«Порохівниця» — підсумок 2017 – ПОРОХІВНИЦЯ\nАвтор «Porohivnyçä» «Порохівниця»Опубліковано Січень 1, 2018 Грудень 31, 2018\n«Порохівниця» підсумовує рік 2017.\n2017 рік минув.\nПротягом року «Порохівниця» на своїх сторінках публікувала багацько вельми цікавого матеріялу. Тож, вельмишановне панство, озирнемося назад.\nОгляд публікацій не надто в хронологічному порядку.\nОтже, які цікавинки за минулий рік маємо в доробку?\n✠ «УКРАЇНА — Ціна Незалежності 1917 — 2017» — історична арт-серія.\nХоча арт-серія була викладена за місяць по Нового 2017 року, тим не менш, вельми жваве зацікавлення вельмишановних Українців викликала саме року 2017-го — в рік сотих річниць і роковин ключових історичних подій.\nРік 2018 не менш насичений сторіччями ключових історичних подій.\nТож, залишайтесь з нами, вельмишановне панство.\n«Порохівниця» має порох з перцем.\n«100 років минуло, час перемагати!» — з таким закликом звернулись до Українців на початку 2017 року і історик Віталій Гайдукевич, і блоґ-майданчик «Порохівниця». Цей заклик актуальний і у 2018 році, і надалі також! Не маємо права повторити помилки минулого сторіччя, занадто велику ціну за них заплатили Українці у кривавому ХХ столітті.\n«Історію пишуть переможці» — нагадує пан Віталій Гайдукевич.\nСерія різдвяних постерів «З Новим Роком! Україна переможе!» закликає зберігати спокій і чистити зброю та налаштуватись тільки на перемогу! Через рік заклик лишається не лише в силі, але й набуває ще більшої актуальності.\n22 січня 1919 року збулась одвічна мрія Українців про возз'єднання українських земель в єдиній Соборній Україні — відбувся Акт Злуки Української Народної Республіки й Західноукраїнської Народної Республіки.\nРівно на рік раніше — 22 січня 1918 — було проголошено Першу Незалежність України.\nСтоліттями розірваний український народ визволився з неволі — Наддніпрянська Україна вийшла з Россійської Імперії, а Західна Україна — з Австро-Угорської Імперії — і возз'єднались Українці на своїй землі в єдиній Соборній Україні.\n22 січня є справжнім Днем Незалежності України й Днем Соборності України!\n«Кров’ю стікаємо, але перемагаємо!»\nУкраїна все ще продовжує виборювати Волю, Незалежність та мріє про повне відновлення Соборної України...\nУкраїнці повстають і знову виборюють свою Волю і Незалежність!\nАдже Українці під час I і II Визвольних Змагань стійко боролися за Свободу!\nКров'ю стікали, але перемагали! І наші предки не програли!\nБо інакше б Кремлю не потрібно було починати сьогоднішню війну.\nІ їх нащадки виборюють Волю і Незалежність України гідно на сході України.\n«Україні Волю здобуваєм кров’ю!»\n✠ Велика Війна триває…\nВелика Війна, що почалась у 1914, все ще триває! І, здається, мало хто в Світі взагалі це усвідомлює…\n…Перша Світова війна, після 20-річної перерви, поновилась вже як Друга Світова війна, яку разом роздмухали СССР і Третій Райх… По завершенню Другої Світової війни СССР роздмухав Холодну війну… І зрештою, перманентними локальними конфліктами й війнами Світ зустрів ХХІ століття, в якому РФ (Россія Фашистська) роздмухала фактично вже Третю Світову війну…\nУвесь цей цілком очевидний ланцюг історичних подій лежить на поверхні, проте, більшість чомусь його воліють не помічати.\nЦілком очевидна низка причин та наслідків, очевидність котрих лише оголилася та ще більше відкрилася з початком війни РФ (Россії Фашистської) проти України.\nВельмишановне панство має нагоду стрімко вирушити крізь час і простір та крізь сто років Великої Війни, переглядаючи основні події кривавого ХХ століття, викладені дайджестом в публікації.\nВелика Війна — від 1914 до 2014 і нині — все ще триває…\nРіздвяне Перемир’я 1914 — знаменитий епізод Великої Війни, перше й останнє Різдвяне Перемир’я в історії людства…\nКанун Різдва 1915…\nЄвропа палає в полум'ї Великої Війни… Але на ранок Різдва відбувається неймовірне — солдати з обох боків лінії фронту співають різдвяні пісні та виходять привітати одне одного з Різдвом… На деякий час вся Європа завмирає… Солдати грають у футбол, обмінюються подарунками…\nА далі знову війна…\nМинуло понад 100 років… Велика Війна триває…\nТільки, якщо 100 років тому європейські народи, яких стравила між собою Россійская Імпєрія, прагнули примирення вже в перші місяці війни, зараз примирення між Цивілізацією та Імперією Зла бути не може…\n✠ Завершення Першої Світової війни — це зовсім не означало кінця Великій Війні, радше, це був початок. В багатьох публікаціях ми про це говоримо.\nУкраїна була опалена полум’ям I Світової війни, запеклими боями, одним з яких є Бій за гору Маківка…\n11.ХІ.1918 для Європи війна скінчилась…\nІ доки Європа вшановувала мільйони загиблих, читаючи вірш «В полях Фландрії», натомість вже Україна опинилась в епіцентрі продовження Великої Війни…\n2018 року Світ відзначатиме 100-ліття завершення I Світової війни і «Порохівниця» обов’язково підготує низку матеріялів.\n(* До 100-ліття офіційного завершення I Світової війни головні публікації оновлено й перенесено на цю дату, також опубліковано ще низку публікацій — ознайомитись можна за теґами „Great War ─ Велика Війна“ та „WW-Ⅰ“)\nПочинаючи з 2014 року час згадувати 100-ліття чисельних ключових історичних подій, 100 років боротьби за Волю, щоби усвідомити, що ця Велика Війна все ще не скінчилась…\nУкраїнська революція 1917—1921 років розпочалася в умовах революційних потрясінь, які охопили Россійську Імперію у березні 1917 року. Ключовим її рушієм була Український Нація та її політична еліта, що еволюціонувала від ідей політичної автономії та федерації до усвідомлення власної державної Незалежності.\nЗагальний огляд основних подій Української Революції 1917—1921 років (Перші Визвольні Змагання) з добіркою історичних світлин від Українського Інституту Національної Пам’яті та з гіперлінками на наші публікації.\nВ доповнення історичного фактаж-матеріялу — історична дитяча настільна гра — «УКРАЇНСЬКА РЕВОЛЮЦІЯ 1917-1921» — надзичайно цікавий навчальний посібник для шкіл, розповсюджується безкоштовно. В публікації вельми докладно розповідається як безкоштовно отримати гру, як виглядає гра, як в неї грати, і як історична мапа України Степана Рудницького викликала істерику у поляків та россіян.\nГерої Крут — це Кіборги 1918 року!\nБитва під Крутами – символ героїзму української молоді. Тоді, холодного січневого дня 1918 року в нерівному бою проти переважаючих сил ворога виступили зовсім юні, але нескорені Захисники України.\n2018 року, до 100-х роковин битви під Крутами, також будуть публікації.\nБерестейський Мир — перша мирна угода Великої Війни, яка дозволила визнати Незалежність України.\nУкласти Брест-Литовський мирний договір, який врятував молоду українську державність, дозволила затримка російсько-більшовицьких нападників у бою під Крутами.\n2018 року — 100 років Берестейському Мирові.\nВін міг стати Королем України…\nНайбільш цікава постать ХХ століття у європейській і українській Історії, несправедливо забутий нині… Австрійський Ерцгерцоґ, полковник Леґіону Українських Січових Стрільців…\nСправжній патріот України, закоханий в Україну і українську мову — Вільгельм фон Габсбурґ називав себе Василь Вишиваний і до смерті вважав себе Українцем…\nВасиль Вишиваний прославився своїми військовими та дипломатичними здібностями, поезією і любов'ю до України.\nВикрадений і вбитий чєкістами НКВД…\nМісце поховання невідоме…\n✠ Український бліцкриґ-1918: Кримський похід Петра Болбочана\nДо сторіччя легендарного Кримського походу, звісно, буде підготовано наново публікації і щодо ключової історичної події, і окремо присвята з життєписом Болбочана; хоча й першу, минулорічну публікацію, певно, залишимо. В доволі великій публікації розглядається не лише сама військова операція з успіхами й поразками, але й трагічна доля легендарного полководця Петра Болбочана...\n✠ День Військово-морської Державної Фльоти України\n29 квітня 1918 року зародились Військово-морські сили Української Народної Республіки та Української Держави — у Севастополі над кораблями Чорноморського флоту було піднято синьо-жовті прапори України.\nЗ 1919 року цей день відзначається як День Української Державної Фльоти і свято Українського Чорного моря.\n2018 року Україна буде відзначати 100-річчя Військово-морської Державної Фльоти України.\n✠ 100-річчя створення Першого українського полку\n100-річчя створення Першого українського козачого полку імені гетьмана Богдана Хмельницького.\n1.V.(18.IV.)1917 на зібранні Українського військового Клубу імені гетьмана Павла Полуботка було проголошено створення Першого українського козачого полку імені гетьмана Богдана Хмельницького.\nЦе був початок українізації військових частин россійсько-імперської армії.\n100-річчя Повітряної Фльоти України пройшло тихо й непомітно…\n13 грудня — дата, яку варто було би відзначати на офіційному рівні. Адже саме в цей день 100 років тому, 13.ХІІ.1917, перший український незалежний уряд проголосив створення військово-повітряних сил — Повітряної Фльоти України...\nЦього дня зародились Військово-повітряні сили Української Держави.\nНа жаль, в Міноборони навіть не згадали про визначну дату, попри наказ Головнокомандувача і Президента України про відзначення 100-річних дат визначних подій України. Замість того, аби підготуватись і широко на державному рівні відзначити сторіччя українських військово-повітряних сил та нарешті перенести офіційне свято авіаторів з "совєтської" дати на 13 грудня, ані Міноборони, ані профільні відомства навіть не згадали.\nПривітання зі сторіччям Повітряної Фльоти України висловили лише Головнокомандувач і Президент України на офіційних сторінках, пара-трійко публікації присвятили історики на деяких сайтах, і хіба що короткими згадками згадали деякі військові відомства. Решта промовчали...\n«Порохівниця» зібрала матеріял до 100-річчя Повітряної Фльоти України.\nІсторичний документально-ігровий фільм режисера Тараса Химича.\nСтрічка розповідає про Леґіон Українських Січових Стрільців, Листопадовий Чин та боротьбу Української Галицької Армії з поляками.\nТакож додаються посилання на цикл історичних документально-ігрових фільмів від «Української Галицької Асамблеї», доступний для перегляду наживо: «Срібна земля. Хроніка Карпатської України 1919–1939», «Золотий вересень. Хроніка Галичини 1939–1941», «Хроніка УПА 1942–1954».\nЗа 100 років пошматовану Україну рвали так, що ми ще не скоро оговтаємось…\nПро це нам нагадує мапа-плакат 1919 року «Світовий мир на Україні!», автором якої є Ґеорґ де Гасенко. Ця мапа України, актуальна і через 100 років…\n1920-го року Україна вже палала у вогні й шматувалась звідусіль окупантами. Сталось це завдяки недалекоглядності європейських політиків, насамперед, французьких політиканів, які під впливом россіян і поляків зруйнували Першу Незалежність України і буквально виставили українську делегацію за двері на ганебній Паризькій мирній конференції.\n1919: Україна на Паризькій мирній конференції — великий матеріял з унікальною мапою України 1919 року, представленій на конференції, наслідки якої через сотню років Україна відхаркує кров’ю…\nСовєтський окупаційний режим вбивав голодом лиш за те, що ми були Українцями…\nУ 1917 році Українська Революція розбудила свободу, витворила Першу Незалежність України.\nПрагнення Українців об'єднатись в одній країні, „в своїй хаті своя правда і сила і воля“, майже довершили процес державотворення, коли утворилася одна єдина Соборна Україна — Соборна Україна, від Карпат і до Кавказу!\nПроте Вільна Соборна Україна стояла на перешкоді совєтсько-кацапському тоталітаризму.\nУкраїна — перша країна, якій оголосила війну Совєтская Россія вже через місяць після большевицького перевороту і захоплення влади. Другу війну Совєтська Россія почала проти України в день завершення I Світової війни.\nПерші Визвольні Змагання зазнали поразки, але Дух Волі Українців та ідея самостійності України не загинули.\nСовєтські окупанти, пошматувавши Україну разом з Польщею та захопивши більшу частину України, створили на українських територіях квазідержавне утворення — УССР.\nПочались 100 років кривавих Совєтів…\nА Європа мовчала…\nВ цій великій публікації розглянемо, вельмишановне панство, як протягом ХХ і ХХІ столітть визнавався і заперечувався Голодомор.\nМовчання, сліпота й глухота Європи і Світу, Велика Брехня і пропаґанда Кремля, стандарти журналістики і "журналісти" Кремля, заперечення Голодомору і Люди Правди, правда про Голодомор від коміксу до репортажів, за які вбивали…\n«Європа мовчала… І вкотре мовчить…» — присвята Олександру Олесю і нагадування про певні історичні паралелі.\nУкраїну втопили в крові у буремному ХХ столітті…\nРіки крові… Десятки мільйонів життів… Україна захлиналась кров'ю, волала про допомогу, а увесь Світ відвернувся і робив вигляд, що нічого не відбувається… Європа і Світ мовчали…\n«Європа мовчала…» — писав у 1931 році Олександр Олесь. Через 85 років вірші все ще актуальні, на жаль, а вірш-присвята українською і англійською мовами є не лише даниною пам’яті поету, але й історичною паралеллю. Чи зробила Європа висновки з подій кривавого ХХ століття?\nЧас спливає, Велика Війна триває…\nА Європа мовчала… І вкотре мовчить…\n«Europe! Wake up!» — заклик до Європи.\nЗдавалося б, на четвертий рік війни, після чисельних терактів та відвертих погроз з боку Москви, Європі вже час би було й прокинутись від летаргічного сну, яким Європа забулась після падіння Берлінського Муру, вважаючи, що з кінцем Холодної війни та з крахом Совєтського Союзу нарешті завершилось протистояння з Совєтською Імперією Зла.\nПроте, Європа чи-то спить, чи-то осліпла та оглухла… Чи боїться…\n«„Тінтін в Країні Совєтів“ або Тінтін — бельгійський Бандера».\nЯкщо Україна має Бандеру, яким Кремль лякає своїх рабів на пост-совєтському просторі, то у Бельгії є Тінтін — юний репортер з Брюселлю, котрого 88 років тому створив художник Ержé (Жорж Ремі).\nЦе ж треба було намалювати хлопчика, якого ось вже 90 років люто ненавидять і бояться чєкісти й кацапи!\nЧому ж Кремль боїться Тінтіна?\nТінтін у 1929 році перший розповів Європі за Голодомор і злочини чєкістів!…\nДо 1933 року це була Українська Кубань!\nАле східний етнічний український ареал в роки "красноґо тєррора" було втрачено…\nГолодомор, заборона української мови, репресії, депортації, асиміляція й кацапізація тих, що лишились…\nДо уваги вельмишановних читачів унікальна документальна стрічка 1992 року «Кубанські козаки. А вже літ двісті…» про останніх українських козаків Кубані.\nТакож погортаємо старі мапи та поговоримо про втрату Кубані.\nГотується матеріял до 100-річчя Кубанської Народньої Республіки\nВже після Голодомору-1933 український етнічний ареал зменшився на третину: Кубань, Підкавказзя і Донська Слобожанщина перестали бути українськими. Після польського геноциду Українців 1939-1947 суттєво зменшились українські етнічні терени на заході: Лемковина, Надсяння, Холмщина, Берестейщина, Підляшшя...\nВ цій публікації на прикладах розглянемо ворожу експансію етнічних теренів України, знищення Українців і суттєве зменшення українського етнічного ареалу за останнє століття. Мова, безперечно, про кацапізацію.\nНапередодні II Світової війни Європа тішилась міжвоєнним затишшям, а СССР та Третій Райх активно готувались до війни. Іспанія стала "полігоном" для обох красно-коричневих аґресорів.\nГібридна війна Совєтів проти Іспанії 1936—1939 років, "Іспанская Совєтская Рєспубліка", "красный тєррор"… Все відбувалось точно так, як в Україні з початком совєтської окупації. Саме тому дуже важливо подивитись здалеку на гібридну війну Совєтів проти Іспанії і провести паралелі з сьогоденням. Особливо, коли постало інспіроване Кремлем "каталонське питання"!\nМи помандруємо в минуле та крізь час і простір повернімось до нинішньої гібридної війни Кремля проти України. Ми оглянемо мовне питання Іспанії і побачимо багато спільних рис з українською мовною мапою. Ми познайомимось нарешті з Каудильйо Франко, який звільнив Іспанію від совєтських окупантів і вичистив свою Іспанію від будь-яких совєтських метастаз!\nА ще ми познайомимось з іспанським хлопчиком Еухеніо, який одним з перших зіткнувся з совєтськими окупантами Іспанії.\n«Eugenio — un patriota de España»…\nУкраїнці перші прийняли удари Другої Світової війни!\nДля Українців II Світова розпочалася не у вересні, а в березні 1939 року.\nУкраїнці першими в Європі дали відсіч Третьому Райху і нацистським приспішникам Гітлера з Угорщини.\nПроти Українців виступили пронацистські угорські війська та польські добровольці.\n15 березня 1939 — проголошено Незалежність Карпатської України.\nТретя спроба відновити суверенітет і Незалежність України після української державності 1917—1921 років.\nПочаток II Визвольних Змагань — боротьба за Незалежність Соборної України проти Третього Райху і Совєтського Союзу.\nУкраїна між двома кривавими тоталітарними імперіями і вождями...\nУкраїна у II Світовій війні — між двох вогнів, між двох імперій…\nДруга Світова… Європа не зробила висновків з уроків I Світової війни.\nЄвропа так боялась нової війни, що ладна була постійно йти на поступки будь-кому, хто міг би загрожувати спокою Європи, аби лишень-бо умиротворити аґресора.\nЄвропа не помічала, що СССР і Третій Райх грають у свою спільну гру…\nЄвропа не помічала геть нічого!..\nСовєтсько-кацапські окупанти знищували на окупованих теренах всі народи, які опинялись під окупацією Кремля. Киримли не були виключенням. Депортація Киримських Татар відбулась 18 травня 1944 року і розділила життя цілого народу навпіл… Третина Киримли загинули під час насильницької депортації… Це був акт геноциду…\nУкраїнці, переживши три страшних голоди Великого Голодомору, не з розповідей знають, що таке геноцид, тому відновлення історичної справедливості у цьому питанні дуже важливе.\nОбидва ці злочини — акти геноциду проти наших народів з боку окупаційного совєтського режиму, Кремля, сталінської тоталітарної системи, котрі все ще не засуджені...\nУ ХХІ столітті Світ керується ООН, створеною замість Ліги Націй за концепцією диктатора Сталіна з Ялтинської конференції 1945 року.\nСССР був представлений в ООН як 4 "країни-засновниці": УССР, БССР, РСФСР і СССР, отримавши 4 "права вето". Після СССР "право вето" залишилось у РФ.\nГерби СССР і ООН ідентичні; герб СССР в ООН стилізовано сумістив в собі серп та молот, зірку і лаврові гілки символіки ООН. Така очевидна символіка, ніби мітка, вже говорила за те, хто насправді контролює ООН.\nВ цій публікації розглянемо останні події та погортаємо сторінки історії, щоб зрозуміти, що таке ООН.\n8 травня – День Пам‘яті...\n...а "примирення"... Яке примирення? З ким?\nУвесь Світ проголошує гасло "Never again!" — "Ніколи знову!"\nІ тільки РФ (Россія Фашистська) стверджує "Можем павтаріть!"\nІз 9 травня 1945 року почалась 45-річна совєтська окупація Європи — ціна за угоду Європи зі сталіним...\nУкраїна знову захлинулась кров'ю, як і під час двох світових війн, тільки знову Світ цього не помічав...\nЗ ким нам "пріміряться" — з чєкістами й московітами, з кацапами, котрі знищили половину Українців? Може "пріміріться" з ними ж, котрі зараз нас вбивають четвертий рік поспіль?\nПам'ять – так!\n"Прімірєніє" – ні!\nДень, коли Світ змінився назавжди...\nДля свідомих Українців сумнозвісна кремлядська соцмережа ФСБук асоціюється в першу чергу з постійними банами. Це не дивина, адже такою є політика глобальної соцмережі, якою фактично керує Кремль. Недарма Маркуша їздив до Москви — його Хуйло в пупік цілувало! Все ж, Кремль влив і вливає не одну сотню мільйонів доллярів у цю соцмережу не просто так!\nВласне, про ФСБук та гібридну війну Кремля в Інтернеті й поговоримо в цій публікації.\nОдна єдина Соборна Україна, або “єдіная страна”\n"Одна країна - Єдіная страна" — такий слоган з'явився десь через рік з початку війни РФ (Россії Фашистської) проти України.\nДивно, та чомусь після другої половини слогану відчувається якась недомовленість, чи-то пак, "нєдосказанность" — яка це "єдіная страна", з ким вона "єдіная"?\nІ що за сумніви в територіяльній цілісності України?\nЩо ж це за слоган такий "уніфікований" нам підсунули?\nГостро стоїть питання кремлівського коллабораціонізму на четвертому році війни проти України, особливо у прифронтових регіонах.\n«Реванш Пшонноґо Паханата 2017» — один з найважливіших матеріялів з низки публікацій стосовно коллабораціонізму і реваншизму кремлядів. «Втратимо Запорожжя — втратимо Україну!» — попереджає «Порохівниця». Однією з головних справ минулого року для блоґ-майданчика «Порохівниця» став захист декомунізованого топоніма містечка на Запорожжі: Більмак — ключ до “крымскоґо корідора”… Кремлівські коллабораціоністи у 2017 році були вельми активні, особливо на півдні і сході України, зокрема, на Запорожжі.\nОперація „Спасті дєдушку лєніна“ — один з напрямків діяльності коллаборантів — під виглядом створення "парков совєтскоґо пєріода" вони рятують совєтські істукани, збираючи їх до купи, а ватніки, відповідно, їдуть на "поклонєніє" цим істуканам. В деяких місцях компактного проживання "совєтскіх ґраждан" взагалі відкрито населений пункт перетворюється на екзальтований "пасёлак совєтскоґо пєріода" — тому існує навіть Останній сталін в Україні!\nВтім, зростання коллабораціонізму хоч і має місце, але вельми стрімко зростає і українська свідомість у суспільстві!\nВершина Друга — свідоме українське село на Запорожжі — приклад самоорганізованості сільської громади, в якій прокинулась українська свідомість, і сталось це не десь на Галичині, а на прифронтових теренах легендарного козацького Запорожжя! У тому самому Більмацькому районі, за який два роки поспіль ведуть війну кремлівські коллабораціоністи. І доки вороги України воюють проти Більмака, селяни перетворили рідні села на справжні українські перлини!\nДо речі, перейменувати наново декомунізований Більмак коллабораціоністам не вдалось. Держава не дозволить якимось кремлядям ставити під сумнів свої рішення! (Хоча, 2018-го коллабораціоністи не припинять своїх спроб.)\n«Порохівниця» теж причетна до цієї перемоги!\n«Мовна Поліція» — гумористична добірка авторських постерів і скетчів з інтернет-мемом "Мовна Поліція" на тему захисту української мови.\nВ категорії «Українська мова» маємо цілий стос публікацій щодо гострого нині мовного питання, адже захист рідної української мови нині є однією з ліній фронту нинішньої війни. Тож, не лише гумористичні жарти, але й більш серйозні питання розглядались протягом минулого року. Впритул до українофобних нападів за українську мову. Втім, це вже категорія "Українофобія".\n«Who Framed Hollywood Hills»\nСерйозно про несерйозне — спецоперація Кремля “MeToo”. Вважайте, що це публікація з неіснуючого розділу "Цей шалений Світ" про те, як кремлядський "флєшмобік" підірвав Америку. Так, гібридна війна Кремля, еге-ж, як і в ситуації з контролем глобальних соцмереж та медія-холдингів. Публікація хоч і суб’єктивна, але цікава, попри іронічний тон, все ж, розглядається вельми нагальна нині проблема суцільної присутності Кремля в усьому, навіть в інтимному житті акторів на Голлівуд-Гіллз.\n2017 року Україна вдруге гідно провела „Євробачення“.\nПост-фактум, можна озирнутись, полегшено видихнути й поглянути не деякі речі, на котрі варто звернути увагу.\nХроніки другого українського „Євробачення“.\nТакож відео найкращих виступів, включно з фантастичним живим виступом «ONUKA».\nСвоє місце на блоґ-майданчику «Порохівниця» займає музика — в цій категорії серед розмаїття музичних кліпів ми почали публікувати антологію української музики. До уваги вельмишановного панства великі огляди:\n«ONUKA» — магія і гармонія Минулого і Майбутнього\n„Хорунжий Дзюба, накажи вести коней!“ — пісня легендарних Чорних Запорожців доби I Визвольних Змагань, яку відродив Олег Скрипка. Кліп було знято ще у 1996 році, коли й гадки не було ні про справжнє відродження Незалежності України та української історії, ні про нинішню війну проти України. Але пісня і кліп набули актуальності, особливо на тлі минулорічного, роздмуханого кацапами скандалу навколо Олега Скрипки та необережно кинутого висловлювання про „ґєтто для русскоязичних“. Воно й не дивно, що українофоби здійняли ґвалт і лемент, адже і мовний, і музичний фронт не менш важливі. Особливо, якщо взяти до уваги той факт, що Олег Скрипка відроджує українські національно-визвольні пісні доби I Визвольних Змагань, які стають нині славнями нового українського війська!\n„Зійде зоря — настане воля!“\n„Україна або смерть!“\nДобірка пісень Леґіону Українських Січових Стрільців доби початку Великої Війни (1914—1917) та Перших Визвольних Змагань (1917—1921).\nСтрілецькі пісні Леґіону Українських Січових Стрільців та пісні доби I Визвольних Змагань, попри всі заборони й намагання стерти їх з народної пам'яті, вижили в буремному ХХ столітті й дійшли до наших днів.\nПісні УСС підхопили повстанці ОУН УПА у II Визвольних Змаганнях, а потім нащадки стрільців і повстанців, рятуючи ці пісні в діяспорах по всьому Світові, донесли їх нам у ХХІ століття.\nБо ж, „Як поборем вороженьків – не буде в нас лиха!“\nДобірка пісень Української Повстанської Армії доби II Світової Війни (1939—1945) та II Визвольних Змагань (1939—1956).\nУкраїнці — співоча Нація, навіть в тяжкі часи війни...\nВелика Війна, роздмухана у 1914 році Россійською Імперією, продовжилась у 1939 році II Світовою війною, хоча й добу Інтебеллум (Міжвоєння) не назвеш спокійною...\nУкраїнці не переставали боротись з совєтськими і польськими окупантами з початку I Визвольних Змагань, попри їх поразку... Поступово учасники Визвольних Змагань поєднались під крилом Української Головної Визвольної Ради (УГВР), Організації Українських Націоналістів (ОУН) та Української Повстанської Армії.\nПоступово наповнюється й рубрика «Видатні Українці».\nЩе багато імен з’явиться, на все потрібен час.\nІмена деяких видатних Українців з’являються паралельно в інших рубриках-категоріях, як, наприклад, полковник Петро Болбочан і Кримський похід запорожців або ж Василь Вишиваний.\nМикола Міхновський — ідеолог Самостійності України — ідеолог українського націоналізму, який першим ще у 1900-х роках озвучив ідеї: „Україна понад усе!“ та „Україна для Українців“.\nРоман Шухевич — 110 річниця з дня народження — вшанування легендарного генерала УПА до річниці народин з життєписом, добіркою світлин і художнім фільмом «Нескорений». Також маємо матеріял до роковин загибелі…\nУбивство Євгена Коновальця також висвітлено окремою публікацією з історичними фотографіями. До дня народин цього року підготується життєпис легендарного Провідника ОУН.\nІм’я Степана Бандери також не забуте і обов’язково буде створено великий матеріял до 100-ї річниці з дня народин Провідника. (1.I.2019).\nНіл Хасевич — художник, борець за Соборну Україну — його знамениті деревовити (гравюри) потрапили на Генассамблею ООН, роздавались дипломатам і нагадали Світові, що Українці продовжують спротив совєтським окупантам! Це розлютило Кремль! Художника з протезом замість ноги чєкісти висліджували по лісах Волині більше року і зрештою по-звірячому вбили. Вбивця все ще уникає відповідальності.\nГеоргій Нарбут — творець українського стилю, художник-графік, автор герба України (УНР), дизайнер перших українських державних знаків (банкнот і поштових марок УНР), творець українських шрифтів Нарбута і стилю української графіки. «Українська Абетка» Нарбута — взірець української графіки! Саме його українські шрифти "Narbut" сьогодні використовують графічні дизайнери всього світу, і вони присутні в розкладці шрифтів графічних редакторів чи не у кожного шануючого себе графічного дизайнера.\nМарко Безручко — Українець, який врятував Європу і Польщу від совєтської окупації та від нацизму ще у 1920 році. Вірніше, II Світова війна була відтермінована на два десятки років і не почалась одразу по завершенню I Світової війни. Хоча, Велика Війна продовжилась у 1918 році совєтськими війнами проти України, Фінляндії, Грузії та решти новоутворених країн. Ну а ось Польщу і Європу від Совєтів врятував генерал УНР Марко Безручко. Втім, Польща одразу "віддячила" сепаратним договіром з Совєтами заради розчленування України, Литви і Білорусі, але це вже інша історія…\nДмитро Вітовський — Провідник Листопадового Чину — легендарний сотник Леґіону Українських Січових Стрільців, дипломат, який захищав Незалежність України на ганебній Паризькій мирній конференції, за що й був розстріляний поляками, коли повертався з Парижу літаком до України. За ганебне вбивство українського дипломата Польща так і не відповіла…\nОлександр Удовиченко — легендарний отаман Третьої Залізної Стрілецької Дивізії Армії УНР, розбив красноармєйцев в бою під Вапняркою, генерал-полковник Армії УНР, віце-президент УНР в екзилі.\nБогдан Гаврилишин — Українець, якого знає увесь Світ! Найвпливовіший Українець Світу, Сеньйор Національної скаутської організації України «Пласт», належить до куреня „Лісові Чорти“ від 1946 року; український, канадський, швейцарський економіст; співзасновник Міжнародного економічного форуму в Давосі; почесний доктор у 7 університетах Канади та України; меценат, громадський діяч України, Канади, Швейцарії; радник кількох Президентів України, прем'єр-міністрів, голів Верховної Ради...\nВолодимир Івасюк — Українець, що знайшов Червону Руту… Видатний Українець, творець української естради, який прожив всього 30 років — композитора по-звірячому вбили чєкісти, бо Кремль побачив у особі композитора загрозу. Всього лиш один вислів на захист української національної свідомості і відмова від участі в кремлівському заході до "300-лєтія вассаєдінєнія с Рассієй" коштували життя Володимиру Івасюку…\nОкремою рубрикою «Історія і ґеоґрафія» зібрані імена видатних українських ґеоґрафів:\nСтепан Рудницький — ґеоґраф з Україною в серці…\nДо уваги вельмишановного панства унікальні добірки:\nІнфоґрафіка про Україну початку ХХ століття.\nДень Героїв України — це день пам'яті усіх Українців, що присвятили своє життя нашій з вами свободі, тих, хто боровся і захищав Україну. Цим дописом нагадали, коли відзначають поки що недержавне і неофіційне свято на честь українських вояків — борців за волю України.\nПроте, потихеньку відроджуються справжні українські свята, які відтепер стали державними та офіційними, з червоними днями у календарях.\n14 жовтня — День Захисника України — потрійне свято, адже цього дня відзначається і День Української Повстанської Армії, і День Українського Запорожського Козацтва, бо саме Покрова є покровителькою Захисників України!\n6 грудня — День Збройних Сил України — особливе значення має 6 грудня у нашій військовій історії…\n75 річниця створення УПА відзначалась 14 жовтня 2017 року.\nУПА була єдиною в Другій Світовій війні армією, яка ставила собі завданням захист Українців. Її вояки справді виконали його, попри чисельну перевагу ворогів.\n100 тисяч солдатів та півмільйона волонтерів — такою була єдина в II Світовій війні армія, що стояла до останнього подиху на захисті України!..\nУКРАЇНА — ЄВРОМАЙДАН: повернення втраченої Незалежності\n21 листопада 2013 року розпочався ЄвроМайдан.\nУкраїна зробила найважливіший для своєї історії цивілізаційний вибір.\nУкраїна обрала європейський демократичний шлях розвитку, рішуче відмовившись бути колонією совєтсько-россійсько-фашистської імперії. Бо лише серед вільних демократичних країн Європи і Цивілізованого Світу Україна мала змогу повернути свою втрачену Незалежність. Адже чверть століття з миті відновлення Незалежності були фактично формальністю, і Україна фактично лишалась московською колонією.\nАле завершується багатовікова історія колонізації України.\nВдосталь у 2017 році було й "чорних ювілеїв"…\n100 років кривавих Совєтів — Совєтська кривава імперія перетнула свій сторічний "юбілєй" у 2017 році. Ще одним "столєтієм" виявилась перша совєтсько-українська війна — першою країною, якій Совєти оголосили війну вже наприкінці листопада 1917-го — була Україна…\n70-ті роковини акції “Вісла” — акт етнічної чистки й геноциду Українців з боку окупаційного режиму Польщі за підтримки НКВД СССР. Саме в роковини злочину польський шовінізм і українофобія знову здійнялись і зростають. Польща не бажає відповідати за геноцид Українців і все ще є окупантом Західних Теренів України.\n70-ті роковини операції “Запад” — акт етнічної чистки вже з боку совєтських окупантів, коли сотні тисяч Українців, рідних вояків УПА, вивозились до Сибіру. СССР і Польща завжди вміли спільно діяти…\n«Коли наїсться сарана?» — це риторичне питання вельмишановне панство розгляне крізь призму історії тисячоліття, від епохи Золотої Орди до наших днів.\nКАЦАПИ ЯК САРАНА!\nЗахоплюють всі землі, до яких дотягнуться, поневолюють всі народи навколо, намагаючись їх або винищити, або перетворити на собі подібну масу сарани, перетворюють на лайно все, до чого торкаються!\nА коли знищать ресурси на загарбаних теренах — вирушають далі!\nСаме так описувались інопланетні загарбники в культовому блокбастері «День Незалежності», і ця характеристика напрочуд схожа з ордами із мєщорскіх болот. «Коли наїсться сарана?» — таку назву мала документальна хроніка про Велику Війну в культовому фантастичному романі «Людина з Високого Замку» про альтернативну реальність та історичні паралелі.\nЗамість того, щоб перебувати у тому Майбутньому, про яке мріяли футурологи й фантасти у ХХ столітті, Світ у ХХI столітті опинився на порозі III Світової війни, огорнутий чорним димом локальних війн та відхаркується кров'ю під гнусаве хіхікання карликового плюгавого кацапчика...\n«Коли наїсться сарана?» — це питання риторичне.\nОзираючись в далеку історію, не можна не згадати козацьку добу України.\nБарвінок — українська блакитна квіточка, від якої у царя Пєтра Пєрвоґо вуса дибки ставали, у лярви-імпєратріци Катьки Второй гикавка починалась, кацапів понині корчами корчить, а чєкісти навіть на дитячий журнал «Барвінок» кидаються, мов скаженні!\nЧим так дратує ніжна блакитна квітка барвінку кацапів?\nА це генетична пам'ять у кацапів спрацьовує, бо свого часу задавали їм перцю запорожські козаки Барвінкової Паланки, з часів отмана Івана Барвінка і до часів остаточної окупації України та руйнування Запорожської Січі. Саме Барвінківська паланка (Барвінкова Стінка) була для кацапів неначе кістка у горлянці на шляху до завоювання України.\n«Мазепинський Кордон» — спроба Гетьмана Івана Мазепи закріпити східний форпост для подальшого здобуття Незалежності і повернення українських земель, окупованих Московським Царством.\nНевдала спроба Гетьмана Мазепи здобути Незалежність Україні, показово занедбані Гетьманські Палати Мазепи і навпроти розкішний "Палац Покручів" Барятінскіх, відомий в наші дні як "санаторій путіна" — в цій публікації ми відправимось на «Мазепинський Кордон».\nЗапорожжя — козацька назва історичного краю України.\nЗруйнувавши Запорожську Січ, Єкатєріна-ІІ обізвала "новороссієй" землі Запорожжя.\nЗгодом кацапи вкрали і козацьку назву Лукомор'я — терен вільного степу між луками й морем — між Великим Лугом і Озівським морем!\nЗапорожжя — це первісна назва з часів Запорожської Січі, чи московізм?\nЯку форму назви використовувати вірно й доречно?\nЗапорожжя — бо за Дніпровими Порогами.\nЦе перше перевірочне правило в питанні Запорожжя чи Запоріжжя.\nАле насправді, за сучасними нормами української мови однаково вірним є використання як козацьких назв Запорожжя, Запорожська Січ, Запорожський край, так і сучасних Запоріжжя та Запорізька Січ, Запорізька область.\nНе забуваймо про українську діяспору Канади — найближчого союзника України. Українська діяспора складає значну частину населення Канади і внесла вагомий внесок в розвиток цієї країни за останні сотню років. Канада для Українців є другою Батьківщиною. 125 років тому, Канада прийняла перших міґрантів з України, згодом ставши другою Батьківщиною для чисельної української діяспори. Саме в Канаді знайшли прихисток Українці, що змушені були тікати з рідної України від різних окупантів: совєтських, нацистських, польських, мадярських...\nСаме Канада є першою країною Світу, котра визнала відновлення Незалежності України.\nУкраїнське Різдво в Канаді — кутя, перша зірка, колядки, навіть мушкательки у вікні...\nДивовижна і вельми раритетна кольорова документальна хроніка 1942 року про Різдвяні Свята і побут Українців у Канаді, а також спогади сучасника того часу…\nУкраїнці привезли до Канади з України не лише традиції та обряди, але й частинку України, частинку душі, не забуваючи про предків та покинуту Батьківщину... Чи не кожен з міґрантів віз із собою в кишені коло серця загорнуту в хустинку жменьку рідної землі із садочка, з-під рідної батьківської хати… Хтось віз ікони, у когось були навіть фотокартки з рідними, які теж брали з собою "в Гамерицький край"…\nТаким був рік 2017 на блоґ-майданчику «Порохівниця».\nРік 2018 не менш рясніє 100-річними датами.\nБій під Крутами, Берестейський Мир, Кримський похід запорожців Болбочана, 100-річчя Військово-морської Державної Фльоти України, Листопадовий Чин, 100-річчя завершення Першої Світової війни (і продовження цієї Великої Війни вже совєтсько-українськими та кремлядсько-гібридними війнами по сей день)...\nУкраїна у вирі цієї Великої Війни вже 100 років.\nПитання, як Держава згадає про все це?\n«Порохівниця» не омине 100-річні дати.\nЗалишайтесь з нами.\n* примітка — деякі публікації 2017 року оновлено і перенесено до 100-річних дат 2018 року, гіперлінки в цій публікації оновлено.\nОпубліковано Січень 1, 2018 Грудень 31, 2018 Автор «Porohivnyçä» «Порохівниця»Категорії Публіцистика,Історія,Велика Війна,Культура та мистецтво,РештаПозначки «Porohivnyçä» — «Порохівниця»,редакторська колонка\nПопередня стаття:❄ З Новим Роком! Щасливого Різдва! ❄\nНаступна стаття:100 років українській валюті


