSATA;\n8-канальний звук High Difinition Audio.\nневеликі недоліки у компонуванні;\nневеликий розгінний потенціал.\nАвтор: Євгеній Ципкін\nВисловлюємо подяку фірмі ООО ПФ Сервис (м. Дніпропетровськ) за надані для тестування материнські плати.\nОгляд прочитано 25673 раз(ів)


Авіаквитки Варшава - Сува / Tickets.ua\nДешеві авіаквитки Варшава – Сува\nАвiаквитки / Варшава / Сува / Варшава → Сува Зворотні рейси з Суви в Варшаву\nДешеві авіаквитки з Варшави в Суву\nХочете купити квиток на літак з Варшави в Суву за найнижчою ціною? Ми порівнюємо ціни на прямі рейси Варшава - Сува і перельоти з пересадкою серед 750 авіакомпаній і агентств. Навіщо даремно витрачати свій час на пошук, якщо є більш зручна можливість скористатися знижками, акціями і розпродажами лоукостів через інтернет. За допомогою повного розкладу літаків Варшава - Сува ви швидко знайдете потрібний варіант перельоту, необхідно тільки уточнити дні польотів і наявність авіаквитків на конкретну дату.\nВартість авіаквитка Варшава - Сува\nСкільки коштує квиток на літак до Суву з Варшави і як придбати дешевше? У нас є кілька рекомендацій, які вибираються зі календаря кращих цін на авіаквитки по цьому маршруту:\n2) Найдешевші квитки на літак WAW - SUV доступні в середу і четвер. Як правило, на вихідних вони коштують дорожче.\nКорисна інформація перед бронюванням подорожі з Варшава в Сува.\nВідстань і тривалість перельоту (скільки летіти з Варшава в Сува?)\nЯкі авіакомпанії здійснюють прямі рейси в Сува з Варшава\nЯкі авіакомпанії пропонують найдешевші квитки з Варшава в Сува?\nСкільки триватиме переліт з Варшава в Сува\nЗ яких аеропортів можна дістатись в Сува з Варшава?\nЯк далеко Варшава від Суви?\nВід міста Варшава до Суви 15745 км.\nЗ яких аеропортів здійснюються перельоти за маршрутом Варшава - Сува?\nУ місті Варшава: Ф. Шопен, Модлін. У Сува - Наусорі.\nВаршава — Сува Ціни на авіаквитки, знайдені користувачами впродовж останніх 48 годин, не є офертою\nВаршава → Кастевей\nВаршава → Острів Ротума\nВаршава → Пасифік-Харбор\nВаршава → Рабі\nВаршава → Сакані\nУнікальний ідентифікатор користувача сесії для повідомлення в Cлужбу турботи про клієнтів: 2705785632


Книга Notre Dame d'Ukraine: Українка в конфлікті міфологій - Автор Забужко Оксана Стефанивна - читать онлайн\nГлавная»Библиотека»»Notre Dame d'Ukraine: Українка в конфлікті міфологій\nNotre Dame d'Ukraine: Українка в конфлікті міфологій Автор: Забужко Оксана Стефанивна\nОксана Забужко Notre Dame d'Ukraine: Українка в конфлікті міфологій1Пролог1Дорожня мапа: розділ за розділом2І. «Одинокий мужчина» чи Велика Хвора? Культурна презентація героїні: тіло як текст5II. Міфологічна пригода жінки-Орфея і любовний дискурс: конфлікт інтерпретацій13III. Історія єресі—І. Містичний шлюб і «релігія любови»23IV. Історія єресі—II. У пошуках абсолюту. Фауст-мужчина і Фауст-жінка35V. Лицарі під заборолом: народники чи шляхта? (До генези української інтеліґенції)49VI. «Тайна імени». Історія ордену: символ віри57VII. Історія ордену: фінал. Герб лілеї. Notre Dame Dolorosa і її помста66VIII. Наша Славна Жірондистка: релігійна альтернатива в секулярну добу. Вступ до історії хамократії83Епілог104Покажчик імен105Про автора108Ілюстрації109Примітки (до електронної версії)109 Читать книгу\nХто ми — Україна чи Малоросія? Європа чи Росія? Чи українська релігійність — це те саме, що візантійське православ\_'я? Звідки взялись тамплієри на берегах Дніпра? Яку таємницю берегли таємні товариства малоросійських дворян XIX ст.? Звідки в Лісовій пісні зашифрована легенда про Грааль? Чи й справді українці — це селянська нація ? В чому різниця між демократією і хамократією? В чому полягав модерний український проект і чи вдалося нам його реалізувати?.. Нова книжка провідної української письменниці, підсумковий плід її багаторічних роздумів — це вражаюча інтелектуальна подорож крізь віки, культури й конфесії в пошуках України, яку ми втратили . Ключем до неї стає розкритий О. Забужко код Лесі Українки . Аристократка і єретичка, спадкоємиця древнього лицарського роду і продовжувачка гностичної традиції, ця найвидатніша з українок залишилася незрозумілою в радянській Україні і майже незнаною широкій публіці — в Україні незалежній. Чому? Відповіддю на це питання стає велика історична драма прихованої війни, яку Оксана Забужко з притаманною їй відвагою виносить із забуття і, на багатющому літературному й історичному матеріалі, відновлює на повен зріст. Це не лише фундаментальна історико-культурна студія чи вишукана філологічна екзегетика. Це ще й книга про наше сьогодення — про те, як жорстоко ми розплачуємося за втрату і забуття багатовікової лицарської культури… * * * Книга пані Оксани сама по собі годна свідчити, що та висока українська культура, якій вона присвячена, ще не є, дякувати Богові, тільки нашим спомином Леонід Ушкалов\nОтзывы на книгу Notre Dame d'Ukraine: Українка в конфлікті міфологій автор Забужко Оксана Стефанивна


Як ми любимо наше місто | Яготинська міська рада\nЯготинська громада » Новини » Як ми любимо наше місто\nЯк ми любимо наше місто\nДата: 10.06.2019 18:04\nВ народі кажуть: "Чисто не там де прибирають, а там, де не смітять". А до народної мудрості потрібно прислухатися. Щоб місто було чистим потрібно небагато - лише не смітити та прибирати за собою. Декому здається, що нічого жахливого не станеться, якщо кинути маленький папірець на землю, але саме такі папірці та залишки сміття створюють купи бруду в місті.\nКожен власник оселі дбає про чистоту у своєму домі. Але це стосується не лише власного будинку чи подвір'я, а й благоустрою всього населеного пункту, його вулиць, парків, скверів. Жителі міста, прибираючи свої помешкання іноді викидають сміття куди надумав, вважаючи, що те що за межами його оселі, його вже не стосується. Ось яскравий приклад людської байдужості – розкиданий непотріб просто на ґрунтовій дорозі окраїни міста, який було виявлена працівниками міської ради під час об'їзду території міста.\nВсе у цьому світі взаємопов’язано. Природа не може терпіти наруги над собою, і тому ми маємо її помсту у вигляді всіляких катаклізмів. Давайте думати не тільки про себе та сьогоднішній день, а й про наших дітей, внуків, про майбутні покоління, які будуть жити після нас. Європа, до якої ми рухаємось, давно вже про це думає, і у неї це виходить. Тому питання охорони навколишнього середовища в наш час актуальне, як ніколи. Скільки часу потрібно, щоб це усвідомити?\nЯготинська міська рада в черговий раз нагадує – працівники комунального підприємства «Комунальник» вивезуть ваші побутові відходи на сміттєзвалище, забравши його від помешкання. Вам лише необхідно звернутися в КП «Комунальник» (вул. Сікорського Ігоря, 4) для укладення договору на вивіз твердих побутових відходів.\nДавайте розпочнемо робити Європу у своєму місті. А головне – не смітити! Бо чисто не там, де прибирають, а там, де не смітять!


Смугаста туніка і рожеві штанці\nдодому Дім і затишок Смугаста туніка і рожеві штанці\nпряжа (100% вовни; 120 м/ 50 г) – 150 г рожевої і по 50 г фіолетовою, світло-сірого і сіро-коричневою;\nспиці № 4 і довгі кругові спиці №4;\nВиворітна гладь: лицьові ряди – виворітні петлі, виворітні ряди – лицьові петлі. Гумка: поперемінно 1 п. лицьовій гладдю, 1 п. виворітного гладдю.\nПерловий візерунок: в’язати поперемінно 1 лицьова,1 виворітна, зміщуючи візерунок після кожного ряду на 1 п.\nВізерунок в смужку: 9 р. фіолетових, * 4 р. рожевих, 2 р. сіро-коричневих, 4 р. світло-сірих, 6 р. фіолетових, 2 р. рожевих, 4 р. сіро-коричневих, 2 р. світло-сірих, 4 р. фіолетових, 2 р. рожевих, 2 р. сіро-коричневих, 4 р. світло-сірих, 2 р. фіолетових, 2 р. сіро-коричневих *, від * до * постійно повторювати.\nПідкреслені убавки по правому краю: кром., 1 лицьова, 2 п. пров’язати разом з нахилом вліво (= 1 п. зняти, як при особовому в’язанні,1 лицьова і зняту петлю протягнути через неї). Підкреслені убавки по лівому краю: 2 п. пров’язати разом лицьовою, 1 лицьова, кром.\nУбавки клина з правого краю клина: петлю перед клином зняти, як лицьову, 1-ю п. клина пров’язати лицьовій і протягнути через неї зняту петлю.\nУбавки клину по лівому краю клина: передостанню петлю клина пров’язати з наступної петлі разом лицьовою.\nЩільність в’язання: 20 п. х 29 р./коло.р. – 10 х 10 см, пов’язано лицьовій гладдю.\nНабрати на спиці фіолетовою ниткою 52 (56) 60 петель і зв’язати між кромочний для планки перловим візерунком 1,5 см, при цьому почати візерунок в смужку. Потім між кромочний\nпродовжити в’язати візерунком у смужку, при цьому для бічних скосів зменшити 5 х по 1 п. з обох сторін у кожному 8-му р. (поперемінно в кожному 8 і 10-му р.) у кожному 10-му р., виконуючи підкреслені убавки. Через 14 (16) 18 см від планки закрити для пройм з обох сторін 1 х 4 п. Потім у кожному 2-му р зменшити 4×1 п., виконуючи при цьому підкреслені убавки. Через 24 (26) 28 см від початкового ряду тимчасово залишити залишилися 26 (30) 34 п.\nВ’язати так само, як спинку, але вже через 21,5 (23,5) 25,5 см від початкового ряду тимчасово залишити залишилися 26 (30) 34 п.\nДеталі злегка зволожити, розтягнути згідно з зазначеним на викрійці розмірами і дати висохнути. Виконати бокові шви. По краях пройм набрати на спиці фіолетовою ниткою по 44 п. і пов’язати 2 р. перловим візерунком. До залишеним петлями спинки набрати на спиці по вузьких краях планок рукавів з обох сторін ще по 2 п. і на всіх цих 30 (34) 38 п. зв’язати ще 5 р. перловим візерунком, всі петлі закрити. До залишеним петель переду набрати на спиці також ще по 2 п. і пов’язати 5 р. перловим візерунком, закрити середні 18 (22) 26 п., а на зовнішніх 6 п. (з кожної сторони) в’язати для бретелей ще 5 см перловим візерунком. Бретелі пришити до спинки. По закінченні злегка відпарити всі шви.\nШтанці ліва штанина:\nРожевою ниткою набрати на спиці 30 (34) 38 петель і між кромочний зв’язати 1 см перловим візерунком. Далі продовжити в’язати лицьовій гладдю. Для крокових скосів додати з обох сторін у кожному 8-му р. (поперемінно в кожному 8 і 10-му р.) 10-му р. 6 х 1 п. Через 19 (20) 21 см від планки тимчасово залишити всі петлі. ПРАВА\nВ’язати симетрично лівій штанині.\nПетлі правої і лівої штанини перевести на кругові спиці і відзначити середину колош. Між штанинами набрати на спиці по 8 п. для клина і продовжити в’язати на всіх петлях круговими рядами лицьовою гладдю = 100 (108) 116 п. В кожному 2-му коло.р. виконати 4 убавки клина, як описано вище = 84 (92) 100 п. Для бічних убавок зменшити в середині штанин в кожному 12 (14) 16-му коло.р. 2 рази по 1 п. = 80 (88) 96 п. Через 11 (13) 15 см від початку крокової лінії продовжити в’язати укороченими рядами. Для цього 40 (44) 48 п. передньої деталі штанців тимчасово залишити і на 40 (44) 48 п. спинки продовжити в’язати рядами в прямому і зворотному напрямках лицьовій гладдю, при цьому залишати не пров’язаними з обох сторін у кожному 2-му р .. 3 х 3 п. і ряд постійно повертати з 1 накидом. Через 13 (15) 17 см від початку крокової лінії продовжити в’язати гумкою. Через 2,5 см пров’язати 1 коло.р. виворітними (= лінія згину), потім ще раз пров’язати 2,5 см гумкою. Всі петлі закрити.\nДеталі злегка зволожити, розтягнути згідно з зазначеним на викрійці розмірами і дати висохнути. Виконати шов клина і крокові шви. Для куліскі гумку відвернути на половину ширини на виворітну сторону і пришити, при цьому для затягання еластичної тасьми залишити в шві відкритим ділянка довжиною 1 див. Втягати еластичну тасьму. По закінченні злегка відпарити всі шви.\nВикрійка для в’язання туніки і штанців:


