Бог, Україна, Свобода! - Форум Шепетівки — Сайт міста Шепетівка (Шепетовка)\n17 квіт. 2011 17:35\t#64746 від ZzZ\nБог, Україна, Свобода! був створений ZzZ\nЄ кілька причин, що спонукали нас надрукувати цю малу за обсягом, але велику за філософсько-методологічною значимістю працю Степана Бандери. Передусім публікуємо її, щоб у такий скромний спосіб відзначити 100-річчя з дня народження славної пам’яті Провідника революційної ОУН – людини, чиє ім’я стало символом найбільш ідейно глибинного, організаційно досконалого і героїчного періоду національно-визвольної боротьби українського народу. Зокрема, видати повне зібрання його творів чи хоч повторно перевидати збірник “Перспективи української революції”, у нас нема можливості, а сподіватися, що це зроблять державні чинники чи якась псевдо”бандерівська” організація, - не доводиться. Ми ж, публікуючи цей твір Степана Бандери, прагнемо привернути увагу національно пробудженої частини суспільства до теоретичної спадщини Провідника української національно-визвольної революції. Бо з роками вона не тільки не втратила свого значення, але й дивним чином набрала особливо гострої актуальності в наш час, коли український народ як ніколи близький до розв’язання найважливішої, ключової проблеми свого історичного буття – створення власної національної держави, без якої жодна інша суспільна проблема ніколи не буде вирішена на користь народу. Крім того, “З невичерпного джерела” - твір, який не тільки пояснює крах намірів імперкомуністичної системи остаточно збаранізувати цілі народи. Тут розкривається об’єктивно існуюча імунна система духовності кожного народу, зокрема українського. У цій системі особливо важливе місце належить релігії, її присутності в душі людини і цілої нації. Зараз, коли релігійну свідомість українців отруюють численні секти (до сатанинських включно!), антихристиянські й антиукраїнські сили вдалися до найпідступнішого способу деморалізації та розколу українського суспільства. Маємо на увазі так звану “рунвіру”, у якій святе почуття патріотизму використовується для подолання християнства. Дивно, але на цей “гачок” ловляться навіть інтелектуали. І жоден з них чомусь не задумується над долею, наприклад, народів Прибалтики, чехів чи поляків, яким християнство аж ніяк не стало на заваді у творенні власних національних держав. Ще більше дивно, що дехто з цих інтелектуалів-“рунвіристів” мислить себе “теж-націоналістом”. А це свідчить, що такі люди однаково далекі від релігії, і від націоналізму. Сподіваємось, що пропонована праця нашого Провідника – доброго християнина і великого націоналіста – допоможе таким людям виплутатися з тенет підлої провокації, а іншим – уникнути чергової антиукраїнської пастки. “З невичерпного джерела” - твір, який з особливою силою наголошує на людино- і народорятівній силі християнства. Історія переконливо довела також велику рятівну для нації силу ідеології українського націоналізму, великим теоретиком і практиком якого був Провідник. З цих невичерпних джерел нинішнє покоління борців за державність української нації черпає сили, натхнення і мужність для успішного завершення справи, який служив і за яку віддав своє життя вірний син нації Степан Бандера. Голова Центрального ПроводуВО “Тризуб” ім.Степана Бандери полковник Дмитро Ярош Степан Бандера З НЕВИЧЕРПНОГО ДЖЕРЕЛА Боротьба з большевизмом – це справжня боротьба на життя і смерть не тільки для активних борців, але для цілого народу, який потрапить у большевицьке ярмо. Докорінне винищування всіх непокірливих, волелюбних елементів, які не хочуть служити большевизмові, систематичне народовбивство – це основні засоби большевицької політики підкорювання народів. Вона полягає в тому, щоб кожний поневолений народ, всі його прошарки, кожну людину тримати під постійним тиском неухильного або-або: скоритися, прийняти комуністичну доктрину за правду і без спротиву служити здійсненню цілей Кремля, або бути знищеним. На початку комуністичного володіння говорилося, що йде тільки про знищення “клясового