Або-або (фрагмент) - Олена Теліга / Бібліотека Української Літератури – UkrClassic.com.ua\nГоловна » Каталог авторів » Т » Теліга Олена\nАбо-або (фрагмент) – Олена Теліга\n— Я? Не знаю… Ні… Я взагалі ніколи не вийду заміж.\n— Якраз на повістці до нашого професора. Між іншим, щодо нашого професора… Вимий руки, ти вся в атраменті. Обличчя теж, ось тут, біля носа, як ти так вимазалась?.. Щодо професора… Ти чула, що з ним вчора було? Знаєш старшого майстра, комуніста Бабенка? Ну, є такий. Ще молодий, амбітний, але цілком неінтелігентний, двоклясову школу скінчив. Та майстер, кажуть, дуже добрий. За те його всі цінять, але ж і бояться, бо, розумієш, комуніст, має зв’язки. А щодо сентиментів, то не дуже… Цього самого Бабенка ніколи не задовольняла та пошана, яку йому виявляли як здібному майстрові. Він захотів іншого. І уяви собі… ну, вгадай, чого він захотів?\n— Аякже ж. Тільки він трохи заспокоївся, як почала охкати й плакати пані Ольга, мовляв, що з ним буде, куди вони подінуться й що вона, хвора, буде робити… Адже ж інші підуть, бо вони люблять свою родину, вона у них на першому місці. Від підпису рука не відвалиться. Що ж робити, коли тепер весь світ перевернувся, а з вовками жити — по-вовчому вити. Потім ще щось торохтіла про те, що вона йому все життя своє офірувала, а він для неї такої дрібниці не може зробити.\nАж по хвилі стою я в передпокою й бачу: виходить він в своєму парадному френчі. Знаєш, що з зеленої портьєри, права кишеня вища, ліва — нижча. Пройшов повз мене, ні слова не сказав, але ясно було, куди йде. А повернувся, мабуть, пізно, бо ніхто не чув. Вже сьогодні в деканаті дізналися, що всі до одного підписали диплом, а потім… А потім була чудова вечеря з вином. Бабенко був в надзвичайнім гуморі, дуже привітний, всіх частував, а нашому старому весь час підливав. Той відмовлявся, а потім пив, як і всі…\n— І пішла б, і пила б, коли б іншого виходу не було. Дивись, яка героїня. Шарлотта Корде. Та чого ти посмутніла? Ходім краще по квитки. Завканц вже, мабуть, повернув з обіду.\nДуша на сторожі: Вибір з поезій – Олена Теліга\nМюнхен: Культура, 1946. – 31 с. Зовсім невеличка, зворушлива добірка віршів Олени Теліги, набрана\nОлена Теліга – Вибрані твори\nЛьвів: Смолоскип, 2008. – 534 с. Видавництво Смолоскип презентує друге, доповнене видання вибраних творів\nЯ руцi, що била, – не пробачу – Олена Теліга\nЯ руцi, що била, — не пробачу — Не для мене переможний бич !\nЧорна площа – Олена Теліга\nЧОРНА ПЛОЩА І Це ввижається в ніч, коли змучена пам’ять Божевільних думок від вогню\nНе цвітуть на вікні герані — Сонний символ спокійних буднів. Ми весь час стоїмо