Виставка у Гданську презентує творчість українського художника Василя Нецка\nвівторок, 20 жовтня 2020, 03:20\nУ польському Гданську триває виставка «Кольорові сни про Гданськ» українського митця Василя Нецка.\nЯк передає Укрінформ, про це повідомляє Домівка Гданськ у Фейсбуці.\n«Гданськ ретро та його мешканці у кольорових снах Василя Нецка в галереї Riviera Sztuki. Фантастичні картини молодого художника з Львівщини можна дивитись до 14 вересня в Центрі Riviera в Гдині», - йдеться у повідомленні.\nВиставка відкрилася 18 серпня.\nВасиль Нецко - художник, майстер народного мистецтва. До Гданська приїхав 5 років тому. Як повідомляє портал yavp.pl, його натхненням є щоденне життя – все, що можна побачити, йдучи вулицею: краса природи, людські емоції, незабутні моменти тощо.\nЗа освітою Нецко - різьбяр по дереву, майстер народних художніх промислів – живопису. Він почав малювати у 31 рік. Створює портрети, фрески. Має авторську техніку та оригінальне бачення.\nНецко є автором десятків індивідуальних та збірних виставок і конкурсів малярства.\nЧитайте також: Виставка в Рівненському музеї розповідає про сіамську принцесу з Волині\nУ минулому Нецко - чемпіон України з культуризму та фітнесу у своїй ваговій категорії. Представляв Україну на чемпіонатах Європи і cвіту та займав призові місця.\nЗа розвиток і популяризацію культури (малярства і фізичної культури) Нецко отримав нагороду і статуетку «Особистість року 2019», у категорії «Культура» у Гданському повіті. Конкурс організувало видання Dziennik Bałtycki.\nФото: Домівка Гданськ - Domiwka Gdansk в Фейсбуці, yavp.pl\nДіаспора Польща Виставка Художник


Цей кінотиждень буде примітний тим, що вперше після карантину в кінотеатрах стартує фільм українського виробництва. Крім того, в прокаті цілих два фільми про зомбі – більш звичний хоррор і вельми винахідливий трилер, сиквел дивовижного мультфільму про тролів і ціла програма з короткометражок про кохання.\nРежисер: Ед Бол\nУ ролях: Скотт Едкінс, Хонор Кніфсі, Метт Мітлер, Мартін МакДугал, Андреа Васіліу, Том Ешлі, Леон Суа, Юлія Соболь\nУкраїнсько-британський фільм розповідає про колишнього оперативника МІ6 Мартіна Бакстера. До нього звертається молода українська журналістка Саша Степаненко, якій потрібна допомога в розкритті шокуючої правди про секретні операції міжнародних спецслужб. І Мартіну не залишається нічого іншого, окрім як повернутися у світ шпигунських ігор та небезпечних операцій. Картину знімали в Києві, тому українські глядачі зможуть насолодитися кінематографічними видами столичного вокзалу, аеропорту "Бориспіль", бібліотеки ім. Вернадського, Рибальського мосту, Київського крематорію та інших впізнаваних локацій міста.\nУ ролях: Кан Дон-вон, Лі Джон-хьон, Лі Ре, Квон Хе-хьо\nЗа чотири роки після подій першої частини зомбі-екшну Південна Корея опиняється у повній ізоляції від решти світу. Бурхлива епідемія вірусу, який перетворює людей на агресивних живих мерців, спустошує країну. Головний герой, колишній військовий Джон Сок вибирається до розореного Сеула, щоби непомітно вивести звідти покинуту вантажівку з грошима. Звісно, все йде не за планом. Крім постійної боротьби з навалою зомбі, йому доводиться зустрітися з таємничим воєнізованим Підрозділом 631.\nУ ролях: Анна Кендрік, Джастін Тімберлейк, Сем Роквелл, Джеймс Корден, Кунал Нейер, Джеймі Дорнан, Рейчел Блум, Оззі Осборн, Андерсон Паак, Джордж Клінтон, Мері Джей Блайдж, Келлі Кларксон\nЯскраві та веселі поп-тролі несподівано відкривають, що світ музики значно багатший і різноманітніший. У ньому є і рок, і хіп-хоп, і реггі, і класика, і ще багато-багато жанрів. Але королева рок-тролів Барб прагне завоювати всіх. Мачок і Пагін же вирішують відстояти право на різноманітність і вирушають у подорож з метою врятувати світ від поглинення одним стилем музики. Що буде непросто, адже на боці рок-тролів виступив сам Князь темряви, музикант Оззі Осборн, який озвучив одного з персонажів.\nУ ролях: Луїз Лабек, Вісланда Луїма, Катіана Мільфор, Макенсон Біжу, Аділь Давид, Нінон Франсуа, Матильда Ріу, Жиніт Попо, Неемі П'єр-Даоме\nМелісса переїжджає вчитися з Гаїті до Франції і у новій школі заводить подругу, котра запрошує її до шкільного сестринства. Умовою вступу є дуже особиста історія, яку треба розповісти однокласницям. Мелісса вирішує похвалитися дідом-зомбі, якого колись давно оживили за допомогою магії вуду для роботи на очеретяних плантаціях. Ця історія провокує одну зі школярок на вчинок, який накликає на неї всю силу гаїтянської вуду.\nLove Shorts – це історії про кохання, про сенс, про життя. Ніщо не вічне, але поки серця б'ються, на планеті буде існувати це почуття. І хіба хтось має право його стримувати? До програми короткометражок про кохання увійшли сім картин з усього світу, які досліджують різні грані найпрекраснішого почуття на світі.\nЄва Лонгорія наділа невдалий купальник 08.08.2020\nАктриса обрала купальник білого кольору, який її повнив\nЗірку "Щоденника пам'яті" Рейчел МакАдамс запідозрили в другій вагітності 08.08.2020\nВідома голлівудська акторка Рейчел МакАдамс готується стати мамою вдруге\nОльга Сумська брала участь у "Танцях з зіркам": архівне фото 08.08.2020\nПопулярна українська акторка театру та кіно Ольга Сумська була учасницею першого сезону проєкту "Танці з зірками"\nСтрічка про війну на Донбасі номінована на Еммі 08.08.2020\nДля створення фільму автори протягом року спостерігають за життям дитини і її бабусі поблизу лінії розмежування на Донбасі\nLionsgate анонсував зйомки п'ятої частини "Джона Віка" 07.08.2020\nКіностудія Lionsgate почала розробку п'ятої частини трилера "Джон Вік"


