Нагорода за внесок у світовий кінематограф\nРобер Оссейн (2020)\nФранцузький актор театру і кіно, режисер, продюсер. Найбільший успіх мав в ролі графа Тулузького Жоффрея де Пейрака в екранізаціях Бернара Бордери. Найвідоміші фільми: «Заборонені священники», «Професіонал», «Кола під очима».\nПітер Гріневей (2019)\nБританський кінорежисер, сценарист. Фільми Гріневея відрізняється візуальною пишністю, своєрідною нереальністю й театральністю образу. Найвідоміші фільми: «8,5 жінок», «Контракт кресляра», «Живіт архітектора», «Кухар, злодій, його дружина та її коханець».\nЮрген Прохнов (2018)\nНімецький актор. Акторську кар'єру почав в театрі, пізніше знімався на телебаченні. Перша роль в кіно була у 1971 році. Популярність актор придбав завдяки фільму «Підводний човен». Найвідоміші фільми: «Смертельний круїз», «У пащі божевілля», «Суддя Дред».\nЕмілія Вашаріова (2017)\nСловацька акторка театру та кіно. За свою п’ятидесятирічну кар’єру отримала численні нагороди. Найвідоміші фільми: «Приватна пастка», «Я обслуговував англійського короля», «Повернення втраченого раю».\nМарта Месарош (2016)\nУгорська кінорежисерка. Перший повнометражний ігровий фільм показала в 1968. Світову популярність здобула її автобіографічна тетралогія, розпочата фільмом «Щоденник для моїх дітей». Найвідоміші фільми: «Дев’ять місяців», «Зовсім як вдома», «Доньки щастя».\nКіра Муратова (2015)\nУкраїнська кінорежисерка, сценаристка й акторка. У своїх стрічках виявляла інтерес до сучасної етичної проблематики і неоднозначних людських характерів. Найвідоміші фільми: "Зміна долі", "Астенічний синдром", "Наш чесний хліб".\nЕльдар Шенгелая (2014)\nГрузинський кінорежисер, сценарист. Працював режисером кіностудії «Грузія-фільм». Найвідоміші фільми: «Кавказьке тріо», «Експрес-інформація», «Блакитні гори, або Неправдоподібна історія».\nУльрих Зайдль (2013)\nАвстрійський кінорежисер, сценарист і продюсер. На початку кар’єри знімав документальне кіно, а в 2001 році на екрани вийшов його перший художній фільм «Собачі дні». Найвідоміші фільми: «Імпорт-Експорт», трилогія: «Рай: Любов», «Рай: Віра», «Рай:Надія».\nЛеос Каракс (2012)\nФранцузький кінорежисер, сценарист і актор. Дворазовий учасник основного конкурсу Каннського кінофестивалю, призер Берлінського кінофестивалю, дворазовий номінант премії «Сезар» Найвідоміші фільми: «Погана кров», «Коханці з Нового мосту», «Токіо!».\nЮрай Якубиско (2011)\nСловацький кінорежисер. У багатьох фільмах звертався до різних періодів історії Чехії та Чехословаччини. Найвідоміші фільми: «Птахи, сироти і божевільні», «Три мішки цементу і живий півень», «Краще бути здоровим і багатим, ніж бідним і хворим».\nФанні Ардан (2010)\nФранцузська режисерка, акторка, сценаристка. Грала в театрі з 1975 року, а в 1978 дебютовала в кіно у фільмі "Собаки". Найвідоміші фільми: «Зміни моє життя», «Вісім жінок», «Сусідка».\nРосійська акторка, співачка, режисер, сценарист, письменник. Найбільш відома з кінокартин: «Карнавальна ніч», «Дівчина з гітарою», «Старі стіни».\nВолодимир Меньшов (2010)\nРосійський актор, кінорежисер, сценарист, продюсер, телеведучий. Найвідоміші фільми: «Розіграш», «Москва сльозам не вірить», «Акторка».\nКрістофер Ламберт (2010)\nФранцузький і американський актор. Знявся в 80 картинах, як в комедіях, так і в інтелектуальному кіно. Найвідоміші фільми: «Підземка», «Убити священика», «Смертельна битва», «Круті стволи».\nСофі Марсо (2010)\nФранцузька акторка, режисерка, сценаристка. Почала акторська кар’єру ще в 14 років, зігравши в фільмі «Бум», який сподобався глядачам по всьому світу. Найвідоміші фільми: «Кохання з перешкодами», «І всього світу замало», «Велика маленька Я».\nКатрін Деньов (2009)\nФранцузька акторка. Стала відомою на весь світ після ролі у «Шербурзьких парасольках». Найвідоміші фільми: «Відторгнення», «Вісім жінок», «Дикун».\nТоні Гатліф (2009)\nФранцузький режисер, сценарист, актор, композитор і продюсер. Один з кінорежисерів, що знімають художні фільми ромською мовою. Стоїть біля витоків народження ромського кінематографа. Найвідоміші фільми: «Вигнанці», «Добрий шлях», «Дивний чужинець».\nЖерар Депардьє (2008)\nФранцузький актор. Зіграв у більш ніж 170 картинах: від голлівудських фільмів до фестивальних шедеврів. Найвідоміші фільми: "Посвітка на проживання", "Мій тато - мій герой", "Скажіть їй, що я її люблю".\nРоман Балаян (2008)\nУкраїнський режисер, сценарист, продюсер вірменського походження. Крім кінофільмів знімав телеверсії вистав Московського театру «Сучасник». Найвідоміші фільми: «Ефект Ромашкіна», «Бірюк», «Бережи мене, мій талісмане».\nМохсен Махмальбаф (2007)\nІранський кінорежисер і сценарист. В Ірані фільми Махмалбаф неодноразово перебували під забороною, а на міжнародних фестивалях неодноразово здобували нагороди. Найвідоміші фільми: «Мить невинності (Хліб і квітка)», «Час кохання», «Мовчання».\nФедір Бондарчук (2006)\nРосійський актор, продюсер кіно і телебачення, кінорежисер, сценарист, творець кліпів, телеведучий. Найвідоміші фільми: «Привид», «Два дні», «Воїн».\nІрина Скобцева (2006)\nРосійська акторка. Зіграла в кіно понад 60 ролей - головних і епізодичних, що відрізняються одна від одної і за характерами героїнь, і по епохам. Найвідоміші фільми: «Отелло», «Тихий Дон», «Зигзаг удачі».\nЖерар Жуньо (2005)\nФранцузький комік, актор, режисер і продюсер. Найвідоміша роль - Клеман Матьє в драмі режисера Крістофа Баратьє "Хористи". Також зіграв у стрічках: «Тандем», «Сцени з життя», «Королі жартів».\nДжон Ірвін (2005)\nБританський кінорежисер і сценарист. Починав кар'єру як режисер документальних і телевізійних фільмів. У вісімдесятих почав знімати фільми в Голлівуді. Найвідоміші фільми: «Пси війни», «Овдовіла гора», «Щоденники черепахи».\nРоман Поланськи (2005)\nПольсько-французький кінорежисер, сценарист, кінопродюсер, актор кіно і озвучування. Його фільми занурюють глядача в відчуття психологічної ізоляції. Найвідоміші фільми: «Відраза», «Мешканець», «Той, що виганяє диявола».\nОтар Іоселіані (2004)\nГрузинський, французький кінорежисер, сценарист, актор. Заслужений діяч мистецтв (1979) і народний артист Грузії (1984). Найвідоміші фільми: «Жив співочий дрізд», «Листопад», «Фаворити місяця».\nРолан Жоффе (2004)\nАнгло-французький кінорежисер, сценарист і продюсер. Отримав перші премії вже за свою дебютну стрічку «Поля смерті». Найвідоміші фільми: «Місія», «Товстун і малюк».\nСофі Лорен (2003)\nІталійська акторка і співачка. Зіграла у великій кількості стрічок, зокрема: «Чочара», «Шлюб по-італійськи», «Учора, сьогодні, завтра».\nДаніель Шмід (2002)\nШвейцарський режисер театру і кіно. Для його фільмів характерна оперного, вишуканість, поетичність, часом - наліт сюрреалізму. Найвідоміші фільми: «Голубка», «Тінь ангелів», «Мертвий сезон».\nМикола Мащенко (2002)\nУкраїнський кінорежисер, сценарист, письменник. Був директором Кіностудії ім. Довженка та Головою журі кінофестивалю «Молодість» з 1970 року. Найвідоміші фільми: «Паризька драма», «Мамо, рідна, любима...», «Все перемагає любов».\nЙос Стеллінг (2001)\nНідерландський кінорежисер і сценарист. Дебютний фільм - «Марікен з Неймегена», який був відібраний в основну програму Каннського кінофестивалю 1975 року. Найвідоміші фільми: «Ілюзіоніст», «Стрілочник», «Летючий голландець».\nЕтторе Скола (2001)\nІталійський кінорежисер, сценарист, продюсер, актор, монтажер. Створив майже 90 сценаріїв для кіно, режисер-постановник 39 картин. Найбільш відомі фільми: «Драма ревнощів: Всі деталі в хроніці», «Ми так любили один одного», «Нечесна конкуренція».\nЄжі Кавалєрович (2001)\nПольський режисер і сценарист. Кар'єру в кіно розпочав як асистент режисера у фільмі Ванди Якубовської «Останній етап» (1948). Найвідоміші фільми: «В'язень Європи», «Для чого?», «Тінь».\nМоріц Де Хаделн (2000)\nШвейцарський режисер документального кіно та фотограф. Він очолював Міжнародний кінофестиваль у Локарно з 1972 по 1977, Берлінський міжнародний кінофестиваль з 1980 по 2001 та Венеціанський міжнародний кінофестиваль у 2002 та 2003.