В Данії збудували новітню хвильову електростанцію. Відео : EcoTown\nВ Данії збудували новітню хвильову електростанцію. Відео\nНаталія Федосенко | 03.05.2016\nНезвичайний спосіб генерації хвильової енергії пропонує датська компанія Wavestar. Вона розробила морську машину c плавучими буями на балках, які приводяться в рух завдяки кінетичній енергії хвиль і перетворюють її на «чисту» електрику, пише Еcotechnica.\nКонцепція була винайдена ентузіастами вітрильного спорту Нільсом і Кельдом Хансенами (Niels and Keld Hansen) в 2000 році. Завдання полягало в тому, щоб створити регулярне вироблення енергії з океану за рахунок набігаючих хвиль з інтервалом 5-10 секунд. Це було реалізовано за допомогою ряду напівзанурених буїв, які піднімаються і опускаються відповідно до рухів води, забезпечуючи безперервне виробництво електроенергії.\n«Унікальна система захисту електростанції від шторму – один з багатьох запатентованих аспектів дизайну – гарантує надійність роботи в найнесприятливіших умовах і являє собою справжню віху в розвитку хвильових генераторів. Хвильова енергія буде відігравати вирішальну роль у забезпеченні нашого енергетичного майбутнього, але тільки установки, які можуть витримати найсильніші шторми, здатні реально запропонувати ефективне рішення», – йдеться на сайті проекту.\nКомпанія Wave Star Energy зараз тестує експериментальну електростанцію в Північному морі біля мису Ханстхольм на північному заході Данії. Хвильова електростанція розташована в морі в 300 метрах від берега, там, де закінчується портовий пірс, і пов'язана з ним коротким пішохідним містком, що забезпечує обслуговуючому персоналу вільний доступ в будь-який час.\nУстановка WaveStar перетворює кінетичну енергію хвиль в електрику за рахунок поплавців, які піднімаються і опускаються вгору і вниз по мірі руху хвиль. Поплавці кріпляться за допомогою рухомих балансирів, розміщених на платформі, опори якої закріплені на морському дні. Рух поплавців передається через гідравлічні поршні на обертається генератор, який і виробляє електроенергію.\nКожен округлий поплавок має в діаметрі близько 5 метрів і виготовлений зі скловолокна. Одна модульна платформа може включати до 20 рухомих буїв. У робочому положенні вони опущені на воду і розгойдуються хвилями, що змушує важелі, прикріплені до поплавців, переміщатися вгору-вниз. Кожен з важелів з'єднаний з гідравлічним циліндром, і через них рух поплавців передається на вал електричного генератора.\nНа сьогоднішній день прототип являє собою тільки один модуль експериментальної хвильової електростанції потужністю 500 кВт. При необхідності збільшити продуктивність станції, можна додавши відповідну кількість модулів. Для оптимальної роботи установки висота хвилі не повинна перевищувати 2,5 метра. Якщо ж вона досягає 3 метрів і більше, то поплавці піднімаються над водою для запобігання ушкоджень. У разі шторму вся платформа електростанції здатна підніматися на висоту до 10 метрів.\nЄ у цієї концепції і свій недолік – подібна установка призначена для встановлення в прибережних зонах глибиною не більше 7 метрів. Однак в одній тільки Європі місць, придатних для монтажу установок WaveStar, вистачає – крім Данії, вони є в Португалії, Шотландії, Франції та Ірландії.