Народні картини Козаки Мамаї – Платон БІЛЕЦЬКИЙ, 1997 | Україна Споконвічна :: Народне будівництво, традиційний побут, фольклор\n26.08.2018 0 3\nУ розкішному виданні “История русского искусства” під редакцією І.Е.Грабаря, у томі, присвяченому живопису 17-18 ст., вміщено було статтю про українське мистецтво, яке, звичайно, у мистецтвознавчих працях не згадувалося. Там і про “мамаїв” побіжно сказано презирливими словами: мовляв, “належать вони до числа творів вкрай наївних і брутальних”. З таким ось тавром увійшли улюблені народні картини до історії світового мистецтва, а зганьбив їх взагалі-то досить обізнаний мистецтвознавець Кузьмін. Щоправда, згадувалися наші картини й раніше: в “Записках о Южной Руси” Пантелеймона Куліша, доктор Деляфліз, наполеонівський офіцер, який перейшов на російську службу, інспектуючи “державних селян” на Україні, записав народну розповідь про гайдамаку Мамая і змалював у своєму подорожньому альбомі картину з його зображенням (поряд з козаком на ній сидить песик – єдиний у своєму роді варіант композиції).\nУ О.Скальковського в розвідці “Мамаї” про художній бік картин не йшлося. А в монографії К.Широцького “Убранство украинского дома в прошлом и настоящем” (PDF) йдеться про “мамаїв”, і проведена аналогія між ними та іранськими мініатюрами.\nУ роки громадянської війни у Харкові виходив часопис “Творчество”, в якому вельми освічений художник-ліногравер К.Е.Костенко опублікував статтю про “мамаїв” [Костенко К. “Мамай” и “Предместье Запорожской Сечи” (к иллюстрациям) // Творчество. — Харків, 1919. — № 4. — С.28–29], де порівняв їхній колорит з улюбленими венеціанськими живописцями доби Ренесансу сполученнями барв. Іранська мініатюра, венеціанський живопис – то є загальновизнані видатні явища світового мистецтва. Отож, і наші “мамаї” біля них? Так! Бо ж цих картин обмаль залишилося (кажуть, екзотичних сувенірів), та й власники не дуже-то їх берегли, замінюючи розфарбованими аніліном фотографіями красунь і красенів у декольте та фраках з підписами: “Люблю тебя, как ты меня!” Добре, якщо на всій нашій планеті залишилося зараз яких-небудь сто картин. Невідомо чому вони до порівняно недавнього часу вважалися проявом українського буржуазного націоналізму і ховалися у музейних фондах. Коли ж потрапляли до експозицій, то з рядками написів, заклеєних папером (лякало слово “жид”).\nУдруге зустрівся я з “Козаком-мамаєм”, гостюючи у відомого київського професора, знавця давньої української літератури, друга мого батька, – Сергія Івановича Маслова. Висів собі на стіні чорний, та ще й прострілений якимось бандюгою при погромі фамільного хутора Маслових у героїчні революційні роки. Коли Сергій Іванович помер, я придбав цю фамільну реліквію у його родичів за триста карбованців, на згадку про добру людину, хрещеного батька моєї дочки. Віддав у реставрацію. Засяяв народний витвір фарбами – венеціанськими, яскравими, милуючими око. Повісив над своїм письмовим столом, на якому стояла у мене, між іншим, японська статуетка Будди. Звернув увагу на схожість поз. Потім замислився над тим, що це: випадковий збіг, чи, може, існує якийсь таємничий зв’язок між далекосхідним твором і нашими “козаками-мамаями”?\nЗі Сходом перегукується козак вже своїм іменем (Мамай – татарський хан). В околицях колишної Запорізької Січі є річка Мамайка та Мамай-Сурка, вираз: “Піти на мамая” – тобто вдатися до чогось дуже ризикованого. Типових для українських степів “кам’яних баб” (половецькі середньовічні статуї) в народі теж звали “мамаями”. Хан Мамай – ворог українців, але часи, коли його орди нівечили та грабували Україну, вбивали або гнали в неволю її мирних мешканців, давно вже відійшли у минуле, а пам’ять про Мамая, як-не-як хороброго вояку, жила в народі і переплуталася з пам’яттю про героїв-козаків. Могло ж таке статися, чому б ні? Слово “козак” – тюркського походження і означає вільну людину, мешканця степів, який нікому не кориться та швендяє верхи неозорими просторами (“казах” – теж назва степовика). Мимохіть згадаємо, що у грузинській мові слово “мамалікаці” означає “батьків”, “мужній” (може, і це не випадковий збіг?).\nОтак собі розмірковуючи, написав я розвідку “Козак-Мамай” – українська народна картина”. Виявилося, однак, що написати порівняно легко, а ось видати – майже неможливо, даремно, що була у мене і міцна протекція в особі мого батька-академіка. У Киє–ві з цією справою так-таки і не пощастило, але знайшлися розуміючі люди у Львові. Побачила світ моя книжечка у видавництві Львівського університету, видана, щоправда, накладом автора, що на титульному аркуші не було зазначено. З’явилися схвальні рецензії як у нас (М.Рильського, О.Ільченка), так і у Чехословаччині (М.Мельникової-Папушкової). Як кажуть, з посміху люди бувають.\nІ дійсно, завдяки мамаям став я кандидатом мистецтвознавства. А почалося моє з ними знайомство з прочитання глузливо-лайливого напису… Потім якось надибав ще одного “мамая” з подібним написом, але ж тільки одного (мабуть, вони не часто траплялися). А ось чарочки срібні та олив’яні з мамаями і рядками “сороміцьких” пісень бачив часто-густо.\nПідписи під зображеннями козаків, як правило, починаються так: “Хоч ти на мене дивишся, та ба не вгадаєш відкіль родом і як зовуть нічичирк не скажеш, так зовуть, як на якого налучиш брата: жид з біди за рідного батька почитає, милостивим добродієм ляхва називає, а ти як хоч назови – на все позволяю, аби лиш не крамарем, бо зате-то й полаю…” Це звернення є пародією на епітафійні написи під портретами козацьких полковників, обозних, сотників та іншої старшини, які починаються в таком ж роді: “Ось ти на мене поглядаєш і відати бажаєш як звуть, в якому чині…” Козацькі портрети – виключно старшинські, а теоретично жоден член козацької громади, у якій всі рівні, не мав права на особисте уславлення. Старшини намагалися себе увічнювати за прикладом польських магнатів. Козацько-старшинські портрети, як і мамаї, – явище вельми своєрідне. їм я присвятив свою докторську дисертацію. Ось як істотно збагатило мене наше козацтво!\nГумористичний елемент до мамаїв вносять підписи, а на картинах запорожці серйозні, ба – навіть сумуючі. Чого б це? А ось чого: козак – це колишній мирний селянин-землероб, якого лише лихі обставини примусили взятися за зброю, піти на війну, залишивши хату з родиною напризволяще. Недаремно говориться у народній пісні: “Знати, знати козацькую хату, вона не тинькована, гонтом не вкрита, призьба не підсипана, у запічку ані зернятка, сидить в ній козацька жінка околіла, а з нею дитятка…” Гульня, пияцтво, солоні й перчені жарти, залицяння козака до шинкарки Хвеськи, – все це лише ховає його душевний біль і тугу за рідною хатою. Справжні ж його думки і почуття сумні, трагічні. Пригадую лише одну картину з веселим козаком (Чернігівський музей). Перед ним не штоф з оковитою, як на інших картинах буває, а кошик з виноградними гронами – символ страждань Христа в українському іконописі. Цей козак, як і чимало інших, зайнятий війною зі шкідливими комахами. У підписі герой скаржиться, що постарів, знесилів: “Тепер і воша сильніша за ляха здається, плечі і нігті болять, як день поб’єсся…” Цей сумний підпис, контрастуючи з веселістю козака, викликає гумористичний ефект. А бувало, малювали старого й сумного козака, додаючи розвеселий підпис про його невичерпну молодечу силу…\nЧастіше козаки не воюють з комахами, а грають на бандурі, сидячи під дубом, на гілках якого розвішена їхня амуніція: шабля, мушкет, рідко – порохівниця, пістоль, сумка; на другому плані – прив’язаний до списа, уткнутого в грунт, випасається вірний товариш козака, його “кінь баский”, “коняка-розбишака”. Інколи на дереві бачимо картуш з гербом козака – конем (запорожці бували нерідко на польській службі, чому в підписах зустрічаються слова про ляхів, що вгадали єство козака і подарували йому коня).\nГеть усі складові частини композицій наших картин є образотворчими символами: зброя – постійна готовність до бою з ворогом, бандура – заповітні мрії козацького люду.\nПавло Миколайович Жолтовський, видатний знавець українського старожитного мистецтва, який писав про мамаїв, коли автор цих рядків ще пішки під стіл ходив, вважав, що картини є своєрідним переможним гімном, який народився за часів визвольної війни під проводом Богдана Хмельницького. Чому ж цей козак не мчить на коні, не рубає шаблею ворога, не протинає його списом, а втомлений перепочиває у затінку дуба після виснажливої подорожі степовими неторованими шляхами або, ймовірно, – двобою з турком чи ляхом? Ми вже казали, що козак аж ніяк не агресивна, а миролюбна людина. Невже у картинах висловлювалося йому співчуття, а не захоплення його подвигами? Проте виходить, що таки висловлюється співчуття, а не уславлюється його безмежна відвага, здатність на самопожертву заради братів і сестер.\nВищезгаданий Скальковський розповідає про козака-гайдамаку на ім’я Мамай, що громив замок містечка Сміли, був страчений, а справу його продовжував інший гайдамака, який одягнув капелюха загиблого героя і назвався його ім’ям. Можливо, існував такий гайдамака, але ж не зрозуміло, чому з усіх інших народ обрав для уславлення його ім’я? Його, а не Ґонти, не Залізняка?\nЦікаво знати, й чому козаки на картинах називаються різними іменами – Баняк, Палій, Хома, Чалий, а ім’я Мамай бачимо лише на одній картині (зі збірки Петра Панча, зараз – в Архіві-музеї літератури та мистецтва)? До тогож – у словесному українському фольклорі немає ні пісень, ні переказів про Мамая, принаймні не згадується. На картині зі збірки Панча написано: “Мамай із Жалкого”. Жалке – мабуть, назва зараз зниклого з карти України села. А ось Мамай тут, певно, не ім’я, адже з тексту випливає, що мамаї бували і по інших селах. Отже, не лише запорожців, а й гайдамаків у народі звали мамаями. Це підтверджує і картина, на якій єврей, спійманий у лісі гайдамаками, звертається до бандуриста: “Змилуйся, пане мамаю, ні копійочки грошей не маю!”, а той йому відповідає: “Мені твоїх грошей не треба, за таких, як ти, платять спасенієм з неба!” (Національний музей українського образотворчого мистецтва, Київ). Отож, мамай – не ім’я певної особи, а назва козаків, що перейшла і на їхніх спадкоємців – гайдамаків.\nГайдамацьку розправу над шинкарями-євреями бачимо на кількох картинах, – і це природно, оскільки малювалися вони, коли пам’ять про Коліївщину ще була свіжою (жодної картини, старшої за початок XIX ст., не збереглося). Чому ж не малювали козака-вершника, козака в бою, козака-переможця? Висловлювалося припущення: тому, що майстрам, авторам картин, важко було впоратися з малюнком вершника, та ще й у русі. З цим не можна погодитися, адже ж малювали-таки іконописці святого Георгія, вершника, вражаючого змія. Отож, не у слабкості сільських малярів справа, тим більше, що багато мамаїв мальовано вправною рукою. Розв’язати це питання допомагає дивовижно стала композиція картин, які, очевидячки, відтворювали давні першовзірці, а не компонувалися щоразу наново.\nУперте повторення в усіх варіантах композицій сидячої постаті, яку оточують (а то й ні) порівняно маленькі фігурки інших козаків, що рибалять, полюють, варять у казанку на вогнищі борщ або куліш, танцюють, підвішують корчмарів догори ногами, головою вниз, наводить на думку: в першоджерелі була сидяча постать, до якої згодом додавалися атрибути козака і зображення його друзів та ворогів. На картині зі збірки Панча бачимо козака, що б’є булавою уніатського попа, польського жовніра, що стріляє у козака з рушниці (без наслідків), і, нарешті, козака у смертельному зашморзі (звичайна доля гайдамацька). Поки все це відбувається, бандурист грає собі та грає (його постать зовсім з іншими персонажами не зв’язана).\nЄ і такий варіант: з козаком стоять дівчата – Гапка та Маруся в українських строях (підпис: “Сидить козак під вербою, держить кобзу під полою, грає, грає, виграває, жалібно співає – чужі жінки, як ластівки, моя жінка, як жидівка”). Ще й така є картина: з дерев якісь чоловічки у кашкетах стріляють у спину козакові з пістолей, а він не звертає на ворогів жодної уваги, бо вбити його звичайною кулею неможливо, а тільки срібною, чаклуном заговореною (цей мотив навіяний народною п’єсою “Про жидівську війну”).\nПодії тих часів відбивалися у картинах: після ліквідації Січі було створено з колишніх запорожців Чорноморське військо, – відповідно чорні мундири цього війська з’являються на козаках замість колишніх жупанів і кунтушів. Козак старих часів грає, а під звуки його бандури танцює чорноморець з дівчиною, судячи з її вбрання, перемальованою з якоїсь голландської гравюри. Пан у вбранні початку 19 ст. частує козака горілкою, той не бере, не звертає на пана уваги (підпис: “Житіє козацькоє з ляхом разговор”). Подібний мотив бачимо у вертепній інтермедії “Пан та коваль”, у якій пан у пропонує випити, а той категорично йому відмовляє. Як бачимо, п’єси-вертепи народного театру впливали на композиції картин. В іншому випадку чорноморець підносить келих за здравіє своїх друзів, серед яких (показово!) бачимо і єврея у національному строї (за те, щоб одягатися за своїм звичаєм, євреї мусили сплачувати чималенький податок, який встановив київський генерал-губернатор Д.Г.Бібіков, що його Шевченко називав Капралом Гавриловичем Безруким). Є ще й інші варіанти композицій, зокрема без жодного антуражу, але геть у всіх козак або грає на бандурі, або чавить комах між пальцями: або бандурист, або сидячий у буддійській позі “дх’яні мудра”, очевидячки, й був на тих картинах, від яких пішли наші мамаї.\nЯкщо це були буддійські ікони, то на них можна було часто бачити Будду в позі “дх’яні мудра”, інколи й музику. Значення специфічно буддійської пози, стулених пальців не буддисту не зрозуміле. Отож і могли його витлумачити згідно з обставинами козацького побуту (просмолювання сорочок не виганяло комах, доводилося їх чавити, складаючи пальці на зразок “дх’яні мудра”).\nАле ж виникає питання: звідки в Україні могли з’явитися буддійські ікони, та ще й у такій кількості, що народ запам’ятав їх навіки? Виявляється, що в кибитках кочовників-завойовників тібето-монгольські ікони не лише могли бути, а й, безумовно, були. Вільгельм де Рубрук (Рубруквіс, Рюісбрук) 1253 року в зв’язку з хибною чуткою, згідно якої монгольський хан Мангу прийняв християнство, вирушив до нього з дипломатичною місією імператора Людовика IX. У книзі Рубрук докладно описав свою подорож, маршрут якої пролягав через Україну, де він бачив ікони тібетського письма. Йому пояснили кочівники, що це портрети поважних померлих, замовлені рідними після їхньої кончини: або самі не знали, кого на картинах зображено, або Рубрук щось наплутав. Так і українці могли свого часу брати ікони за портрети хоробрих завойовників, яких згодом ототожнили з козаками. Зайвим підтвердженням справедливості цієї гіпотези є вираз обличчя більшості мамаїв, пронесений копіїстами крізь віки: козак примружив очі, на вустах його затаїлася типово буддійська ледь помітна посмішка. У лавах батиєвих військ воювали не лише татари, які сповідували іслам, а й буддисти-ламаїсти, уйгури та інші монгольські племена, у чиїх кибитках були ікони засновника їхньої сексти – Дзунхави у позі “дх’яні мудра”. Ось звідки пішли наші українські мамаї!\nЄ ще давніша аналогія їм: скіфо-алтайська золота бляха, вірогідно, сьомого століття до н.е. з сибірської колекції Петра І, в якій бачимо і сидячу постать людини, стриженої “під макітру”, і коня, і дерево, і повішену на ньому зброю. Проте, звичайно, цей твір генетично з мамаями не пов’язаний: він доводить, що у побуті кочівників-степовиків, якими були і алтайські скіфи, і українські козаки, протягом віків істотних змін не відбувалося, і відпочинок у затінку дерева лишався щасливою, бажаною метою. Зображення бандуристів, хоч і не настільки розповсюджене у мистецтві степовиків, все ж стало українською традицією, бо спів під акомпанемент бандури, кобзи, що походять від половецького тюрбана, був типовим для козацького побуту.\nКартини копіювалися з оригіналів, які вважалися достовірним відтворенням козаків, будь-які вигадки та фантазії художників були недоречні, як і в іконописі, де зображення Христа походить від його Нерукотворного образу (він відбився на хустці, як Христос приклав до обличчя, і вельми схожий на обличчя, закарбоване у мить воскресіння на Туринській плащаниці – тканині, в яку загорнули тіло Розіп’ятого). Богородицю з дитятком (типу Одигітрії) малювали за портретом, виконаним апостолом Лукою з натури. Ось вона звідки, на перший погляд дивуюча, стала традиційність і іконопису, і козаків-мамаїв, що вважалися єдино правдивими козацькими зображеннями! Козакам-мамаям не вклонялися і не молилися, як іконам, але їх шанували, як своєрідні пам’ятники героїчним часам козацтва. Спис з “прапорцем” на вістрі, що його бачимо у картинах, – глибоко змістовна деталь, що відтворює історично достовірну реалію: поховавши товариша, насипали, носячи шапками землю, курган над його могилою, встромлювали замість хреста спис з прапорцем, – ось так і насправді козаків ховали. Значення своєрідного надгробка, краще сказати, живописної епітафії, виключало веселий настрій, – от і були картини елегійним сумом.\nМалювали козаків не лише у вигляді станкових картин. Свидницький у романі “Люборацькі” згадує “мальовану корчму з мамаями на віконницях”. У Черкаському музеї зберігаються двері з зображенням мамая. А відомий письменник Олександр Ільченко у вступі до роману “Козацькому роду нема переводу, або Козак Мамай і чужа молодиця” розповідає, буцім у дитинстві залізав до скрині, на кришці якої був Мамай намальований, і роздивлявся його (маловірогідно, що козака малювали на внутрішньому боці кришки). Уже в XX ст. з’явилися картини з зображенням козака-вершника, який, їдучи, грає на бандурі. Є їх два примірники, обидва з підписом Стовбуненка (нема чого казати, що ситуація неприродна – грати їдучи, – бо при цьому не можна тримати узду й управляти конем). Показово, що Стовбуненка інші малярі не наслідували, малювали козака, як сотні років тому.\nКрім свого змісту, походження і назви, прикметні мамаї ще й неабиякими художніми якостями: і колоритом, і випискою реалій, і ритмікою, побудованою на варіаціях плавних колоподібних ліній. Українські художники-професіонали як несвідомо, так і свідомо сприймали символічне мислення і стилістику народних сільських малярів. Насамперед це стосується Шевченка-художника. Він ніде не згадував ці картини, але, безумовно, бачив їх у великій кількості ще в дитинстві та юнацтві (не випадково в офорті “Живописной Украины” він на стіні вітальні Богдана Хмельницького вмістив популярну народну картину як типову ознаку козацького побуту).\nКартина Шевченка “Катерина” побудована за композиційною схемою мамаїв і така ж, як вони, символічна – уособлює спаплюжену Москвою Неньку-Україну; дуб – її силу; селянин, що стружить ложки біля куреня під дубом, – народ, що, співчуваючи матері, не в силах їй нічим допомогти; москаль-вершник, що накоїв на Україні лиха, а тепер дере геть, – Москву, головного ворога України; гілочка дуба, кинута на курний шлях, – надламану силу України. Цілком у дусі мамаїв!\nТа найвражаючіші наслідки впливу мамаїв на Шевченка бачимо у серії його малюнків “Притча про блудного сина”. Він збирався, за його словами, створити сатиру на “півдикий російський середній стан”, бажано “добру й розумну, як “Сватання майора Федотова” і “Свої люди – порозуміємось” Островського, але під впливом оточуючої дійсності, муштри, пияцтва, тортур, в’язниць, цвинтарного мовчання в його уяві з’явилися “картини, здатні роздерти душу” (вираз Шевченка). Герой серії – “людина взагалі” (недаремно він у будь-яких ситуаціях зображується напівоголеним) – нічого відворотного у своїй зовнішності не має, а в одному з малюнків є автопортретом самого художника. Постать героя, як і в мамаях, в усіх малюнках на першому плані, решта елементів у середині композиції є символами його побуту, атрибутами, що характеризують його вдачу (як і у мамаях).\n…Блудний син програвся в карти. Партнер несе закладати до шинку його верхній одяг. Герой, як козак на коні, сидить на лаві у хвацькій позі. Біля нього символ його звичаю – свиня. На другому плані – крамничка, з якої сумно дивиться старий крамар, із співчуттям поглядає хлопчик-жебрак під смугастим верстовим стовпом (символ Росії часів Миколи І).\n…У генеральському капелюсі стоїть у корчмі, спираючись на лівер (корчемну зброю), “як переможець на шаблю”, герой, який став “корчемним генералом”, тут-таки його “військо”, напів і вщент п’яне. У глибині корчми, біля стойки, з-за якої корчмар відпускає горілку, бачимо стареньку, що привела “причастити” хлопчика-жебрака оковитою.\n… У напівзруйнованій стайні спить герой зі своєю подругою свинею і недопитою карафкою горілки в руці, над його головою ярмо і зашморг: прокинеться – і обере, що більше сподобається. Тим часом півень віщає початок нового дня. У долині корчма і, вірогідно, її власники – пристойно вдягнені чоловік і жінка… Цвинтар. Ніч. Пугач – символ нещастя. Руїни склепу. Герой у позі мамая сидить біля могильної плити і чавить, подібно до нього, комах.\n…Казарма. До нар закрученими назад руками прив’язаний солдат. Його покарано: у роті в нюго кляп, аби мовчав, як всі народи Російської імперії від “молдаванина до фіна”, бо “благоденствують”!\n…Сцена приготування до “проведення крізь стрій” і побиття “шпіцрутенами” солдата, напередодні за щось закутого у кайдани. Удалині видніється Новопетровська фортеця.\n…В’язниця. На холодній кам’яній підлозі сидить в’язень, схожий на Шевченка обличчям. Сумно, безмежно сумно і безнадійно дивиться. До нього ланцюгом прикутий інший в’язень.\n…Лісова хаща. Розбійник щойно зарубав героя, зняв з нього хрестика і поспішає до товаришів похвалитися своєю здобиччю, як у євангельській притчі: Бог-Отець прийняв до себе блудного сина, але той, як ми бачили, нічого лихого, крім того, що пив забагато, нікому не робив.\nКорчма, стайня, цвинтар, казарма, тюрма, вертеп розбійників-убивць, – такі символи самодержавної Росії намалював Шевченко. З гнівом і ненавистю, співчуваючи герою, “несвідомому негіднику” (вираз Шевченка), намалював, закликаючи не до виправлення звичаїв напівдикого російського міщанства, а до повалення вбиваючої людину катюжної влади. Такої революційності, подібної сили пристрасті, таких вбивчих узагальнень в усьому світовому мистецтві його часу сягали тільки Франсіско Гойя в офортах “Капріччос” та Оноре Дом’є у композиції “Вбивство на вулиці Транснонен”. А підґрунтя “Блудного сина” Шевченка – український фольклор, козаки-мамаї зокрема!\nФормальну, суто мистецьку красу в загостреному тлумаченні відтворив Георгій Нарбут (обгортка часопису “Мистецтво”, обкладинка збірки віршів Володимира Нарбута “Алілуя”). Художній сенс і принаду наших народних картин він збагнув раніше за вчених-мистецтвознавців.\nОсь такі наші Мамаї!\nБільше зображень та публікацій про Козака Мамая »