\nСузо Чеккі Д'Аміко (2000)\nІталійська кіносценаристка. Дебютувала сценарієм фільму «Мій син професор» режисера Ренато Кастеллані (1946), но увійшла у велике кіно в 1948 году, коли на екрани Вийшов фільм Вітторіо де Сікі «Викрадачі велосипедів».\nЛеонід Осика (2000)\nУкраїнський кінорежисер, сценарист. Працював на Кіностудії імені Довженка. Найвідоміші фільми: «Хто повернеться – долюбить», «Кам'яний хрест», «Захар Беркут».\nВілен Калюта (1999)\nУкраїнський кінооператор. Заслужений діяч мистецтв України (1995). Лауреат премії «Оскар» за операторську майстерність (фільм «Стомлені сонцем»). Найвідоміші фільми: «Хвилі Чорного моря», «Поцілунок», «Бережи мене, мій талісман».\nЄжі Гофман (1999)\nПольський кінорежисер і сценарист. Створив кіно-адаптацію трилогії польського прозаїка Генрика Сенкевича та документальний фільм «Україна. Становлення нації».\nКшиштоф Зануссі (1998)\nПольський кінорежисер, сценарист і продюсер. Лауреат головного призу Венеціанського кінофестивалю «Золотий лев» («Рік спокійного сонця», 1984). Найвідоміші фільми: «Захисні кольори», «Сімейне життя», «Константа».\nМаріо Монічеллі (1998)\nІталійський кінорежисер, сценарист, актор. Один із засновників італійської соціальної комедії. Найвідоміші фільми: «Дивна хвороба», «Шановні друзі-приятелі», «Сміх радості».\nЕдвард Дмитрик (1997)\nАмериканський кінорежисер українського походження, зробив великий внесок у фільми в стилі noir. Найвідоміші фільми: «Вбивство, моя люба», «Загнаний в кут», «Перехресний вогонь».\nНагорода за внесок в український кінематограф\nСергій Якутович (2008)\nУкраїнський художник, графік, книжковий ілюстратор, народний художник України, лауреат Національної премії України ім. Тараса Шевченка, член Національної спілки художників України, член-кореспондент Академії мистецтв України.\nГанна Чміль (2007)\nУкраїнська культурологиня, кінознавчиня, професорка, докторка філософських наук (2005). Академік Національної академії мистецтв України (2013), голова Державної служби кінематографії Міністерства культури і туризму України.\nЮрій Поповський (2006)\nАвтор інженерних розробок компанії «Фільмотехнік», які були відзначени двома «технічними» «Оскарами» - за операторський крана «Авторобот» та операторські крани серії «Каскад» і операторського крана з рухомою кареткою «Тревелінг каскад».\nАнатолій Кокуш (2006)\nЗасновник і керівник розташованої на студії ім. О. Довженка компанії «Фільмотехнік», що є унікальним поєднанням конструкторського бюро з майстернею. Головний здобутком «Фільмотехніка» стали операторські крани.\nЛариса Кадочникова (2005)\nУкраїнська акторка театру і кіно. Народна артистка України (1992). Найвідоміші фільми: «Тіні забутих предків», «Вечір напередодні Івана Купала», «Мріяти і жити».\nКіра Муратова (2004)\nРоман Балаян (2003)


Як правильно пити алкоголь: поради нарколога - новини здоров'я\nЯк пити, щоб не п'яніти: лікар дав поради\n16:35, 14.02.2020 Оновлено: 17:02, 14.02.2020\nНайефективніший спосіб не зазнати алкогольної інтоксикації – не пити зовсім. Але якщо застілля зі спиртними напоями все-таки не уникнути, то краще заздалегідь вжити заходів профілактики.\nЛікар-нарколог Юрій Пакін у ефірі ObozTV дав кілька практичних порад щодо "правильного" вживання алкоголю, які допоможуть уникнути сильного сп'яніння та інших неприємних наслідків.\nНазвана смертельно небезпечна доза алкоголю для жінок і чоловіків\n"Звісно, треба вживати алкогольні напої в міру. Вживати невеликими дозами, тобто не одразу випивати значні дози. І правильно закушувати", – наголосив медик.\nОдин із прийомів, за його словами, полягає у вживанні невеликої дози легкого спиртного напою перед початком застілля. Наприклад, сухого вина.\n"Це називається "аперитив". Деякі випивають його просто за традицією, а ті, хто знають, використовують свідомо. Річ у тім, що коли алкоголь надходить до організму, він починає розщеплюватися на складові частини за допомогою ферменту алкогольдегідрогенази. Як правило, цей фермент перебуває у "сонному-напівсонному" стані. А невелика доза легкого спиртного напою допомагає йому почати активно працювати: розщеплювати алкоголь і видаляти його з організму", – розповів Пакін.\nВін додав, що аперитив рекомендується випивати приблизно за пів години до початку застілля.\nЛікар також порадив перед вечіркою з'їдати щось жирне.\n"Щоб припинити доступ алкоголю до рецепторів, які починають поглинати його в себе, є сенс вжити що-небудь жирненьке. Наприклад, бутерброд з маслом. Масло вкриває стінки шлунка та шлунково-кишкового тракту і алкоголь починає всмоктуватися не так інтенсивно, як він міг би всмоктуватися натщесерце. Це хороший прийом", – схвалив він.\nПакін уточнив, що при цьому небажано переїдати.\n"Не варто перегинати палицю. Якщо людина переїла жирного, смаженого, солоного, копченого, якийсь солодкої смакоти – кожна з цих складових дає певні проблеми. Щоб не постраждати від надмірного вживання алкоголю, бажано вживати продукти в такій кількості, щоб алкоголь повільно всмоктувався", – пояснив нарколог.\nЯкщо людина все ж таки випила зайвого, на його думку, варто викликати штучну блювоту, щоб видалити алкоголь з організму.\nАперитив допомагає "включити" роботу ферментів, які розщеплюють алкоголь. Джерело: big.com.my\nРаніше OBOZREVATEL писав про те, як полегшити похмілля, якщо воно все-таки настало, і прискорити виведення токсинів з організму.\nздоров'я Поради лікарів Ефіри Obozrevatel TV Пряма трансляція Новини Obozrevatel TV отруєння алкоголем


ФОТО. Холанд — найдорожчий форвард світу U-21\nНорвезький нападник «Боруссії» Дортмунд оцінюється в €60 мільйонів\n© talkSPORT. Ерлінг Холанд\nОпублікований список найдорожчих форвардів світу, які молодші 21-го року.\nНа вершині передбачувано виявився 19-річний норвезький бомбардир дортмундської «Боруссії» Ерлінг Холанд, який оцінюється в €60 мільйонів. Він перейшов до німецького клубу з «Зальцбурга» на початку січня цього року всього за €20 мільйонів.\nХоланд встиг провести за «Боруссію» 5 матчів у всіх турнірах, де забив 8 м'ячів і віддав одну результативну передачу.\nНа другому місці в списку знаходиться 19-річний Мойзе Кін з «Евертона», італійський форвард івуарійського походження. Він оцінюється в €32 мільйони.\nТретє місце віддано 20-річному шведському нападнику «Сосьєдаду» Александеру Ісаку. Вартість футболіста оцінюють у €25 мільйонів.\nБоруссія Дортмунд відновлює тренування\nТоп-клуби Бундесліги зібрали гроші для підтримки інших команд\n18:51\tТомас ГРІММ: «УПЛ мала привабливу пропозицію» - Футбол 0\n18:49\tАртем КРАВЕЦЬ: «Нинішньому Динамо потрібен тренер» - Футбол 310\n18:28\tІван ГЕЦКО: «Сподіваюся, що ми дограємо чемпіонат» - Футбол 45\n18:26\tАндрій ШЕВЧЕНКО: «У Лобановського і Сабо відразу склалися хороші відносини» - Футбол 445\n18:08\tАндрій ПЯТОВ: «Ахметов сказав, що хотів купити Буффона» - Футбол 792\n18:05\tОлександр КАРАВАЄВ: «З Михайличенком потрібно все заново розуміти» - Футбол 416\n18:04\tВІДЕО. Роналдіньо за гратами здружився з поліцейським, що кришує наркотики - Футбол 912\n17:45\tАртем КРАВЕЦЬ: «Намагаюся перетворитися на майстер-шефа» - Футбол 233\n17:41\tСерію А можуть дограти без VAR - Футбол 259\n17:31\tВІДЕО. Беленюк тренується з гирею на голові - Боротьба 483\n17:26\tМати Гвардіоли померла від коронавірусу - Футбол 3 2914\n17:17\tВІДЕО. Болбат підтримав челлендж від Роналду - Футбол 773\n17:09\tМассімо МОРАТТІ: «Мессі в Інтері? Не думаю, що це неможливо» - Футбол 278\n17:00\tМагдалена СТИСЯК: «Переїзд до Італії був вірним рішенням» - Волейбол 1 290\n16:59\tФ'юрі прийняв виклик від реслера - Бокс 754\n16:45\tВІДЕО. Степаненко взяв участь в челенджі, який запустив Роналду - Футбол 1445\n16:38\tДинамо підтвердило, що веде судові тяжби з Сан Паулу і Корінтіансом - Футбол 433\n16:28\tВасиль КАРДАШ: «Кликали в Спартак. Тренувався з ними» - Футбол 784\n16:26\tВолодимир Кличко назвав переломний момент своєї кар'єри - Бокс 3 1597\n16:11\tВІДЕО. Футбол під час пандемії. Апокаліптичні кадри з Білорусі - Футбол 2553\n13:30\tЛеннокс Льюїс назвав головний недолік Володимира Кличка - Бокс 3 36303\n08:39\t«Він все ще нацист». В Іспанії не оцінили допомогу Зозулі лікарням - Футбол 41 34958\n10:16\tМоуріньо обдурив Фреда при трансфері з Шахтаря в МЮ - журналіст - Футбол 6 24022\n07:05\tНайкращі з найкращих. Топ-10 правих півзахисників чемпіонату України - Футбол 132 20933\n09:50\tРозкішне життя Ліонеля Мессі - Футбол 16 20106\n08:19\tУ Дібали знову коронавірус, Рома хоче купити відразу трьох гравців Шахтаря - Футбол 17399\n11:17\tЛеннокс ЛЬЮЇС: «Я не був підготовлений належним чином до бою з Кличком» - Бокс 4 16641\n10:32\tСвітло в кінці тунелю: вчені знайшли «ахіллесову п'яту» коронавірусу - Інші новини 8 14465\n14:10\tПоліція Італії накрила групу пенсіонерів, які грали в лісі в карти - Інші новини 6 12888\n12:26\tУсик жорстко поставив на місце хейтера в інстаграмі - Бокс 32 12381