Політика 2012-07-11 20:02 Крамар Олександр\nЗакінчення. Початок читайте: Основа цивілізаційного вибору (частина 1)\nОРІЄНТИРИ ДЛЯ УКРАЇНИ\nЗ огляду на вище описаний успішний досвід країн нашого регіону та з урахуванням цивілізаційних викликів, які стоять перед Україною, необхідною бачиться системна мовна політика, спрямована на консолідацію політичної нації на основі української мови як базової ознаки ідентичності та ключового інструмента розриву із совковими традиціями й подолання постколоніальної інерції до євразійської деспотично-люмпенської моделі (культурно-інформаційний та цивілізаційний простір якої сьогодні реставрують і кристалізують на основі російської мови).\nДля цього потрібно розширити простір використання української до масштабів, які перетворили б її з формально-ритуальної на повнофункціональну державну мову. А такого можна досягнути лише гострою потребою її знання й використання, без чого в будь-якої людини не було б шансів реалізувати себе в країні. Значне поширення російської серед українців не може бути виправданням для утвердження за нею якогось особливого статусу, навпаки, воно має нагадувати про масштаб проблеми русифікації, яку необхідно чимшвидше подолати.\nБільшість російськомовних у побуті українців не просто лояльно ставляться до української, а й прагнуть перейти на неї. Однак такої можливості у зрусифікованому з імперських часів середовищі не мають. Тому слід забезпечити право вільного доступу до україномовного продукту в ЗМІ, культурному просторі, чого не відбувається нині.\nІ що більшою є частка наших «російськомовних» земляків у тому чи тому регіоні або населеному пункті, то рішучішими мають бути державні зусилля щодо створення умов для їхнього добровільного повернення до рідної мови – української. За основу слід брати не кількість людей, які під впливом постколоніальної інерції продовжують спілкуватися нав’язаною їм упродовж трьох століть насильницької русифікації чужою мовою, а частку українців (яка сягає 80%). І природною мовою в них має бути саме українська так само, як у росіян російська, поляків – польська, а в турків – турецька. З іншого боку, чисельність носіїв російської треба визначати не на основі сформованої внаслідок тривалої політики русифікації викривленої етнолінгвістичної структури, а виходячи із частки етнічних представників, яка не перевищує 16%, і в усіх регіонах, окрім Криму та Севастополя становить меншість населення.\nПершими реальної, а не декларативної українізації мають зазнати державні та бюджетні організації. На це достатньо одного року. Усі держслужбовці, які за даний час повноцінно не оволодіють українською, не зможуть далі працювати (до окремих висококваліфікованих співробітників можливий індивідуальний підхід, крім того, під відповідну норму можуть не підпадати співробітники, яким до виходу на пенсію залишилося менше п’яти років).\nСпівробітники органів державної та місцевої влади, судової та правоохоронної системи, соціальні працівники у спілкуванні із громадянами, які звертаються до них російською або іншими мовами національних меншин, можуть ними й відповідати, але тільки впродовж перших 3 років перехідного періоду. Надалі державні органи та судова і правоохоронна системи мають бути переведені повністю на українську, а в спілкуванні з особами, які не розумітимуть державної мови, слід задіювати перекладачів. Для пенсіонерів та малозабезпечених категорій громадян вони можуть бути найняті за рахунок бюджету.\nЧитайте також:Мова і язик: між панікою і розумом\nПроте найпотужніші інструменти інтеграції політичної нації – це освіта, ЗМІ та культурний продукт.\nУ навчальних закладах, де мовою викладання є українська, в робочий час потрібно використовувати лише її (з відповідними санкціями для порушників цієї норми). Винятки можливі лише за ситуації, коли відбувається підготовка іноземних студентів. Упродовж перших п’яти років має бути проведено перепідготовку викладацького складу навчальних закладів, де мовою викладання є державна. Мета – підтвердження їхньої здатності вільно володіти професійною українською мовою для викладання своїх предметів. Ті, хто не пройдуть переатестації, мають бути позбавлені права працювати в закладах, де мовою викладання є українська, й за наявності вакантних місць переспрямовані на роботу до шкіл із мовами національних меншин.\nАби створити можливості для вивчення української тим, хто хоче, однак не може її опанувати (особливо у сильно зрусифікованих регіонах), на базі навчальних закладів необхідно створити розгалужену мережу безкоштовних курсів.\nЩоб відкрити перспективи для самореалізації представників молодого покоління нацменшин у державі, де єдиною повнофункціональною державною мовою стане українська, в закладах дошкільної та середньої освіти, де навчання проводять мовами відповідних груп населення, має бути запроваджено поглиблене вивчення українських мови, літератури, історії і традицій, що матиме на меті прищепити дітям повагу до національної ідентичності країни, де вони проживають.\nПоступово частка предметів українською, що їх викладатимуть у школах національних меншин, які фінансовано коштом державного та місцевого бюджетів, має поступово збільшуватися: від 20% на п’ятий рік реалізації програми на 20% кожні наступні п’ять років. Із тим, щоб по завершенні 15-річного перехідного періоду в таких школах державною мовою викладали 60% предметів. Водночас вивчення всіх предметів можна проводити виключно на основі створених і затверджених Міносвіти України навчальних програм та за чітко визначеним переліком підручників, розроблених і надрукованих у країні.\nОсобливу увагу має бути приділено дерусифікації ЗМІ, кінопрокату й ринку друкованої продукції. На всіх приватних загальнонаціональних телерадіокомпаніях ефір українською повинен охоплювати не менш ніж 80%, а мовами етнічних меншин – зіставно з їхньою часткою в структурі населення країни. Для регіональних телерадіокомпаній у місцях компактного проживання етнічних меншин частка ефіру державною мовою може бути встановлена на рівні не менш як 50%. Водночас упродовж перших п’яти років можна допускати субтитрування україномовного продукту мовами відповідних меншин.\nДоцільно також використати фінський досвід. Упродовж перших трьох років має бути створено державне телебачення (п’ять-шість каналів) із одним каналом для національних меншин, ефір яких наповнювався б аудіовізуальним продуктом російською, кримськотатарською, румунською, болгарською, польською та іншими мовами. Ефір решти держканалів має бути формовано продуктом виключно українською мовою (оригінальним чи дубльованим).\nУ сегменті друкованих ЗМІ внаслідок постімперської інерції та експансії російського продукту на територію України сформувалася ситуація, в якій реальні запити її громадян спотворюються. Більшість, яка хоче й може читати українською, не маючи відповідної пропозиції, погоджується користуватися російськомовним продуктом. Складається неприйнятна і загрозлива для країни ситуація, коли пропозиція визначає попит (утім, за сучасних реалій, так часто трапляється і в інших сферах економіки).\nЗ метою захисту позицій державної мови на перехідний період (20 років) має бути введена обов’язкова норма про те, що всі друковані періодичні видання, реалізовані на території України, повинні мати україномовну версію свого продукту. Її присутність обов’язкова в усіх точках збуту не гірше за російськомовну. Лише такий підхід здатен подолати постколоніальну інерцію «нав’язування попиту», спотворення реальних запитів громадян, яка все ще спостерігається нині.\nЧитайте також Закон про мови: регіонали-«безпрєдєльщики» не помічають безпомічних опозиціонерів\nЩоб стимулювати ринкові механізми на книжковому ринку, потрібно передбачити прозорий механізм державного дотування перекладу книжок українською з рівним доступом для всіх учасників ринку. Частка тиражу й асортименту книжок у книгарнях усіх регіонів України має коригуватися з часткою українців у структурі тамтешнього населення, але не може бути нижчою за 50%.\nЗ метою стимулювання розвитку національного кіно та шоу-бізнесу можна запозичити польський досвід: держава має взяти на себе фінансування 90% першого фільму/альбому молодих вітчизняних режисерів та виконавців. При цьому має ітися про продукт виключно українською мовою. Для цього може бути використано отримані від успішних проектів кошти, а додатковим джерелом фінансування програми мають стати спеціальні збори на книжкову, кінематографічну та аудіопродукцію, виготовлену за кордоном або недержавною мовою всередині країни.\nЗ огляду на фактично втрачені два десятиліття, перехідний період, упродовж якого має завершитися поступова дерусифікація основних сфер життя, не може тривати понад 10–15 років, після яких основною мовою спілкування в державі повинна стати українська. Ширшу сферу застосування російська може зберегти лише в тих регіонах, де частка власне росіян зіставна з часткою українців або її перевищує. Такими є лише Крим та до певної міри Донбас (без півночі Луганської області).\nУ будь-якому разі після 10–15 років відбудеться реальне структурування суспільства. Значна частина тимчасово російськомовних у побуті громадян, які нарешті дістануть україномовне середовище, якого вони часто не мали впродовж останніх 20 років, повернуться до рідної мови. З огляду на те, що й певний відсоток людей з етнічних меншин завжди переходить на реально домінуючу в країні державну мову, частка україномовних у перспективі має зрости більш як до 80%. Інша частина – залишиться національною меншиною.\nДля того щоб мовна політика мала вигляд не одноразових акцій, а була комплексною, системною, розрахованою на тривалий час і, головне, втілювалася, важливо створити ефективний державний орган для контролю за дотриманням мовного законодавства з чітко визначеними повноваженнями, прописаними механізмами їхньої реалізації та можливостями вживати санкції проти порушників.\nНаприклад, в Естонії з цією метою була створена Мовна інспекція, в Латвії цю роль виконує Центр державної мови. Їхнє завдання – стежити за виконанням закону про мову. Крім того, цим органам були надані широкі права адміністративного впливу на державні та громадські організації, приватні структури та певне коло осіб. До компетенції інспекції входять контроль за виконанням вимог до вживання мови в діловодстві органів державної влади та місцевого самоврядування, у сфері обслуговування, торгівлі та охорони здоров'я, а також контроль за знанням державної мови працівниками, зобов'язаними нею володіти.\nІнспектори мають право вживати різні заходи адміністративного впливу: від попереджень до накладання великих штрафів, що стягуються з організацій і приватних осіб, а також приписів державним установам і приватним підприємствам про звільнення працівників. Ефективність діяльності проявляється в епітеті, який вона здобула серед тієї частини суспільства, що вперто ігнорує державну мову, – «Мовна інквізиція».\nНайвідоміша складова роботи Мовної інспекції Естонії полягає у проведенні регулярних перевірок у різних установах, де є значна кількість російськомовних працівників, зобов'язаних знати і використовувати естонську мову (до таких належать, наприклад, вчителі російської мови в російських школах або вихователі в російських дитячих садках).\nПриміром, у листопаді того року Мовна інспекція визнала неприйнятними виявлені під час перевірки факти ведення засідань міськради міста Нарви переважно російською мовою та поставила перед її головою Алєксандром Єфімовим вимогу привести її роботу у відповідність до національного законодавства про місцеве самоуправління та державну мову. Пізніше були звільнені п’ять працівників дитячого садка у Нарві. За словами директора закладу Маре Вялья, після попередження, зробленого рік тому, ці вихователі так і не вивчили естонської, а тому продовжувати працювати не мали права.\nЧитайте також: Для України готують «гарячий» сценарій на осінь 2012 року?\nІНФОРМАЦІЙНА ВІЙНА ТА ПОДВІЙНІ СТАНДАРТИ\nНе варто боятися прогнозованого посилення інформаційної війни Кремля та проросійських сил в Україні з дискредитації такої, по-справжньому державницької мовної політики. Вона й так ведеться та й велася, навіть попри очевидну абсурдність поширюваних тез на тлі продовження тихої русифікації низки регіонів і сфер життя в Україні. Варто розуміти, що невдоволення викликають не наявні чи відсутні реальні порушення громадянських прав, а неготовність низки представників колись панівної нації імперії погодитись на статус національної меншини.\nКоли протягом останніх двох десятиліть тривав процес русифікації українців Криму, можливостей для задоволення їхніх потреб у освіті рідною мовою не було, а публічна сфера півострова продовжувала жити виключно російською мовою, тривала безпідставна істерія, наслідком якої стало те, що, за даними соцопитування, проведеного Центром Разумкова 2008 року, 75,2% респондентів на півострові заявили, що їх «насильно українізують». Це при тому, що на півострові лише 17,9% українців змогли зберегти свою рідну мову, тоді як серед росіян російську рідною продовжують вважати понад 95%. Мабуть, наслідком такої «насильної українізації» можна вважати ненормальну ситуацію, коли серед громадян України, мешканців Криму лише кожен четвертий володіє українською (26,5%), а не можуть розмовляти або й зовсім не розуміють – 43,4%.\nНевдоволення з боку Кремля і зорієнтованих на нього сил в Україні може зникнути лише в разі юридичного утвердження панівного статусу в постколоніальних державах, а в ідеалі відродження втраченої імперії, або остаточного усунення підґрунтя для таких претензій. Це і є причиною того, чому керівництво РФ, яке плекає реставраційні плани щодо так званого євразійського простору, так активно підтримує невдоволення серед російськомовного населення наявними правами в пострадянських республіках, широкими як для етнічних меншин, але завузькими як для панівної нації.\nЗусилля Латвії та Естонії, спрямовані на дерусифікацію та розширення до необхідного рівня сфери функціонування державної мови, також спровокували протидію з боку Москви та зорієнтованих на неї радикальних проросійських організацій всередині цих країн. Проти обох балтійських держав ведеться фактично безперервна інформаційна війна, метою якої є дискредитувати їхню мовну політику як таку, що нібито порушує права людини та національних меншин. Причому чимало міжнародних організацій свідомо чи несвідомо цій кампанії підігрували. Проте обидві балтійські держави досягли позитивних результатів саме тому, що послідовно продовжували провадити мовну політику, попри інформаційний галас ззовні. Слушно зауважуючи, що мовне законодавство у тій же РФ значно жорсткіше.\nЗокрема, нещодавно замовлений МЗС Естонії порівняльний аналіз мовної політики в Естонії та Росії виявив низку показових фактів. У РФ реклама може бути виключно російською мовою, а в Естонії – також іноземною, якщо вона супроводжується перекладом естонською. Російські РАЦСи видають документи, зокрема, сертифікати, довідки, свідоцтва, лише російською мовою. В Естонії регістр народонаселення видає документи, якщо потрібно, англійською та російською мовами. Мовні вимоги в іспиті на отримання громадянства РФ такі самі, які естонська держава висуває вчителям, медпрацівникам і фахівцям з вищою освітою.\nЧитайте ткаож: Русифікатори на марші\nРосія назвала перехід російських шкіл в Естонії на 60% навчання естонською мовою дискримінаційним. Однак в Естонії, як і раніше, залишається можливість здобуття освіти російською мовою, тоді як національні меншини в РФ не мають змоги навчатися рідною мовою. В національних меншин у Росії, що спілкуються рідною мовою, є право на здобуття освіти рідною мовою, однак держава зобов'язана забезпечити лише російськомовну основну освіту. Це означає, що мільйонні нацменшини Росії, такі як українці, вірмени, азербайджанці, не можуть навчатися рідною мовою. Раніше в РФ можна було використовувати в судах національних республік місцеві мови, проте нині все діловодство в цивільних та адміністративних судах має вестися російською.\nДЕРЖАВА, А НЕ ГЕОГРАФІЧНИЙ ПРОСТІР\nРосійськоцентричний цивілізаційний простір, який формується на теренах колишнього СРСР під новим брендом Євразія, ґрунтується на безперспективній з погляду розвитку моделі організації як соціально-економічного життя (всеохопний монополізм деспотичного керівництва держави-деспота, яка до пори делегує можливість управляти тією чи іншою власністю лояльним до неї сатрапам, при цьому нехтуючи правами й інтересами решти громадян, яких розглядають крізь призму їхньої корисності для відповідної системи), так і суспільно-політичного (пірамідальна олігархічно-люмпенська модель, у якій верхи управляють низами, маніпулюючи найпримітивнішими інстинктами).\nВ постколоніальних реаліях України безповоротний розрив із результатами тотальної русифікації культурно-інформаційного простору (поєднаний із розширенням інтегрованості у світовий за допомогою загального оволодіння англійською) є необхідною умовою виходу зі сфери його впливу. Лише після цього країна отримає шанс на органічну інтеграцію до заснованих на традиціях громадянського суспільства особистої свободи та поваги до приватної власності європейського цивілізаційного простору та реальну соціально-економічну модернізацію, а отже, і забезпечить підвищення якості життя громадян.\nСуттю державної мовної політики має бути надання громадянам України, які раніше були насильно русифіковані або позбавлені змоги/мотивації знати природну мову спілкування на території України, можливості вільно опанувати мову держави, громадянами якої вони хочуть бути, адже є чимало людей, які не володіють українською мовою, однак пов'язують свою долю саме з нею.\nЧитайте також: Тест на право жити\nзакон про мови законопроект про мови мовна війна мовна політика\nThe Economist: Море лиха\nВійна в іншому форматі