Серпень, 2017 | Факультет української філології\nДіва Марія – заступниця, берегиня людей. За кожнісіньку людину Вона замовляє слово перед своїм Сином. У молитві до Богородиці-Матері Невтомної Допомоги говориться:«Твій Син, якого Ти тримаєш на руках, вислуховує кожне Твоє прохання…» (більше…)\nЦе данина поваги символу держави, що пройшов довгий, часом героїчний, часом трагічний шлях. Під рідним прапором український народ утвердив віковічну мрію про державність, соборність і самостійність. Благородні синій і жовтий кольори неба і пшениці символізують велику працю наших людей від сходу до заходу України й з півночі до півдня. Патріотизм, любов до Батьківщини, почуття національного єднання народжується в наших серцях, коли звучить Державний Гімн і майорить Державний Прапор.\nДо уваги студентів ОС «МАГІСТР»\nШановні студенти факультету української філології!\nВітаємо Вас із вступом і нагадуємо про необхідність здійснення оплати за навчання для тих, хто вступив на контрактну форму.\nоплата здійснюється з 20.08.2017 року.\nКопії квитанцій про оплату надсилати на електронну адресу Ревука Юрія Олексійовича: george78@it-tim.net, тел. 096-48-56-044,\nабо диспетчерів деканату факультету української філології:\nГалянт Лариса Олександрівна (денне відділення), тел. 096-910-00-71; Мельник Анна Валеріївна (заочне відділення), тел. 097-437-532;\nЗагальна вартість освітньої послуги за рік навчання становить 8700,00 (вісім тисяч сімсот) гривень.\nЗагальна вартість освітньої послуги за один семестр становить 4350,00 (чотири тисячі триста п’ятдесят) гривень.\nімені Павла Тичини:\nМФО 820172 ЄДРПОУ 02125639\nр/р № 31251252104420\nкод надходження 25010100 УДКСУ в Черкаській області.\nВказати: прізвище, ім’я, по батькові, факультет, курс, група, форма навчання (денна, заочна).\nФакультет ‒ української філології.\nКурс ‒ I (перший), група ‒ 1М (перша, магістр).\nФорма навчання ‒ денна або заочна.