Ціна на нафту Brent перевищила 46,3 долара вперше з березня 2020 | СЬОГОДНІ\nЦіни на нафту злетіли до рекорду з березня\n24 листопада 2020, 14:33\nРинок досяг максимуму за 8,5 місяця на тлі оптимізму інвесторів\nСвітові ціни на нафту істотно підвищилися. Вартість еталонної марки Brent вперше з початку березня перевищила позначку 46,3 долара за барель. Зростання відбувається на тлі новин про успіхи вакцин проти коронавірусу.\nЗа даними Investing.com, вартість лютневих ф'ючерсів на нафту Brent на лондонській біржі ICE Futures до 14:15 за київським часом становила 46,34 долара за барель – на 0,30 долара (2,10%) вище, ніж на закриття попередньої сесії.\nЦіна ф'ючерсів на WTI на січень на електронних торгах Нью-Йоркської товарної біржі (NYMEX) до цього часу становила 43,49 долара за барель, що на 0,43 долара (1,10%) вище рівня попередньої сесії.\nЯк пояснюють аналітики Reuters, інвестори мають надії на зростання попиту на нафту у 2021 році в зв'язку з появою нових вакцин від COVID-19. Через активізацію боротьби з коронавірусом інвестори вважають зростання попиту на нафту неминучим.\nОптимізму додає і передача влади новому президенту США Джо Байдену. Його політику в здійсненні міжнародного співробітництва експерти оцінюють як більш відкриту і дружню, що підсилює очікуваний попит на нафту в 2021 році.\nСайт "Сьогодні" вже розібрався, як подорожчання вплине на ціни на бензин в Україні.\nНагадаємо, 23 листопада з'явилася інформація, що розроблена Оксфордським університетом і AstraZeneca вакцина може мати ефективність до 90%. Засоби, створені попередніми виробниками, Pfizer/BioNTech і Moderna, мають ефективність до 95%. Свій проєкт вакцини є і в українських вчених:


начальник відділу видачі документарних операцій, работа Киев, вакансия Райффайзен Банк Аваль\nначальник відділу видачі документарних операцій\nПланування діяльності відділу;\nЗдійснення контролю за підготовкою та видачею документарної операції;\nКонтроль та перевірка всіх необхідних погоджень при проведенні активних операцій, що входять до компетенції Відділу:\nвідкриття непокритого акредитиву;\nВиконання функцій оператора підсистеми ДМСУ (Державна Митна Служба України)\nПовна вища економічна освіта за напрямком “економіка та підприємництво” або "бухгалтерія та фінанси".\nДосвід роботи не менше 5 років в банківській системі, з них - 2 роки на керівних посадах.\nЗакони і підзаконні акти України, що регламентують банківську діяльність, положення, інструкції та інші нормативні документи банку.\nУніфіковані правила Міжнародної Торгової Палати.\nМіжнародну та вітчизняну практику роботи за документарними акредитивами, інкасо, гарантіями, та векселями.\nДержавну мову, російську мову, англійську мову.\nПрацювати з комп’ютером, а саме з програмами Word, Excel, Access, Far, Alliance Access, Trade Innovation+, та іншим банківським програмним забезпеченням.\nРезюме надсилайте з позначкою “начальник відділу документарних операцій”\nкасир главный бухгалтер мобильный банкир главный экономист начальник отдела аналитик кассир директор филиала старший кассир эксперт по кредитованию специалист по страхованию руководитель отдела начальник отделения банка ведущий экономист юрист специалист по кредитованию заместитель начальника руководитель проекта страховой агент экономист в бэк-офис региональный менеджер главный специалист андеррайтер супервайзер начальник отделения киев экономист специалист отдела операционист оператор колл-центра кассир в банк заместитель начальника отдела заместитель управляющего менеджер по страхованию ведущий специалист кредитный инспектор маркетолог бухгалтер юрисконсульт менеджер по кредитованию специалист отделения директор департамента экономист отделения менеджер по продажам начальник отделения кассир отделения кредитный эксперт начальник управления\nработа в эпицентр резюме финансиста начальник отделения архив вакансий работа в сбербанке работа банк вакансии работа в укрэксимбанке работа в рошен фінстафф работа в comfy пиреус банк работа в киеве pzu украина работа otp bank вакансии сбербанк работа universal bank банковские вакансии резюме руководителей вакансии банков украины работа в банке работа в банке кредитный эксперт работа в банках киева работа в сильпо работа в softserves работа в финансах работа в wog работа в пзу украина работа в ощадбанке работа в страховой компании работа в socar работа альфа банк киев вакансии райффайзен банк аваль работа новая почта универсал банк работа вакансии в банках работа в таскомбанк начальник отделения киев работа для страховщиков работа в страховании работа в эльдорадо вакансии банков работа в приватбанке вакансии банков страховой агент otp bank работа в райффайзен банк аваль отп банк работа в новой линии работа для финансистов вакансии в финансах работа для банкиров работа в укрсиббанке работа банк работа в кредобанк фінстаф финстаф


Співвідношення приватного та публічного права.\nСпіввідношення приватного та публічного права.\nСвітова юридична наука визнає поділ права на приватне й публічне певною мірою умовним, але необхідним.\nПублічне право - підсистема права, що регулює державні, міждержавні та суспільні відносини.\nПриватне право - підсистема права, що регулює майново-вартісні відносини і особисті немайнові відносини, які виникають із приводу духовних благ і пов'язані з особистістю 'їх учасників.\nПредмет регулювання публічного права - сфера "державних справ": сфера устрою і діяльності держави як публічної влади, усіх публічних інститутів, апарату держави, адміністративних відносин, державної служби, кримінального переслідування і відповідальності, принципів, норм і інститутів міждержавних відносин і міжнародних організацій і т.д.\nПредмет регулювання приватного права - сфера "приватних справ": сфера статусу вільної особи, приватної власності, вільних договірних відносин, спадкування, вільного переміщення товарів, послуг і фінансових коштів і т.д.\nОзнаки публічного права: 1) регулює відносини між державними органами або між приватними особами і державою; 2) забезпечує публічний інтерес - акцентує увагу на заборонах, обов'язках людей (підданих) перед державою; 3) забезпечує одностороннє волевиявлення суб'єктів права; 4) припускає широку сферу розсуду; 5) містить норми загальні й безособові, що мають нормативно-орієнтувальний вплив; 6) характеризується переваженням директивно-обов'язкових норм, розрахованих на ієрархічні відносини суб'єктів і субординацію правових норм і актів; 7) широко використовує новітні технічні прийоми.\nОзнаки приватного права: 1) регулює відносини приватних осіб між собою; 2) забезпечує приватний інтерес: акцентує увагу на економічній свободі, вільному самовиявленні й рівності товаровиробників, захисті власників від сваволі держави; 3) забезпечує вільне волевиявлення суб'єктів при реалізації своїх прав; 4) припускає широке використання договірної форми регулювання; 5) містить норми, які є зверненими до суб'єктивного права та забезпечують судовий захист; 6) характеризується переваженням диспозитивних норм, розрахованих на самовідповідальність за свої обов'язки та дії; 7) зберігає класичну юридичну техніку.