General Manager, ECOPAN\nВідгук від резидентів\nFounder & CEO Addictive Learning\nОнлайн-інтерв'ю з Вікторією Зосім\nОсобисто моє враження: я приємно здивована тим, що в коворкінг може бути настільки ж комфортним, як і власний великий офіс.\nOMNI: Давай познайомимося :)\nРозкажи про команду та діяльність.\nВіка: Привіт, ми - маркетингова агенція DVZN, яка займається розробкою стратегій для різних діджитал- та saas-продуктів. Також раді допомагати оффлайн бізнесами, так як основна наша компетенція - це робота із західними ринками, такими як США і Європа.\nМаркетинг - єдиний для всіх, тому e-commerce проєкти часто беремо в роботу. Нас у команді 5 осіб, переважно маркетологи і копірайтери, а ми з кофаундером - ідейна рушійна сила компанії.\nOMNI: Як ви потрапили в OMNI Campus?\nВіка: Ми вважаємо, що у нього найуспішніше розташування серед усіх інших просторів міста.\nЄ ряд переваг:\nрозташування біля метро,\nтериторія без трафіку і легко припаркуватися поруч,\nу перерві на обід можна прогулятися в лісі, що взагалі фантастично!\nЗвичайно, співвідношення ціна-якість нас привернуло. Ми поставилися до завдання пошуку офісу як маркетологи і зібрали за допомогою google-пошуку всі варіанти і провели аналіз, визначили ключові критерії для нас.\nПриїхали в гості на локацію, де вже адміністратор нас підхопила і допомогла в короткі терміни підготувати кабінет і стати резидентами.\nOMNI: Які ідеї та партнерства зародились у OMNI Campus?\nВіка: Партнерства всередині кампусу поки не зародились. Якщо чесно, то я вперше в житті працюю у коворкінгу. Раніше я завжди працювала в великих офісах, де весь поверх належав зазвичай одній компанії. А тут у нас всього кімната і багато інших резидентів, з якими ми перетинаємося на кухні, жартуємо і вже потихеньку починаємо спілкуватися.\nЗ особистих вражень: я думала, що коворкінг - це страшно, а виявилося, що у коворкінгу може бути досить навіть мило, тому що є адміністратор, яка завжди допоможе, безперебійно є чайок та кава, комфортно і ніхто не порушує особисті кордони.\nРезиденти з повагою ставляться до всіх присутніх на локації і навіть якщо доводиться проводити скайп-дзвінок у лаунж-зоні, то всі навколо намагаються бути тихими і не створювати зайвого шуму.\nПоділюсь відчуттям: я приємно здивована тим, що коворкінг може бути настільки ж комфортним, як і власний великий офіс.\nOMNI: Що для твого бізнесу важливо на даний момент? Як OMNI міг би тобі допомогти в досягненні цілей?\nВіка: Ми завжди в пошуку нових клієнтів. Лідогенерація для нас - це постійний процес: знайомимося з новими продуктами та проектами, потенційними замовниками. OMNI Campus може нас рекомендувати, якщо хтось із резидентів поскаржився раптом на брак ресурсу з маркетингу або потрібен СМО на прокат. Ми якраз можемо допомагати компаніям і надавати послуги такого формату.\nСподіваємося, що ми зможемо масштабироваться в найближчому майбутньому і зайняти більше простору в OMNI.\nОнлайн-інтерв'ю з Ольгою Романенко\nІ як тільки скасують карантин, ми однозначно хочемо популяризувати нашу локацію через проведення заходів для наших клієнтів, партнерів. Можливо, навіть організувати якийсь типу хаб для промоції cooperation.\nОльга: Я Оля, і я будівельниця. Як в клубі анонімних))))))\nВже майже 15 років займаюся бізнесом в будівельній сфері. У мене є 2 компанії пов'язані з реалізацією просторів різного призначення.\nОдна компанія займається проектуванням і реалізацією з нуля і під ключ енергоефективних та пасивних будинків, створюємо інноваційні проекти в сфері приватного житлового будівництва, готелів, офісів.\nА друга компанія займається комплектацією комерційних інтер'єрів - тобто безпосередньо наповненням красою, починаючи від оздоблювальних матеріалів, сантехніки, закінчуючи посудом і аксесуарами.\nOMNI: Яке у тебе бачення ідеального простору для роботи зі своєю командою?\nОльга: Для мене поняття «команда» - це масштабування ідей і можливостей у багато разів і для максимально продуктивної роботи ми вважаємо за краще open space.\nНі я, ні партнер не сидимо в кабінетах, вважаємо найбільш ефективним працювати в одному просторі з командою. При чому важливо мати різні формати для переговорів в маленьких (проектних) групах і для спільної наради з усіма: посидіти, постояти, полежати)))\nOMNI: Чим тебе приваблює OMNI Campus? (АБО Чому твоя команда вибрала OMNI, які критерії були важливі при виборі?)\nОльга: Першим критерієм було місце розташування: піша доступність до метро і наявність стоянок, т до нас постійно приїжджають замовники.\nКоли ми приїхали подивитися саме приміщення, привернуло увагу те, що дуже багато простору. Широкі коридори, великий хол - це місця, де багато повітря, і ти не відчуваєш, що людей намагалися вмістити з розрахунку на 4 кв.м по наповнюваності.\nПісля першої екскурсії ми навіть про себе подумали що «якщо половина з того що вони розповідають буде, то нам підходить». Але за фактом «проживання» сервіс OMNI перевершує наші очікування. І справа не в каві і печеньках, а конкретно в атмосфері і ставленні. Це те, що не можна помацати, але воно безцінне для кожного робочого дня.\nOMNI: Які спогади пов'язані з OMNI Сampus?\nОльга: Ми не так давно перебуваємо в цьому офісі, але найбільш показовиv було те, що ми буквально тільки переїхали, і почався карантин. Але в кампусі ні на день не було якогось «недосервіса», хоч і кількість працівників була мінімальною протягом декількох місяців. Навіть навпаки - відчувалася буквально персональна підтримка.\nОльга: Я б хотіла виправитись як резидент кампуса і таки познайомитися з сусідами, з якими перебуваємо під одним дахом. Можливо є сенс організувати якусь презентаційну сесію. І як тільки скасують карантин, ми однозначно хочемо популяризувати нашу локацію через проведення заходів для наших клієнтів, партнерів. Можливо, навіть організувати якийсь типу хаб для промоції cooperation. Т.к сучасний бізнес доцільно розвивати через колаборації, а іноді навіть найнесподіваніші напрямки при об'єднанні створюють революційні для ринку продукти.\nРозкажи про вашу діяльність.\nКураж: Привіт, мы Кураж Базар — перша київська благодійна барахолка у Киеві.\nДевіз Куражу — будь собою. Кураж — це захід, на якому найвищою цінністю є люди, доброта, толерантність та допомога іншим. Кожен гість або учасник, що стає частиною нашої спільноти, має сповідувати такі ж цінності та бути гідним її членом. Це місце вільне від дискримінації, осуду та будь-яких негативних емоцій.\nКураж проходить у вихідні один раз на місяць із лютого до грудня та об'єднує приблизно 15 000 людей та проводять загальний збір грошей на благодійність через Українську біржу благодійності.\nНаша прекрасна команда також дотримується трендів. Ми прибрали пластикові пакети з барахолки ще в минулому році, заборонили продавати хутро, у нас немає пластикових трубочок на фуд-корті. Але в цілому це вже не цінність, а більше інструмент. Цінності як були, так і залишилися.\nКураж: Зима цього року видалася справжнісінька, і так склалося, що в нашому павільйоні стало зовсім холодно для комфортної роботи команди. І дуже круто, що поряд опинилися ви, готові приютити та зігріти нас в зимовий період, надавши всі необхідні для комфортної роботи умови.\nВсе добре, нам комфортно працюється, адміністратор кожен раз виручала нас з усіма проханнями та намагалася йти нам на зустріч. Круто, що в вашому просторі є почтомати для доставлення, це вкрай зручна опція.\nІ звичайно, ми готові поділитися успішним досвідом перебування у вас з іншими компаніями та рекомендувати ваш простір.\nOMNI: Ми завжди намагаємось зробити максимально затишну атмосферу, щоб нашим резидентам і гостям було комфортно знаходитись у нашому просторі, а робота здавалася приємним дозвіллям.\nТому, нам дуже приємно отримувати від вас такий зворотний зв'язок, дякуємо Кураж Базар, та чекаємо в OMNI Campus знову.\nОнлайн-інтерв'ю з Драмшев Данило\nCEO&Founder агенції інтернет-просування Netrocket\nДанило: Наша компанія входить в ТОП-10 агенцій в Україні, працює на українському ринку та за кордоном, переважно це США та Європа. Цього року з'явилися клієнти з Австралії, Китаю, Японії, Сінгапуру. Фішка агенції в тому, що ми зробили фокус на вузькій спеціалізації — це SEO просування сайтів та реклами в інтернеті (Google, Facebook, Instagram, Youtube), тобто на всьому, що приносить трафік. Оскільки ми працюємо на західних ринках, де все розвивається динамічніше і конкуренція вища, в нас є можливість використувувати експертизу на локальному ринку.\nДо формування такого бізнесу, яким він є сьогодні, я йшов поступово. Займався різними напрямами діяльності, але завжди був пов'язанний із просуванням, маркетингом, продажами. Інтерес до інтернету це давня історія, але впритул до цього питання я підійшов років 10 тому.\nOMNI: Чому обрали для себе саме формат коворкінгу? Як потрапили в OmniCampus?\nДанило: У нас взагалі змішаний формат, є свій офіс в регіоні. А в Києві обрав OmniCampus, тому що дуже крута та унікальна локація, та зручне розташування — паркова зона! Взагалі коворкінг, дуже зручний для маштабування, поки компанія ще невелика, з маленьким коллективом зручно!\nТа з іншої сторони, з великою командою, теж зручно, тому що можно користуватись усіма ресурсами та інфраструктурою коворкінгу, і не витрачати час на організацію робочого простору.\nOMNI: Що для вашого бізнесу важливо на даний момент? Як OmniCampus міг би допомогти в досягненні цілей?\nДанило: Для нашого бізнесу, як і для будь-якого іншого важливий розвиток, а це можливо, коли тебе нічого не відволікає. А OmniCampus з першого дня допомагає тим, що мені не потрібно займатись офісними питаннями організації робочого місця, і звільняє дорогоцінний час для цього. Ви створюєте умови та середовище, в яких хочеться працювати та зосередитись на зростанні. Доречі, було б непоганно, якщо б з'явилась зона, для для запису відео, адже наша діяльність з цим пов'язана, та зону для здоров`я і спорту.\nOMNI: Чи вплинув карантин на вашу діяльність? Можливо відкрились нові можливості для роботи?\nДанило: Так, звичайно карантин дуже вплинув на нашу діяльність, ми переглянули свою стратегію та багато компаній, і тепер працюємо це краще. В основному стали працювати з багатьма закордонними ринками та розширили портфель західних клієнтів. Змінили фокус й направлені більше на інші країни, але при цьому продовжуємо працювати і з українскими стартапами та компаніями. Та звістно, команда стала набагато сильніша та мотивована. Детальніше про те, як вплинув карантин, та що вдалось зробити нового після, можно переглянути в розвернутому інтервью https://youtu.be/bzAMxhRUD7w\nOMNI: Що вас мотивує, надихає та надає продуктивності?\nДанило: Мене багато чого мотивує - це моя команда, цікаві задачі від клієнтів та взагалі те, чим я займаюсь вже багато років, а також результати, які ми отримуємо від проектів.\nМене мотивує банально — кожен день!\nOMNI: Можливо є улюблена цитата або фраза, яка допомагає в досягненні цілей?\nДанило: Перша на думку прийшла фраза, це: «Роби що можеш, з тим що у тебе є, там де ти є». Цей вислів говорить про той самий підхід до роботи, який ми використовуємо у себе в компанії.\nПідприємництво в Україні мені подобається, у нас дуже багато свободи. Передусім у виборі чим займатися, адже багато ніш і сфер, які ще не зайняті на всі сто. Конкуренція набагато нижча, ніж в інших країнах, і зарегульованність так само. Переваг більше, особливо з точки зору старту. Тому, герої, стартуйте, помиляйтеся, робіть, отримуйте досвід і знову робіть!\nОнлайн-інтерв'ю з Бигус Костянтином\nOMNI: Давай розповімо про твою компанію та трішки познайомимо читачів з компанією. Як все почалось?\nКостянтин: Почнемо з того, що у мене два проекти, які тісно між собою пов'язані. Отже, Addictive Learning — це платформа для запуску інтерактивних курсів та марафонів — «Всі ваші освітні продукти в одному додатку: курси, марафони, вебінари, лекції.»\nДля того, щоб запустити онлайн-школу в мобільному додатку буде потрібно всього 30 хв, і ви зможете вивести ваш бізнес на новий рівень. Для кого створена платформа? Найчастіше покроковий запуск онлайн-школи під ключ використовують: викладачі, репетитори, бізнес-тренера і коучі, підприємства і франчайзери.\nДругий мій проект — Challengly. Це додаток, оснований на теорії соціального навчання, де люди вчаться, спостерігаючи за поведінкою інших. Цікаво? Спробуйте особисто.\nПочалося все влітку 2019 року, було цікаво дивитися на ринок мобільних додатків, тому що всі вже сидять в телефонах. І я аналізував, що на ринку є онлайн-школи, коучі, ментори та інші, і їм необхідні інструменти, для своєї діяльності. В основному всі користувалися LMS (Learning Management System) — платформа електронного навчання, а й деякі використовували соц. мережі та спільноти, де є взаємодія з клієнтами. Але проблема була в тому, що все LMS були тільки web-версії, а якщо і були якісь додатки, та й ті не у нас, і взагалі якісь спірні. Та поступово ми прийшли до того, що взяли наукову теорію Alberta Bandura, який створив Social learning theory, вона зводитися до банального - люди вчаться спостерігати за іншими людьми. Теорія побудована на взаємодії, і на підставі неї ми запустилися з марафонів й зробили додатки.\nКостянтин: Все просто, ми орендували великий офіс на 100м², та трапився карантин, сильної необхідності в величезній площі не стало, через те, що більша частина команди перейшла на віддалений формат роботи, а хтось й зовсім відсіявся. Ми побували не в одному коворкінгу, сам формат припав до душі, і це зручно, корисно та ефективно для бізнесу. OmniCampus дуже задовольняє розташуванням, паркова зона — це круто! Також, це можливість не думати про моменти організації свого офісу, де тобі провести зустріч з партнером — тут є все необхідне для цього для комфортної праці команди. Знову ж, бути частиною правильного, потрібного community!\nOMNI: Як OmniCampus міг би допомогти в досягненні цілей?\nКостянтин: Суто якогось базового списку немає. Мені тут комфортно і так досягати свої цілі. Але було б не погано, якби на момент заїзду в кампус нової компанії влаштовувати onboarding, тим самим це можливість прискорити процес адаптації, знайомства з іншими компаніями всередині та знаходити для себе корисні контакти. Хочеться бути частиною правильного нетворкінгу, це круто і потрібно однозначно, тому що все одно ти завжди в пошуку (підрядника, партнера або навіть просто порада від однодумця).\nOMNI: Чи вплинув карантин на вашу діяльність?\nКостянтин: Карантин позитивно вплинув на сам ринок, в якому ми знаходимось, а оскільки продукт ми робили не під карантин, тож все точно стало більш виправдано. Ми не були в ринку до пандемії, щоб прям помітити різницю метрик. Але в цілому, ринок онлайн освіти, інструменти для віддаленого навчання, точно стали більш потрібні.\nКостянтин: Зараз напевно це два фактори. Один — це те, чим я займаюсь,ніколи не закінчувалося, а тривало! І все повинно тільки рости, інакше у всьому цьому немає сенсу. А другий чинник, напевно це те, що я відчуваю що я можу! Якби у мене не було цього відчуття, я б займався чимось іншим однозначно.\nКостянтин: Цікаво, але є справді така фраза, і вона досить цікава, та кожен може її висвітлити та розуміти по-різному.\n«Необхідно просто собі дозволяти ...» та можна продовжити на свій лад. Тобто просто дозволяйте собі мислити всебічно, різнобічно. Або робити, діяти, що вважаєте за потрібним. В цьому і є сенс.\nOMNI: Костянтин дякуємо, за розгорнуті відповіді, бажаємо росту з OmniCampus!\nКостянтин: Дякую, а вам бажаю сил для втілення цілей!\nПравила для Резидентів\nРозкажемо більше про OMNI Campus та відповімо на ваші запитання.\nДякуємо за запит. Ми з вами обов'язково зв'яжемось у найближчий час.