Касим-Жомарт Токаєв Shutterstock\n05.01.2022 21:33 Читайте по-русски\nПротестувальників Токаєв назвав "терористами", які пройшли "серйозну підготовку за кордоном"\n"Покладаючись на договір про колективну безпеку, я сьогодні звернувся до глав держав ОДКБ надати допомогу Казахстану у подоланні цієї терористичної загрози. Насправді це вже не є загрозою, це підрив цілісності держави і найголовніше – це напад на наших громадян, які просять мене як главу держави терміново надати їм допомогу", – заявив він.\nЗа словами президента, саме "терористи" захопили аеропорт і п'ять літаків в Алмати, а на вулицях "безчинствують банди". "Терористи" нібито пройшли "серйозну підготовку за кордоном", а їхні дії необхідно треба розглядати "як акт агресії".\nТож звернення до глав держав ОДКБ Токаєв назвав "доречним" та "своєчасним". Наголосив, що планує домовитися про прибуття силовиків з Білорусі та Росії.\nКазахстан акції протестів Росія Білорусь


Стадії алкоголізму, симптоми і прояви захворювання - Наркологічний центр в Києві\nКлиника имени Гальченко В.В. « Блог « Стадії алкоголізму, симптоми і прояви захворювання\nВ наші дні алкоголізм набув масштабів епідемії. З цим захворюванням так чи інакше знайомі практично всі: п’ють родичі, друзі, колеги і просто знайомі є майже у кожного. Багато хто вважає алкоголізм просто слабкістю, нехорошою звичкою, але на ділі – це серйозне, хронічне захворювання, яке необхідно лікувати.\nЗвичне вживання алкоголю в компанії, на святах або вечірках, коли людина контролює кількість випитого і адекватно оцінює свої сили, може зупинитися в будь-який момент і не відчуває потреби в спиртному, називають продром або нульова стадія алкоголізму. В стадії продрома побоюватися нічого, але при щоденному прийнятті алкогольних напоїв алкоголізм може розвинутися досить швидко – за 6 – 12 місяців. Лікарі виділяють три стадії алкоголізму, симптоми яких і описані нижче.\nЦей етап зазвичай триває від 1 року до 5 років. Для нього характерні поява психологічної залежності, нав’язливих думок про необхідність випити, патологічний потяг до алкоголю. Переносимість спиртного зростає, людина може щодня приймати всі великі дози алкоголю, блювотний рефлекс при передозуванні зникає. Можуть з’явитися провали в пам’яті, пропадає почуття міри, тобто людина не може вчасно зупинитися.\nАлкоголізм друга стадія\nДруга стадія може тривати від 5 до 15 років. На цій стадії алкоголізму симптоми ще більш виражені: потяг до алкоголю все зростає, толерантність організму до спиртного досягає максимуму, запої стають тривалими і частими. Часто виникають провали в пам’яті, проявляються зміни в психіці, знижується інтелект. При різкому припиненні вживання алкоголю проявляється абстинентний синдром.\nТретій етап може тривати від 5 до 10 років. На цій стадії всі перераховані вище симптоми посилюються, знижується тільки толерантність до алкоголю – хворий п’яніє від все менших доз. Можуть проявитися захворювання печінки, шлунка, серця, головного мозку. Нерідко виявляється «біла гарячка», яка закінчується повним недоумством або навіть смертю.