\nКритерії віднесення норм до приватного чи публічного права: 1) інтерес (публічний, державний інтерес - галузь публічного права, приватний - галузь приватного права); 2) предмет правового регулювання (приватному праву властиві норми, які регулюють майнові відносини, публічному - немайнові); 3) метод правового регулювання (у публічному праві - метод субординації, у приватному - координації);4) суб'єктний склад (публічне право регулює відносини приватних осіб із державою або між державними органами, приватне - приватних осіб між собою).\nПредмет цивільно-правового регулювання становлять дві групи відносин: особисті немайнові та майнові (цивільні відносини). Останні об'єднує те, що вони засновані на юридичній рівності, вільному волевиявленні та майновій самостійності їх учасників - фізичних та юридичних осіб, держави. ЦК у колі відносин, що ним регулюються, на перше місце висуває особисті немайнові відносини; по-друге, не поділяє останні на дві групи - особисті немайнові відносини, пов'язані з майновими, які, за правилом, належать до виключних прав, й інші особисті немайнові відносини, не пов'язані з майновими, тобто суто особисті немайнові відносини, що до останнього часу мали незначний обсягу цивільних відносинах і розглядалися як невідчужувані нематеріальні права громадян та організацій (наприклад, честь, гідність, ділова репутація - ст. 7 ЦК У PCP)3; по-третє, закріплює коло учасників цивільних відносин; по-четверте, уводить конститутивну ознаку цивільних відносин - юридична рівність, вільне волевиявлення та майнова самостійність їх учасників.\nХарактерними ознаками особистих немайнових прав можна вважати такі. По-перше, вони є складовою змісту цивільної правоздатності фізичної та юридичної особи. Так, усі фізичні особи - рівні у здатності мати цивільні права, і кожна з них має всі особисті немайнові права, встановлені Конституцією та ЦК (частини 1,2 ст. 26), незалежно від того: чи то є особисті немайнові права, призначені забезпечити її природне існування, чи ті, що забезпечують її соціальне буття. У випадках, встановлених законом, здатність мати особисті немайнові права пов'язується з досягненням фізичною особою відповідного віку (наприклад, право на донорство, право на інформацію про стан свого здоров'я виникають у фізичної особи тільки з досягненням 18 років, право на зміну імені - з досягненням 16 років, а за згодою батьків або одного з батьків, з ким вона проживає, чи піклувальника - з досягненням 14 років тощо). Юридична особа здатна мати такі ж цивільні права та обов'язки, як і фізична особа, крім тих, що за своєю природою можуть належати лише людині. По-друге, ці права мають особливість виникнення та припинення. Наприклад, особисте немайнове право виникає, за правилом, із народженням фізичної особи та існує довічно, але може виникати також за законом і теж існує довічно: право на найменування (комерційне, фірмове) виникає у юридичної особи з моменту її утворення та існує, за правилом, до моменту припинення діяльності останньої. По-третє, вони безпосередньо пов'язані з особистістю фізичної особи і, як наслідок, не можуть відчужуватися ні в добровільному порядку, ні примусово; названа особа позбавлена права від них відмовитися. Утім це правило не діє у тих випадках, коли йдеться про фізичну особу - підприємця або юридичну особу, котрі можуть укладати договір комерційної концесії, предметом якого є право на використання об'єктів права інтелектуальної власності, комерційного досвіду та ділової репутації. Далі - дані права позбавлені матеріального характеру.\nМайнові відносини, що не відповідають цим ознакам, не належать до предмета цивільного права і не можуть регулюватися його нормами. Частина 2 ст. І ЦК встановлює: до майнових відносин, заснованих на адміністративному або іншому владному підпорядкуванні однієї сторони другій стороні, а також до податкових, бюджетних відносин цивільне законодавство не застосовується, якщо інше не передбачено законом.\nМайнові відносини, що регулюються цивільним правом, - це конкретні властиві товарному виробництву, об'єктивні за змістом і вольові за своєю формою відносини, які засновані на юридичній рівності, вільному волевиявленні, майновій самостійності їх учасників.\nПоряд із предметом, методом правового регулювання і принципами функції цивільного права є тими правовими категоріями, які відображають базові складові сучасного цивільного права. Функції цивільного права виражають соціальне призначення цієї галузі права і своєрідність форм цивільно-правового регулювання загалом.\nФункції цивільного права - це певні напрями впливу цивільно-правових норм, зумовлені змістом суспільних відносин, що входять до предмета цивільного права (тобто, відносини власності, особисті немайнові відносини тощо).\nУ зв'язку з цим загальні норми становлять загальну частину сучасного цивільного права. Такі норми називаються загальними, оскільки стосуються всіх суспільних відносин, які регулюються цивільним правом. Загальну частину сучасного цивільного права становлять норми про суб'єкти, об'єкти цивільного права, правочини, представництво та позовну давність.\nЗагальна частина дає можливість усунути різнобій у правовому регулюванні схожих за своєю правовою природою суспільних відносин і забезпечує необхідну єдність цивільно-правового регулювання суспільних відносин, які виникають у різних сферах діяльності фізичних та юридичних осіб.\nПорядок обмеження цивільної дієздатності фізичної особи встановлюється статтями 254—260 ЦПК. Особа, цивільна дієздатність якої обмежена, може самостійно вчиняти лише одну категорію правочинів — дрібні побутові.\nЗа згодою піклувальника фізична особа, цивільна дієздатність якої обмежена, має право: а) вчиняти правочини щодо розпорядження майном та інші правочини, що виходять за межі дрібних побутових, а у разі заперечення піклувальника дати таку згоду, його відмова може бути оскаржена особою до органів опіки та піклування або суду; б) одержувати заробіток, пенсію, стипендію, інші доходи та розпоряджатися ними (необхідна письмова згода піклувальника).\nОсоба, цивільна дієздатність якої обмежена, є повністю деліктоздатною, тому вона самостійно несе відповідальність як за порушення нею договору (глава 51 ЦК), так і за шкоду, завдану нею іншій особі.\nФізична особа визнається недієздатною з моменту набрання законної сили рішенням суду про це, тобто, якщо рішення суду не було оскаржене, після закінчення строку на апеляційне оскарження. Однак законодавець передбачає виключення із загального правила. Так, якщо фізична особа, яка не здатна усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними внаслідок хронічного, тяжкого психічного розладу, уклала шлюб, договори або інші правочини, суд з урахуванням висновку судово-психіатричної експертизи та інших доказів щодо її психічного стану може визначити у своєму рішенні день, з якого вона визнається недієздатною. Таким чином, фізична особа за таких обставин визнається недієздатною до набрання законної сили рішенням суду про це.\nРішення суду про визнання фізичної особи недієздатною є підставою для встановлення над нею опіки. Відповідно до ст. 60 ЦК встановлення опіки над такою особою здійснюється судом, який безпосередньо й призначає конкретну особу опікуна. Оскільки здійснюється це за поданням органу опіки та піклування, при розгляді справи участь представника органу опіки та піклування є обов'язковою.\nУ зв'язку із визнанням фізичної особи недієздатною, вона не вправі вчиняти правочинів, тобто дій, які спрямовані на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. При цьому на відміну від малолітньої особи, над якою також встановлюється опіка (ст. 31 ЦК), недієздатна фізична особа не має права вчиняти жодних правочинів.