Порушують та не платять. Як в Запорізькій області розбивають дороги та хто має з цим боротись - zaporizhzhia.one\nПорушують та не платять. Як в Запорізькій області розбивають дороги та хто має з цим боротись\nЕпопея з запорізькими дорогами, які з’явилися завдяки проекту «Велике будівництво» (завдяки тому самому проекту, через який у запоріжців не з’явились в розпал епідемії коронавирусу нові апарати ШВЛ, наприклад, але це ж дрібниці, так?), благополучно триває. Не встигли закінчити будівництво цих самих доріг (під непарламентські вирази сотень водіїв, які в розпал курортного сезону на сорокаградусній спеці стояли в кілометрових пробках і тягнучках через проведення робіт), як вони вже «попливли». Докладні координати таких «проблемних» місць з’явилися в постах в Фейсбуці ще в серпні, разом з фотографіями, з яких випливає, що верхній шар асфальту пішов хвилями, швидше за все, через проїзд (причому багаторазовий) перевантажених великих вантажівок, пише zaporizhzhia.one.\nЦя тема піднімається в нашій області досить часто, оскільки у нас зустрічаються найпоширеніші фактори, що впливають на кількість великовантажного транспорту. З одного боку, це кар’єри. З іншого – бердянський порт. Власники не можуть втриматися від спокуси навантажити машину так, щоб отримати від одного рейсу подвійний-потрійний прибуток, забуваючи при цьому, що дороги оплачені грошима громади. Перешкоджати в безконтрольному проїзді по дорогах перевантаженого транспорту повинні сучасні вагові комплекси, встановлені відразу в декількох особливо «проблемних» точках Запорізької області, а також співробітники поліції. Що стосується вагових комплексів, то водії, прекрасно знаючи про місця їх розташування, спритно об’їжджають їх по невеликих путівцях (тим самим добиваючи їх ще більше, доводячи до такого стану, що в негоду до селянам не можуть проїхати ні Швидка допомога, ні пожежники), а співробітники поліції, хоч і намагаються проводити тематичні рейди, але не в змозі припинити весь трафік перевантажених фур.\nІ водії, і власники автотранспорту практично впевнені в своїй безкарності. Це, мабуть, така національна риса, дивлячись на порушення сусіда (конкурента, партнера – потрібне підкреслити), продовжувати порушувати теж, при цьому навіть ставлячи своєрідні «рекорди». Так, наприклад, повідомлялося про фури, які не тільки були перевантажені в десятки (!!!) раз, а й рухалися з порушенням щодо часу (як відомо, на багатьох ділянках великовантажний транспорт може пересуватися тільки вночі, рано вранці або ввечері – тільки в той час, коли немає піку спеки, і асфальт більш стійкий).\nСвою лепту в процес руйнування доріг вносять і ті державні службовці, які складають протоколи про порушення і розслідують справи. Так, наприклад, стало відомо про позов, який Укртрансбезпека програла в суді. Співробітники підприємства виписали штраф підприємцю-власнику фури, яку викрили в перевантаженні. Однак досконально перевірити всі обставини справи не спромоглися, і вийшло так, що підприємець, що давно здав транспорт в оренду третій особі, не тільки не став платити штраф, а й увігнав Укртрансбезпеку у витрати (як мінімум, судовий збір). Тим часом, справжній винуватець залишився безкарним і спокійно продовжить розбивати запорізькі дороги.\nдороги в запоріжжі\nдороги в запоріжжі і їхній стан\nпроблемна галузь в запоріжжі\nпроблемна галузь запоріжжя\nстан доріг в запоріжжі\nчиновники і ремонт доріг\nPrevious articleТри нововведення, які очікують запорізьких школярів вже в цьому році.\nNext articleБудні запорізьких школярів: холодні класи та обурені батьки\nУ Запоріжжі виконують ямковий ремонт доріг майже на три мільйони гривень\nУ Запоріжжі в усіх районах розпочали поточний ремонт доріг, повідомляє сайт zaporizhzhia.one. Після зими запорізькі дороги у поганому стані. З’явилося багато...


1 лютого. Пам’ятні дати\nвівторок, 20 квітня 2021, 04:48\nСьогодні день пам’яті Амет-Хана Султана - кримськотатарського військового льотчика, героя Другої світової війни.\nПісля війни Амет-Хан Султан намагався повернутися до льотної професії: в березні 1946 року він поїхав до Москви, де подав заяву на роботу льотчиком-випробувачем у Льотно-дослідницькому інституті. Однак відповіді так і не отримав. Як стало відомо пізніше, на заваді була його національність: кримські татари, як і інші депортовані у 1944 році народи були «викреслені» з історії держави, навіть згадки про них були заборонені. Врешті-решт, завдяки допомозі бойових друзів Олександра Покришкіна та Володимира Лавриненкова і заступництву Тимофія Хрюкіна (на той час – заступника Головнокомандувача ВПС), у лютому 1947 року Амет-Хан Султан став льотчиком-випробувачем Льотно-дослідницького інституту МАП.\nЗа досить короткий строк він став одним з найкращих льотчиків-випробувачів, отримавши у вересні 1952 року кваліфікацію льотчика-випробувача 1-го класу. Амет-Хан Султан – єдиний радянський льотчик, який випробував понад 50 типів літальних апаратів: ним випробувано в повітрі 107 одиниць техніки. Загинув Амет-Хан разом з екіпажем під час чергового випробування.\nЗ 1 по 7 лютого, з ініціативи Генеральної Асамблеї ООН, проводиться Всесвітній тиждень гармонійних міжконфесійних відносин. 20 жовтня 2010 року, на своєму 34-му пленарному засіданні, Генеральна Асамблея ООН визнала нагальну потребу в діалозі між різними конфесіями і релігіями з метою налагодження взаєморозуміння, злагоди і співпраці між людьми. На підтвердження цього була видана резолюція, яка проголосила перший тиждень лютого Всесвітнім тижнем гармонійних відносин між усіма релігіями, віросповіданнями і конфесіями. Було також наголошено, що моральним обов’язком усіх релігій і віросповідань є прагнення миру, терпимості та взаємоповаги. ООН закликала всі держави світу на добровільних засадах підтримувати протягом тижня поширення ідей міжконфесійної гармонії та доброї волі в церквах, мечетях, синагогах, храмах та інших молитовних будинках в усьому світі на засадах любові до Всевишнього і любові до ближнього. Шануючи власні традиції, варто з повагою ставитись до представників інших релігійних уподобань. В Україні здавна поряд мешкають представники багатьох релігій і конфесій: православні християни, католики, греко-католики, мусульмани і буддисти, юдеї, протестанти. На сьогодні в Україні зареєстровано близько 37 тис. релігійних організацій.\n1 лютого 2014 року, під час Революції Гідності, на Майдані та вулиці Грушевського було спокійно. На Грушевського активісти встановили великий монітор, на якому для силовиків у режимі нон-стоп транслювали новини кількох телеканалів. На противагу цьому з боку спецпризначенців голосно лунала музика - пісні радянських часів – аби заглушити інформаційні повідомлення.\nЦього дня у Києві пройшов позачерговий форум Евромайданів. Близько ста учасників зібрання обговорили питання правових та гуманітарних наслідків протистояння в Україні, впливу громадянського суспільства на владу, нової системи організації державної та місцевої влади, а також місцевого самоврядування.\n179 років від дня народження Володимира Орловського (1842–1914), українського живописця-пейзажиста. Брав участь у діяльності Київської рисувальної школи Миколи Мурашка, був одним з організаторів Київського художнього училища. Серед творів: «Кримський пейзаж», «У степу», «Село», «Рибалки», «Жнива». Був представником академічної школи. Його за життя називали «зіркою першої величини нарівні з Айвазовським». Цікаво, що одним із перших, хто розпізнав художній хист Володимира Орловського, був Тарас Шевченко. У листі від 2 грудня 1860 року до директора Другої київської гімназії Михайла Чалого (перший біограф Кобзаря), Шевченко пише: «До мене щодень приходить Орловський, здається, з його будуть люди». Сам художник написав: «Живопис люблю більше від життя, заради нього з дитячих років зазнав багато горя, прокляття батька, гіркі сльози матері…» Невдовзі він став одним із найвисокооплачуваних художників Російської імперії. Писав картини для аристократичних салонів Петербурга і Києва, для заміських палаців імператорської сім’ї. Картини його часто не доходили навіть до виставок, його супроводжували постійний успіх і матеріальні статки. Але час усе розставив на свої місця й нині пересічному любителю живопису ім’я Володимира Орловського невідоме.\n142 роки від дня народження Миколи Капустянського (1879-1969), українського військового і політичного діяча, генерал-хорунжого Армії УНР; учасника війни за незалежність України 1917–1921 рр. Один із засновників ОУН, член Проводу українських націоналістів. Після розколу ОУН (1940) належав до мельниківців; з 1948 року - міністр військових справ уряду УНР в екзилі. Помер і похований у Мюнхені. Автор численних статей на воєнну тематику, книг спогадів.\n124 роки від дня народження Євгена Маланюка (1897–1968), українського поета, критика і літературознавця. Народився Євген Маланюк на Херсонщині. Походив із старої козацької родини. Маланюкове прізвище трапляється в реєстрах старшини періоду Хмельниччини. Після знищення Січі Маланюки стали чумаками. «Матері я завдячую дві речі: серце й мистецтво, а батькові – основи з його інтелектуального та світоглядного розвитку», – писав Маланюк. Батьківську землю, рідні серцю місця він неодноразово оспівав у поетичних рядках. Навчався в реальному училищі провінційного Єлисаветграда (нині Кропивницький), який на ту пору був справжнім культурним центром. Запоєм читав – російську класику, німців, французів… Справжнім одкровенням стала для нього, тринадцятилітнього підлітка, книга маркіза Астольфа де Кюстіна «Росія в 1839 році», де вельми критично йдеться і про російську ментальність, і про витоки російського месіянізму, що є насправді звичайним експансіонізмом. Під час Першої світової війни Маланюк закінчив Київську військову школу, воював на Західному фронті. За бойові заслуги підвищений до поручика. Згодом – сотник Української армії, служив в оперативному відділі Генштабу, був ад’ютантом командувача Армії УНР Василя Тютюнника. Коли військо відступило за Збруч, був інтернований і в польському таборі написав перші вірші українською мовою. Саме звідси починається справжній Маланюк-поет: точний, гострий, лаконічний і абсолютно безкомпромісний. Вся його ранньоюнацька сентиментальність з акмеїстично-символістськими «ахами» й «охами» залишилася в минулому. Натомість з’явився «поет вольового прориву», «залізних імператор строф», «поет крицевої волі». Той, хто залишивши позаду всю приторно-солодкаву «зоресоловейківщину», знайде в собі мужність і силу назвати «рідну неньку» Україну «повією ханів і царів». Багатьох це коробило. І не тільки в радянській Україні, де Маланюка називали не інакше як «петлюрівським недобитком», але й в емігрантському середовищі. Усі збірки Маланюка виходили за кордоном. Перша, «Стилет і стилос» (1925) – у Подебрадах (ця книжка стала етапною для всієї української поезії), «Гербарій» (1926) – у Гамбурзі, «Земля й залізо» (1930) – у Парижі, п’ять наступних – у США, де поет жив після війни. Остання збірка його поезій «Перстень і посох» вийшла вже по його смерті в Мюнхені (1972). Вірші повоєнних літ відкрили в ньому прихованого лірика; його поезії стали більш м’якими й елегійними. А ще були численні есе, публіцистичні та літературно-критичні статті - «Нариси з історії нашої культури», «До проблем большевизму», «Малоросійство». Маланюк висловив надії нації і сформулював те, від чого їй треба відмовитися. «Малоросійство, – писав Маланюк у одному із своїх есе, – це та проблема, що першою постане перед державними мужами вже державної України». Пророчі слова.\n120 років від дня народження «короля Голлівуда» Кларка Гейбла (1901-1960), американського кіноактора, кінозірки і секс-символу 1930–1940-х років. Знімався у фільмах: «Це трапилось одного разу вночі», «Заколот на «Баунті», «Звіяні вітром», «Могамбо», «Неприкаяні». Попри «королівський» титул Гейбл лише раз був удостоєний престижного «Оскару», хоча й був 4-разовим номінантом. До речі, він залишається автором найкоротшої оскарівської промови. У 1935 році Гейбл, оголошений переможцем у номінації «Краща чоловіча роль» за фільм «Це трапилось одного разу вночі», вийшов на сцену, взяв статуетку, сказав: «Thank you» – і пішов на своє місце. Гейбл п’ять разів був у шлюбі. Його любовні романи й сьогодні є непоганою поживою для жіночих журналів. Актор недолюблював Грету Гарбо. Називав її снобом, а коли бачив, то його аж лихоманило й він ледве стримував себе, аби не сказати якусь уїдливість. Натомість шведка ігнорувала його з холодною королівською зверхністю. За свою творчу кар’єру Кларк Гейбл знявся у понад 60 фільмах, але сьогодні їх мало хто пам’ятає. Нині найвідомішою його кінороллю є роль фатального брюнета Ретта Батлера у «Звіяних вітром» за однойменним романом Маргарет Мітчелл. Щоправда, партнерка Гейбла - Вів’єн Лі грала роль не менш фатальної жінки.\n119 років від дня народження Оксани Лятуринської (1902–1970), української письменниці, скульптора, громадської діячки. На початку 20-х років нелегально потрапила до Німеччини, потім переїхала до Праги, де на той час був один із провідних центрів українського еміграційного життя. Вона активно включається в громадське і культурне життя української еміграції. Співпрацює в Союзі українок. Знайомиться з поетами-емігрантами Євгеном Маланюком, Олексою Стефановичем, Оленою Телігою і Олегом Ольжичем. У Празі Лятуринська закінчила Українську гімназію, вступила до Чеської Вищої мистецько-промислової школи, відвідувала Українську студію пластичних мистецтв. Скульптура, різьбярство, а також живопис стали, за визнанням самої мисткины, основним її фахом на все життя. У її мистецькому доробку були скульптурні і живописні портрети Марка Вовчка, Михайла Грушевського, Олександра Олеся, Симона Петлюри, Євгена Коновальця та інших видатних українців. Яскравим мистецьким явищем стали також і писанки Лятуринської, які удостоїлися найвищих оцінок знавців і шанувальників писанкарства. Щодо літературної її діяльності, то першу збірку «Гусла» видала у 1938 року. Проте, творчою вершиною Лятуринської стала друга поетична збірка «Княжа емаль». Лятуринська є також автором творів для дітей, статей науково-публіцистичного характеру. Прикметно, що ранні поезії Оксана Лятуринська писала російською мовою, але прочитання книжки Олександра Олеся «З журбою радість обнялась», почала писати виключно українською. Після Другої світової війни Лятуринська жила в Німеччині, з 1949 – в США. В Америці вона важко хворіла, втратила слух. Померла у Міннеаполісі. Її останки перевезли до Українського пантеону Баунд-Брук, що у штаті Нью-Джерсі. Українська громада спорудила на її могилі скромний пам’ятник – хрест. Про Оксану Лятуринську залишили спогади Галина Лащенко і Юрій Шерех.