ворога” і про виховання нового покоління в комуністичному дусі, без усяких “пересудів”, а тоді система насильства і терору буде усунена, як непотрібна, бо перевиховані народи переконаються, що комунізм правильний і будуть його добровільно втримувати. Впродовж чотирьох десятиліть большевики вспіли винищити всіх, кого можна було підтягнути під поняття “клясового ворога”. Сьогоднішні середні й доростаючі покоління від дитинства виховувалися під виключним впливом і наглядом большевицької тотальної системи, в повній ізоляції від усяких впливів зовнішнього світу, проте ні поєднання, ні замирення між народом і большевизмом немає. Большевикам не вдалося переродити людей за рецептами комуністичної доктрини, ні накинути переконання, що їхня злочинна, протинародня система і такі ж цілі комунізму є справді благородні, та що вони відповідають потребам і бажанням народів. Не багато помогло їм у тому найщільніше відгородження закріпачених народів від вільного світу та неперевершена брехливість комуністичної пропаганди про жахливі злидні й недолю народів у капіталістичних країнах і щасливе, свобідне життя під совєтами. Так само не принесло Москві сподіваних успіхів безпощадне переслідування і знищування релігії, національних традицій, спустошення всієї літератури, історії, всіх ділянок національної культури і творчости, викорінювання звідтіля всього, що формує, підносить духовість людини й народу, а не відповідає большевицьким тезам і цілям. Такими методами большевики створили собі, здавалося б, найдогідніші обставини для успішного проведення свого експерименту перетворення людини і народу. Та факт невдачі якраз при тих найдогідніших умовах, виявив цілком виразно, що сама большевицька концепція є фальшива і нездійсненна. Основою її є матеріялістичний погляд на людину і на людську спільноту, переконання, що духовість людини є продуктом життєвих обставин і умов розвитку. Большевики самі переконалися, що здійснення цього їхнього фундаментального пляну не дало позитивних наслідків. Навпаки, підсумки тих наслідків перекреслюють всі сподівання на майбутнє. Зрозумівши це, керівники з Кремля поробили свої висновки. Ці висновки своєрідні, відповідні до незмінної цілі комуністичної партії: втримати, закріпити й поширити своє панування будь-якими засобами. Все інше має значення засобів, між іншим теж і плян переформування людини і народу. Це мав бути ідеальний засіб, але, коли він нездійсненний, треба залишитися при тому, що досі виявилось успішним. Тому КПСС перестала трактувати теперішню систему свого володіння як перехідний етап. Панування Москви над поневоленими народами й тоталітарна диктатура компартії завжди мають втримуватися примусом і терором, а все непокірне має бути знищуване. Відповідно до цього в компартії формується прошарок комуністичної пануючої бюрократії. В ній добирається безідейний і безоглядний елемент з особливими “здібностями”, потрібними в такій системі. Комуністичне виховання, формування думки і характеру людини має продовжуватися в тому самому напрямі й такими ж методами, як і раніш, хоч від нього не ждуть вже таких наслідків, які заступили б систему насильства і терору. Воно має допомагати виправдувати цю систему, розкладати всякий спротив і, що найважливіше, протидіяти формуванню небажаних і ворожих комунізмові світоглядів, концепцій, течій. Коли большевицькі заходи перевиховати поневолені народи в комуністичному дусі не дали позитивних наслідків, то причиною в цьому напевно не була недостатня наполегливість, замалий тиск, чи інші “занедбання” з большевицького боку. Вони зробили все, що лиш було можливе, зокрема в деструктивній частині, у відрізуванні народу від усіх коренів його самобутнього розвитку і духового життя. Так само не можна вже перевершити їхніх методів у створюванні примусових обставин, які мали б мати вирішний вплив на формування людини і народу. Істотною причиною невдачі большевицької інженерії в духовій ділянці є те, що вона натрапила на такі первні в душі людини й народу, яких не можна ні змінити, ні