Пожежа в Кривому Розі - загорілося в приміщенні ліцею, учнів евакуювали\nГоловна › Новини › У Кривому Розі спалахнула школа: евакуйовано сотні людей\nНа щастя, в результаті інциденту ніхто не постраждав\nАвтор Желізняк Олександр — 17:54, 05.12.2019 в Новини/Соціальна правда\n5 грудня в Кривому Розі в приміщенні ліцею № 81 (ул.Сімонова, Долгинцівський район) розпочалася пожежа, коридори навчального закладу заповнилися димом. Дітей та персонал – близько 870 осіб – терміново вивели на вулицю.\nЯк передає НАРОДНА ПРАВДА, про це повідомляє телеканал «Первый городской».\nПожежа виникла близько 11-ї години ранку в коридорі на третьому поверсі Науково-технічного металургійного ліцею. Через коротке замикання загорілася проводка в районі електрощитової.\nНа місце прибули три бригади рятувальників. Крім того, персонал ліцею скористався вогнегасниками. Протягом 13 хвилин небезпеку було ліквідовано, пожежу загасили. Разом з рятувальниками до будівлі ліцею прибула швидка допомога, але, на щастя, обійшлося без постраждалих.\nБудівлю ліцею відключили від електропостачання. Ведуться ремонтні роботи.\nНагадаємо, жахлива трагедія, яка сталася у середу, 4 грудня, сколихнула всю Україну – у пожежі в Одеському коледжі економіки, права та готельно-ресторанного бізнесу на Троїцькій, 25 загинула студентка, ще 28 людей постраждали, 14 пропали без вісті.\nЗа останніми даними, четверо постраждалих внаслідок масштабної пожежі знаходяться у важкому стані, один – у вкрай важкому. Зараз у лікарні перебувають 26 постраждалих. Серед них – 15 неповнолітніх і семеро рятувальників. Серед пацієнтів десять – це неповнолітні. Один хлопець у важкому стані в одній з міських дитячих лікарень. Шестеро дівчаток – в обласній дитячий клінічній лікарні. У п’ятьох студенток отруєння чадним газом, у однієї – невеликий опік.\nДодамо, що поліція розглядає дві версії причини пожежі в коледжі економіки, права та готельно-ресторанного бізнесу на вулиці Троїцькій в Одесі: загоряння в результаті несправної електропроводки і навмисний підпал.\nТеги: возгораниеГСЧСДСНСевакуаціязагорянняКривий РігКривой Роглицейліцейпожарпожежаэвакуация


Досьє: Носаль Михайло Андрійович | Рівняни\nТравознавець, фітотерапевт. Почесний громадянин Рівного.\nДата та місце народження: 12 квітня 1886 р., поблизу м. Люблін, Польща.\nПомер у 1950 році.\nОсвіта: Закінчив духовне училище, семінарію служив священиком на Холмщині, Могилевщині, на Волині.\nМихайло Андрійович захоплювався рослинознавством, знав латину, польську, німецьку, французьку мови, мав велику бібліотеку, в якій були зібрані книги з хімії, фармації, фізіології людини.\nУ 1926 році травник Михайло Носаль був учасником рільничої виставки у Познані, де його нагородили срібною медаллю. Згодом він одержав похвальний лист від міністра сільського господарства Польщі за участь у промислово-рільничій виставці у Володимирі-Волинському в розділі «Плантації лікарських рослин».\nУ 1929–1935 рр. — священик у Дубно, настоятель Свято-Іллінського собору. З 1935 р. — у Рівному, священик Свято-Успенської церкви.\n2001 року у м.Рівне на подвір’ї Свято-Успенської церкви, де Михайло Носаль слугував протоієреєм останніх 15 років свого життя, поряд із дзвіницею на його честь встановлено пам’ятний знак.\nСьогодні у Рівному вшанують травозная Михайла Носаля\nРівне на старих фотографіях: о. Михайло Носаль\nСтарі ФОТО: почесний громадянин міста Рівне о. Михайло Носаль


"V Turniej pilki noznej kobiet "Perly Lublina" | Женский спортивный клуб NRG\n"V Turniej pilki noznej kobiet "Perly Lublina"\n5 грудня 2015 року наша команда AFC NRG прийняла участь у змаганні "V Turniej pilki noznej kobiet "Perly Lublina" , яке відбулося в місті Люблін (Польща) . В турнірі прийняли участь 14 команд з доволі високим рівнем гри. 13 команд з різних міст нашої дружньої країни Польщі - Люблін, Варшава та Лодзь , та одна з України - моя улюблена команда NRG!\nЦе було Видовище з великої літери, справжне свято жіночого футболу. Дякую організаторам за дуже гарно організований турнір!\nДівчата з AFC NRG вирізнялися своєю гарною тактичною грою та жагою до перемог. Нажаль травми та зовнішні обставини вплинули на те, що команді довелося грати далеко не повним складом й деколи просто не вистачало сил, щоб дотиснути суперника, але бажання й підтримка вболівальників вели наших дівчат тільки до найвищої мети. З нашої групи, де було 7 команд, ми вийшли з першого місця без жодної поразки (3 перемоги та 3 нічиїх) до півфіналу!!!\nДалі сталась несподіванка від організаторів - майданчик для гри був збільшений в розмірі, як й час самої гри. Тому півфінал видався напруженим і важким на фоні втоми та виснаженості, бо все це відбувалося на протязі одного ігрового дня. Та мої дівчата не поступилися ні в чому, ще й мали відчутну перевагу за гольовими моментами й мали вигравати. Але у футболі не завжди все вирішує гра, є така річ, як "вдача". Того вечора вона на хвильку відвернулась від нас, цього вистачило, щоб ми поступилися по пенальті (0:1) й потрапили до малого фіналу. Незважаючи на такий удар, дівчата стійко перенесли цю поразку та вибороли малий кубок та бронзові нагороди!!!\nЯ дуже пишаюся своєю командою, вважаю, що це один з найкращих наших виступів на турнірах такого рівня!!!\nДякую вам, мої NRG, за гарні ігри, неймовірні емоції пережиті разом й солодке відчуття ПЕРЕМОГИ!!!\nВи ще раз підтвердили в повній мірі наш девіз - ГРА ТОГО ВАРТА!\nМенеджер команди AFC NRG , Артюшенко Таїсія.


Тури до Осло від Tур-2006\nТури до Осло\nОсло - дуже приємний зелений місто, одна з найменших і екологічно чистих столиць Європи, все населення якої становить пів мільйона чоловік. Місто складається з чотирьох-і п'ятиповерхових будинків, все, що вище - це готелі і ділові центри. Повноправними господарями в Осло давно стали пішоходи і велосипедисти, автомобільні магістралі тут заховані в підземні тунелі, і на поверхні ніколи не побачиш звичних для московських доріг пробок.\nОсло - головний промислово-транспортний і культурний центр країни. Будучи одним з найдорожчих міст світу, він, тим не менш, як магніт, притягує туристів зі всього світу. Мальовничі ландшафти, суворий клімат, музеї, парки, квартали старого міста - все це додає особливу, надзвичайну атмосферу цього норвезькому місту. Осло розташований на території Естланн в глибині однойменного фіорду на березі трьох заток - Вьерквіка, Піпервіка і Фрогнер. Місто з'єднаний тунелем з портом Берген.\nФортеця Акершус - одна з найцікавіших пам'яток Осло. Це Середньовічна фортеця і замок, зведені приблизно в 1300 році. У замку є підземелля з тюремними камерами, каплиця, що зберігає мощі королів Хакона VII і Олафа V, яка до сих пір використовується для заходів за участю королів.\nГоловна вулиця - Карл-Юхансгате тягнеться від Східного залізничного вокзалу до Королівського палацу. На ній знаходяться будівля Парламенту і Національний театр. Обидві споруди відносяться до кінця 19 століття. Безліч музеїв Осло розташоване на півострові Бігде. Найбільший з них - Фолк-музей - Норвезький музей народного побуту.\nУ Музеї кораблів вікінгів зібрані стародавні кильові суду, на яких предки норвежців борознили моря навколо Європи і перетинали Атлантику. У музеї Кон-Тікі знаходиться колекція предметів, що відносяться до експедицій Тура Хейєрдала: пліт "Кон-Тікі" з 10-метрової китової акулою під ним, кам'яні скульптури з острова Пасхи, археологічні знахідки з Полінезії і Перу.


Трусики для плавания Huggies Little Swimmers 5-6 11 шт.\nПідгузники-трусики для плавання Huggies Little Swimmers 5-6, 11 шт.\nТрусики-підгузники Huggies Little Swimmers (Хаггіс Літтл Свімерс) спеціально розроблені для плавання у басейні або у відкритій водоймі. Завдяки спеціальній технології трусики Huggies Little Swimmers не набрякають у воді та не мають запаху мокрого підгузника. Привабливий зовнішній шар трусиків стає ще більш яскравим у воді.\nЗвичайна ціна 148,00 грн Спеціальна ціна 101,00 грн\nТрусики-підгузники Huggies Little Swimmers (Хаггіс Літтл Свімерс) спеціально розроблені для плавання у басейні або у відкритій водоймі. Поясок та щільні резинки попереджають витікання випорожнень назовні. Завдяки спеціальній технології трусики Huggies Little Swimmers не набрякають у воді та не мають запаху мокрого підгузника. Привабливий зовнішній шар трусиків стає ще більш яскравим у воді. Знімати та одягати трусики дуже легко завдяки еластичним боковинкам з застібками-липучками.\nОсобливості трусиків-підгузників Huggies Little Swimmers:\nРозроблені спеціально для плавання.\nПоясок та щільні резинки попереджають витікання випорожнень.\nНе набрякають у воді.\nНе мають запаху мокрого «підгузника».\nЕластичні боковинки з застібками-липучками.\nЗовнішній шар трусиків яскраво забарвлюється у воді.


09 Травень 2021, 11:16\nУ питанні можливого перейменування Української православної церкви (Московського патріархату) в Російську православну церкву необхідний діалог, заявив міністр культури та інформаційної політики України Олександр Ткаченко в інтерв’ю Радіо Свобода.\n«У будь-якому разі рухатися в той чи в інший бік для того, щоб зараз роздмухувати цю ситуацію, якою могли би скористатися наші недруги, я вважаю, не потрібно. Діалог, культура діалогу – найкращі ліки від запобігання будь-яких дискусій», – сказав Ткаченко в ефірі програми «Суботнє інтерв’ю».\n1 квітня Українська православна церква (Московського патріархату) оголосила про наміри передати Офісу президента звернення з вимогою скасувати закон про примусову зміну назви УПЦ. В Офісі президента повідомили «Українській правді», що це питання не в компетенції президента і що звернення УПЦ (МП) передадуть до Кабінету міністрів.