Проїзд у житомирських маршрутках подешевшає на гривню, але пенсіонери платитимуть | Вголос.zt\nПроїзд у житомирських маршрутках подешевшає на гривню, але пенсіонери платитимуть\nЗа що проголосував виконком у «чорну п’ятницю».\nПроїзд у житомирських маршрутках подешевшає до 4 грн, а пенсіонерів перестануть возити безкоштовно. Таке рішення у п’ятницю, 13 жовтня, прийняв виконком Житомирської міської ради.\nПісля невдалої спроби проголосувати за обмеження часу безкоштовного проїзду пільгових категорій громадян під час минулого засідання виконкому 11 жовтня, міська влада вирішила вдатися до другої спроби. Вона виявилася більш вдалою.\nВкупі із обмеженням часу безкоштовного проїзду пільговиків у маршрутках виконком також обмежив категорії, які безоплатно їздитимуть у громадському некомунальному транспорті. Відтепер цим правом користуватимуться лише 8 пільгових категорій: інваліди І-ІІ групи, учасники АТО та члени сімей загиблих, ліквідатори аварії на ЧАЕС, постраждалі від аварії на ЧАЕС, діти-сироти, багатодітні та діти-інваліди у супроводі дорослих.\nВартість проїзду зменшать до 4 грн, поки перевізники не встановлять валідатори у салонах маршруток. Зробити це вони мають не пізніше 1 березня 2018 року. Одразу після цього виконком перегляне ціну проїзду у бік збільшення.\nРішення вступить у силу після його оприлюднення в засобах масової інформації.\nЗа ці зміни до додаткової угоди із перевізниками проголосували більшість членів виконкому.\nНагадаємо, що під час засідання виконкому 11 жовтня проїзд пільговиків у маршрутках хотіли обмежити 6 годинами. На нараду перед виконкомом 13 жовтня у кабінеті міського голови Житомира не пустили журналістів.\nTagged: вартість проїзду в маршрутціВголос.Ztвиконком Житомирської міської радиДмитро ТкачукЖитомирЖитомирська міська радаІван Фурлетмаршруткипенсіонерипільговикиприватні перевізникиСергій Сухомлинтранспорт


Геть Труханова: Акція Нацкорпусу #SOS_Одеса об’єднала всю Україну - Національний Корпус\nby\tІм’я Прізвище\t/ 21 Січня, 2019 10:55\t/ Published in Новини\nВчора в Одесі та багатьох містах України відбулась акція, мета якої – прорвати інформаційний вакуум, створений мафіозним кланом на чолі з одеським мером Геннадієм Трухановим.\nВлада міста веде Одесу до “ОНР”! Рекет, збройні напади на активістів, приватизація пляжів, знищення зелених зон, руйнування історичного центру, незаконна забудова, – такі досягнення правління проросійського мера Труханова.\nТому 20 січня одночасно з Одесою запалили сигнальні вогні та вивісили банер “SOS Одеса”: Київ, Дніпро, Харків, Херсон, Черкаси, Львів, Тернопіль, Суми, Рівне, Запоріжжя, Маріуполь, Кропивницький, Полтава, Конотоп, Краматорськ, Сєвєродонецьк, Чернівці, Чернігів, Івано-Франківськ, Миколаїв.\nПід час акції лунала сирена на знак того тривожного та неспокійного стану, в якому опинилась Одеса, а сигнальні вогні продемонстрували прохання про допомогу, необхідну місту, захопленого кримінальним кланом.\n1. Відсторонити Труханова з посади мера та притягнути його до кримінальної відповідальності за злочини, вчинені проти Одеси, одеситів і української держави.\n2.Розформувати приватну репресивну структуру Труханова «Муніципальна Варта».\n3. Вжити необхідних заходів для зупинення всіх незаконних будівництв в Одесі.\n4. Комплексно навести порядок в одеському регіоні.\nНаціональний Корпус: прохання поширити! Маємо зберегти українську Одесу, яку великими жертвами патріотів вдалося втримати у 2014-му!