знищити, а яких походження, сила і вплив сягають далі, ніж межа життя і смерти. Остаточним аргументом большевицької системи, теж у “перевихованні” людей, е смерть, загроза знищення, а далі й безоглядне нищення всіх непокірних і невигідних. Але й цей арґумент не є всесильний. Проби смерти не витримує те, що е витвором самого життя. А оце мільйони людей, цілі народи в обличчі смерти захищають правди і цінності, які їм дорожчі від самого життя! Бо людська душа походить від Того, Хто споконвіку був перед життям і буде після життя, вічно, а оборона великих правд більше наближає людську душу до Бога, ніж життя. Большевики повели найгіршу боротьбу проти релігії, переслідуючи й знищуючи Христову Церкву, унеможливлюючи релігійне життя. Але закладеної в людській душі основи віри: туги за Богом і шукання Божества знищити не можуть. Большевизм зумів позбавити народи і людей всякої волі, але він не всилі здавити самого прагнення до волі. Воно притаманне кожній людині та народові, завжди живе і спонукує до змагання, бо свобідна воля – це дар, даний Богом.\n17 квіт. 2011 17:35\t#64747 від ZzZ\nВідповідь від ZzZ у темі Відповідь: Бог, Україна, Свобода!\nКомуністична система запроторила правду до тюрем, концтаборів, загнала її в підпілля, а на її місце поставила фальш і брехню. Але не зуміла вирвати з людської душі розуміння, що таке правда, туги за нею, бажання її перемогти. Бо правда – це дорога, якою людська душа прямує до Бога. А від цього прямування ніхто й ніщо не відверне людства. Так само не згасити большевикам любови ближнього, почуття справедливости та прагнення її тріюмфу. Бо це основні Божі закони для людської спільноти, підвалини взаємин між людьми, які голосом совісти завжди відзиваються в душі. Большевицький наступ на нації, щоб їх розкласти і перетворити на бездушну отару “совєтських людей”, зосереджується в намаганнях уморити в людині національну свідомість і національні почуття. І в цьому відношенні ворогові не вдається добратися до самої глибини, бо національні почуття й прикмети не тільки ввійшли в кров людини, але органічно притаманні людській душі. Ці всі незнищимі первні людської душі не дозволяють людині стати безвольним і послушним знаряддям комунізму, сповненого ненависти до Бога, нації і людини. Вони спонукують людей чинити спротив злочинним діям большевизму та вести активну боротьбу за його усунення. Але натуга того спротиву і готовість до активної визвольної боротьби залежить у першу чергу від наснаги самих рушіїв. Покладатися на саме їхнє існування й на автоматизм їх реакції – одночасне з пасивним ставленням до справи. Сили душі кожної людини й цілого народу теж потребують плекання й наснажування, особливо тоді, коли їх переобтяжено постійною надмірною напругою. Це мусить мати на увазі кожний, хто турбується про долю свого народу. Віра найбільше скріплює сили душі. Через правдиву й глибоку віру в Бога, Спасителя, кожна людина й цілий народ мають змогу безупинно черпати з вічно живого джерела стільки сили, скільки їхня душа спроможна сприйняти. Особливо у найтяжчих життєвих ситуаціях, великому нещасті, терпіннях і боротьбі, віра в Христа дає найсильнішу, часто єдину й певну поміч. В тому напрямі мусимо найперше звертати наші думки і серця, коли думаємо про допомогу нашому народові в його важкому, але благородному змаганні за правду й волю. Справа релігії, її оборони перед наступом безбожницького ко*мунізму, справжнє ісповідування і підтримування живої християнської віри – це найважливіша справа не тільки самої Церкви, але й всього народу, всіх національних сил, зокрема національно-визвольного руху. Нам треба не відмежовувати оборону християнської віри і Церкви від національно-визвольних змагань, тільки зосередити головну увагу і головні зусилля довкола тих найважливіших тверджень, проти яких ворог спрямовує найсиль-ніший наступ. У різдвяний час наші думки, повні турботи про долю народу, всіх наших рідних і близьких в Україні, в тюрмах, концтаборах і на засланні, перш за все спиняються над тайною воплочення