Тут ви можете знайти статистику МЧП станції виявлення блискавок Kastl (bei Kemnath) SYS BLUE. Станція приймає електромагнітні сигнали, що випромінюються блискавкою. Вони направляються в Blitzortung.org, де за допомогою даних позиції і часу блискавки інших станцій все обчислюється. Проте, не кожен сигнал надходить від спалаху, також немає ніякого удару блискавки. Коефіцієнти виявлення і страйки надати інформацію (див. Нижче) Крім того, по крайней мере 14 Станції прийому сигналу від спалаху, так що з позиції розраховується. Має станції Kastl (bei Kemnath) SYS BLUE станцій участь позиціонуванні тільки 14, це буде вважається як "власний" блискавки.\nОстанній виявлений розряд: 25.10.2020 06:04:51 UTC\nПоточна дата/час і Часовий пояс: 06:07:36 UTCПереклад Лагоди Сергія


Інтелектуальна власність та доступ до лікування: як знайти компроміс - ЛЖВ\nІнтелектуальна власність та доступ до лікування: як...\nІнтелектуальна власність та доступ до лікування: як знайти компроміс\nМережа виступає за впровадження в Україні передового міжнародного досвіду в сфері права інтелектуальної власності з метою розширення доступу до лікування ВІЛ\nНа початку березня відбувся круглий стіл «Права людини та інтелектуальна власність: міжнародний досвід розгляду заявок у сфері фармації» за участі експертів НДІ Інтелектуальної Власності НАПрН України, а також провідних вітчизняних спеціалістів у сфері інтелектуальної власності. Активну участь у заході прийняли представники Мережі ЛЖВ.\nНа круглому столі обговорювались перспективи впровадження в Україні міжнародного досвіду в сфері розгляду заявок на видачу патентів на лікарські засоби з метою збалансування прав заявників та забезпечення доступу пацієнтів до лікування. Значну увагу учасники зустрічі приділили таким питанням як напрями патентної реформи в Україні, специфіка міжнародного досвіду розгляду заявок в сфері фармації, проблемні питання експертизи заявок на видачу патентів, а також вплив патентів на доступ до лікування.\nЗ презентацією на круглому столі виступив юрисконсульт з питань інтелектуальної власності Мережі Микита Трофименко. В рамках презентації він наголосив на значний вплив рішення про видачу патенту, або відмову у видачі патенту на ціни життєво необхідних лікарських засобів. На конкретних прикладах в сфері патентів на АРВ препарати, він вказав як рішення про видачу патентів на сумнівні вторинні патенти сприяє завищеним цінам на них. Також на прикладі, препарату софосбувір він показав, як рішення патентного відомства про видачу попередніх відмов щодо заявок на видачу патентів на даний препарат сприяло тому, що в Україні ціна на нього значно нижча, ніж в більшості інших країн з середнім рівнем доходу.\nУчасники круглого столу погодились, що з метою вдосконалення процедури розгляду заявок, які стосуються лікарських засобів необхідним є використання передового міжнародного досвіду у цій сфері.\n25 медичних закладів у 15-ти містах України вже приєднались до системи eHealth в...\n60 громадських організацій вимагають прийняти законопроєкт про врегулювання медичного канабісу\nКожен день без ліків на основі канабісу — муки для пацієнтів! Ми дякуємо всім народним депутатам...


Репортажи пользователей сайта Korrespondent.net - Добровільно бездітні. Час бити на сполох! | Korrespondent.net\nДобровільно бездітні. Час бити на сполох!\nПро демографічну проблему\nА Ви ще пам’ятаєте старе гасло : «…Нас 52(!) мільйони!» Здавалось би, ця цифра була правдою ще менше десятка років тому. А скільки нас сьогодні?! Кількість українського населення стрімко падає…Молодь свідомо відмовляється від батьківства.\nЧайлдфрі з англ. – вільні від дітей. Добровільна бездітність - принципове небажання мати дітей, незважаючи на існування такої природної можливості.\nДо лав чайлдфрі вступають люди, віком 20-35 років. Якщо у світі до головних мотивів такого вибору відносять гомосексуалізм чи травми дитинства, то в Україні на демографічну ситуацію найгостріше впливає соціально-економічний стан. Доки народжуваність стрімко падає, чайлдфрі доводять, що суспільство від їхнього існування не лише не програє, а й виграє! Мовляв, вони захищають планету від перенаселення; можуть повністю присвятити себе Державі, розвиваючи науку та культуру, не витрачаючи сил та енергії на створення міцної родини.. Звучить доволі спокусливо, але де ж гарантії, що за умови відсутності дітей їм усе вдасться?\nПояву руху чайлдфрі називають хворобою постіндустріального суспільства. Блага цивілізації поволі заганяють людину у глухий кут.. в якому дітям просто немає місця. Ще два десятки років тому нікого не лякали пелюшки, а зараз молодь і на памперси не погоджується! А якщо план не спрацює? Ти не станеш генієм..не зробиш феноменального відкриття, не створиш шедевру? Що тоді? Життя не склалось?\nНад цим мало хто замислюється. Обираючи на користь особистого комфорту, достатку та стрункої фігури, чайлдфрі втрачають справжні цінності життя. Можливо, дітям дев’яностих просто не вистачило любові? Усі ми пам’ятаємо той скрутний період, коли батьки, працюючи на кількох роботах одночасно, піклувались більше про те, чим дітей нагодувати, ніж про те, щоб просто поспілкуватись.. Фізично не вистачало часу.\nТепер маємо надолужувати втрачене. Заради примарної свободи наша молодь готова лягати під ніж…\nСтерилізацію в Україні зроблять будь-якій повнолітній особі! У той час, як у Росії така операція заборонена законом до 35 років. На форумах чайлдфрі 18-річні дівчата зі стовідсотковою впевненістю пишуть, що дітей вони не захочуть ніколи. Ніхто не застрахований від того, що з часом погляди зміняться! Навіщо примушувати себе шкодувати про скоєне протягом усього життя?!\nЖиття заради самого себе не таким щасливе, як ми звикли думати. Негативна пропаганда нав’язує молоді хибні стереотипи. Успішними та красивими можуть бути не лише кар’єристи-одинаки, або зірки шоу-бізнесу, які не мають власної родини!\nДіти - це мабутнє. І якщо ми прагнемо світлого майбутнього, то повинні боротись за нього і будувати його, а не відступати через страхи та ризики.


У Нідерландах іде судовий процес у справі про повернення Україні скіфського золота | УНІАН\nУ Нідерландах іде судовий процес у справі про повернення Україні скіфського золота\n10:15, 23 січня 2015\nУ Нідерландах розпочався судовий процес у справі про повернення до України скіфського золота.\nПерша формальна зустріч у рамках судового процесу відбулася 21 січня/ Фото УНІАН\nПро це повідомили УНІАН у прес-службі Міністерства культури України.\nЯк повідомляє міністерство, 21 січня в амстердамському суді відбулася перша формальна зустріч у рамках судового процесу, який музеї тимчасово окупованого Криму, котрі незаконно і всупереч міжнародному праву визнали юрисдикцію Російської Федерації, розпочали проти Амстердамського університету. Кримські музеї вимагають повернути їм колекцію скіфських коштовностей, яка експонувалася в музеї Алларда Пірсона при Амстердамському університеті в рамках виставки «Крим: золото і секрети Чорного моря» з лютого по вересень 2014 року. Офіційна позиція України – експонати не можуть бути повернуті на окуповану територію, яка тимчасово не знаходиться під українським контролем, їх треба передати безпосередньо державі Україна.\nЗустріч у суді 21 січня мала процедурний характер. Амстердамський суд має вирішити питання про долучення держави Україна як сторони у справі.\nСправі повернення в Україну скіфського золота Міністерство культури приділяє особливу увагу. Створено міжвідомчу робочу групу, до складу якої входять представники Міністерства культури, Міністерства юстиції та Міністерства закордонних справ.\nЧитайте такожОкупанти залишили чотири кримські музеї під українською юрисдикцією, щоб обдурити судНагадаємо, виставка «Крим: золото і секрети Чорного моря» була відкрита в археологічному музеї Алларда Пірсона при Амстердамському університету на початку лютого 2014 року. Її було сформовано з колекцій п’яти українських музеїв, один з яких знаходиться у Києві, чотири - у Криму.\nРосія в березні 2014 року після введення військ анексувала український Крим і почала дестабілізувати обстановку на Донбасі. За безпосередньої участі російських спецслужб і підтримки російської армії на Донбасі було створено так звану Донецьку і Луганську «народні республіки». РФ поставляє терористам озброєння і направляє на Донбас найманців і свої регулярні війська. Через ці дії США, Євросоюз, Канада, Японія, Австралія і ряд інших країн запровадили проти Росії санкції.\nПісля закінчення виставки 31 серпня 2014 року музей Алларда Пірсона вирішив залишити у себе кримську частину колекції до відповідного рішення суду. Київську частину колекції вже повернуто до Музею історичних коштовностей України на території Києво-Печерської Лаври.