Саратов, ч.1 – теплий, ламповий | Туризм і подорожі\nГоловна / Блог наших читачів / Саратов, ч.1 – теплий, ламповий\nСаратов залишив враження найконтрастнішого серед бачених мною на сьогодні міст Росії. Тут натурально дуже хороший, затишний, підлягаючий зберіганню центр, який по змозі намагаються ушляхетнювати, і він повільно перетворюється на справжній клондайк для туристів. Але недаремно про Саратов ходять страшні легенди, його часто приводять як один з найжахливіших обласних центрів країни. Не раз він займав призові місця в рейтингах самих незручних міст РФ, та ще і з потужним відтоком населення. Вже на що красивий центр тут великий, розміри жахливої іншій частині міста несумірно більше. Безглуздо не помічати очевидного: поза центром Саратов за рідкісними виключеннями місто потворне. Втім, про це ми поговоримо в одній з наступних частин. Зараз пропоную зосередитися саме на прекрасному центрі. Причому навіть не на парадних офіціозних проспектах, а на “найсмачнішому”, що є в цьому місті, – тихих маленьких вуличках з приголомшливою архітектурою.\n1. В якості дисклеймера до майбутніх шести частин: не лукавитиму – центр Саратова мені сподобався дуже сильно. Перші два дні, коли я гуляв тільки по центру, я був в захваті від міста і щиро не розумів, чому про нього ходить така погана слава. Поціновувачам же розрухи і упаднического правдорубства прошу не закидати мене помідорами відразу, а почекати продовження. Про бруд Саратова теж буде, пізніше. Контраст між центром і околицями тут найсильніший, в нашій країні я такого більше ніде не бачив.\n2. Пройшовши пару сотень метрів від саратовського вокзалу, опиняєшся в отаких університетських кварталах. Тут по сусідству розмістилися відразу декілька саратовських Внз – головний регіональний ВНЗ СГУ, медичний СГМУ, військовий СВКИ і напевно ще парочка знайдеться. Окрім самої по собі цікавої ідеї подібного “студентського містечка”, радує і стан усього цього. Уздовж університетських корпусів приємно погуляти: тут чисто, красиво, затишно. Завдяки цьому про Саратов складається приємне враження з перших кроків по місту.\n3. Біля входу в X – й корпус СГУ в 2000-і був встановлений пам’ятник Кирилу і Мефодію. І сказати було б про нього нічого – банальніше тільки Петро і Февронія – коли б не алфавіт на свиті в руках Кирила. Через абсолютну невідповідність його справжній історичній кирилиці він навіть був згаданий у всеросійській олімпіаді школярів по російській мові як контрприклад. Фактично, це просто сучасний російський алфавіт, візуально стилізований “під старовину”.\n4. Ще один пам’ятник знаходиться вже у внутрішньому дворику СГУ. Це Н. Г. Чернишевський – філософ, письменник і громадський діяч, що народився і багато років прожив в Саратові. Його ім’я носить ВНЗ, у дворі якого розташований бюст. Але це не єдиний і не головний пам’ятник йому в місті. Відомішу скульптуру ми побачимо в третій частині, на одній з центральних площ.\n5. Свого роду центром і кульмінацією чудового університетського містечка є площа у фонтану. Тут збираються студенти в проміжках між заняттями. У першій половині XX – го століття фонтан вінчала скульптура. Потім деякий час це була просто лиса чаша, а відносно нещодавно в центрі фонтану встановили ротонду, що сильно прикрасила пейзаж. За ним видно храм Кирила і Мефодія, який для університетської церкви 2000-х років вийшов дуже красивим :\n6. Там же – меморіал “Вічна слава героям, полеглим у боях за свободу і незалежність нашої батьківщини”, присвячений в першу чергу працівникам і студентам Внз, загиблим у війну. Красивий і військовий СВКИ, але фотографувати його дивлячись на кількість людей у формі на його території я не зважився. У Саратові взагалі якось дуже багато режимних, військових об’єктів. Куди ні плюнь, наштовхнешся на огорожу з колючим дротом.\n7. Не відстає від СГУ і медичний університет. У двох кроках від бюста Чернишевського медики встановили пам’ятник людині, на честь якої названий вже їх ВНЗ, благо що корпуси двох університетів практично перемішані один з одним. Це хірург В. І. Разумовский, що був одним із засновників і першим ректором Імператорського Миколаївського університету, який згодом розділився на СГУ і СГМУ :\n8. Від кількості красивої архітектури в Саратові може поїхати дах. Тут немає таких зовсім вже бронебійних шедеврів як в Москві, Пітері або Ростові-на-Дону, але по абсолютному числу середньостатистичних химерних дореволюційних будинків зі всілякою ліпниною Ростов залишається далеко позаду, а по щільності їх на квадратний метр, думається, Саратов і з Москвою може потягатися. Для моєї математичної натури це стало справжнім випробуванням: відбирати фото до серії постів про Саратов виявилося важке і тяжке. З одного боку, в моєму блозі Саратов стає абсолютним рекордсменом: 6 постів по 46 фотографій я не присвячував ще жодному місту. З іншого боку, напевно уперше мені довелося залишити величезну кількість цікавих фотографій поза розповіддю. І так мало хто читати буде, та і самому стільки писати важко. На одному Саратові життя не закінчується, багато про що ще хочеться розповісти.\n9. Головна вулиця Саратова – Московська. Одна з перших в місті, вона перетинає увесь немалий центр від вокзалу до історичного серця Саратова – Музейної площі і річкового вокзалу на Волзі. Формально, за залізницею Московська триває. Але там це зовсім нецікава маленька околична вуличка, що не має зв’язку з основною своєю частиною. Назву вона за вокзалом зберігає виключно в силу історичної традиції, адже спочатку Московська була продовженням однойменного тракту, що веде в місто із столиці.\n10. У створі деяких вулиць, у тому числі Московською, видніються приволжские гори, що оточують Саратов. Такий рельєф відразу додає місту привабливості, незалежно від його наповнення. Це ріднить Саратов з Красноярськом, особливо якщо врахувати, що на іншому кінці вулиці – велика російська річка.\n11. Московська завжди була найпрестижнішою і передовою в місті. Вона сполучала Волгу, залізницю і два головні міські ринки, вона розтинає головну площу Саратова. На ній прагнули селитися багаті купці, тут у будь-яку епоху будувалися найкрасивіші будівлі. Усе нове і перше з’являлося на ній: аптеки, театри, асфальт, трамвай, тролейбус. Навіть радянські багатоповерхівки, що видно на цих фотографіях, за мірками свого часу були передовими.\n12. У числі унікальних будівель головної вулиці Саратова – гараж Соколова і Іванова. Спочатку, в 1887-му році, ця будівля була побудована як скляний магазин, але в 1913-му з нього зробили гараж, або, кажучи сучасною мовою, автосервіс і автосалон. Нові хазяї прикрасили його барельєфом з автомобілем, що взагалі є одиничним випадком. Один з власників гаража, З. Иванов, став прообразом Козлевича з “Золотого теляти”.\n13. Але відкладемо огляд центральних проспектів і площ Саратова. У цій частині я хотів показати справжню скарбницю колишньої столиці Поволжя – другорядні вулиці центру, в прохолодній тіні яких прихована превелика безліч красивих дореволюційних будинків.\n14. Звичайно, найяскравіші і знакові будинки знаходяться на головних вулицях. Але і тут є свої шедеври. А головне – тиха, помірна постійність. Практично незаймане міське середовище, якого вже зовсім не залишилося, припустимо, в Москві. Як і у випадку з Кіровом, депресивність регіону позитивно впливає на збереження єдності ансамблю міських вулиць. Вкраплення радянських і тим більше сучасних будинків тут доки ще рідкісні, і вони не розбавляють загальної картини.\n15. Стан будівель на цих вулицях абсолютний різне. Десь фасади вилизані і виштукатурюють на рівні собянинской Москви, десь подрихтованы дуже поверхнево, а десь з кватирок проглядає затхла вогкість двохсотрічних дощок. Але усі вони однаково хороші для очей туриста, усі ці тихі вулички вмить занурюють в атмосферу купецької російської провінції XIX – го століття :\n16. Історія Саратова як точки на рубежах країни схожа з історією інших поволзьких міст, того ж Ульяновска. Але є тут і інший момент, що пов’язаний з пізнішим його розвитком і ріднить його швидше з Ростовом-на-Дону. У XIX – м столітті місто різко піднялося на торгівлі сіллю, рибою і в першу чергу зерном. З небагатої і все ще трохи військової провінції, яку, очевидно, мав на увазі Грибоедов, Саратов швидко і різко перетворився на заможне купецьке місто. Зліт був настільки стрімким, що місто таке відчуття що просто не переварював багатство, що звалилося на нього, захлинався ім. І якщо Ростов через обставини зберіг за собою значення і статус “Південної столиці”, то у Саратова, на мить Поволжя”, що стало “столицею, за підйомом досить швидко послідувало падіння.\n17. Радянський час зацементував цей стан, не давши Саратову, як і іншим містам, розвиватися природним чином і наповнивши його типовими будинками, промисловістю і плановою економікою. У результаті сьогодні гуляючи по центру Саратова можна спостерігати шикарні купецькі особняки, що сусідять з хатами, що розвалюються, збереглися чи не від перших козаків, що заселяли його. А вже якщо відійти трохи від центру, то дрімучість саратовського приватного сектора і зовсім вражає уяву. Складається відчуття, що під час короткої саратовської зоряної години багато що тут встигли зробити, а ще більше – залишили як є, і саме в такому стані, що хіба що трохи занепав, усе це дійшло до наших днів. У цьому сенсі, Саратов приголомшливе місто. Таке виразне, осмислене дихання історії я відчував раніше тільки на російській Півночі, де місцями життя взагалі зупинилося.\n18. Цікаво і в двори саратовські позаглядывать. Вони тут анітрохи не менш цікаві і колоритні, чим в тому ж Ростові-на-Дону або Одесі. Загорнувши в підворіття, цілком реально виявити який-небудь скромний прихований від очей шедевр:\n19. Дуже приємне місце – спуск до Волги уздовж Жовтневої вулиці. Його відкриває католицький Петропавловский собор. Подорожуючи по Саратовській області складно не зіткнутися і не поцікавитися феноменом поволзьких німців. Хоч сам Саратов формально і не входив в АССР німців Поволжя, столиця її була на протилежному березі – в Енгельсі, а в самих німцях в Саратові недоліку не було. Католицький храм тут – слід саме цієї сторінки історії. І нехай Вас не бентежить новизна собору : так, він побудований в 90-і, але він прийшов на зміну класичному західному костьолу XIX – го століття, сумні залишки якого я ще покажу в наступних оповіданнях.\n20. Цікаве сусідство і поєднання незвичайного сучасного католицького храму з пам’ятником конструктивізму – Будинком річковиків 1935-го року :\n21. Спуск уздовж Жовтневої вулиці, який входить в маршрут майбутнього великого саратовського “пішохідного кільця”, – крутого і амбітного проекту, якому буде присвячена окрема частина моєї розповіді, взагалі дивує різноманітністю свого змісту. До показаних вище кадрів додається майбутня картинна галерея, яку на момент зйомки ще будують, але вже близькі до завершення. Цікаве те, що це новодел, що досить скрупульозно наслідує стару саратовську архітектуру. Люблю таке:\n22. Наступний удар, який наносить Жовтнева по здивованому туристові, – вірменський хрест-камінь “Хачкар”, подарований в 2001-му році президентом Вірменії на честь 1700-річчя прийняття християнства у Вірменії :\n23. Завітай найбільш звичним, класичним об’єктом тут являється пам’ятник радянському письменникові Федину, відомому в першу чергу, напевно, як голова правління Союзу письменників СРСР :\n24. Далі – просто красива забудова малих вулиць Саратова. Особняк П. М. Зыбина – іменитого саратовського архітектора. Збудувавши з десяток найвідоміших архітектурних символів міста, він в 1902-му створив будинок і для себе, який також не минула доля пам’ятки :\nУоллис і Футуна - Уоллис (1/2)\n25. Аптека Фридолина 1899-го року. Хоча окрім аптеки на першому поверсі будівля також вміщувала і житлові кімнати саратовського фармацевта. Відмітно, що аптека і сьогодні розташовується там же, де і раніше. Таке я теж люблю.\n26. А ця одна з будівель трамвайного депо, яке на добру половину складається з такої краси. Спочатку належало Бельгійському суспільству трамваїв, адже трамвайну систему в Саратові створювали бельгійці. Такий ось інвестиційний проект кінця XIX – го століття. Конкретна ця будівля тоді грало роль центральної електростанції і дирекції, зараз – майстерні і адміністрація. Ось час був, навіть з трамвайного депо шедевр архітектури зробили…\n27. Вище я говорив про деяку схожість в долях Саратова і Ростова. Але ось вже століття тому їх шляхи розійшлися, і сьогодні Саратов мало схожий на багату і безшабашну столицю Дона. Так, безперечно, тут багато рис російського півдня, тим більше що відносно усієї країни Саратов дійсно розташований на південних широтах. Але в плані ментальності і свого духу зараз Саратов відчувається як стовідсоткове поволзьке місто. Він немов увібрав в себе усе своєрідне, що є в цьому регіоні, що помітно відрізняється від тих же Кубані і Дона. На вулицях Саратова постійно спливають асоціації з Самарою, Ульяновском, Волгоградом і навіть Кировом з Йошкар-Олой. І це при тому, що Саратов сам по собі дуже самобутній і впізнанний.\nБудинок купця Петрова (почало XX – го століття) :\n28. Ця будівля побудована в 1913-му для міського банку за проектом вищезгаданого архітектора Зыбина. За радянських часів – Палац піонерів; нині, по суті, те ж саме – Палац творчості дітей і молоді :\n29. Будинок купця Сатова 1870-х років. Архітектор – усе той же Зыбин:\n30. Саратовська православна духовна семінарія. Будівля побудована в 1885-му році. За радянських часів в нім розміщувався педінститут, в 2000-і сюди знову в’їхав релігійний учбовий заклад:\n31. Будівля очної лікарні (1901), архітектор – Зыбин. По прямому призначенню використовується і сьогодні. Відноситься до СГМУ ім. Разумовского, по основній території якого гуляли вище:\n32. У будівлі, побудованій в 1890-му для 1-го міського Александро-маріїнського реального училища, упродовж усієї історії розташовувалися різні учбові установи. Зараз – гімназія №1:\n33. Садиба К. А. Штаф, власника місцевої тютюнової фабрики XIX – го століття. Побудована в 1913-му. Зараз її займає алергологічний центр клініки шкірних і венеричних захворювань СГМУ :\n34. Особняк Шмидта (1895). Судячи з вивіски, виставлений на продаж, хоча начебто його повинен займати творчий клуб “Сузір’я” :\n35. Цей будинок був побудований в 1903-му для проживання губернаторів, причому спочатку – одного конкретного: П. А. Столипіна, який обіймав цю посаду три роки, до 1906-го. Після розвалу СРСР Саратов став одним з перших міст, де йому був встановлений пам’ятник. Буде в одній з наступних частин.\n36. Будівля Маріїнської жіночої гімназії 1905-го. Сьогодні – коледж інформаційних технологій і управління СГТУ :\n37. Будівля з прямо-таки пітерською ліпниною на фасаді – прибутковий будинок інженера Яхимовича (1914), в якому свого часу самим власником була створена новаторська система опалювання. На відміну від усіх показаних вище будинків, цей, на жаль, перебуває в аварійному стані:\n38. Прекрасні артефакти архітектури минулого в задній частині садибного будинку Скибиневского :\n39. А цей будинок XIX – го століття за свій хороший стан поплатився сучасним капелюшком:\n40. Офіс “Єдиної Росії” зайняв будівлю торгового дому Р. До. Эрта. У кінці XVIII – го століття це була євангельсько-лютеранська консисторія. У XIX – м столітті її грунтовно перебудували під купецькі потреби:\n41. На її цегляних стінах навіть збереглася дореволюційна реклама – зображення сільськогосподарських машин, імпортом і продажем яких і займався німець Эрт :\n42. У нішах на фасаді одного з будинків притягнули увагу бюсти Пушкіна і Міцкевича. Виявилось, це колишній особняк Вольского, який спочатку був копією будинку у Варшаві, вподобаного саратовському чиновникові :\n43. Будівля управління Приволжской залізниці 1914-го року красива саме по собі, як і багато інших залізничних штабів в регіонах. Але особливо добре воно виглядає з прекрасного садка, розбитого на території Свято-троїцького собору, що знаходиться по сусідству. Згадався Брюссель:\n44. За фасадом досить тривіальної шестидесятнического будівлі театру драми ім. Слонова ховається, як повідомляє інтернет, один із старих театрів РФ, коренями що йде усе до тих же поволзьких німців:\n45. У сквері перед театром, який сам по собі має певну історичну значущість, в 2016-му був встановлений пам’ятник акторові Олегу Янковскому. На сцені саме цього театру він колись починав свій шлях:\n46. У XX – м столітті Саратов взагалі виявився плідний на творчих осіб. На головній площі міста – Театральній – в 2015-му встановили пам’ятник Олегу Табакову, в образі однієї з його ранніх ролей. За спиною його – ще і фігура кота Матроскина, якого озвучував актор. А взагалі дивно споглядати пам’ятник людині, яку нещодавно бачив живцем :\nЗдається, цілком наочно вийшло показати привабливість старого Саратова. І таких вулиць там десятки, а красивих будівель – сотні. Детальний огляд усіх історичних будівель Саратова зайняв би напевно майже тиждень. Центр в цьому місті воістину чудовий. А якщо я ще не переконав Вас в цьому, то запрошую через пару тижнів шанувати другу частину моєї розповіді, де я покажу вже парадні вулиці і площі Саратова. Там вже не буде маленьких затишних особняків, зате з’являться монументальні будівлі, гідні серця великої області, і впізнанні символи міста.\n15 найчудовіших природних чудес світу\nЩо робити при втраті паспорти, або Кенни-капосник\nУ пошуках втраченого. Сокский міст\nНаполеонівські терми (Napoleonske kupele) опис, фото – Словаччина: Пьештяны\n7 найпопулярніших напрямів в медичному туризмі, порівняння цін і умов\nКиїв – Лос-Анджелес різниця в часі, часові пояси\nПро погоду у Барселоні на початку і кінці жовтня : коли можна відпочивати\nЖуляны: опис аеропорту, розташування, маршрути на карті