\nУ разі вчинення недієздатною фізичною особою правочину без згоди на це опікуна, цей правочин вважається нікчемним. Водночас на вимогу опікуна правочин, вчинений недієздатною особою, може бути визнаний судом дійсним, якщо буде доведено, що він вчинений на користь недієздатної особи.\nОдним із елементів дієздатності учасника цивільних відносин є деліктоздатність. Для фізичних осіб вона не виникає одночасно із дієздатністю. Особи, які визнані судом недієздатними, вважаються неделіктоздатними, тобто такими, що не можуть нести цивільно-правову відповідальність за завдану шкоду. У цьому випадку безпосередньо опікун зобов'язаний відповідати за шкоду, завдану недієздатною фізичною особою.\nОскільки законодавець не визначає конкретного темпорального відрізку часу, протягом якого фізична особа повинна знаходитись у місці свого проживання, вбачається, що до уваги слід брати не стільки строк цього проживання, скільки намір особи. Наприклад, коли фізична особа переїздить в інше приміщення з метою подальшого постійного проживання, то, незважаючи на відносно недовгу тривалість такого проживання, це приміщення повинно розглядатись як місце проживання, оскільки у ньому вона має намір здійснювати своє подальше постійне проживання.\nУ нормах ст. 29 ЦК немає прямої вказівки на те, що місце проживання фізичної особи повинно перебувати у неї на праві власності. А це означає, що фізична особа може мати місце проживання і на інших підставах. Наприклад, члени сім'ї власника житлового будинку мають право проживати разом з ним (ст. 405 ЦК).\nОднак слід звернути увагу на те, що те місце проживання, яким оперує законодавець у коментованій статті, можна вважати певним чином місцем проживання у приватноправовому розумінні. Річ у тім, що чинне законодавство містить ще одне, так зване публічно-правове визначення місця проживання. Так, відповідно до ст. З Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» під поняття «місце проживання» підпадає адміністративно-територіальна одиниця, на території якої особа проживає строком понад шість місяців на рік. Поряд з ним законодавець вводить ще й інше поняття — «місце перебування», під яким розуміється адміністративно-територіальна одиниця, на території якої особа проживає строком менше шести місяців на рік. Відмінність між вказаними поняттями є очевидною.\nКоментована стаття проголошує право фізичної особи, яка досягла 14 років вільно обирати місце свого проживання.\nОкрім цього, вільний вибір місця проживання відповідно до вказаного Закону обмежується щодо: а) осіб, які не досягли 14-річного віку; б) осіб, до яких згідно із процесуальним законодавством застосовано запобіжні заходи, пов'язані з обмеженням або позбавленням волі; в) осіб, які за вироком суду відбувають покарання у вигляді позбавлення або обмеження волі; г) осіб, які згідно із законодавством перебувають під адміністративним наглядом;\nЩо стосується місця проживання фізичної особи у віці до 14 років, то законодавець визначає його як: місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає; місце проживання опікуна; місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров'я тощо, в якому вона проживає.\nІ ще одним легальним місцем проживання законодавець визнає місце проживання недієздатної особи, яке визначається як місце проживання її опікуна або місцезнаходження відповідної організації, яка виконує щодо неї функції опікуна.\nСтаття 29 ЦК закріплює норму, відповідно до якої фізична особа може мати декілька місць проживання. Однак ця норма повинна поширюватись виключно на місце проживання у розумінні цієї статті, і аж ніяк не на місце проживання фізичної особи з урахуванням положень Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання», оскільки відповідно до нього, фізична особа може мати лише одне місце проживання, за яким вона повинна бути зареєстрована.\n39. Визнання громадянина безвісно відсутнім. Безвісна відсутність — засвідчений у судовому порядку факт довготривалої відсутності громадянина в місці його проживання, якщо не вдалося встановити місце його перебування.\n1) громадянин відсутній у місці його постійного проживання протягом року;\n2) згідно зі ст. 43 ЦК України громадянина в судовому порядку може бути визнано безвісно відсутнім, якщо протягом одного року в місці, де він постійно або переважно проживає, немає відомостей про місце його перебування. День одержання останніх відомостей може бути підтверджено пред'явленням останнього листа відсутнього громадянина або іншим способом (наприклад, показання свідків). Якщо неможливо встановити день одержання останніх відомостей, початком безвісної відсутності вважається перше число місяця, наступного за тим, у якому були одержані останні відомості, а якщо неможливо встановити цей місяць — 1 січня наступного року (ч. 2 ст. 43 ЦК України);\n3) визнання громадянина безвісно відсутнім допустимо за умови, що встановити місце його перебування неможливо.\nВизнання громадянина безвісно відсутнім тягне за собою ряд правових наслідків, але не відображається на його правоздатності та дієздатності. Рішення суду про визнання громадянина безвісно відсутнім є підставою для встановлення органом опіки та піклування опіки над його майном.\nЗ майна, що належить безвісно відсутньому, видається утримання громадянам, яких безвісно відсутній зобов'язаний за законом утримувати. Чоловік або дружина безвісно відсутнього набувають права розірвати шлюб у спрощеному порядку через органи реєстрації актів громадянського стану.\nВизнання громадянина безвісно відсутнім не допускається у випадках, коли громадянин переховується від розшуку (наприклад, за кримінальною справою).\nНе можна визнавати безвісно відсутнім громадянина, про якого вірогідно відомо, що він живий, але немає точних відомостей про його місце перебування.\nЯкщо громадянин, визнаний безвісно відсутнім, з'аявився або виявлено його місце перебування, рішення про визнання його безвісно відсутнім скасовується, а опіка над ії майном припиняється. Можливе поновлення шлюбних відносин між громадянином, який повернувся, та його дружиною шляхом нової реєстрації шлюбу, якщо шлюб було розірвано.\nОголошення громадянина померлим у судовому порядку за таких підстав: відсутність громадянина в місці постійного проживання протягом трьох років з дня отримання останніх відомостей про нього, а в деяких випадках, зазначених у законі, — протягом шести місяців (за обставин, що загрожували їй смертю, або жають підставу припускати про її загибель у результаті нещасного випадку); один місяць – внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного характеру; неотримання протягом вказаних строків відомостей про місце перебування громадянина; неможливість встановити, чи живий він, незважаючи на всі вжиті заходи.\nОкремо закон визначає умови оголошення померлим громадянина, який зник під час воєнних дій: його може бути в судовому порядку оголошено померлим не раніш, ніж через два роки з дня закінчення воєнних дій (ч. 2 ст. 46 ЦК України).