Ведучий «Золотої лихоманки» на Discovery Рік Несс: "Є переваги від пандемії"\nНовые правила карантина — что значат зеленый и желтый сертификаты\nЖелтая зона карантина — что означает и какие запреты несет\nKing Solomun в Киеве — один из лучших мировых диджеев сыграет в Osocor Residence\nComic Con Ukraine дарит шанс покорить знаменитый фестиваль в Японии\nКошки — история от античности до наших дней\nЧизкейк Сан-Себастьян — рецепт «горелого» десерта года\nРецепт дня — голландский блинчик\nНовий сезон проекту «Золота лихоманка» став найпопулярнішим серіалом Discovery. Цікаво, що попри пандемію коронавірусу, шукачі золота тільки збільшили свої прибутки.\nВедучий, відомий добувач золота Рік Несс розповів у інтерв'ю, як його бізнес виживає у карантин. А також — про те, які цікаві знахідки, окрім золота, йому траплялись. Він поділився секретами своєї справи і планами щодо участі в інших телепроектах.\nЩо читають з цим матеріалом сьогодні?\nСекс появился благодаря вирусам — История человечества с LifeГид\n— Мільйони людей стикнулися з безробіттям та іншими економічними наслідками COVID-19. Як пандемія впливає на ваше життя і діяльність?\n— Чесно кажучи, пандемія зачепила нас зовсім по-іншому, ніж решту світу. Маю на увазі, що ми одразу постраждали від локдауну. Для мене був закритий кордон із Канади до США. Це було проблемою, оскільки я — резидент США і водночас володію компанією в Канаді.\nОтже, коли вони закрили цей кордон, ніхто точно не знав, що відбувається! Не було жодного сценарію, на який можна було спиратися. І при цьому мені потрібно було якось перетнути кордон і вести свій бізнес.\nЦе дуже збивало з пантелику, адже прикордонники вели себе так: «Окей, кордон закритий на час пандемії». При цьому вони навіть не знали, кого пропускати, а кого — ні. Тоді мені потрібно було дуже багато часу, аби перетнути кордон. Однак у підсумку мені дуже пощастило. Ми вийшли на роботу, хоча і на шість тижнів пізніше, ніж планували. Коли ми досягнули мети і почали працювати.\nМи навіть отримали деякі переваги від пандемії. Основною перевагою була дійсно висока ціна на золото, зумовлена тією невизначеністю, яку спричинила пандемія. Також зіграв той факт, що саме тоді впали ціни на паливо. Я маю на увазі, що у золотодобувному бізнесі це найбільш вигідне рівняння: коли при низьких витратах на паливо ціни на золото — високі. Чесно кажучи, у нас був цілий спектр емоцій у зв’язку із пандемією.\n— Чого глядачі можуть очікувати від вас і вашої команди в цьому сезоні?\n— Золота?! Цей сезон дійсно показує, наскільки далеко просунулися всі учасники проекту «Золота лихоманка». У першому сезоні була лише купка хлопців, які не знали, що вони, чорт забирай, робили, намагаючись скласти речі в єдине ціле. Тепер вони перетворилися на команду із 40 людей із добре облаштованою машиною. А інші команди отримують все більше та краще оснащення для роботи в гірничодобувному сезоні.\nЯ теж намагаюся досягти того рівня, коли у мене все буде «схвачено». Цього року я вирішив: якщо я збираюся туди потрапити, мені потрібно ніби повернутися на рік назад. Позбутися усього. Скоротити кількість людей. Знизити поточні витрати і просто зосередитися на прибутку. І знайти стільки золота, скільки можливо, використовуючи найменші ресурси.\n— Чи доводилося вам добувати що-небудь цікаве, окрім золота?\n— О, так, насправді я знайшов кілька бивнів шерстистого мамонта. Усі вони збереглися по-різному, але один бивень був майже неушкодженим. На ньому все ще залишився наконечник!\nЯ дійсно знайшов кілька іклів мамонта, які насправді є різновидом слонової кістки. Ікла мамонта насправді — це остання законна слонова кістка, що залишилась у світі.\nОскільки останній шерстистий мамонт помер 10 000 років тому, я не можу вбити цю тварину заради слонової кістки. Коли ти знаходиш такі речі, це круто. Дивно навіть доторкнутися до чогось настільки старого!\n— Яку пораду ви б дали молодим людям, які хочуть зайнятися золотодобуванням?\n— Я б сказав, якщо ви хочете цим займатися, будьте готові викладатись на повну і приготуйтеся до дуже важкої роботи. У своєму житті я робив багато різних речей і ніколи не працював так старанно, як під час видобутку золота.\nЯк власник бізнесу, я працюю сто з гаком годин на тиждень, і це не просто стандарт! Я працюю усе літо, і не беру вихідні. Це саме той рівень зобов’язань, які ви маєте на себе взяти, якщо хочете досягнути успіху. Це робота не для всіх.\n— Що тягне за собою середньодобовий видобуток золота?\n— Будильник спрацьовує приблизно о 5:30, 5:45 ранку. Потім я встаю, перевіряю електронну пошту та ціни на золото, снідаю о 6:15, а потім — виходжу в поле о 6:45, аби ми розпочали о сьомій.\nТехнічно ми починаємо о 7:00 ранку, але це не означає, що ми повинні з’явитися на роботі о сьомій. Це означає, що у цей час ми вже повинні перенести перше відро бруду.\nНайбільш продуктивна частина дня — з 7:00 до 19:00. Це з повним екіпажем і з усім, що рухається. Звичайно, ви також повинні мати на увазі, що мийка золота працює всю ніч, для цього і є нічна бригада.\nКрім обов’язкових 12 годин на день, завжди є щось, що затримує вас довше: поломки, щось, що потрібно підготувати або відремонтувати, або інші подібні речі.\nВ цілому, ви швидше за все прокидаєтеся, скажімо, о 6:00 ранку, а потім, сподіваюся, лягаєте спати до опівночі.\n— Ви дуже багато досягли у професії. Як ви підготувалися до цієї роботи і чим, на вашу думку, можна пояснити цей успіх?\n— Думаю, я завжди був доволі успішним в усьому, що робив у своєму житті. Гадаю, на це вплинуло виховання і місце, де я виріс.\nЯ виріс на Середньому Заході США, нас вважають доволі працьовитими. Що стосується вивчення гірничої справи та успіхів у ній, не було жодної магічної формули. Як і в усіх інших справах, які я робив до цього, я йшов ва-банк, або повністю програвав.\nКоли я вирішив, що ставлю на кін усе, я став працював з усіх сил, і отримував знання настільки швидко, як тільки міг. У всіх справах, які я колись робив, я хотів бути найкращим і вважаю, що застосував цю трудову етику до золотовидобування.\n— Що у пошуках золота — найскладніше?\n— О, найскладніше — намагатися не ввести себе в оману, і, думаю, це єдине, чого я навчився.\nЩо стосується пошуку та спроб знайти добрий ґрунт: дуже важко дістатися місця, де ще ніхто не був. Отже, багато часу займають переговори з кимось, і це набагато складніше, ніж просто «досліджувати» землю самостійно.\nКожен, у кого є ділянка, і хто хоче її продати, або надати дозвіл на видобуток, буде говорити, що у нього найкращий шматок землі в світі! Одні люди хитрі, а інші намагаються вас обдурити, тому що, як я вже сказав, це — бізнес.\nУ цій галузі дуже легко збитися зі шляху, але заради успіху вам доведеться «побігати». Я б також сказав, що ви повинні перевірити землю самостійно, незалежно від того, наскільки великий шматок золота вам покажуть, запевняючи, що його видобули саме тут.\nТобто, аби дізнатися реальну цінність землі, недостатньо просто вірити у те, що вам кажуть. Ви повинні перевірити землю і переконатися у всьому самі.\n— Яким ви бачите себе за кілька років? Чи має Рік Несс план дій, якого хотів б дотримуватися? Або ви просто імпровізуєте?\n— Насправді потроху того й іншого. У мене завжди був план. Мені здається, моя родина завжди думала, що я просто «імпровізую», як ви висловлюєтесь, без жодного плану, і, певною мірою, це правда! Здебільшого, це схоже на те, що я дивлюсь, куди мене занесе хвиля. Водночас я підходжу доволі близько до того місця, де хочу бути.\nМоя кінцева мета завжди полягала у тому, аби до сорока років (і я впевнений, що досягну цього за пару років) я дійду такого рівня, що мені більше не потрібно буде робити те, чого я не хочу.\nЯкщо у найближчі пару років у мене будуть успіхи у видобутку золота, я буду займатись саме цим. Я просто думаю, що ця справа відкриває багато можливостей.\nУ жодному разі я не хочу піти на пенсію або щось на кшталт цього. Мені дуже подобається ідея, коли ти маєш свободу сказати: «Якщо я не хочу цього робити, мені це не потрібно».\nНайскладніше буде застосувати цю формулу до видобутку золота. Адже є до дідька багато речей, якими я насправді не хочу займатися! Насправді нема про що турбуватися. Думаю, що буду займатися видобутком ще багато років!\nЩе минулої зими я почав брати участь у перегонах. Я ніби кидаю там капелюх. Я знявся у фільмі Discovery, який дебютував як частина «Золотої лихоманки», і провів перегони на витривалість на льоду довжиною у 500 миль проти групи професіоналів. Як виявилося, я можу впоратися непогано. Я наче виріс у перегонах, і все таке.\nМи також плануємо кілька перегонів у пустелі Баха цієї зими, і ми збираємося їх знімати. Отже, сподіваюся, за пару років я стану відомим добувачем золота, а у міжсезоння буду брати участь у перегонах!\nРабота будущего — лучшие и худшие профессии в ближайшие 5 лет\nPost Views: 1 199\nГороскоп на неделю до 29 ноября 2020 от известного астролога\nЧто посмотреть в опере — афиша на декабрь 2020\nПора пить хорошее вино\nЗакажи вкусняшки на дом\nТест от LifeGid — узнайте свой характер по сапогам\nКиев — 18 крутых мест: Диснейленд, Венеция и двор влюблённых\nФестиваль-рекордсмен — Comic Con Ukraine 2021 собрал более 40 000 человек\nВ Киеве на Аллее Звезд засияют Поклад, Билозир, Бобул и Шелепницкая\n«Менеджер года» — интервью с лауреатами «Человека года-2020»\n«Региональный лидер года» — интервью с лучшими\n«Человек года 2020» — кто же лучший финансист\nВесь LifeGid Выберите рубрикуLifeStyle (104)Афиша (132)Бизнес (32)бизнес-план (25)Диета (12)Интервью (142)Истории и люди (362)Киев (96)Красота и здоровье (205)Культура (292)Наука (48)Новости (124)Обучение (16)Путешествия (137)Религия (3)Рецепты (57)Свое дело (82)Спецпроекты (132)Тесты от LifeГид (25)Тренды (20)Украина (27)Фишки дня (972)Шопинг (8)\nАрхиважное — наш архив Выберите месяц Сентябрь 2021 Август 2021 Июль 2021 Июнь 2021 Май 2021 Апрель 2021 Март 2021 Февраль 2021 Январь 2021 Декабрь 2020 Ноябрь 2020 Октябрь 2020 Сентябрь 2020 Август 2020 Июль 2020 Июнь 2020 Май 2020 Апрель 2020 Март 2020 Февраль 2020 Январь 2020 Декабрь 2019 Ноябрь 2019 Октябрь 2019 Сентябрь 2019 Август 2019 Июль 2019 Июнь 2019 Май 2019 Апрель 2019 Март 2019 Февраль 2019 Январь 2019 Декабрь 2018 Ноябрь 2018 Октябрь 2018 Сентябрь 2018 Август 2018 Июль 2018 Июнь 2018 Май 2018 Апрель 2018 Март 2018 Февраль 2018 Январь 2018 Декабрь 2017 Ноябрь 2017 Октябрь 2017 Сентябрь 2017 Август 2017 Июль 2017 Июнь 2017 Май 2017 Апрель 2017 Март 2017 Февраль 2017 Январь 2017 Декабрь 2016 Ноябрь 2016 Октябрь 2016 Сентябрь 2016 Август 2016


Богатирьова підтримує приєднання України до ПДЧ\nУкраїна підтримує позицію європейських країн та країн-членів НАТО у кавказькій кризі. Про це заявила секретар Ради національної безпеки та оборони Раїса Богатирьова. Минулого тижня пані Богатирьова спостерігала за роботою з’їзду Демократичної партії у Денвері та провела ряд зустрічей у Білому домі. Як зазначила секретар РНБО в інтерв`ю «Голосу Америки», Україна сьогодні повинна шукати реальні шляхи захисту від можливої російської агресії. Одним з таких шляхів, на її думку, є приєднання України до Плану дій щодо набуття членства у НАТО:\n«Події в Грузії засвідчили, що якщо країна не залучена до спільної організації безпеки, то навіть існуючі заходи міжнародної безпеки не можуть бути адекватними у цій країні, бо вона залишається наодинці з проблемою. І це є відповідь для України на питання чи надалі продовжувати вагатися, чи пришвидшити визначений законодавчо рух країни, зробити усі необхідні на цьому шляху реформи, щоб гарантувати безпеку, територіальну цілісність країни, єдність поглядів суспільства у цих питаннях».\nСекретар Ради національної безпеки та оборони підтвердила, що Україна повністю підтримує позицію країн Європи та членів НАТО у питанні розв’язання кризи на Кавказі:\n«Сьогодні Україна підтримує позицію європейських країн та членів НАТО щодо оцінок подій, що відбулись. Україна підтримує той план дій, який запропонував Саркозі для врегулювання кризи. Україна вважає, що дуже актуальним зараз є питання грудневого саміту щодо Плану дій щодо членства у НАТО . І без сумніву, Україна буде проводити величезну роботу, щоб грудневий саміт приніс позитивний результат».\nЗаяву ж Віктора Януковича щодо підтримки дій Росії на Кавказі Раїса Богатирьова назвала одноосібною позицією лідера Партії регіонів. Вона переконана, що у партії мають відбутись серйозні дискусії з цього приводу:\n«Ми знаємо, що деякі члени партії регіонів критично поставились до цієї позиції Віктора Януковича і оприлюднили свою точку зору. Дискусії загальної з цього приводу не було. Я переконана, що ми будемо ще свідками дискусії щодо визначення і позиції Партії регіонів щодо цих подій і щодо можливих кроків».\nЗа словами Богатирьової, для того щоб протистояти існуючим небезпекам, Україні, сьогодні, як ніколи потрібна консолідована позиція та спільна робота усіх політичних сил.\nНе виключено, що заяви Раїси Богатирьової з приводу позиції Віктора Януковича у питанні Південної Осетії і Абхазії коштували їй членства у партії. У понеділок ввечері під час засідання політради Партії регіонів було прийнято рішення про виключення з лав партії секретаря РНБО Раїси Богатирьової. Про це повідомила заступник лідера партії Ганна Герман. Відповідно Раїса Богатирьова виключена і зі складу політради.