Тіоктова кислота (синоніми — ліпоєва або альфа-ліпоєва кислота) — це вітаміноподібна речовина, яка володіє вираженими антиоксидантними властивостями. Воно являє собою світло-жовтий кристалічний порошок, який має гіркуватий присмак. Ліпоєва кислота синтезується в організмі людини в достатній кількості лише в молодому віці. Після 30-40 років рекомендується поповнювати її запаси, так як з роками вона виробляється в меншій кількості.\nВперше виявлена тіоктова кислота була в 1948 році, коли бактеріолог Irwin Clude Gunsalus при дослідженні аеробних бактерій виявив припинення їх росту. Це відбувалося через відсутність якогось компонента, який спочатку отримав назву «пируватоксидантный фактор».\nПісля цього, вже в 1951 році, група вчених, яку очолював біохімік Lester Reed, отримала альфа-ліпоєвої кислоти (АЛК) з яловичої печінки. Хімічна структури була розшифрована тільки в 1952 році.\nПро перше застосування ліків згадувалося в 1955 році, і належить таку заяву Colaruasso і Rausch. Було помічено, що кислота надає позитивний ефект у лікуванні хвороб печінки, печінкової коми і значно полегшує стан здоров’я пацієнта при деяких видах інтоксикації.\nВже у другій половині ХХ століття вчені синтезували і всебічно вивчили тиоктовую кислоту і препарати на основі неї. З кінця 60-х років препарат почав широко використовуватися для терапії пацієнтів з цирозом печінки і хронічний гепатит.\nТакий тип гепатопротектора досить легко всмоктується в кишечнику за рахунок наявності жовчі і швидко переноситься кров’ю завдяки таким речовинам, як хиломикроны. Накопичується речовина переважно в печінці, серці, нирках. Продукти розпаду тіоктової кислоти виводяться нирками або ж кишечником.\nЗгідно інструкції по застосуванню, тіоктова кислота надає наступні позитивні впливи на організм:\nНейротропна ефект — покращує ріст аксонів, зменшує негативний вплив вільних радикалів на нервову систему, нормалізує надходження глюкози до нервовим волокнам, знижує ризик пошкодження нервів у разі захворювання на цукровий діабет.\nДезінтоксикаційний ефект. Позитивно впливає на енергетичний метаболізм, обмін ліпідів та глюкози з відновленням циклу Кребса.\nЗначно посилює захоплення і виконує очистку глюкози клітинами. Прискорює основний обмін речовин. Нормалізує глюконеогенез і кетогенез.\nГальмує утворення бляшок у судинах.\nГепатопротективну дію — уповільнення накопичення ліпідів у печінці, накопичення глікогену і поліпшення активності печінки, прискорення активності ферментації.\nЦитопротективну дію — стабілізація мітохондріальних мембран, знеболювання, зменшення запальних процесів, підвищення антиоксидантної активності.\nПоказання до застосування речовини\nЗгідно інструкції, ліпоєва кислота, ціна якої демократична, може призначатися лікарями як з метою профілактики, так і у вигляді елемента в комплексному лікуванні наступних захворювань:\nдіабетична і алкогольна полінейропатія;\nінтоксикація різного генезу;\nрізні захворювання печінки, наприклад хронічний гепатит, хвороба Боткіна, цироз печінки.\nТіоктова кислота і аналоги при прийомі всередину здатні швидко абсорбуватися. Буквально за 40-60 хвилин в організмі людини може накопичуватися максимальна кількість препарату. Біодоступність гепатопротектора становить 30%. При внутрішньовенному введенні 600 мг тіоктової кислоти буквально протягом наступних 30 хвилин утворюється максимальна концентрація препарату в плазмі (до 20 мкг в одному мл).\nВиводиться 80-90% препарату нирками, а період напіввиведення становить від 20 до 60 хвилин. Шляхом окиснення бокового ланцюга і кон’югування виконується метаболізм тіоктової кислоти.\nНа сьогодні в аптеках пропонується придбати лікарський препарат у таких формах випуску, як:\nконцентрований розчин для приготування ліків для інфузії (має зеленуватий відтінок і специфічний аромат);\nпігулки, покриті плівковою оболонкою (круглі, опуклі, колір — від світло-жовтого до жовто-зеленуватого), поміщені таблетки в блістер і в картонну упаковку.\nУ складі 1 мл концентрованого порошку для підготовки розчину для інфузій містить у собі:\nдопоміжні речовини у вигляді води для ін’єкцій, пропіленгліколю та етилендіаміну.\nОдна таблетка ліки містить у своєму складі:\nмикрокристаллическую целюлозу, магнію стеарат, лактози моногідрат, кроскармеллозу натрію, повідон-К25, а також колоїдний діоксид кремнію — допоміжні речовини;\nдо складу оболонки входить діоксид титану, хіноліновий жовтий барвник, гіпромелоза, гипролоза, макрогол-4000.\nПродукти, багаті ліпоєвої кислотою\nПри нестачі в організмі тіоктової кислоти або ж в цілях профілактики можна збагатити свій щоденний раціон наступними продуктами харчування:\nяловичина (особливо печінка);\nм’ясні субпродукти, наприклад печінка, серце, нирки.\nУ менших кількостях речовина міститься в зелені, дріжджах, бобах, овочах і фруктах.\nТиоктовую кислоту лікарі не рекомендують вживати, якщо раніше була виявлена непереносимість речовини або є алергічна реакція на активну речовину. Також вживання препарату варто обмежити в період вагітності або лактації. З особливою обережністю тиоктовую кислоту вводять дітям молодше 18 років і людям старше 75 років. Протипоказано засіб тим, у кого є дефіцит лактази, непереносимість лактози і глюкозо-галактозна мальабсорбція.\nЗастосування тіоктової кислоти потрібно обмежити пацієнтам при септичній виразці шлунка або дванадцятипалої кишки. У деяких випадках гепатопротектор може застосовуватися, але тільки за призначенням лікаря.\nРегулярне вживання тіоктової кислоти може призвести до розвитку гіпоглікемії і алергічної реакції, наприклад екземі і кропивниці. При частому прийомі всередину, можуть з’являтися диспепсичні явища, а саме больові відчуття в епігастральній області або печія.\nПри внутрішньовенному введенні тіоктової кислоти у вигляді побічних ефектів можуть з’являтися наступні стани:\nПеред тим як приймати тиоктовую кислоту, зверніть увагу, що гепатопротектор здатний підсилювати дію пероральних гіпоглікемічних лікарських засобів та інсуліну. Також можливе зниження ефективності дії цисплатину.\nВажливо! Тіоктова кислота несумісна з розчином Рінгера і розчином декстрози. Не рекомендується вживати ліки зі сполуками, які здатні взаємодіяти з дисульфідними і SH-групами. Не варто вживати алкоголь спільно з тіоктової кислоти, що може значно знизити її корисний вплив на організм.\nЗгідно інструкції, тіоктова кислота повинна зберігатись в сухому не доступному для дітей і закритому від сонячних променів місці, при температурі не вище 25 градусів. Зберігати препарат не рекомендується в морозильній камері. Термін зберігання ліки — до трьох років з дати виготовлення.\nЦіна тіоктової кислоти в таблетках коливається в залежності від дозування. Так, за 30 шт. в дозі 300 мг потрібно віддати 298 руб. Якщо ж доза буде складати (мг) 600, ціна тіоктової кислоти буде, природно, вище – в межах 650-700 руб.\nЛікарський препарат дозволяється купувати лише за рецептом лікаря.\nЛікарі різних напрямків медицини вважають, що тіоктова кислота є універсальним нейропротектором і антиоксидантом. Згідно відгуками фахівців, лікарський засіб призначається найчастіше людям, які страждають на цукровий діабет і полинейропатиями. Відгуки про тіоктової кислоти переважно позитивні, так як в процесі терапії багато жінок скидали зайву вагу. Проте офіційного докази цього на сьогодні немає. Але багато терапевти і дієтологи відзначають, що тіоктова кислота позитивно впливає не тільки на здоров’я, але і на зовнішній вигляд пацієнтів (поліпшується стан волосся, шкіри, нігтів).\nСхожими за фармакокінетиці і за складом з тіоктової кислоти вважаються такі лікарські препарати:\nЗверніть увагу! Тіоктова кислота і аналоги повинні призначатися тільки кваліфікованими фахівцями. В іншому випадку при самолікуванні в організмі можуть початися незворотні негативні процеси, що призводять до невиліковним патологій.\nТіоктова кислота, ціна якої досить доступна, повинна вживатися дозовано, а саме:\nдобова потреба для дорослих людей з різними джерелами становить 0,5-30 мг;\nдля дітей в день необхідно 13-25 мг;\nгодуючим і вагітним жінкам рекомендується до 75 мг.\nПосилення дії препарату\nДля збільшення позитивного ефекту від прийому тіоктової кислоти при терапії цукрового діабету, лікарі рекомендують проходження фізіотерапевтичного лікування. Під такими методиками розуміють магнітотерапію, лікувальну гімнастику, акупунктуру, релаксаційну терапію, черезшкірну стимуляцію нерва, бальнеотерапію. Основна мета проведення такого варіанту лікування — це надання анальгетичної та протизапальної дії. Завдяки фізіотерапії значно поліпшується проведення імпульсів по нервах, а також прискорюються процеси регенерації нервових тканин, покращується кровообіг у периневральних волокнах.\nЗгідно відгуками багатьох жінок, які часто проводять уходовые процедури за шкірою обличчя, альфа-ліпоєва кислота здатна позбавити від багатьох естетичних проблем, таких як пігментні плями, зморшки та інші явища, які супроводжують старіння шкірних покривів. Висока ефективність лікарського препарату полягає в тому, що ліпоєва кислота може розчинятися як в жирній середовищі, так і у воді. Завдяки цьому, засіб здатне посилювати позитивну дію вітамінів на шкіру. Крім цього, тіоктова кислота прискорює метаболізм глюкози в клітинах епідермісу, що значно покращує еластичність шкірних покривів.\nІ в гастроентерології\nЛікарський засіб виступає в ролі коензиму в ферментном комплексі пируватдегидрогеназы, а також бере активну участь в окисному декарбоксилюванні піровиноградної кислоти. Також тіоктова кислота здатна контролювати процес утворення енергії в клітинах, при цьому будучи важливим елементом в ліпідному і вуглеводному обміні, метаболізмі холестерину. Сфера застосування лікарського засобу в гастроентерології: захворювання печінки; більш ефективна репарація ДНК клітин з-за окисного стресу»; зниження шкідливого впливу токсичних речовин; відновлення запасів глутатіону; запобігання ушкоджень мітохондрій.\nЗгідно з результатами дослідження і відгуками, тіоктова кислота надає колосальний лікувальний ефект. У ході терапії з’являється можливість контролювати момент вивільнення ДНК у клітині, завдяки чому можна значно продовжити життя клітин.\nПотужний ліпофільний антиоксидант — ліпоєва кислота – є невід’ємною частиною клітин організму людини, що вивільняють енергію аеробним шляхом. Препарат широко використовується в традиційній медицині для лікування і профілактики багатьох захворювань.


Комплект стендів у кабінет хімії (2041521) | Стенди шпалери для шкіл ДНЗ школьные стенды обои в садик\n« Державні символи України (7000057)\nТабличка на кабінет (5030011) »\nКомплект стендів у кабінет хімії (2041521)\nКомплект стендів у кабінет хімії:\n1. Портрет – 3 шт. по 30х40 см – по 100 грн/шт = 300 грн.\n2. Таблиця розчинності… – 120х95 см – 750 грн.\n3. Періодична система… – 120х95 см – 750 грн.\n4. Класифікація неорганічних речовин – 65х80 см – 375 грн.\n5. Класифікація органічних речовин – 65х80 см – 375 грн.\n6. Фізичні величини – 100х80 см – 525 грн.\n7. Ряд електронегативності неметалів. Хімічний зв’язок – 65х80 см – 375 грн.\n8. Будова атома. Електронна орбіталь – 65х80 см – 375 грн.\nЗагальна сума: 3825 грн.\nПри замовленні повного комплекту без змін загальна сума: 3520 грн.\nДля виготовлення основи стенду використано пластик ПВХ, товщиною 3 мм. Зображення надруковане на плівці Oracal методом екологічного латексного друку. Матеріали можуть бути українською, російською, англійською, румунською та ін. мовами, за бажанням замовника.


«Віртуальні» тернополяни зазнають стресів в мережі | Новини\n«Віртуальні» тернополяни зазнають стресів в мережі\n07:05, 29 квітня 2011 р.\nПопулярність соціальних мереж серед тернополян неухильно зростає протягом останніх років. В той же час, як запевняють вчені, віртуальні контакти здатні призвести до психологіних проблем.\nПсихологічний стан людини залежить від кількості її контактів в соціальних мережах - до такого висновку прийшли британські психологи.\nВстановлена залежність вивчалася, зокрема, на прикладі користувачів Facebook. Кожний третій з опитуваних студентів, що мали сторінки в цій соціальній мережі, повідомив сумні факти. Коли запит на дружбу не підтверджується, користувачі, яким відмовили, відчувають не лише дискомфорт, а й тривогу і навіть провину.\nІз збільшенням кількості контактів тривожність зростала, що не дивно. Користувач попадав у безвихідь, тому що страждав від недосконалості свого віртуального іміджу, але відмовитися від відвідувань мережі також не міг, бо це призводило до стресу. Зрештою, на думку психологів, залежність від соціальних мереж можна порівнювати з патологічною схильністю до азартних ігор.\nЙмовірно, наявність добрих стосунків в реальному житті стане профілактикою небезпек "віртуальної" дружби.\nРазом з тим, непоодинокі випадки, коли "віртуальне" знайомство тернополян переростало у справжні дружні стосунки, а подекуди завершувалася шлюбом.