\nНа підставі рішення суду про оголошення громадянина померлим органи РАЦСу видають заінтересованим особам свідоцтво про його смерть. Днем смерті громадянина, оголошеного рішенням суду померлим, вважається день вступу в законну силу цього рішення. Юридичним наслідком оголошення громадянина померлим є припинення або перехід до спадкоємців усіх прав та обов'язків, які належали йому як суб'єкту права. Оголошення особи померлою має підставою лише припущення його смерті, не виключається можливість появи або виявлення його місця перебування. Ця обставина тягне за собою ряд правових наслідків. По-перше, поновлюється особисто-правовий статус громадянина, майно, яке збереглося на момент появи громадянина і яке перейшло безоплатно до інших осіб після оголошення відсутнього померлим, може бути витребувано власником, який з'явився. По-друге, у особи також є можливість повернути майно від осіб, до яких воно перейшло за відплатними угодами. Ці громадяни зобов'язані повернути майно власнику, який з'явився, якщо буде доведено, що, набуваючи майно, вони знали, що громадянин, оголошений померлим, перебуває серед живих, завдані при цьому збитки компенсуються особами, у яких майно набувалося за відплатною угодою. По-третє, майно могло в порядку спадкування перейти до держави. Якщо майно є в наявності, то воно повертається власникові; якщо ж воно було реалізовано, то після скасування рішення про оголошення особи померлою їй повертається сума грошей, виручених від реалізації цього майна. У сфері сімейних відносин з'явлення громадянина, оголошеного померлим, є підставою для поновлення шлюбних відносин шляхом нової реєстрації шлюбу.\n40.Поняття та ознаки юридичної особи\nСтаття 80 ЦК України передбачає, що юридичною особою є організація, створена і зареєстрована у встановленому законом порядку. Юридична особа наділяється цивільною правоздатністю і дієздатністю, може бути позивачем та відповідачем У суді.\nОзнаки юридичної особи: Організаційна єдність. Юридична особа — це не окремий громадянин (фізична особа), а колективне утворення, певним чином організований колектив людей (організація); Наявність відокремленого майна. Кожна юридична особа має своє майно, відокремлене, по-перше, від майна членів трудового колективу даної організації; по-друге, від майна держави чи автономного утворення, територіальної громади; по-третє, від майна інших організацій, у тому числі вищестоящих органів; Виступ у цивільному обороті від свого імені. Кожна юридична особа має своє найменування (ім'я). Від свого імені вона набуває майнових та особистих немайнових прав і несе обов'язки, вступаючи в різні цивільно-правові відносини з іншими організаціями та громадянами. Інші особи можуть діяти від імені юридичної особи тільки за її згодою (наприклад, на основі довіреності); Здатність нести самостійну майнову відповідальність. Здатність організації від свого імені брати участь у цивільних правовідносинах, самостійно набувати майнових і особистих немайнових прав і нести обов'язки зумовлює і самостійну майнову відповідальність юридичної особи за своїми зобов'язаннями; Здатність бути позивачем або відповідачем у суді - сторонами у цивільному процесі можуть бути державні підприємства, установи, організації, колгоспи, інші кооперативні організації, їхні об'єднання, інші громадські організації, що користуються правами юридичної особи.\nВідповідно до чинного законодавства юридична особа вважається створеною з дня її державної реєстрації. Засновниками юридичних осіб можуть бути фізичні особи при досягненні ними дієздатності, юридичні особи, а також держава, АРК та територіальні громади. Причому публічно-правові утворення, на відміну від фізичних та юридичних осіб приватного права, можуть створювати не тільки юридичні особи публічного права, а й юридичні особи приватного права (частини 2, 3 ст. 167, статті 168, 169 ЦК).\nТрадиційно прийнято виділяти такі основні способи створення юридичних осіб: розпорядчий, нормативно-явочний (явочно-нормативний, реєстраційний), дозвільний і договірний. Утім за умов ринкової економіки застосовуються тільки розпорядчий і нормативно-явочний способи. Якщо перший характерний для створення юридичних осіб публічного права, то другий застосовується для створення юридичних осіб приватного права.\nНормативно-явочний спосіб виникнення юридичної особи означає, що остання створюється на тих умовах і за тими правилами, які вказані у законі (нормативному акті) у вигляді загального дозволу держави, а відповідний орган зобов'язаний зареєструвати організацію як юридичну особу при наявності не тільки прояву ініціативи з боку засновника (засновників), а й виконання останніми певних умов і додержання ними певних правил. Держава, застосовуючи таку форму як реєстрація, визнає організацію суб'єктом права, підтверджуючи факт створення юридичної особи видачею свідоцтва про державну реєстрацію.\nСтворення юридичної особи відбувається у певному порядку. Так, фактичними діями засновників при створенні юридичної особи є розробка установчих документів, резервування її найменування, заповнення реєстраційної картки, внесення реєстраційного збору тощо. А державний реєстратор здійснює перевірку комплектності документів, які йому подаються, перевіряє повноту тих відомостей, що вказані в реєстраційній картці, перевіряє документи на відсутність підстав для відмови у проведенні державної реєстрації. Вказані особи здійснюють також і юридичні дії.\nЮридичною підставою діяльності будь-якої юридичної особи є її установчі документи, які повинні викладатися письмово і підписуватися всіма учасниками (засновниками), якщо законом не встановлений інший порядок їх затвердження. Вони є комплектом документів встановленої законом форми, згідно з яким досягається зовнішнє відокремлення юридичної особи від інших суб'єктів права за допомогою визначення найменування, місця знаходження, органів управління, мети діяльності тощо.\nСтаття 88 ЦК імперативно встановлює ті вимоги, яким повинні відповідати установчі документи, виходячи з того, що вони мають різну правову природу. Статут, на відміну від засновницького договору, не укладається між засновниками, а затверджується ними. Але статут так само, як і засновницький договір, визначає правове становище юридичної особи і регулює відносини між засновниками і юридичною особою, хоча і набуває юридичної сили лише з моменту реєстрації останньої.\nСтатут - це особливий локальний нормативний акт, положення якого обов'язкові не тільки для юридичної особи, а й для її контрагентів. Засновницький договір-це цивільно-правовий договір, за правилом, багатосторонній, правовою метою якого є створення нового учасника цивільного обороту - юридичної особи і котрий регулює відносини між засновниками у процесі створення і діяльності юридичної особи.\nЗасновницький договір є обов'язковим не тільки для засновників (учасників), а й для самої юридичної особи, на підставі якого вона діє. Установчий акт (індивідуальний або спільний) - це односторонній або багатосторонній правочин (залежно від кількості осіб, що його укладають), спрямований на створення установи. У зазначеному установчому документі вказуються: найменування установи, засновник (-ки), мета, майно, яке необхідне для досягнення цієї мети, структура управління, порядок і підстави припинення діяльності установи, доля майна, яке залишиться після цього.\nЗалежно від порядку їх створення вони поділяються на: юридичних осіб приватного права та юридичних осіб публічного права. Перші створюються за волевиявленням засновників на підставі установчих документів, другі - розпорядчим актом Президента1, органу державної влади, органу влади АРК або органу місцевого самоврядування.\nЗалежно від способу створення юридичні особи поділяються на: юридичних осіб, що створюються у нормативно-явочному порядку, та юридичних осіб, які створюються у розпорядчому порядку.\nЗалежно від виду установчих документів юридичні особи поділяються на: юридичних осіб, установчим документом яких є статут; юридичних осіб, установчим документом котрих є засновницький договір; юридичних осіб, установчим документом яких є установчий акт; юридичних осіб, установчий документ котрих - одноособова заява.\nЗа метою діяльності юридичні особи поділяються на: підприємницькі та непідприємницькі товариства. Як вже вказувалося, підприємницькі товариства мають основною метою одержання прибутку та розподіл його між учасниками.\nЗалежно від прав, які засновники (учасники, члени) можуть мати щодо юридичної особи або її майна юридичні особи розподіляються на:юридичних осіб, щодо яких їх учасники мають корпоративні права-господарські товариства, кооперативи; юридичних осіб, щодо яких засновники не мають майнових прав, але мають членські права - творчі спілки, релігійні та благодійні організації; юридичних осіб, на майно яких засновники мають інші речові права,-державні акціонерні товариства.