Через позов Філатова існування газети «Лица» під загрозою. Суспільство ДНІПРОГРАД\nГоловна / Суспільство / Через позов Філатова існування газети «Лица» під загрозою\nСума позовних вимог у півмільйона гривень свідчить про намір знищити газету «Лица». Про це йдеться у заяві координатора ГРАДу Андрія Денисенка.\n«Це право Бориса Філатова оцінювати, скільки коштує його честь і гідність, котрі, як він вважає, постраждали внаслідок публікацій у газеті "Лица". Але очевидно, що сума позовних вимог - півмільйона гривень - свідчить про намір знищити газету. Саме знищити - під прикриттям розмов про самозахист», - зазначає Андрій Денисенко.\nКоординатор ГРАДу наводить приклад, коли, захищаючи честь, гідність і ділову репутацію особа вимагає символічної компенсації - 1 гривні. «Проте, як бачимо, у пана Філатова зовсім інші мотиви», - акцентує Денисенко.\nАндрій Денисенко вважає цілком можливим задоволення позову Бориса Філатова Кіровським районним судом, «який завжди радо йшов назустріч йому та його партнерам». Тоді виплата непідйомної суми компенсації ставить під загрозу існування «Лиц».\n«Я впевнений, що газета "Лица" відіграє суспільно важливу роль, критикуючи владу та висвітлюючи різні точки зору», - наголошує Андрій Денисенко і закликає громадськість і журналістів «не допустити розправи над незалежною пресою». Координатор ГРАДу також застерігає суддів від упереджених неправосудних рішень і заявляє, що ГРАД бере судовий розгляд справи під свій контроль.\n«Я не беруся судити про достовірність всіх викладених у газетних публікаціях фактів, хоча вважаю безглуздим оскаржувати причетність пана Філатова до рейдерського бізнесу», - додав Денисенко.\nРаніше ГРАД звернувся до Спілки журналістів із проханням сприяти розв'язанню конфлікту між журналістами, не доводячи його до суду.


Акторська кар’єра Хав’єра почалась з участі в рекламі. У 1989 р. протягом кількох місяців він виконував роль Супермена у ранковій програмі Пепе Наварро “День попереду” на державному телеканалі, потім у складі театральної трупи їздив з гастролями країною. У 1990-му режисер Бігас Луна відкрив у Бардемі талановитого актора, віддавши йому невелику роль у фільмі “Віки Лулу”. Через рік Хав’єр знявся ще у двох стрічках (“Я люблю твою солодку постіль” та “Високі каблуки”), а справжню популярність йому принесла участь у картині Луна “Кохання, секс і шинка”, де також зіграла Пенелопа Крус. Свою першу премію “Гойя” (за найкращу роль другого плану) Бардем отримав за гру у фільмі “Лічені дні”, другу – за стрічку “Обличчям до обличчя” Мануеля Гомера Перейри, а третю – за “Живу плоть” Педро Альмодовара. У 1998 р. Хав’єра визнали найкращим європейським актором за картину “Пердіта Дуранго” на Берлінському кінофестивалі.\nМіжнародну славу актор завоював після фільму Джуліана Шнабеля “Перш ніж спуститься ніч” (2000), де перевтілився у кубинського письменника, дисидента й гомосексуаліста Рейнальдо Аренаса. Для зйомок йому довелося схуднути на 15 кг і навчитися розмовляти іспанською та англійською з кубинським акцентом. Вперше в історії іспанський актор був номінований на премію Американської кіноакадемії, однак того року “Оскар” дістався Расселлу Кроу за “Гладіатора”. Натомість Бардем отримав приз Венеціанського фестивалю. Його наступним успіхом стала картина Алехандро Аменабара “Внутрішнє море”, за яку Хав’єра відзначили ще однією нагородою кінофестивалю у Венеції.\nІноземців, які були зірками на батьківщині і при цьому отримали “Оскара”, можна перелічити на пальцях рук. Тому вартий уваги той факт, що цього року до вузького кола подібних іноземців приєднались відразу двоє акторів, і один з них – Бардем: академічну премію йому принесла другорядна роль у картині братів Коенів [“Старим тут не місце”->no-country-for-old-men-ann].\nУлюблений актор Бардема – Аль Пачіно. “Моє бажання – не повторюватися, – каже Хав’єр. – Але також потрібно пам’ятати те, що казав Мастроянні: якщо актор хороший, у нього може бути 8 чи 10 головних персонажів. Я думаю, що вже створив 4, і стільки ж мені залишилося: священик, жиголо і ще кілька персонажів, які можуть з’явитися”.\nАвтор adminОприлюднено Квітень 15, 2008 Категорії ЗіркиПозначки Старим тут не місце,Хав’єр Бардем\n6 коментарів для “Хав’єр Бардем”\nСанатории Крыма сказав:\nКвітень 15, 2008 о 1:23 am\nЯ бычив фільми з цим актором. Мені він сподобався. Хоча прийшлось переглянути “Старим тут не місце”, щоб пригадати.\nКажеш Альпа Чіно його кумир, та вони навіть схожі чимось, чи може це герой такий у нього?….\nКвітень 25, 2008 о 1:10 am\nа чому ж не пригадали його роль у “Привидах Гої” м. Формана? Як на мене зіграв він там досить непогано, хоча й не знаю чи отримав якісь нагороди.\nа загалом актор дійсно класний\nКвітень 26, 2008 о 7:42 pm\nПрыкольный актёр мне нравится)\nКвітень 26, 2008 о 8:06 pm\nНе згадали про “Привидів Гої” тому, що про сам фільм і про роль актора у ньому було сказано на сайті в рецензії на сам фільм. А роль була дійсно чудова.\nБерезень 1, 2013 о 3:13 pm\nмене вразив фільм «Море всередині» (Mar Adentro) (2004)\nБерезень 2, 2013 о 3:15 pm\nтак, у “Морі всередині” він зіграв чудово… та й взагалі фільм сильний\nНазад Попередній запис: Старим тут не місце\nВперед Наступний запис: Старим тут не місце


Короткий огляд поточної водної ситуації в річкових басейнах України станом на 05.02.2021\nопубліковано 05.02.2021 13:44\nУ зв’язку з відлигою на річках переважав ріст рівнів води на 1-11 см, на притоках Прип’яті переважали зниження рівнів води до 20 см.\nНа р. Прип'ять у створах постів Річиця та Любязь, р. Стохід - Любешів (Волинська обл.), р. Стир - Млинок (Рівненська обл.), р. Ворскла - Полтава, р.Солона (Дніпропетровська обл.) рівні води перевищують відмітки заплав.\nВміст хлоридів у воді р. Інгулець біля в/п Снігурівка становив 1870 мг/л (норма 350 мг/л), на в/п Андріївка – 2760 мг/л.\nСтаном на 05.02 сумарний скид високомінералізованих шахтних вод з балки Свистунова у р. Інгулець становить 2,198 млн.куб.м, скид з Карачунівського водосховища – 18,281 млн.куб.м.\nКаналом Дніпро-Інгулець станом на 05.02 подано 11,547 млн.куб.м\nОчікується подальше пiдвищення рiвнiв води над рiвнями на 04.02:\n-04-05.02 на рiчках басейнiв Сяну та Дністра – на 20-70 см. В гiрськiй частинi на річках відбуватиметься послаблення льодового покриву, мiсцями його руйнування, льодохiд, без негативних наслідків;\n- 05-06.02 на рiчках басейну Захiдного Бугу (Львiвська, Волинська області) на 10-50 см, без негативних наслідків.\nНа річках басейну Західного Бугу рівні підвищувалися на 1-23 см, на річках басейну Сяну – на 40-56 см.\nНа Дністрі переважали зниження рівнів води на 3-20 см, на притоках Дністра відмічалися підвищення рівнів води до 5 см.\nСтаном на 7.00 05.02 рівень води в Дністровському водосховищі становить 119,28 м.\nНа річках Закарпаття очікується подальше пiдвищення рiвнiв води над рiвнями на 04.02:\n-протягом доби 04.02 - на р. Уж на 40-80 см, без негативних наслідків;\n-04-05.02 - на дiлянцi Тиси В.Бичкiв - Хуст на 40-120 см, на Тисі біля смт Вилок на 300-350 см;\n-04-05.02 - на одамбованих ділянках річок Боржава та Стара на 20-80 см із утриманням води на заплавi, пiдтоплення автодороги місцевого значення;\n-04-06.02 на р. Латориця - м. Чоп на 50-100 см, із збереженням високого шару води на заплавi та пiдтопленням автодороги місцевого значення.\n- 04-05.02 на рiчках басейнiв Прута та Сiрету – на 20-70 см. В гiрськiй частинi на річках відбуватиметься послаблення льодового покриву, мiсцями його руйнування, льодохiд, без негативних наслідків.\nНа річках басейну Тиси відновився ріст рівнів води на 10-93 см, на Тересві в створів водпоста Нересниця – на 152 см. Лише на Латориці біля м. Чоп продовжувався спад попередньої паводком хвилі на 18 см. На Латориці у створі водпоста Чоп вода утримувалася на заплаві міждамбового простору шаром 0,8 м.\nУ басейнах річок Прут та Сірет переважали підвищення до 10 см.\nНа українській ділянці Дунаю рівні підвищувалися на 3-14 см.\nМеліоративні канали наповнені на 80%, в окремих місцях на меліоративних землях спостерігаються блюдця.\nВ районі с.Дюля Виноградівського району підтоплено біля 5 га с/г угідь.\nНа зарегульованих ділянках Південного Бугу та Синюхи рівні коливалися від -25 до +35 см.\nНа річках переважали підвищення рівнів води на 1-8 см.\nСтаном на 05.02 рівень води у Краснопавлівському водосховищі становить 108,85 м, наповнення 32,4%, жорсткість води – 8,70 мг.екв/л.\nВміст амонію сольового в р. Сіверський Донець на питному водозаборі для Донецької області (КП «Компанія «Вода Донбасу» – 1,13 мг/куб.дм, в районі водозабору КП «Попаснянський районний водоканал» - 0,76 мг/куб.дм (при ГДК 0,5 мг/куб.дм).