Риба на пару - як правильно готувати в пароварці, мультиварці або мікрохвильовці з овочами і соусом | Radka.in.ua\nРиба на пару — як правильно готувати в пароварці, мультиварці або мікрохвильовці з овочами і соусом\n1 Яку рибу краще готувати на пару\n2 Рецепти риби на пару\nАпетитна риба, приготована з овочами, грибами, рисом або іншими інгредієнтами на пару – це низькокалорійна, корисна і дуже смачнеа страва для всієї родини. Парові страви можна вводити в дитячий раціон і додавати в дієтичне меню, щоб зробити його збалансованим і різноманітним. Такий спосіб теплової обробки виключає використання рослинного і вершкового масла, тому морська або прісноводна риба виходить особливо ніжною, соковитою і буквально тане в роті. Треба лише довіритися перевіреного рецепту, а також правильно підібрати продукти і прянощі.\nКалорійність страви: 132 ккал в 100 г.\nГорбуша, приготована в мультиварці на пару – це корисне блюдо, яке легко зробити всього з 3-х інгредієнтів за 25 хвилин. Корисна горбуша, яку називають рожевим лососем, містить велику кількість йоду, тому її рекомендується вводити в раціон при захворюваннях щитовидної залози. Страва буде ще більш ароматним, якщо додати в нього запашні трави, наприклад, естрагон, перцеву м’яту, чебрець або гілочки петрушки, які прекрасно поєднуються з рибою. Замість лимона можна використовувати апельсин або грейпфрут, щоб надати горбуші вишуканий, трохи солодкуватий смак.\nЧасточку лимона злегка розім’яти в руках. Збризнути філе морської риби свіжовичавленим лимонним соком.\nКалорійність страви: 171 ккал в 100 г.\nГотувати сьомгу на пару 20 хвилин. Риба вважається готовою, коли м’ясо перестає бути прозорим і легко розпадається на шматочки.\nОкремо з’єднати оливкову олію і лимонний сік. Збити віночком, виделкою або за допомогою міксера до однорідного стану.\nКалорійність страви: 92 ккал в 100 г.\nУ пароварці легко приготувати не тільки порційні шматочки філе, але й цілу рибу, наприклад, коропа. Підготовлену тушку можна фарширувати запашними травами, морквою, салом, білим хлібом, змішаним з сирим яйцем, білими грибами та печерицями. Перш ніж додавати гриби, їх можна попередньо відварити. Інші види риби можна приготувати у вигляді апетитних рулетів. Для цього кожне філе натирають сумішшю прянощів і спецій, акуратно згортають і закріплюють дерев’яними шпажками. У кожен рулет можна загорнути брусочок сирої моркви, подрібнений ріпчаста цибуля або зелень.\nЗверху розкласти шматочки філе окуня. Якщо філе невеликого розміру, його можна викладати на баклажани.\nПікантна пікша в томатному соусі – це оригінальне, ситне і дуже ефектне блюдо, гідне святкового столу. Порційні рулети з риби будуть виглядати особливо апетитно, якщо використовувати філе пікші однакового розміру. У філе великої риби можна загорнути спаржу, морква, подрібнену петрушку або інші інгредієнти за смаком. Шпажки прибирають тільки після того, як пікша повністю приготуватися. Якщо рулети будуть погано тримати форму і почнуть розкриватися, їх можна перев’язати пір’ям зеленого лука. У томатний соус можна додати моркву, нарізану дрібними кубиками.\nЗаколоти кожну заготовку зубочистками або дерев’яними шпажками.


В Австрії відбуваються дострокові парламентські вибори. Усе через скандальне відео з хабарем від росіянки - новини світу - Світ - TCH.ua\nСвіт 29 вересня 15:06\nУтім, за даними дослідницького інституту SORA, результат партії на виборах може виявитися кращим за прогнозований, оскільки в районах з найвищою підтримкою цієї політсили багато виборців висловили намір голосувати поштою. В інституті вважають це показником "мобілізації прибічників".\nВодночас соціологи обережні у прогнозах щодо можливого результату правопопулістської Австрійської партії свободи (АПС). За останніми опитуваннями, політсила, яка в 2017 здобула 26 відсотків, мала підтримку 20 відсотків виборців. Однак нові звинувачення, висунуті проти колишнього лідера АПС Гайнца-Крістіана Штрахе, ускладнюють прогнози щодо поведінки прихильників партії.\nСкандал навколо відео з Ібіци призвів до дострокових парламентських виборів в Австрії. Так, рішення про проведення в Австрії дострокових парламентських виборів було ухвалено після скандалу, внаслідок якого ексканцлер Курц оголосив про розпад коаліції між його АНП та правопопулістською АПС.\nУ середнині травня німецькі ЗМІ оприлюдинили відеозапис прихованої камери, зроблений під час розмови колишнього віцеканцлера Австрії, тодішнього лідера АПС Гайнца-Крістіана Штрахе, ексголови парламентської фракції АПС Йоганна Ґуденуса і невідомої жінки на віллі на Ібіці в липні 2017 року. На відео Штрахе обіцяє своїй співрозмовниці державні замовлення в обмін на підтримку на виборах з боку видання Kronen Zeitung. Жінка, яка представилася "племінницею російського олігарха", нібито планувала придбати цю газету. Через скандал Штрахе подав у відставку, а Курц виступив за проведення дострокових виборів. Окрім того, він звинуватив АПС у підриванні політичної репутації Австрії. Наприкінці травня в Австрії запрацював перехідний уряд, а антикорупційна прокуратура почала розслідування щодо політиків зі скандального відео.\nВідео Віце-канцлер Австрії пішов у відставку через скандал з російською багатійкою


Щоденник з Маріуполя – Наше слово\nвійна в Укріїні історія Маріуполь\nНаше слово\t12 Квітня 2022\nВіолета Савицька ■ УКРАЇНА ■ №16, 2022-04-17\nЯ, Савицька Віолета, з 1971 року мешкала у Маріуполі. У цьому місті закінчила школу та технічний університет. Тут народився мій син, Назар, він навчався у тій же школі, що і я. Ми жили, вчились, працювали, любили своє місто. Я провела 19 днів в оточеному Маріуполі і вижила.\nФото – Віолета Савицька, “Наше слово”\n24.03, перший день війни\nПодзвонила сестра з Волновахи о 5.30. Перше запитання: «Що у вас?». Відповідаю: «У нас дощ». «Ти що, не знаєш, що рф перейшла наші кордони?». Так для мене почалася війна. Сіла на ліжку в повному розпачі: що це? Що робити? Перше, що спало на думку, – зняти гроші в банкоматі та купити продуктів. Так і зробила. Пішла до банкомату, черга, відстояла три години, люди всі сумні, дощ, холодно, з’явилось нове слово: ВІЙНА. Подзвонила Андрію та написала Назару. Андрій просто в шоці, Назар мене сварить, що не виїхала раніше…\nВолноваху бомблять. У мого ріднесенького дядька інсульт, приїхала швидка та поклала його в лікарню. Що з ним буде далі? Волноваха повністю під обстрілами (він помер 2.03). У нас чути вибухи, дуже далеко, дуже моторошно… Подивилася новини – стало ще страшніше. Лягла спати. Перший день війни, перша ніч війни.\n25.03, другий день війни\nПочалися обстріли селищ навколо Маріуполя, які розташовані зі сходу: Сартана, Толоківка, мікрорайон Східний. Дзвонила сестра із Волновахи – там уже повністю йдуть бої, всім під’їздом вони спустилися у підвал, вимкнули світло, сидять при свічках. Подзвонив Андрій, сказав, що Польща приймає біженців. Знову запитання: що робити?\n26.03, третій день війни\nЧути обстріли, далеко, Східний. Сестра вже весь час сидить у підвалі, у них постійно стріляють. Подзвонила мені – сказала, що пройшли танки. Вирішую їхати, швиденько покидала якісь речі, схопила паспорт та умовила сусіда відвести мене на потяг. Але вже було пізно, потяги вже не вийшли з Маріуполя…\n27.03, четвертий день війни\nЖахливі обстріли Східного та Лівого берега. Мешканці почали виїжджати до своїх родичів та знайомих у Приморський район. Обстріли постійні – і вдень, і вночі.\n01.03, п’ятий день війни\nСьогодні розбомбили прилегле до Маріуполя селище Сартану, є загиблі, мешканців влада вивезла в Приморський район. Уже починаєш повністю розуміти, що це дійсно ВІЙНА.\n02.03, шостий день війни\nЗапеклі бої у Волновасі, Карані, Толоківці, Східному. У нас вимкнули світло, о 17.30 знову ввімкнули. Влада просить не включати освітлення, сиджу в темноті, телевізор, новини. Уже починаю звикати до почуття страху…\n03.03, сьомий день війни\nВійськові дії почалися в моєму районі, у Приморському. Війська рф підійшли із заходу, ми опинились в облозі, повністю заблоковані. Це зовсім недалеко від мого дому – може, десь 1-1,5 км. Чути, як стріляють «Гради». Ми навчилися відрізняти, коли стріляють від нас, а коли – по нас… Радіємо як діти, коли від нас, це – наші, вони захищають. До почуття страху вже звикла, відчуття самозбереження ще не прийшло. Вимкнули світло та водопостачання, є 40 літрів води, трохи провізії і телефон зі 100% зарядкою. Тримаємось!\n04.03, восьмий день війни\nДуже сильні бої на Флотській, зовсім близенько до нас – все чути, з п’ятого поверху видно, як горять будівлі на околиці міста. Чути, як працюють «Гради». Світло відсутнє, о 17.30 вже темно, моторошно… Сиджу, дивлюсь на свічку та слухаю нескінченний грім від «Градів». Підійшла до вікна – видно на Флотській спалахи від запуску снарядів. Чути що це «Гради», бачу, що працюють три одиниці. У квартирі холодно, залізла під ковдру та слухаю цей нескінченний грім…. Раптом – незрозумілий для мене звук, підскочила до вікна, гуркіт наближається і лунає вибух… Тут я зрозуміла: то був літак, то літак скинув БОМБУ. «Гради» продовжують стріляти , але вже дві одиниці… Схоже, наші хлопці стали янголами…. І все одно СЛАВА УКРАЇНІ!!!\n05.03, дев’ятий день війни\nОбстріли не закінчуються ні вдень, ні вночі, якщо наступає тиша, то починаєш чекати, коли знову будуть стріляти. Ведуть вогонь із заходу та зі сходу. Нескінченно щось горить, із п’ятого поверху видно, як палають околиці. Знищили все по кільцевій дорозі, цивільні та промислові об’єкти, все горить. Зайшла до сусідів. Дві жінки та хлопчик 10 років. Вони страшенно бояться, сидять в коридорі та моляться… Знову страшенний обстріл, весь дім дрижить, вікна дрижать… Підходить ніч, чергова воєнна ніч, її боюся більше – довга темрява та постріли, постріли, постріли…\n06.03, десятий день війни\nОбстріли ще більш інтенсивні, тиша відсутня, все гримить та вибухи, вибухи, вибухи. Бомби кидають з літака. Цей літак в голубому небі робить коло над моїм містом, кидає нам на голови бомби та летить на свій аеродром. Увечері з’ясувалося, що нам вимкнули газ… І знову питання – як вижити… Нема світла, води, газу.\n07.03, одинадцятий день війни\nСьогодні зранку чомусь тиша, дуже незвично й дивовижно… але тиша. Об’єдналися з сусідами та почали шукати дрова для багаття. Знайшли дошки на будівництві, хай нас вибачають, але всі вони пішли на багаття. Все знесли у під’їзд. Чоловіки розпалили вогонь, закип’ятили воду, напоїли наших бабусь, почали готувати якусь їжу. Я обпалила собі руку та підборіддя, але теж приготувала. Моя подруга залишилася без продуктів – годую її, також виділяємо їжу для самотніх бабусь. Яка в місті ситуація – незрозуміло, зв’язок відсутній, ніхто нічого не знає. Зненацька у сусідньому дворі з’явилася машина військових, підбігли до них, зупинили, дізналися що Маріуполь – це Україна, але Східного та Лівого берега взагалі нема, усі будівлі знищено… не уявляю собі цю картину… де ж люди? Скільки там загиблих?\n08.03, дванадцятий день війни\nЗранку знову почались обстріли, дуже, дуже сильні. На сусідній вулиці зруйнували будинки. Моя подруга дуже боїться, вирішила йти до підвалу, зробила нам ліжко з дощок, зверху накрила ковдрою… Хіба ми колись могли собі уявити, що треба буде жити в підвалі? Але зараз це не головне, головне – залишитись живим. Сьогодні Жіночий день, 8 березня, вирішили з дівчатами організувати собі фуршет – ще є трохи їжі. Зібралися на другому поверсі нашого під’їзду, постояли, помріяли про перемогу, побажали нашим ЗСУ мужності. Намагалися посміхатися, але обстріли – безупинні, вже дуже небезпечно знаходитись у будинку, треба йти в підвал. Попереду ніч…\n09.03, тринадцятий день війни\nПерша ніч у підвалі була страшною. Це був суцільний жах…. Бомбили вночі, бомбили зранку. «Гради» й літак. Обстріли постійні, не можу вийти з підвалу, не можемо розпалити багаття. Щось знайшли поїсти та сидимо, скуті страхом, дім дрижить до фундаменту, нескінченно читаю молитву, Матінко Божа, захисти нас… Десь близько 21.00 – приголомшливий вибух, дім здригнувся, ми почули, що посипалось скло – я зрозуміла, що то повипадали вікна. ШОК! У голові одна думка – що там на поверхні? Дочекалася тиші та вийшла на вулицю. Випало скло з дерев’яних рам, але більшість вікон цілі. Слава Богу, дім вистояв. Нас обстріляли «Градом», снаряд упав метрів за 200 від будинку на футбольне поле та на протилежний торець дому. Дочекалися ранку, день уже не відрізняється від ночі, одна відмінність – світло- темно. Обстріли «Градом», літак «братского народа» прилітав десь 6-7 разів з «подарунками», кулеметні черги…\n10.03, чотирнадцятий день війни\nОбстріли продовжуються, літак про нас не забуває. Сьогодні нам привезли питну воду, зібралося дуже багато людей з прилеглих дворів, черга величезна – і знову чути гул літака, всі злякалися, розбіглися по під’їздах. Тиша, знову вишикувалася черга, взяли води , принесли додому та вирішили палити багаття, готувати їжу. Знову обстріли. Я поміряла – 5 кроків від багаття до під’їзду та 4 кроки по сходах у підвал. Бігаємо туди-сюди, обстріли нескінченні, наша їжі горить на вогні… хай горить… Якимось чином мені вдалося насмажити коржиків, вони присипані сажею, пересмажені, але гарячі; ще є чай – це вже розкішне життя…\n11.03 п’ятнадцятий день війни\nРанок п’ятнадцятого дня війни нас зустрів морозом -7, дуже холодно, в квартирі +7, у підвалі трішечки тепліше. Обстріли, обстріли, обстріли та ще якісь гармати долучились. У сусідки випало скло з вікна, треба чимось його закрити. Знайшла цвяхи, ковдру, закрила нею – хоча б так. Літак нас не покидає. Чого ж ви так полюбили наше нещасне місто, його вже практично нема…\n12.03, шістнадцятий день війни\nПостріли десь близенько, десь на центральній вулиці. Чути гуркіт – пройшли танки, чиї – невідомо, зв’язок відсутній. Люди кажуть, що збили російський літак…\n13.03, сімнадцятий день війни\nМи навчилися відрізняти різноманітне озброєння за звуком – це досвід війни. З’явилась якась нова зброя, звук інший. Навколо гримить, суцільні вибухи… Сусід дивився новини по супутнику, від генератора – вони не додали оптимізму. Настрій на «0». Знову обстріл, знову дрижить дім, щось дуже сильно горить на сусідній вулиці, не маємо змоги розвідати, що там, неможливо вийти з підвалу. Закінчується вода, я встановила нам із подругою ліміт: три склянки на день, не більше. Ще є яйця та трохи картоплі, ліміт – одне яйце та 2-3 картоплини… тримаємося. Із сусіднього дому чоловіки пішли за водою до криниці, потрапили під обстріл, загинуло п’ятеро. Вийшла з підвалу, піднялася до себе в квартиру, сіла на кухні та читаю молитву перед іконою Матері Божої. Обстріл, дім дрижить… Настає така мить, коли вже не страшно, коли вже все одно, коли біль та образа рвуть тебе на шматки і тільки одне запитання: ЗА ЩО? НАВІЩО? ЩО ДАЛІ?\n14.03, вісімнадцятий день війни\nЗранку почули літак, знову скинули бомби. О котрій годині – не знаю, але вже було світло. Трохи стих обстріл, я вийшла до під’їзду: світить сонце, небо голубе. І раптом у цьому небі я бачу два літаки, перший – великий, за ним – маленький. Пізніше мені сказали, що то бомбардувальник та винищувач, вони з’явилися з-за моря, зробили коло над містом, скинули три бомби і зникли за морем. Здається, що все це – не зі мною, що це – страшне кіно… Навіщо ви нас вбиваєте? Через сусідку дізналася, що у 9-поверховому будинку на 8 поверсі можна спіймати зв’язок. Рідні нічого не знають про мене з 2 березня, треба негайно повідомити, треба бігти у цей дім. Побігли з сусідкою і справді – є інтернет, працює Viber. Швиденько написала Андрію та Назару всього три слова: «Привіт я жива». Нам із Мариною вдалось відправити повідомлення, раділи як діти: ми вийшли на зв’язок, ми живі!\n15.03, дев’ятнадцятий день війни\nНіч була суцільним жахом… Сиділи та тремтіли разом із нашим домом. Зранку вийшла до під’їзду та зустріла сусіда Дмитра, йому повідомила донька з Дніпра, що буцімто дали «зелений коридор». Достовірна інформація відсутня, зв’язку немає, поліція відсутня… Вирішуємо їхати, як Бог дасть. Сіли у дві машини Дмитро, Марина, бабуся та я з подругою. Почали виїжджати з міста, величезна пробка з машин, стоїмо вже майже 2 години, приїхали десь із пів кілометра. Чути обстріли. Вирішуємо прямувати іншою дорогою, щоб якось вибратися з міста. Нарешті ми виїхали на трасу і взяли напрямок на Мангуш, як було зазначено в маршруті «зеленого коридору». Вечоріло, ми вимушені були залишитися на ніч у приморському селищі. Зранку знову розпочали свій шлях, виїхали на трасу до Бердянська. На краю Мангуша завжди був пост ДАІ, там вперше я побачила прапори «ДНР» та рф. Було бридко та гидко… Це наш пост ДАІ, це наш Мангуш, це наша земля, але це не наші прапори. Все всередині стиснулося; вкотре помолившись, ми продовжили свій шлях вже по окупованій території. Нам треба було добратись до Василівки – за нашими даними, там уже стоїть ЗСУ, треба подолати 196 км, 196 км суцільного страху та жаху, де можливо все, що завгодно. Але про це ми не думали, ми їхали, бо зворотної дороги вже не було…. Ми подолали ці 196 км, з блокпостами, з оглядами, з питаннями «Ви хто? Куди прямуєте?», ми проїхали Василівку та заїхали в якесь маленьке село. Міст був підірваний, ми вимушені були об’їхати це село, уже ближче до траси побачили силует військового, наблизились до нього і… це щастя, на формі шеврон з українським прапором! Сльози на очах: це були наші, ЗСУ.\nВиїхали на трасу, машин дуже багато – два ряди, рух дуже помірний. До Запоріжжя приблизно 15 км. Десь далеко чути гармати, це насторожує. Ми стоїмо в колоні, раптом – вибух ліворуч від нас, ще через декілька секунд – вибух праворуч… У колоні паніка. Кілька машин, серед них і наша, виїхали на край асфальту і погнали на швидкості 100 км на год у Запоріжжя. Бачимо побиту осколками автівку, там поранені люди, на руках тримають хлопчика років десяти, він весь залитий кров’ю. Ми мчимо по краю траси, одне бажання – скоріше в’їхати в Запоріжжя, стоять військові, запускають машини без огляду, без перевірки.