\nЗа правовим режимом майна всі юридичні особи поділяються на: юридичних осіб - власників майна (всі приватні юридичні особи), юридичних осіб - невласників майна, які, утім, мають на нього інше речове право (комунальні установи, казенні підприємства, державні акціонерні товариства).\nЗалежно від складу засновників юридичні особи поділяються на: юридичних осіб, засновниками яких може бути тільки держава, АРК, територіальні громади в особі компетентних органів (казенне підприємство, комунальне підприємство); юридичних осіб, засновниками котрих можуть бути лише фізичні особи (релігійні організації, об'єднання фізичних осіб, творчі спілки); юридичних осіб, засновниками яких можуть бути тільки юридичні особи (відкриті та корпоративні недержавні пенсійні фонди); юридичних осіб, засновниками котрих можуть бути будь-які особи, тобто і фізичні, і юридичні (господарські товариства).\nЗа кількісним складом засновників окремих організаційно-правових форм юридичні особи поділяються на:юридичних осіб, що створюються декількома особами (господарські товариства) і юридичних осіб, що створюються однією особою (товариства однієї особи - акціонерне, товариство з обмеженою або з додатковою відповідальністю)\nЗа особливостями правового положення юридичні особи поділяються на: національні (резидентів), які створені і діють відповідно до законодавства України; іноземні (нерезидентів), які створені за законодавством, відмінним від законодавства України, хоча здійснюють на території України у тому чи іншому обсязі господарську діяльність.\nНаведена класифікація може існувати поряд з іншими, в основу яких можуть бути покладені інші критерії.\n44. Припинення дієздатності юридичної особи.\nЛіквідація - це така форма припинення діяльності юридичної особи, яка не передбачає перехід прав і обов'язків у порядку правонаступництва до інших юридичних осіб, оскільки сама юридична особа, а звідси також її права і обов'язки ліквідуються.\nЗаконодавець розрізняє добровільний і примусовий порядок ліквідації. Добровільний порядок передбачає, що юридична особа припиняє свою діяльність за рішенням учасників або органу юридичної особи, уповноваженого на це установчим документом. Примусова ліквідація юридичної особи провадиться на підставі рішень суду. Це можливо, зокрема, при визнанні недійсною державної реєстрації юридичної особи через допущені при її створенні порушення, які не можна усунути, а також в інших випадках, установлених законом. З вимогою до суду про ліквідацію юридичної особи може звертатися орган державної реєстрації, а також учасник юридичної особи.\nДля ліквідації юридичної особи органом (особою), який прийняв рішення про ліквідацію, створюється ліквідаційна комісія, встановлюються порядок і строки ліквідації. Суд може покласти обов'язки щодо ліквідації юридичної особи на учасників або орган, уповноважений приймати рішення про ліквідацію.\nЗ моменту призначення комісії до неї переходять повноваження щодо управління справами юридичної особи, і вона виступає у суді від імені цієї юридичної особи. Порядок ліквідації юридичної особи встановлюється ст. 111 ЦК. Ліквідаційна комісія повідомляє про ліквідацію у пресі за місцем знаходження юридичної особи, про порядок і строки ліквідації, вживає необхідних заходів для стягнення дебіторської заборгованості юридичної особи, виявлення її кредиторів та претензій останніх, провадить інвентаризацію і оцінку майна, складає проміжний ліквідаційний баланс, який затверджується учасниками юридичної особи або органом, що прийняв рішення про ліквідацію. У разі недостатності в юридичної особи коштів для задоволення вимог кредиторів ліквідаційна комісія здійснює продаж майна останньої і провадить розрахунки з кредиторами. Тільки після цього складається ліквідаційний баланс, який затверджується учасниками юридичної особи або органом, що прийняв рішення про її ліквідацію. Майно, що залишилося після задоволення вимог кредиторів, передається її учасникам, якщо інше не встановлено установчими документами юридичної особи або законом.\nЛіквідація через процедуру банкрутства припинення діяльності юридичної особи - суб'єкта підприємницької діяльності, визнаної судом банкрутом, з метою здійснення заходів щодо задоволення судом вимог кредиторів шляхом продажу його майна.\nСуб'єкт банкрутства - боржник, неспроможність якого виконати свої грошові зобов'язання встановлена судом.\nНеплатоспроможність - неспроможність вказаних юридичних осіб виконати після настання встановленого строку їх сплати грошові зобов'язання (зобов'язання боржника заплатити кредитору певну суму відповідно до цивільно-правового договору та на інших підставах, передбачених цивільним законодавством) перед кредиторами, у тому числі по заробітній платі, а також виконати зобов'язання щодо сплати податків і зборів (обов'язкових платежів) не інакше як через відновлення платоспроможності.\nТільки тоді, коли запобіжні заходи не спрацьовують, кредитор або боржник мають право на звернення до суду із заявою про порушення справи про банкрутство.\nІснують такі правила подачі заяви кредитором: вона може ґрунтуватися на об'єднаній заборгованості боржника щодо різних зобов'язань перед ним; декілька кредиторів мають право об'єднати свої вимоги до боржника і звернутися до суду з однією заявою, а при проведенні процедур банкрутства їх інтереси буде представляти комітет кредиторів. Заява повинна відповідати певним вимогам, що встановлені ч. 1 ст. 7 Закону.\nБоржник теж має право звернення до суду з відповідною заявою. Але він зобов'язаний це зробити у разі виникнення таких обставин: задоволення вимог одного або декількох кредиторів призведе до неможливості виконання грошових зобов'язань боржника в повному обсязі перед іншими кредиторами; орган боржника, уповноважений прийняти рішення про його ліквідацію, прийняв рішення про звернення до суду із заявою боржника про порушення справи про банкрутство; при ліквідації боржника не у зв'язку з процедурою банкрутства встановлена неможливість боржника задовольнити вимоги кредитора у повному обсязі. Справа про банкрутство порушується безпосередньо господарським судом за місцезнаходженням боржника, якщо безспірні вимоги кредитора до боржника сукупно становлять не менше трьохсот мінімальних розмірів заробітної плати, які не були задоволені боржником протягом трьох місяців після встановленого для їх погашення строку. Отримавши заяву, суддя може: прийняти її і порушити справу про банкрутство; відмовити в її прийнятті\nІснує п’ять видів реорганізації юридичних осіб:\nПриєднання – це приєднання однієї або декількох юридичних осіб до іншої юридичної особи. При цьому ці особи припиняють своє існування, а їх права та обов‘язки переходять до юридичної особи, до якої вони приєдналися.\nЗлиття – об‘єднання двох або більше юридичних осіб в одну нову юридичну особу, при цьому ці юридичні особи припиняються своє існування і передаються свої права та обов‘язки новоствореній юридичній особі.\nВиділення – відокремлення однієї або більше юридичних осіб від однієї існуючої юридичної особи (створення дочірніх підприємств, відокремлення структурних підрозділів); новостворена юридична особа має ті ж самі юридичні права і обов‘язки, що й головне підприємство.\nПеретворення – зміна юридичною особою юридично-правової форми без припинення існування. При реорганізації завжди має місце правонаступництво\nСкладні речі (ст. 188 ЦК).\nСкладними законодавство визначає певну сукупність речей, які у цивільному обороті та при їх використанні утворюють єдине ціле. Складні речі об'єднані єдиним господарським або споживчим призначенням, що дає змогу використовувати їх за призначенням як одну річ.\nЦінними паперами є документи нормативно визначених видів та груп, які мають типову форму і реквізити, емітуються на паперових бланках або в електронному вигляді, посвідчують майнові права, які становлять неподільну юридичну єдність із формою їх фіксації (документарною або бездокументарною), порядок виникнення, зміни або припинення правовідносин стосовно яких визначається способом легітимації управомоченої за документом особи, їх видом, змістом та призначенням у цивільному обороті