Тернопільські волонтери вишили рушник для молодят-«майданівців» – Терен\nТернопільські волонтери вишили рушник для молодят-«майданівців»\nЖов 11, 2015, 14:15\nАтласний рушник з мережаним візерунком, трояндами і написом «На щастя, на долю» вишили волонтери «Самооборони Майдану» для своїх побратимів, які одружуються 16 жовтня. Наречений Максим – з Тернополя, працює таксистом, його обраниця Маша – львів’янка, студентка.\n«Так чи інакше, усі ми родом з 15 сотні „Самооборони Майдану”, – розповідає волонтерка Лілія Мусіхіна. – Півтора роки війни, що з нами не було б, сотня і чота – це найближчі і найрідніші люди. На жаль, так виходило, що досі ми зустрічалися більше з сумного приводу. Збиралися на річницю Майдану і тричі – на похоронах наших побратимів. Так символічно, що одні наші побратими тримають небо, щоб другі продовжували рід, життя, Україну. 16 жовтня в нас весілля, а 19-го – річниця за Віктором Гурняком. Бо Україна – це не лише територія, це і дітки наші. І, Слава Богу, зовсім недавно одружилася в нас одна пара, яким ми вишивали рушника. Як кажуть, в нас не відбуло і не прибуло в нашій родині, вони обоє з нашої сотні. І зараз в нас друга така приємна подія. Наш Максим одружується з Машею теж з нашої сотні.\nПід час Майдану вона була в „Правому секторі”. Їх обох серце покликало воювати на Схід. Зустрілися в одній групі „Айдару”, разом відвоювали, демобілізувалися і вирішили одружитися. Маша була поранена, довго ходила з паличкою, зараз її прооперували і все добре».\n– Єдине, за що переживаю, що після війни, після того, що там пережили, всім важко адаптуватися до мирного життя, а в них проблема подвійної адаптації, – розповідає Ліля Мусіхіна. – Крім того, що вони мають знайти роботу, облаштувати житло, навчитися жити разом в мирних умовах, то в них ще проблема адаптації, як і будь-якої нової сім’ї. Вони звикають одне до одного в побуті, в якихось дрібницях, то знаю, що цим двом людям психологічно буде важче, ніж будь-кому. Звичайно, як і будь-якій молодій сім’ї, їм потрібна підтримка. Якби хтось хотів з тернополян допомогти їм адресно, було б класно.\n– Нещодавно в нас була ситуація, коли наш боєць на третій день після демобілізації потрапив в аварію, і вони прилетіли, напевне, першими на допомогу, – каже Лілія. – Вони дуже людяні. Взагалі в солдатів таке є, що вчаться приховувати емоції, вони трошки не такі, як інші, в них цього теж не забереш, але при цьому настільки є вогонь в очах, це гарні і хороші люди. Для них хотілося вишивати.\nЛілія Мусіхіна разом з Романом Павлишиним вишили нареченим весільний рушник. Схему подарувала фірма, яка допомагає волонтерам зі схемами і бісером. Візерунок вишивали обоє, червоним – Ліля, а зеленим – Роман. Допомагали ще дівчата-волонтерки. Ліля каже, що вишиваний подарунок – це правильне і гарне рішення.\n– Молодята дуже дружні, не бояться роботи, планують жити в чиїйсь хаті біля Тернополя, в них немає пафосу, гонитви за матеріальним, – каже волонтерка. – Це в багатьох солдатів так, вони трошки по-іншому ставляться до речей, нема, як російською кажуть, вещизма. Вони звикли обходитися малим.\nЗараз вони щасливі, що вони разом, що вони є один в одного, що на голову нічого не падає. Але знаючи їх, не здивуюся, якщо вони недовго пробудуть тут. В нас був не один випадок, коли бійці навіть після демобілізації поверталися на Схід…


Конвертувати кН в ГН (кілоньютон в гіганьютон)\nкН до ГН\nкілоньютон до гіганьютон\nКонвертувати кілоньютон в гіганьютон (кН в ГН):\nЗа допомогою цього калькулятора можна ввести значення, яке потрібно конвертувати, разом з оригінальною одиницею вимірювання; наприклад, '404 кілоньютон'. При цьому можна використовувати повну назву одиниці або її абревіатуруяк приклад: 'кілоньютон' або 'кН'. Потім калькулятор визначає категорію одиниці виміру, яку потрібно конвертувати, в даному випадку це 'Сила'. Після цього він конвертує введене значення у всі відомі йому відповідні одиниці. У отриманому списку ви обов'язково знайдете конверсію, яку ви спочатку шукали. В якості альтернативи, значення, яке потрібно конвертувати, можна ввести наступним чином: '83 кН в ГН' або '96 кН до ГН' або '28 кілоньютон -> гіганьютон' або '63 кН = ГН' або '63 кілоньютон в ГН' або '86 кН в гіганьютон' або '19 кілоньютон до гіганьютон'. Для цієї альтернативи калькулятор також відражу визначає в яку одиницю конкретно потрібно конвертувати початкове значення. Незалежно від того, яку з цих можливостей ви використовуєте, він зберігає громіздкий пошук відповідного списку в довгих списках вибору з безліччю категорій та підтримуваних одиниць. Все це калькулятор робить за нас за долю секунди.\nКрім того, калькулятор дозволяє використовувати математичні вирази. В результаті, можна не тільки порахувати числа між собою, наприклад, '(10 * 47) кН'. Але різні одиниці вимірювання можуть бути з'єднані між собою безпосередньо в конверсії. Це може, наприклад, виглядати так: '404 кілоньютон + 1212 гіганьютон' або '52mm x 30cm x 47dm = ? cm^3'. Одиниці виміру, об'єднані таким чином, природно, повинні збігатися і мати сенс у даній комбінації.\nСкільки гіганьютон у 1 кілоньютон?\n1 кілоньютон [кН] = 0,000 001 гіганьютон [ГН] - Калькулятор вимірювань, який може використовуватися для конвертації кілоньютон в гіганьютон, тощо.


Вчені з'ясували, як визначити недолік вітаміну сонця. Politeka\n28 Лютого 2019, 03:00 Читать на русском\nВідомо, що нестача вітаміну сонця призводить серйозних проблем зі здоров’ям. Але як визначити, справа в вітаміні D або в більш серйозних хворобах, до цих пір залишалося загадкою\nІрландські вчені вперше визначили, що рівень вітаміну D можна вимірювати за станом волосся.\nДефіцит вітаміну D – важлива проблема в галузі охорони здоров’я. Він пов’язаний зі здоров’ям кісток, але також може бути фактором ризику виникнення депресії, серцево-судинних захворювань, діабету і раку.\nВ даний час кращим способом визначення кількості вітаміну D є вимір його концентрації в крові. Проте, за словами вчених, це може бути болісно, вимагає досвіду і навчання, а також спеціального обладнання, що не завжди можливо.\nКрім того, результат крові відображає стан вітаміну D в певний момент часу, що не зовсім точно, оскільки його кількість змінюється в залежності від пори року. Часто у людини може бути достатня кількість вітаміну D в літню пору, а взимку спостерігатися нестача.\nДослідження, проведене ірландськими вченими, – перше в світі, сказало про те, що виміряти вітамін D можна і по волоссю.\nЗа словами вчених, волосся, які ростуть приблизно на 1 см на місяць, можуть відображати статус вітаміну D протягом декількох місяців, відображаючи великі сезонні відмінності в статусі вітаміну D.\nРоздягнена Каменських наплювала на пристойності і показала інтимні ігри: "У цій позі я...", фото 18+ Вбивство Кирила Тлявова: збуваються найгірші побоювання, такого ніхто не очікував Джолі показала груди в напівпрозорому платті без ліфчика: "Красиво стирчать" Загибель відомого українського ведучого обростає загадками: назвав дату смерті\n«Суть в тому, що вітамін D є постійною в волоссі у міру їх зростання. Більше, коли концентрація вітаміну D в крові висока, і менше, коли вона низька. Тому тест, заснований на зразку волосся, може дати лікарям розуміння про наявність вітаміну D в крові людини. Якщо волосся довге, то вони можуть надати картину того, як змінювалося кількість вітаміну D навіть протягом кількох років », – говорять учені.\nНагадаємо, вчені з’ясували, до якої хвороби призводить брак вітаміну сонця.\nЯк повідомляла Politeka, лікарі розповіли, де шукати вітамін D взимку.\nТакож Politeka писала, що вітамін D захищає від раку і знижує ймовірність інфаркту.\nТеги: витамин D / волосы\nЯк підтягнути животик до весни: поради від Ілони Гвоздьової\nМедики розповіли, чим загрожує прийняття вітаміну D разом з кальцієм: дуже небезпечно\nЯк не перетворити волосся в “вороняче гніздо”: п’ять основних помилок при сушці феном


Nikostacy профіль | Sexy Car Babes\n20, Водолій, Russia\nВостаннє заходив(ла): 19.09.19 01:15:06\nНатиснувши кнопку, ви зможете підняти Nikostacy на перше місце головної сторінки на 60 секунд. Протягом цього часу чат-рум моделі стане набагато більш помітним та надзвичайно популярним! Повідомлення про вашу дію з’явиться у чаті, і його зможе побачити модель та інші користувачі чату. Nikostacy обов’язково оцінить цей жест та буде невимовно вдячною вам!\nОсобиста інформація Nikostacy\nГрафік роботи Nikostacy\nЛюбительські відеоролики Nikostacy\nСписок бажань Nikostacy


Вадим Трюхан: Україна - аспірант НАТО: рутина чи перемога?\nУкраїна - аспірант НАТО: рутина чи перемога? Вадим Трюхан\n2018-03-12 08:25 54394\nВідновлення статусу країни- аспіранта НАТО, який вона втратила за Януковича у 2010 році було давно очікуваним рішенням. Проте для багатьох експертів та оглядачів воно стало доволі несподіваним, щоб не сказати «як грім серед ясного неба». Російські ж ЗМІ сприйняли його жорстко в штики, розцінюючи ледь не як вселенську зраду з боку колективного Заходу напередодні 18 березня, коли заплановано перезатвердження нового старого Президента Росії Владіміра Путіна.\nА що ж насправді відбулося? Чому саме зараз відновлено справедливість і що означає це рішення для України, тієї ж Росії і для Європи загалом?\nПо-перше, ніяка це не сенсація, як дехто в нас вважає. Такий статус ми вже мали, і втратили його виключно через власну непослідовність у зовнішній політиці, адже обрали собі в президенти «послідовного» Януковича, що відмовився від євроатлантичної інтеграції і проголосив Україну позаблоковою державою, хоча що то означало на практиці та/або de jure досі не може пояснити ніхто з тих, хто був причетний до тієї історії.\nПо-друге, сам статус аспіранта як такий не несе якихось кардинальних змін у відносинах з НАТО. Хіба річні національні програми стануть дещо амбітнішими. Але ступінь цієї амбітності залежить виключно від наших власних амбіцій (вибачте за масло масляне).\nПо-третє, повернувши Україну до кола аспірантів, НАТО наочно підтвердило, що не збирається сприймати всерйоз будь-яких погроз з боку Москви. Не можна виключати й того, що рішення було прийнято саме зараз, як відповідь на мілітаристсько-фантастичне Послання господаря Кремля до Федеральних Зборів, проголошене з ейфорією у безпрецедентно пафосній обстановці під аплодисменти російського бомонду, які прозвучали понад 80 разів\nПо-четверте, для України статус аспіранта - це заохочення. Відтепер скептикам і критикам євроатлантичного курсу нашої держави, як доморощеним, так і іноземним, буде доволі складно переконувати українців у тому, що мол «Україна НАТО не надо». Ні, Україна потрібна НАТО, і чим далі, тим усвідомлення цього факту в більшості столиць Альянсу міцніє (тези яструбів Орбана виносим за дужки, адже раціо там мінімум, одні емрції, і то відірвані від реалій.\nІ останнє. Хай статус аспіранта є не новим для України. Хай він не внесе кардинальних змін в політику НАТО щодо України. Проте це невеличкий, можливо навіть дрібний, але крок у вірному напрямку. Відтепер в України в рази більше шансів переконати лідерів країн-членів Альянсу в необхідності надання Плану дій щодо членства (ПДЧ), якщо не на найближчому Брюссельському саміті, до якого часу обмаль, то принаймні на наступному, який відбудеться у 2020 році. А там вже й до статусу країни кандидата і до самого членства не далеко.