Про податок на нерухомість у 2013 році - InfoPort - портал города Лозовая\n22 июля 2013, 17:34 724\nВерховна Рада України ухвалила у другому читанні Закон про внесення змін до Податкового кодексу щодо об'єктів житлової нерухомості. Відповідно до закону, податок на нерухомість за поточний рік громадянами сплачуватиметься лише у 2014 році.\nПісля набуття чинності цього Закону громадяни- платники цього податку можуть безперешкодно отримати вже сплачені у 2013 році кошти.Для цього їм потрібно лише звернутися із заявою до територіального органу Міндоходів не пізніше трьох років з дня сплати коштів.\nУ заяві платник має чітко вказати напрям перерахування коштів – на поточний рахунок у банку або повернення готівкою по чеку. Також сплачені кошти можна зарахувати до сплати податку на нерухомість у 2014 році або перерахувати на погашення грошового зобов'язання з інших платежів, які контролюються Міндоходів.\nСтаном на 22.07.2013 року по Лозівській ОДПІ податок на нерухомість громадянами вже сплачено в сумі 39,8 тис. грн.


Авіаквитки Кошице - Братислава: купити квиток дешево - ціна від $35\nДешеві авіаквитки Кошице — Братислава\nДешеві авіаквитки Кошице Братислава Кошице - Братислава\nРейси з Братислави в Кошице\nІнформація про найдешевші рейси з Кошице в Братиславу\nДешеві авіаквитки з Кошице в Братиславу\nБратислава - Тель-Авів\nКоли найдешевші авіаквитки з Кошице до Братислави\nВизнач найкращий час для свого перельоту з Кошице до Братислави. Порівняй ціну на квитки залежно від сезону і температури повітря.\nКупити авіаквитки з Кошице в Братиславу\nСайт вигідних подорожей tripmydream допоможе тобі знайти та купити квитки на літак з Кошице в Братиславу по самій низькій ціні. За допомогою нашого сервісу ти можеш легко порівняти пропозиції від різних авікомпаній, знайти найзручніші та найвигідніші перельоти, а також дізнатися в якого онлайн-продавця буде дешевше всього купити обрані авіквитки.\nАвіаквитки туди й назад: Кошице - Братислава - Кошице\n$35 - це мінімальна ціна авіаквитка в обидві сторони, з Кошице в Братиславу та назад, знайдена нашими користувачами за останній час.\nДізнатися напевно, скільки коштує квиток на літак Кошице - Братислава можна, подивившись вартість вкитка на конкретні дати, а потім перейшовши на сайт онлайн-продавця. Ціни в нашому агрегаторі авіаквитків оновлюються з невеликою затримкою та можуть змінитися за цей час.\nІнформація про рейс Кошице - Братислава\nТаблиця з базовою інформацією про рейси за напрямком Кошице – Братислава\nНайвигідніший час для покупки квитка на літак Кошице – Братислава — за 0 днів до вильоту. А найдорожче купувати квиток — за 17 днів до вильоту.\nПідходь до планування поїздки з розумом і почни відстежувати вартість квитків заздалегідь. Так у тебе буде більше шансів знайти найвигідніший переліт з Кошице до Братиславу.\nВсе що потрібно знати перед польотом. Корисна інформація для вашого перельоту з Кошице в Братиславу\nКорисна інформація, статистика і факти про маршрут з Кошице до Братислави\nСкільки коштує найдешевший авіаквиток Кошице – Братислава?\nНайдешевший квиток на літак з Кошице до Братислави, який знайшли наші користувачі за останні 48 годин, коштує $35 в обидва боки.\nКоли краще купувати авіаквитки Кошице – Братислава?\nНайдешевші квитки на літак Кошице – Братислава можна купити за 38 днів до вильоту.\nКоли авіаквитки Кошице – Братислава найдешевші?\nСічeнь, Лютий, Березень – місяці, коли квитки на літак з Кошице до Братислави будуть коштувати дешевше за все. Найвигідніший день вильоту - Середа, а найдешевший час - день.\nРейс з Мінська в Фаро Рейс з Санкт-Петербурга в Дніпропетровськ Рейс з Стамбула в Кайсері Рейс з Казані в Азербайджан Рейс з Флоренції в Венецію Рейс з Гамбурга в Мадрид Рейс з Польщі в Молдавію Рейс з Одеси в Делі Рейс з Дюссельдорфа в Прагу Рейс з Уфи в Афіну Рейс з Харкова в Адану Рейс з Ташкента в Берлін Рейс з Санкт-Петербурга в Лос-Анджелес Рейс з Берліна в Київ Рейс з Риги в Делі\nРейс з Кошице в Спліт Рейс з Кошице в Париж Рейс з Кошице в Бремен Рейс з Кошице в Нью-Йорк Рейс з Кошице в Даламан Рейс з Кошице в Бургас Рейс з Кошице в Батумі Рейс з Кошице в Тиват Рейс з Кошице в Туніс Рейс з Кошице в Лос-Анджелес Рейс з Кошице в Софію Рейс з Кошице в Відень Рейс з Кошице в Торонто Рейс з Кошице в Родос Рейс з Кошице в Будапешт\nз Вени в Братиславу\nРейс з Дубая в Братиславу Рейс з Софії в Братиславу Рейс з Мілана в Братиславу Рейс з Вени в Братиславу Рейс з Санкт-Петербурга в Братиславу Рейс з Гданська в Братиславу Рейс з Афін в Братиславу Рейс з Брюсселя в Братиславу Рейс з Болоньї в Братиславу Рейс з Москви в Братиславу Рейс з Барселони в Братиславу Рейс з Тбілісі в Братиславу Рейс з Вільнюса в Братиславу Рейс з Риму в Братиславу Рейс з Мінська в Братиславу\nУганда Чилі Данія В'єтнам Йорданія Таїланд Італія Грузія Філіппіни Багами Всі країни\nМіконос Сент-Джонс Ашхабад Мюнхен Дананг Рим Алжир Ульяновська Хіло Сиемреап Всі міста\nМаніла - Санкт-Петербург Лісабон - Кишинів Лондон - Казань Одеса - Мілан Катовіце - Краків Уфа - Перм Кутаїсі - Женева Дрезден - Амстердам Київ - Делі Челябінськ - Чехія Всі напрямки\nТегель Франкфурт-на-Майні Дубай Хамад Жуляни Тревізо Харків Пхукет Краків-Баліце Елефтеріос Венізелос Всі аеропорти\nAvia Traffic Company Olympic Air Condor Finnair Norwegian Airlines Eurowings Air India Air Berlin Air New Zealand Czech Airlines Всі авіакомпанії