7 найдорожчих металів у світі. Фото - Голос українською - Україна|ЄС|NATO\nГоловна/Авторські статті/7 найдорожчих металів у світі. Фото\nЗолото – дуже важкий метал: щільність чистого золота дорівнює 19 621 кг / м. Серед металів за щільністю займає шосте місце: після осмію, іридію, ренію, платини і плутонію. Висока щільність золота полегшує його видобуток. Найпростіші технологічні процеси, такі, як, наприклад, промивка на шлюзах, можуть забезпечити досить високий ступінь вилучення золота зпороди. Приблихна вартість: 56 доларів за грам.\nНапевно багато хто впевнений, що золото самй дорогий метал в світі.\nПриблизна вартість: 58 доларів за грам.\nРодій використовується головним чином в каталітичних перетворювачах для зниження вуглецевих викидів автомобіля. Цей метал не грає ніякої біологічної ролі. Сполуки родію досить рідко зустрічаються в повсякденному житті і їх вплив на людський організм до кінця не вивчено. Незважаючи на це, вони є високотоксичними і канцерогенними речовинами.\n60 доларів за грам.\nПлатина і її сплави широко використовуються для виробництва ювелірних виробів. Щорічно світова ювелірна промисловість споживає близько 50 тонн платини.\nВартість: близько 4000 доларів за грам.\nВажкий крихкий радіоактивний метал сріблясто-білого кольору. У періодичній таблиці розташовується в сімействі актиноїдів. Широко використовується у виробництві ядерної зброї, ядерного палива для атомних реакторів цивільного та дослідницького призначення і як джерело енергії для космічних апаратів.\nВартість: 30 тисяч доларів за грам.\nВиробництво одного кілограма тритію обходиться в 30 млн. доларів. Використовується в джерелах світла як тритієве підсвічування.\nВартість: 200 тисяч доларів за грам.\nДорогоцінний метал осмій, одержуваний внаслідок досить складного процесу вилучення, складається з семи ізотопів. Кожен ізотоп володіє різними масовими числами – від 184 до 192 за винятком 185 і 191. Присутність кожного різновиду цього металу в основній речовині прямо пов’язане з величиною його масового числа. Самий великоваговий 192 ізотоп займає 41% від загальної кількості природного осмію, а 187 – лише 1,6%. Але настільки низька частка цінного осмію-187 в материнському металі не є перешкодою для його розробки і застосування.\nДля елемента, який настільки дорогий у виробництві, ізотопи каліфорнія не володіють ніяким практичним застосуванням. На Заході він був створений лише один раз з моменту свого відкриття в 1958 році.


Конспект уроку з художньої культури (11 клас): Естетичний феномен китайського живопису. Жанри: портрет, пейзаж, каліграфічне письмо. Символічне навантаження кольору - Конспекти - Виховні\nHome Художня культура Конспект уроку з художньої культури (11 клас): Естетичний феномен китайського живопису. Жанри: портрет, пейзаж, каліграфічне письмо. Символічне навантаження кольору\nКонспект уроку з художньої культури (11 клас): Естетичний феномен китайського живопису. Жанри: портрет, пейзаж, каліграфічне письмо. Символічне навантаження кольору\nОснащення. Зоровий ряд: репродукції живописних творів китайських митців (Шень Чжоу «Велична гора Лу»; Го Сі «Рання весна», «Осінь у долині ріки», «Камениста долина й далекий горизонт»; Ма Юань «Навесні на гірській стежці»; Ху Вей «Хризантема і бамбук»; Зоу Шуксі «Квіти камелії»; Гу Кайчжи «Фея річки Ло», «Мудрі й добропорядні жінки» та ін.); роздавальний матеріал (таблиця «Особливості китайського живопису», за кількістю учнів; «План представлення творчої роботи»; за кількістю груп). Музичний ряд: фрагменти музичних творів у виконанні на китайських народних інструментах — ерху, сякухаті (виконавці Лю Фан, Ці Сяочунь, Лей Цян, Ґоро Ямаґуті). Матеріали та інструменти: туш, пера, акварель, пензлі, 3 аркуші паперу формату A3. Обладнання: ТЗН.\nПрезентація сторінки «Російський живопис XIX —\nпочатку XX ст. та його найяскравіші митці»\nЖанри Особливості жанру Символіка\nПортретний — жень- У- хуа («люди») За вимогами жанру необхідно було «передавати» у портреті внутрішній світ людини, зважаючи також на зовнішню схожість; він охоплював усе, що стосується образу людини: портрет, історичні та міфологічні сюжети, сцени палацового буття. Побутові сцени вражають реалістичністю і довершеністю, витонченістю й живописністю Змальовуючи славетних імператорів і палацових красунь, живописці відтворювали не тільки атмосферу життя й побуту палацу, а й тогочасний ідеал земної краси — маленьку, тендітну жінку із крихітними ступнями, довгим чорним прямим волоссям\nПейзажний — хуа-няо («квіти та птахи») та шань-шуй («гори та води»)\nХуа-няо («квіти та птахи») Для цього жанру є характерними теми рослин (квітів, трави, бамбуку), каменів, птахів. З-поміж чотирьох так званих благородних рослин, що назавжди закріпилися в живописі Китаю (орхідея, бамбук, мей-хуа та хризантема), найулюбленішим образом стала дика слива — мей-хуа (один із найпоширеніших декоративних мотивів у прикладному мистецтві та філософських мотивів — у живописі й поезії) Квіти дикої сливи символізують благородну чистоту, незламну стійкість; стрункий бамбук — стійкість і мудрість; гранат із численними зернятами — велику родину; поєднання сосни, бамбука та дикої сливи — вірну дружбу; персик — безсмертя\nШань- шуй («гори та\nводи») Панорамні картини наповнені скелями і горами, оповитими хмарами, туманами, крізь які ледь помітними є ліси, людські домівки, човни тощо. Подібні зображення вільно текли сувоєм, їх обмежувала лише його довжина. Художники завдяки лише попереднім спостереженням і багатій Пара качок означала вірне кохання, бамбук — благородство, сосна — довголіття. Символічність природи, філософське сприйняття часу та простору відобразилися у цьому\nводи») уяві створювали ідеальні пейзажні композиції з метою передати якомога точніше свої почуття й настрої. Композиційна побудова, особливості перспективи були розраховані на те, щоб людина, яка сприймає твір, почувалася не центром світобудови, а лише маленькою її часткою жанрі, гармонійно поєднавши уявлення китайців про головні сили Всесвіту: величезні гори з крихітними деревцями на вершинах (чоловіче начало — ян), тихі озера та річкові плеса (жіноче начало — інь)\nКаліграфічне письмо Китайська писемність (китайське письмо) — давній і загальновживаний спосіб запису китайської мови. Знаки китайської писемності, відомі як китайські ієрогліфи (букви Хань). Вік китайської писемності постійно уточнюється. За останніми дослідженнями, китайська ієрогліфіка виникла у VIII тис. до н. е. Китайські ієрогліфи упорядковані не за абетковим принципом. Кожний знак є словом, так званою логограмою, або складовою певного слова. Ієрогліф або ієрогліфічна комбінація позначають фізичні об'єкти, абстрактні поняття або вимову. Кількість китайських ієрогліфів (згідно з китайським класичним словником Кансі) становить 47 035 знаків. Більшість із них є архаїзмами, що в сучасній китайській мові не вживаються Усі ієрогліфи, зокрема й найскладніші,— це набір цілком визначених елементів. Кожний з цих елементів містить первинні складові — риски. Існує сувора послідовність написання елементів із рисок та ієрогліфів із елементів. За легендою, завдяки китайським ієрогліфам людські істоти отримали можливість пізнавати принципи й основні закони будови Всесвіту. Злі духи не могли більше легко обманювати людей та брехати їм\n1- иіа група — «квіти та птахи»;\nS-тя група — «люди».\n♦ За допомогою яких зображувальних засобів виконано груповий\n♦ У який спосіб відбивається індивідуальний смак кожного