UA: ВОЛИНЬ інформаційно підтримує концерт духовної музики BENEDICTUS - СУСПІЛЬНЕ | ВОЛИНЬ\nUA: ВОЛИНЬ інформаційно підтримує концерт духовної музики BENEDICTUS\n11 квітня о 16:00 у Кафедральному костелі святих апостолів Петра і Павла у Луцьку відбудеться концерт духовної музики BENEDICTUS.\nУ виконанні творчого подружжя зі Львова Олени Мацелюх (орган) та Ігоря Мацелюха (флейта Пана) звучатимуть твори Йоганна Себастьяна Баха, Сезара Франка, Луї В’єрна, Богдана Котюка, Жуля Массне, Фріца Крейслера та Астора П’яццолли.\nСуспільний мовник Волині – інформаційний партнер події. Виконавці духовної музики та організатори концерту запрошені до студії UA: Українське радіо Луцьк для участі у телерадіопроєкті «РадіоДень». Про найцікавіше йтиметься у інформаційних випусках та на цифрових платформах мовника.\nЧитайте також: UA: ВОЛИНЬ: суспільний мовник завжди поруч\nПрикметно, що 11 квітня католики відзначають Свято Божого Милосердя (друга неділя після Великодня, завершення Світлої Седмиці), а у православних ще триває Великий піст. Концерт органної музики BENEDICTUS, за задумом організаторів, стане духовною підтримкою вірян обох конфесій.\nУ зв’язку із необхідністю дотримання соціального дистанціювання, кількість глядацьких місць обмежена. Обов’язкове дотримання маскового режиму.\nСлухати UA: Українське радіо Луцьк можна онлайн на сайті філії та на частотах:\nНагадаємо, телеканал UA: ВОЛИНЬ та UA: Українське радіо Луцьк разом із загальнонаціональними телеканалами UA: ПЕРШИЙ та UA: КУЛЬТУРА й каналами Суспільного радіо (UA: Українське радіо, UA: Радіо Промінь, UA: Радіо Культура) UA: ВОЛИНЬ входять до мережі найбільшого незалежного медіа в Україні — UA: Суспільне мовлення.


Тихановська про перенесення чемпіонату світу з хокею з Білорусі: Це перемога | Четверта влада\n"Я вірю, що разом ми здатні звільнити політв'язнів і не дати перетворити нашу країну в "табір". Дорогі білоруси, разом ми повернемо закон і чесні вибори. І ось тоді ми з радістю проведемо чемпіонат і запросимо на нього всіх наших міжнародних партнерів і друзів, яких цьогоріч стало набагато більше", - додала вона.\nЧемпіонат світу з хокею мав відбутися в Ризі та Мінську з 21 травня до 6 червня 2021 року. Латвія у вересні відмовилася приймати чемпіонат разом із Білоруссю, пояснюючи це напруженою політичною ситуацією після виборів президента.\nНаприкінці минулого тижня компанії Skoda, Nivea і Liqui Moly відмовилися спонсорувати турнір, якщо він відбудеться в Білорусі. 18 січня Міжнародна федерація хокею повідомила, що вирішила не проводити змагання в Білорусі й розгляне можливість проведення змагання лише в Латвії.\nЗ 9 серпня 2020 року в Білорусі тривають масові акції протесту незгодних із результатами голосування на виборах президента. За офіційними даними, перемогу в них здобув на той момент глава держави Олександр Лукашенко, за якого проголосувало 80,1% виборців (він очолював країну з 1994 року). Друге місце з 10,1% голосів посіла Тихановська. Водночас альтернативні екзитполи подавали протилежну картину - впевнену перемогу Тихановської.\nБілоруські силовики жорстко розганяли мітинги, використовуючи світлошумові гранати, гумові кулі і водомети. За час протестів сотні демонстрантів дістали травми та поранення. За даними правозахисного центру "Весна", із серпня у країні затримали понад 25 тис. осіб, сумарно вони дістали 83 тис. діб арешту. Влада заявила про чотирьох загиблих учасників мітингів, опозиція - про вісьмох.\nЄвросоюз 2 жовтня увів обмежувальні заходи проти 40 осіб, відповідальних за фальсифікацію результатів президентських виборів і насильницьке придушення мирних протестів. 6 листопада ЄС запровадив санкції проти Лукашенка і ще 14 білоруських посадовців. 17 грудня ЄС увів третій пакет санкцій проти Білорусі, обмежувальні заходи стосувалися 29 осіб і семи організацій.\nОпозиція наполягає на проведенні нових виборів у Білорусі. Лукашенко заявив, що спочатку у країні треба змінити конституцію (проєкт нової конституції, за його словами, презентують цьогоріч), а вже після цього провести нові вибори.


Тутовицька ЗОШ 1-3 ст. - Історія села Тутовичі\nРідний край, рідна домівка ... В цих словах зібрано щирі людські сподівання. У кожного з нас свій вимір, своє сприйняття, своє ставлення до рідного краю, батьківської оселі, звичаїв та обрядів нашої історії . Де б ми не були, де б ми не жили – спогади про рідний край, милий розуму і серцю, завжди будуть з нами.\nПоліський край багатий на чудові мальовничі села. Тут, у мальовничому куточку Західного Полісся, де тече найбільша річка в о бласті Горинь, розташоване село Тутовичі.\nП облизу села є сосновий ліс, який переходить у мішаний. Ростуть тут гриби, чорниця, брусниця, ожина, а на мохових болотах – журавлина. Восени узлісся полум’яніють яскраво-червоними кетягами калини, жовтогарячими китицями горобини, чорними й терпкими ягодами черемхи. На правому березі Горині розкинулись ланцюжком сусідні села Цепцевичі, Трискіно та Ремчиці.\nІсторичний нарис «Краю мій лелечий» в першу чергу призначений для жителів села Тутовичі та вихідців з цього села. Дане видання буде корисне краєзнавцям, бібліотечним працівникам, вчителям, учням, всім, хто цікавиться історією Сарненського району.\n^ Вас вітає село Тутовичі\nСело Тутовичі засноване у 1511 році.\nНаселений пункт село Тутовичі - центр сільської ради.\nДо складу Тутовицької сільської ради входять села: Тутовичі, Цепцевичі, Висове, Довге, Чемерне.\nСільська рада утворена у 1939 році.\nВідстань від районного центру м. Сарни до центральної садиби шосейним шляхом - 12 км., до обласного центру м. Рівне – 115 км.\nЗагальна територія ради становить 8651.9 га.\nПлоща населених пунктів – 780,8 га.\nКількість населення станом на 01.01.2011 року – 6447 чоловік.\nСело розташоване на берегах річки Горинь.\nМій рідний край, Тутовичі мої,\nПерлина в мальовничій Україні.\nПоля розлогі, сонячні гаї,\nДушею й серцем ми навік єдині.\nВсі ми - діти однієї матінки-землі. Наше село - частинка кожного із нас. Тут жили наші діди, прадіди, тут живуть і працюють наші батьки. Тут корінь нашого славного роду українського. Завітаймо уявою в давне історичне минуле села Тутовичі, адже воно сягає сивої давнини.\nВперше про село згадується в "Архіві князів Любартовичів Сангушків в Славуті” за 1511 рік як про с.Тутовіче. На Погоринському ключі поселень у межах Сарненського району с. Тутовичі чи не найстаріше після Степаня, Кричильська та Короста. І значно старіше за Цепцевичі, Тріскині та Ремчиці.\nІснує багато легенд про походження назви села. Одні люди переказують, що тут проживало плем’я дулібів – волинян на чолі зі старійшиною Тутоле, на честь якого і назвали поселення. З іншої версії слідує, що нібито риболовам сподобалось місце на правому березі повноводної, тихоплинної Горині, а саме ліси, що в притул наближались до неї, широкі затоки і луки, красиві обрії. Тож вони і вирішили оселитися тут. Сполучення цих двох понять породило цікаву назву - Тутовіче, що згодом перейшло в Тутовичі. Ще за однією - питання про поселення в цьому місці вирішувало віче, яке і вирішило, що треба оселитися тут.\nТутовичі мають багату історію. Його мешканці радо вітали загони Северина Наливайка, що прибули сюди у 1596 році, й самі вливалися в них для боротьби проти шляхетського панування.\nЗ новою силою розгорнулась боротьба селян краю в період Визвольної війни 1648 - 1654 років під проводом Богдана Хмельницького. Тоді на боротьбу проти польської шляхти піднялося населення багатьох пригоринських і прислучанських сіл. Повстанські загони діяли в Тутовичах, Коросту, Ремчицях, Немовичах, Тинному. За Великими Цепцевичами збереглися кургани, де зупинялися на відпочинок запорозькі козаки. Саме біля Тутович переходили мілководну Горинь загони повстанців.\n^ Свято-Михайлівська церква\nминулому село Тутовичі належало до Луцького повіту. Село прикрашала Свято-Михайлівська церква, дерев'яна, з такою ж дзвіницею, - старий свідок величезної кількості подій, що пронеслися над цим поліським селом. З історичних джерел відомо, що цій святині понад 360 років. Церкві належало понад 80 десятин землі, діяла церковнопарафіяльна школа. На кінець XIX століття в селі нараховувалося 696 парафіян, з яких 352 - чоловіки і 344 -жінки.\nТаких архітектурних пам’яток на Поліссі одиниці. У 2009 році церкву було відновлено за кошти уродженця села, який на даний час проживає у Росії, генерального директора Московського заводу плавлених сирів «Карат» Володимира Корсуна. Оновлена церква дійсно стала окрасою та гордістю села, одним із символів духовності, віри й патріотизму місцевих християн.\nКожне село має свій неповторний шарм, свою історію. Люди примножують тут свої здобутки, бережуть славні традиції й обряди, передаючи дітям й онукам багатство свого родоводу.\nУ листопаді 1917 року в селі було проголошено радянську владу, восени 1920 року Тутовичі разом з західноукраїнськими землями попали під владу Польщі.\nУ вересні 1939 року на Західну Україну знову прийшла радянська влада. В цьому році було створено сільську раду, першим головою сільської ради був Якименко Кирило Матвійович. Архівні дані наявні з післявоєнного 1947 року.\nАле не всім було до вподоби колгоспне життя. Противники колективного господарювання, які не хотіли миритися з втратою приватної власності, тероризували селян – бідняків. Внаслідок боротьби між колгоспниками і їх противниками було вбито і закатовано 30 чоловік, спалено 11 хат активістів колгоспу.\nУ 1948 році весняну оранку виконали тракторами Сарненської МТС. З цього ж року в колгоспі вже перебували 82 особи.\nУ 1951 році відбулося укрупнення колгоспів. До складу колгоспу «Шлях до комунізму» увійшли колгоспи ім. Чкалова та ім. Чапаєва. Укрупнений колгосп перейшов до розширення фонду орних земель за рахунок освоєння перелогових земель, осушення боліт. Колгосп обробляв 5195 га землі, в т.ч. 1560 орної. У господарстві вирощували льон, картоплю, розвивалося м’ясо-молочне тваринництво.\nВ 1949 році в селі Тутовичі було побудовано сільський клуб, першим завклубом був Сорока Нафанаїл Григорович. В приміщенні клубу було виділено кімнату під бібліотеку. Її послугами користувалися мешканці та учні школи не тільки села Тутовичі, а також наближених сіл. Першим бібліотекарем працювала Бойко Валентина Іванівна. В 1970-х роках було побудовано окреме приміщення бібліотеки, яка функціонує і до теперішнього часу. До послуг жителів села було відкрито дільничну лікарню на 35 ліжок та амбулаторію, з 1956-го до 1960-го на прийом сюди приходили хворі з Яринівки, Цепцевич, Тріскинь, Довгого й навіть із сіл Володимирецького району.\nДо 1967 року з села до райцентру вела ґрунтова дорога. У 1967 році на честь Жовтневої революції прокладена дорога з твердим покриттям від Сарн до Тутович через Тріскіні та Цепцевичі, і від Тутович до Довгого, Чемерного і на вихід до траси м.Сарни.\nУ період 1970-2000-х років багато змін відбулося на селі. Побудовано нове приміщення правління колгоспу (нова назва «Горинь») та сільської ради. Громадою християн віри євангельської збудовано молитовний будинок. В ці роки село росте і чисельно, і в плані побуту, в середньому в рік будується по 5-7 будинків селян.\n^ Загальноосвітня школа\nПісля проголошення Незалежності України великі зміни відбулися в Тутовицькому колгоспі «Шлях до комунізму», який спочатку перейменували в «Горинь», а згодом на базі колективного сільськогосподарського приватного підприємства утворилося декілька самостійних господарств, одне з них - селянсько-фермерське «Тутовицьке», яке очолює Володимир Павлович Гоч. Він незмінно працює на посаді керівника з 1985 року й разом із колективом пережив часи глибокої кризи на селі, недолуге реформування галузі, під час якого особливо боляче постраждали агроформування. Тоді скорочували працюючих, зменшували поголів’я худоби (часто до нуля), селяни страждали від безробіття. Однак у Тутовичах зуміли зберегти сільгоспвиробництво.\nПри в'їзді в село праворуч обов'язково приверне увагу пилорама приватного підприємця Святослава Демчука. Працює вона вже четвертий рік. І надає послуги не лише для місцевого населення, а й у межах України.\nСело процвітає, будується, бо живуть у ньому працелюбні, як бджілки люди, які трудяться з ранку до вечора, аби на столі був хліб насущний. Завзяття, пристрасть до селянської праці передають у спадок дітям, вони – їх майбутнє. Тож нехай над цим тихим поліським куточком завжди буде чисте небо, цвітуть сади, хай лине дзвінкий дитячий сміх і буде на столі пахучий хліб.