Вертоліт МНС врятував екіпаж суховантажу "Alaсa-1" - Телеканал новин 24\nВертоліт МНС врятував екіпаж суховантажу "Alaсa-1"\n20:10, 7 лютого 2012 706 Читать новость на русском\n12 членів екіпажу з судна "Alaсa-1", яке тоне у Азовському морі, зараз у безпеці. Рятувальний вертоліт підібрав їх на кризі за 50 кілометрів від берега і доправив у Сімферополь.\nСуховантаж сьогодні вдосвіта наткнувся на льодову брилу і послав сигнал SOS. Судно під прапором Панами йшло за маршрутом "Керч-Ростов-на-Дону". Аварія сталася на відстані близько 50 кілометрів від Бердянська - корабель затисло льодяною кригою, він отримав пробоїну. Екіпаж зійшов на лід. Це троє українців, 7 - громадян Азербайджану, 1 - грузин та турок.\nНе менше клопоту завдає негода і на суші. У південних областях України та Криму сніговими заметами заблоковано автошляхи. Через потужний вітер снігоприбиральна техніка не встигає розчищати замети. Рятувальники та ДАІшники закликають водіїв утриматися від поїздок у найближчі дві доби.\nА в Керчі, у зв'язку з посиленням швидкості вітру, з 7 по 9 лютого скасовуються всі рейси порома. В диспетчерській службі поромної переправи повідомили, що у протоці спостерігаються тороси і велике зрушення льоду, товщиною до 30 см. Штормове попередження в Криму оголошено на дві доби.\nТеги: ДСНС Новини Криму Надзвичайні ситуації


Вчені стверджують: правильне музичний супровід допомагає контролювати вагу. Чи існує музика для схуднення, який музичної добірці варто віддати перевагу?\nМузика замість солодкого\nФізичне задоволення від прослуховування музики порівнянно з задоволенням, одержуваним нами від поглинання їжі. І їжа, і ритмічні звуки підвищують рівень дофаміну – гормону щастя. По суті, дія музики схоже на ефект, що виникає після вживання шоколаду. Помічено, що класичні інструментальні мелодії створюють в тілі особливі звукові вібрації, що забезпечують оздоровчий ефект.\nУлюблені мелодії викликають приємне тремтіння в тілі, радість, ейфорію. Таким чином, поставивши улюблені треки, ви можете відвернути себе від думок про їжу. Правда, такого ефекту можна чекати лише в разі, якщо ви відчуваєте так званий помилковий голод і фізіологічно не маєте потребу в їжі. Почуття помилкового голоду може виникати в різні моменти: коли ви хвилюєтеся, якщо вас вивели з себе і пр. Іноді з’їсти щось хочеться просто в результаті виробленої звички. У кожній із цих ситуацій на допомогу може прийти музика. Все що від вас буде потрібно – музичний трек (бажано, щоб слова були відсутні – вони відволікають). Знайдіть хвилинку для себе, розслабтеся, подумки уявіть, що ваше тіло близько до досконалості і більше не потребує корекції. Слухайте музику і насолоджуйтесь нею, як насолоджувалися б їжею.\nМузика для вправ для схуднення\nМузика створює потрібний настрій і задає ритм виконання вправ. Сьогодні випускаються професійні диски з музикою для фітнесу – вони являють собою довгу композицію, що складається з окремих пісень, плавно переходять від однієї до іншої. Перші мелодії, як правило, повільні і низкоударной. Вони дозволяють пробудити тіло під час розминки. Після цього починається «ударна» частина, під час якої виконуються інтенсивні вправи. Завершальна частина – релаксирующие мелодії, що допомагають розслабитися і відновити дихання. Під таку музику добре виконувати розтяжку (заминку).\nЗовсім інші звуки повинні супроводжувати заняття йогою. Дана система не має потребу в підтримці ритму – тут доречні треки зі звуками живої природи, «сплетеними» з інструментальної релаксирующей музикою. Під такі ж треки рекомендується займатися калланетикой. Якщо ви практикуєте Табата, то тут краще подбати про спеціальний музичному супроводі, що дає сигнал про завершення активного етапу. Треки для Табата підбираються таким чином, щоб 20 секунд звучала швидка мелодія, а потім на 10 секунд ритм уповільнювався. Для довідки – Табата – це особлива система тренувань, де кожен сеанс складається з максимально активного етапу (20 секунд) і етапу розслаблення (10 секунд). Всього передбачається 7 сеансів.\nМузика для схуднення повинна подобатися – тільки в цьому випадку вона забезпечує потрібний результат. Судячи з відгуків, має сенс самостійно компонувати треки, а не купувати готові диски.\nСамые распространенные мифы о еде и похудении\nПерловка для схуднення


POLTAVA ТАEKWONDO FEDERATION: Полтавське обласне відділення НОК України. Відбулось засідання.\nБули присутні поважні гості, представники Донецького, Луганського та Сумського відділень НОК України.\nНа зібранні були розглянуті основні шляхи розвитку Обласного відділення НОК. Намічені найближчі зібрання та теми дискусій на них.\nПриємною несподіванкою стало ще й те, що за дорученням президента національного олімпійського комітету України Сергія Назаровича Бубки, голова Луганського обласного відділення НОК України Кравченко Микола Михайлович вручив мені подяку від президента НОК за «Розвиток олімпійського руху».\nФото на згадку перед від’їздом до м.Київ.\nЗ представниками Національного Олімпійського Комітету України Луганського, Полтавського, Донецького, Сумського.


Унікальні срібні портрети Радзівіллів з Олики презентували в Луцьку - Район Ківерці\nElapsed full time: 3.2203\nУнікальні знахідки з підземель олицького колегіального костелу святої Трійці показали громадськості\nПублічний звіт сектору археології Волинського краєзнавчого музею та реставрованих речей відбувся 1 лютого, повідомляють Хроніки Любарта.\nГоловними об’єктами виставки стали два портрети на металі середини XVII століття Альбрехта Станіслава Радзівілла та його дружини Христини Анни Любомирської.\nНевипадково науковці та музейники назвали їх унікальними та рідкісними. Адже, за їх припущенням, пластини є натрунними виробами з поховань вищевказаних осіб. Підкупами сміття їх знайшли у крипті костелу в 2016 році. Художник-реставратор, науковий співробітник Рівненського краєзнавчого музею Олексій Войтюк займався реставрацією об’єктів. Він розповів, що відновлення відбувалося без механічного втручання хімічним методом пошарового очищення.\nРозпізнати особу на віднайдених пластинах науковці змогли завдяки збереженому відомому «Портеру Альбрехта Станіслава Радзівілла» 1640-х років Пітера Данкерса де Рей.\nТеги: #Олика, #Музей, #Портрет, #Підземелля


У наших сусідів жахлива залізнична аварія\nПовідомляє Високий замок online 27.05.2017 15:43\nФото Високий замок online\nНа Хмельниччині на залізничній станції Нігин локомотив зіткнувся із пасажирським поїздом, внаслідок інциденту шпиталізовано 4 дітей та 1 дорослий. Про це вранці 27 травня повідомив глава правління ПАО «Укрзалізниця» Войцех Балчун.\nЗа його словами, внаслідок зіткнення локомотива стався схід локомотива і першого вагона пасажирського поїзда № 139 сполученням «Київ — Кам'янець-Подільський».\n«Жертв немає. Пасажирами були діти у кількості 104 особи. Лікарями швидкої допомоги шпиталізовано 4 дитини і 1 дорослий. За попередньою інформацією, вони зазнали забоїв», — повідомив Балчун.\n«На місце події для з’ясування обставин події та організації допомоги виїхала комісія у складі представників центрального апарату та регіональної філії „Південно-Західна залізниця“. Контактний телефон для інформування: +38(073)3360303», — повідомив глава УЗ.\n«Рух потягів на цій ділянці залізниці було зупинено. Попередньо встановлено, що у пасажирському потязі школярі їхали на екскурсію. Загалом травмувалося 6 осіб, з яких 3 — діти. У всіх діагностували забої різних частин тіла. Жертв немає», — повідомили у поліції.\nНа місці працює слідчо-оперативна група Кам’янець-Подільського відділення поліції. Відомості про подію внесено до ЄРДР за ч. 2 ст. 276 «Порушення правил безпеки руху або експлуатації залізничного, водного чи повітряного транспорту» КК України.\nОпубліковано : 27.05.2017 15:43


У відкритій беті battlefield 2042 можна було відкрити спорядження і оперативників з battlefield 3 - Igry-online\nДодому Різне У відкритій беті battlefield 2042 можна було відкрити спорядження і оперативників з...\nУ відкритій беті battlefield 2042 можна було відкрити спорядження і оперативників з battlefield 3\nНа цих вихідних пройшла не надто вдала відкрита бета battlefield 2042. Для гравців був відкритий один основний режим, карта “космодром” і всього чотири оперативники. Як виявилося, технічні проблеми шутера дозволяли завчасно отримати доступ до всіх класів і спорядження з battlefield 3.\nКористувачеві під ніком lucapook вдалося розблокувати недоступних персонажів для гри. На відео відразу впадає в очі, що робота над персонажами з минулої частини не закінчена. У деяких персонажів повністю відсутня модель всього тіла, хоча їх здібності працюють нормально.\nРазом з персонажами ентузіаст також відкрив спорядження з battlefield 3. Помилка з вибором і спорядження виникала. За словами lucapook, він постійно перезавантажував меню вибору оперативників і протягом обмеженого часу міг вибрати заблокованих персонажів.\nДата виходу battlefield 2042 запланована на 19 листопада 2021 року для пк і консолей. Багато шанувальників шутера активно просять розробників відкласти реліз гри і виправити всі проблеми.\nпопередня статтяПродажі it takes two досягли 3 мільйонів копій\nнаступна статтяНовий трейлер saints row представляє головні райони міста санто-ільєсо\nТодд говард розкрив обсяг діалогів у starfield. Це рекорд для ігор...


Безцінні поради: як зберегти тюль білосніжним\nдодому Корисно Безцінні поради: як зберегти тюль білосніжним\nГосподині не часто замислюються над тим, як прати штори. А от, як зберегти тюль білосніжним, для них — ціла дилема та питання честі. Тому вони часто шукають безцінні поради, щоб на вікнах роками висіли не рижі простирадла, а сніжно білий тюль.\nНасправді, є багато хитрощів, які продовжать товарний вигляд і штор, і тюлю. Якщо штори більш стійкі у пранні, то тендітна тканина під час інтенсивного прання може пошкодитися. Тому тканина тюлю вимагає дбайливого догляду. Особливо, якщо він дорогий, а ти не плануєш міняти фіранки найближчим часом.\nТонкий тюль і важкі атласні портьєри вимагають різного, але незмінно дбайливого догляду. Сьогодні наша редакція розповість, як зберегти тюль і штори чистими і красивими з мінімальною затратою часу і нервів.\nЗамочи тюль в теплій воді при температурі 35-40 градусів, додавши у воду близько пів кілограма солі. Вона розм’якшить воду і роз’їсть всю жовтизну і бруд. Ти навіть здивуєшся, наскільки темною стане вода. Залиш тюль відмокати 1-1,5 години.\nПрополоскати тюль в злегка теплій воді. Запам’ятай: для тонких білих тканин не можна використовувати гарячу воду, бо вона призводить до жовтизни.\nЗнову налий в миску теплої води і додай туди відбілюючий порошок. Випери тюль, прополощи, але не віджимай. Знову налий чисту теплу воду і додай оцет, в розрахунку 1 ст. л. на літр води. Це потрібно для того, щоб тюль був сяючим і переливався від світла.\nПотім налий нову воду цієї ж температури, додай у воду синьки так, щоб вода була легкого блакитного відтінку. Тюль стане супер білосніжним від цієї процедури!\nТаке прання відмінно підійде для давнього тюлю, який вже встиг пожовтіти і посіріти від сонця або попереднього прання. Але, якщо він відносно новий, то після першого пункту можна відправити його в пральну машинку. Тільки обов’язково помісти його в спеціальний мішечок для прання або білу наволочку, щоб не пошкодити.\nУстанови режим делікатного прання без віджимання при температурі не більше 30 градусів. Після прання тюль потрібно струсити (Не віджимати!) І підвісити його на карниз сохнути. Так на ньому не буде ніяких заломів.\nСинтетичні і бавовняної штори\nТакі штори можна легко випрати в пральній машинці. Тільки чітко слідуй температурним вказівкам на ярлику і не включай режим віджиму. Гладити штори краще вологими, а сушити, коли ти їх вже розвісила. Потрібно повісити їх без згинів, подалі від прямих сонячних променів.\nТакі штори краще здавати в хімчистку. Вдома оксамит можна чистити м’якою вологою ганчіркою. Портрети з гобелена можна пилососити і протирати вологою ганчіркою з м’якої тканини.\nНайлегше здати тюль і штори в хімчистку, але це досить затратно. Тому використовуй наші безцінні поради, як зберегти тюль білосніжним. Вони подарують чистоту і свіжість шторам і тюлю в домашніх умовах.\nпопередня стаття“Букет троянд” — салат в 100 разів смачніший за “Олів'є”\nнаступна статтяНатуральний чай для схуднення — прибираємо все зайве за місяць