SUP-серфінг для двох в Одесі ✔ Купити в подарунок або забронювати для себе — bodo\nкупили 1 113 разів\nСупер Впервые такое пробовала, с первого раза всё получилось\nОтличная спортивная морская прогулка\nВ нашої родини враження вже стає доброю традицією! Дуже дякую каякінг центру в Одесі та бодо! Вже який рік найкращі дні народження!!! ❤\nSUP-серфінг для двох в Одесі купили 1 113 раз\nподарували 342 рази\nДрузі проведуть час на території культурно-розважального комплексу. Їм нададуть шезлонги та пляжні парасольки. Відвідувачі зможуть відпочити біля басейну та поплавати.\n1000 грн 2 люд. 1 день\n500 грн 1 люд. 1 день\nподарували 2 685 разів\nНовачки навчаться набирати швидкість, перемикати передачі та безпечно гальмувати.


ДЕРЖАВУ БУДУЮТЬ ЛЮДИ, А НЕ ПОЛІТИКИ\nКатегорія: Новости Украины и Мира\nПодії 2013-2014 рр. дали українцям, те чого їм не вистачало: згуртованості та сприйняття себе частиною та власником своєї країни. Допоки існують люди, які власноруч змінюють світ на краще, в нас є майбутнє.\nНайініціативніші та найнаполегливіші представники всіх сфер соціуму вже давно не чекають допомоги від держави, а намагаються вирішувати актуальні соціальні запити самостійно: створюють проекти та програми, залучають партнерів, волонтерів, виконують проекті завдання. З метою об'єднання таких новаторів та тиражування їхніх досягнень в Україні та світі у 2013 році і було започатковано Форум «Найкращі соціальні проекти України».\nУчасниками Конкурсу стали проекти з 22 регіонів України.\nСтруктура проектів за учасниками\nРегіональний розріз поданих проектів\nКількість проектів за номінаціями\nЦей факт доводять і результати дослідження, проведеного організаторами Форуму серед зареєстрованих учасників. В дослідженні взяли участь представники від державних органів влади (11), середнього та великого бізнесу (17), соціально-орієнтованих НКО (67). Опираючись на статистичні дані про стан реалізації соціальних проектів та результати анкетування учасників, зроблено наступні висновки:\n2. Відсутність публічної національної мапи учасників соціальної сфери сприяє розпорошенню зусиль як донорів та інвесторів, так і учасників галузі; гальмує налагодження комунікаційних зв'язків між організаціями, які надають/реалізують послуги/продукти та державними установами, інвесторами, ЗМІ.\nЯкі потреби виникають в учасників соціальної сфери?\nКардинально іншу, але не менш актуальну проблему вирішує проект «БУЗЬКІ ПОРОГИ» від Первомайський фізкультурно-оздоровчий клуб інвалідів «Прометей». Яскравий регіональний проект соціально-психологічної адаптації параспортсменів є ще й проектом по розвитку територій. Проект об'єднав людей з обмеженими можливостями в потужну мережу, яка популяризує здоровий спосіб життя та привертає увагу лідерів думок до збереження культурно-історичної спадщини Миколаївщини. Параспортсмени прагнуть розвивати мережу, виходити на європейський рівень, організовувати міжнародні змагання та туризм. Детальніше: http://forum.o2.ua/ua/projects/50\nЗавдяки своєму проекту «БараБука», ГО "Фонд культури та інновацій "Футура" розвиває серед маленьких громадян культуру читання та об'єднує дружнє товариство фахівців-книгознавців та книголюбів. Портал «Барабука» визнаний експертом у сучасній українській дитячій книзі завдяки компетентному контенту і є майданчиком об'єднання книжкових ініціатив, аналогів якому в Україні немає: http://www.forum.o2.ua/ua/projects/202.\nНаступним етапом стане експертне оцінювання проектів висококваліфікованою Конкурсною комісією, до складу якої увійшли національні та міжнародні експерти. Зокрема, такі відомі особистості, як: Євген Бистрицький (директор МБФ «Відродження»), Анна Суходольська (керівник комунікаційних програм Юнісеф, Україна), Ірина Лилик (президент ВГО «Українська асоціація маркетингу»), Маргарита Січкар ( президент центру іпотерапії "Камелія"), Пол Кляйн (засновник і президент Impakt), Сандра Ваддок ( професор Boston College), Джефф Френч (професор, співззасновник Europe social marketing association (ESMA), Крістофер Ярвіс (засновник та старший партнер Realized World, член Виконавчого комітету та радник Impact 2030), Олена Бекреньова директор МБФ Богдана Гаврилишина, Альона Тарасова Координатор програм WWF, Наталія Фесюн Керівник напрямку комунікацій «Данон» Україна», Твердохлеб Наталья Директор з маркетингу Foxtrot, Недра Клайн Вейнрайх засновник і президент Weinreich Communications, Анастасія Боренкова Менеджер з КСВ BDO Україна, Віолета Москалу засновник Global Ukraine Foundation, Вікторія Рубан начальник відділу зв'язків з громадськістю "МТС Україна", Галина Вдовиченко Старший викладач кафедри маркетингу та управління бізнесом Національний університет "Києво-Могилянська Академія", Алла Прунь Виконавчий директор ІАЦ "Громадський простір", Василь Назарук керівник програми соціального інвестування Western NIS Enterprise Fund, Джей Kaccірер Член і голова вебінарного комітету International social marketing association ISMA, Олексій Погорелов Генеральний директор Українська Асоціація Видавців Періодичної Преси, Вовк Володимир заступник директора департаменту захисту прав дітей та усиновлення, начальник відділу соціального захисту дітей МСП України, Роксолана Левицька Директор з інновацій НП «Київська політехніка», Катерина Одарченко Засновник SIC Group і президент PolitA, Наталія Бородачова Віце-президент з питань міжнародного співробітництва Всеукраїнська федерація споживачів «ПУЛЬС» і Директор ГО «Інститут споживчих програм», Тетяна Тимочко Голова Всеукраїнської екологічної ліги, Олена Якімчук Менеджер з корпоративних зв'язків "Емвей Україна".\nКлючова подія – Міжнародна конференція (у рамках якої відбудеться Церемонія нагородження переможців Конкурсу на визнання найкращого соціального проекту у 2015 році) орієнтовно запланована на 11 листопада 2015 року. До цього часу, кожен з Вас має чудову можливість долучитися до процесу становлення єдиної комунікаційної платформи новаторів соціальної системи та підтримати її учасників. Лише об'єднавши зусилля в реалізації головного принципу соціального маркетингу: «Співпраця багатьох з багатьма» – можливо впливати та пришвидшувати зміни та реформи в соціальній сфері.


ОБСЄ встановить відеокамери на позиціях у Пісках — Новини України | Ракурс\nОБСЄ встановить відеокамери на позиціях у Пісках\n29.03.2015 09:17 КоментаріRacurs.ua\nОБСЄ посилює свою присутність на Донецькому напрямі. На позиціях в Пісках будуть встановлені відеокамери\nСама місія ОБСЄ буде розміщена в Авдіївці, в одній з будівель коксохімічного заводу, повідомляє ТСН.\n«Піски і Авдіївка — це найбільш гарячі точки. Ми звернулися до міжнародної місії, щоб був обладнаний загальний спостережний пункт», — говорить член тристоронньої контактної групи з припинення вогню, генерал-майор Олександр Розмазнін.\nПісля обстрілу в Пісках, коли під вогонь потрапила група спостерігачів ОБСЄ, їх керівництво заборонило в’їжджати у такі зони, тому на передовій встановлять камери спостереження і обладнання для фіксації вогню.\nЧитайте також: Застосування терористами «Градів» підтвердили представники РФ і ОБСЄ — Генштаб\nНовини за темою: ОБСЄ, відеоспостереження, Донецька область, Донецька народна республіка, Антитерористична операція


"Газпром" має намір подати до суду на Білорусь - Світ - TCH.ua\n"Газпром" має намір подати до суду на Білорусь\n"Газпром" має намір подати до суду на Білорусь © УНІАН\nСвіт 15 червня 2009, 15:16\nБілорусь оплачувала газ за середньорічною ціною 150 доларів при контрактній ціні 210, але юридично ці домовленості не оформлені.\nРосія може пред'явити офіційному Мінську регресивний позов у зв'язку з розрахунками за газ у I кварталі, вважає радник з економічних питань посольства РФ у Білорусі Андрій Кузнєцов.\n"Теоретично може виникнути ситуація регресивного позову з боку "Газпрому" до "Бєлтрансгазу" у зв'язку з неповною оплатою за газ у I кварталі. Теоретично така загроза є, це питання не зняте з повістки", - заявив Кузнєцов.\nВін пояснив, що позов може бути пред'явлено російською стороною у випадку, якщо органи фінконтролю РФ висунуть претензії до "Газпрому" з приводу виручки за поставлений до Білорусі в I кварталі газ. Дипломат нагадав, що, відповідно до усної домовленості керівників двох країн, Білорусь у I кварталі 2009 року оплачувала газ з розрахунку середньорічної ціни - близько 150 доларів за тисячу кубометрів при контрактній ціні 210 доларів на цей період.\nВ той же час, "юридично ці домовленості жодним чином оформлені не були", - підкреслив Кузнєцов.\n"Є контракт, і якщо одна із сторін не пішла на його коректування, то це означає, що вона не згодна з даними пропозиціями. В цьому випадку друга сторона ("Бєлтрансгаз") не може вважати питання узгодженим", - зазначив він.\nКузнєцов також нагадав, що "Газпром", з метою компенсації перевищення фактичної ціни I кварталу в порівнянні з середньорічною, авансом заплатив 250 млн доларів за транзит газу по території Білорусі. "Цих коштів було достатньо, щоб покрити перевищення ціни в I і II кварталах щодо середньорічної ціни", - вважає він.\nНа його думку, "суб'єкти господарювання повинні розібратися з цією ситуацією. Тут немає ніякої політики, але є питання пошани до законодавства однієї та іншої країни".\nКоментуючи вірогідність пред'явлення регресивного позову, Кузнєцов підкреслив, що це "залежить від білоруської сторони". "Я думаю, що краще це (провести розрахунки за газ) зробити відповідно до контракту", - сказав представник посольства.\nЯк повідомлялося, за даними Білстату, Білорусь у I кварталі 2009 року імпортувала 3454,2 млн кубометрів природного газу, що на 44,6% менше в порівнянні з I кварталом 2008 року. Середня ціна імпорту газу в I кварталі 2009 року склала 213 за 1 тис. кубометрів, що на 76,1% більше в порівнянні з I кварталом 2008 року.\nПерший віце-прем'єр Білорусі Володимир Семашко заявляв, що Білорусь в I кварталі повністю виконала свої зобов'язання щодо оплати газу виходячи із середньорічної розрахункової ціни - 150 за 1 тис. кубометрів.\nПрем'єр-міністр РФ Володимир Путін 28 травня на засіданні Союзного Радміну в Мінську публічно підтвердив домовленості про оплату Білоруссю газу за середньорічною ціною.\nРосія підписала договір про військовий союз ОДКБ без Білорусі\nБілорусь готова закрити кордони з Росією\nУкраїна та Білорусь взаємно скасували всі торгові обмеження\nОбама ще на рік арештував власність білоруських чиновників


У Карпатах на Івано-Франківщині випало до 80 см снігу\nНа горі Пожижевська у Карпатах випало до 80 сантиметрів снігу. Про це заявив начальник Івано-Франківського обласного Центру з гідрометеорології Володимир Фригович, повідомляє РБК-Україна з посиланням на "Укрінформ".\nМетеоролог зазначив, що хуртовини у горах зафіксовані з неділі, 10 березня.\n"На горі Пожижевська випало до 80 см снігу, в горах хуртовини замітають з неділі. Сніголавинна небезпека сягає 4-го ступеню", - зазначив Фригович.\nЗа його словами, ці снігопади у березні не останні. В області у вівторок, 12 березня, очікують сильний вітер до 20 м/с. Крім того, вночі прогнозують похолодання до 1-2 градусів морозу, вдень до 7 градусів тепла.\nЗазначимо, що висота Пожижевської гори складає 1822 м. На Пожижевській полонині, на висоті 1550 м , розташована сніголавинна метеостанція.\nНагадаємо, раніше повідомлялося, що за даними Укргідрометцентру, 9 березня у горах Івано-Франківської області і 9-10 березня у високогір'ї Закарпатської області збережеться значна сніголавинна небезпека.\nСиноптик Наталія Діденко заявила, що похолодання в Україні буде зберігатися на цьому тижні. А потепління варто очікувати 16-17 березня.\nПереглядів (2533) Коментарів (0) Додати коментар Версія для друку