Бога. Усвідомлення того, чому Бог прийшов на світ найперше до найнижчих, найбідніших, як безпомічне, переслідування немовля, наповняє душу вірою і любов'ю. Найістотніше в цьому – не приниження, бо найбільшим приниженням для Христа було товариство грішників, а не убогих. Наші серця захоплює символіка того, що Ісус найперше прийшов до тих, які найбільше потребували Божої помочі й опіки, а шуканням серед них захисту підніс їх на вершини. Відчуваємо безпосереднє відношення цієї Різдвяної символіки до теперішнього становища нашого народу і Христової віри у поневоленій Батьківщині. З цього джерела віри ми повинні зачерпнути найбільше сили, щоб витримати на правильному шляху. Свідомість, що з нами Бог – це найпевніша і найбільша поміч для нас усіх зокрема для всіх борців і страдників українського визвольного змагання


18 Лис 2019 о 16:39\nНа фото: Олена Побережна, суддя\nЗа інформацією місцевих ЗМІ колеги звинуватили голову суду у незадовільній роботі.\nНагадаємо, в середині жовтня голова Сокирянського районного суду Олена Побережна знайшла у стіні свого робочого кабінету апаратуру для прослуховування. Тоді цю справу почали розслідувати слідчі СБУ в Чернівецькій області. А днями на зборах суддів Сокирянщини Олену Побережну звільнили з посади голови суду.\nПро це повідомляє пресслужба Сокирянського районного суду на офіційному сайті суду.\nЗвільнили з посади багаторічного суддю Господарського суду Чернівецької області


Юрій Бойко: У влади немає політичної волі для повернення миру в Україну - Новини - ОПЗЖ. Опозиційна платформа ‒ За життя\nЮрій Бойко: У влади немає політичної волі для повернення миру в Україну\nУ політичному плані ми втратили минулий рік. Це був рік заяв, кадрової чехарди та імітації діяльності, але конкретних результатів не було. Про це заявив Співголова ОПОЗИЦІЙНОЇ ПЛАТФОРМИ – ЗА ЖИТТЯ Юрій Бойко у коментарі журналістам.\n«У нас є нормальний відпрацьований формат – це Мінські угоди, але у влади немає політичної волі для досягнення миру. За сім років протистояння ситуація в Україні змінювалася тільки в гіршу сторону – це стосувалося всіх сфер життя. І 2020 рік, незважаючи на всі обіцянки влади і очікування людей, теж став роком втрачених можливостей», – сказав Юрій Бойко.\n«Це налагодження прямого діалогу в чотирикутнику Київ – Донецьк – Луганськ – Москва. Скасування всіх дискримінаційних рішень у мовній сфері. Активна робота на рівні ТКГ у Мінську для розведення військ і узгодження політичних позицій, прийняття у Верховній Раді законів про особливості місцевого самоврядування на Донбасі, амністію, особливості проведення місцевих виборів», – зазначив він.\n«Збройний конфлікт на Донбасі можна вирішити виключно шляхом переговорів. Ці території і ці люди не готові до життя в Україні. Починаючи від інфраструктури, амністії та закінчуючи особливим статусом. Вони 7 років живуть іншим життям. Потрібен особливий статус, щоб підготувати їх до нормального життя вдома», – впевнений опозиційний політик.\nЮрій Бойко нагадав, що ОПОЗИЦІЙНА ПЛАТФОРМА – ЗА ЖИТТЯ розробила і подала до Верховної Ради законопроекти, необхідні для досягнення стійкого миру в Україні.\n«У нашої політсили є Мирний план, розроблений на основі Мінських угод. Ми готові до переговорів з Донецьком і Луганськом, з Російською Федерацією і нашими європейськими партнерами. Ми готові повернути Донбас в Україну та Україну на Донбас», – резюмував Співголова ОП-ЗЖ.


Леся Українка – Історія індусів. Буддизм\nПошук по розділу сайта Буддизм\nНайголовніші книги індійської літератури, окрім Вед та закону Ману, се дві великі поеми: Магабгарата і Рамаяна.\nВ Магабгараті розповідається про війну двох царських родин (місячної династії) за обладування Індією. Пандоваси (сини царя Панду) були скинуті з царства Куравасами (синами Куру), потім їм знову вернув царство Крішна (постать бога Вішну). Ся велика поема складалася довгі віки, вона має 18 розділів різної довгості, а кожний розділ мав багато частин, а кожна частина є сливе окрема поема, і всі вони мало зв’язані між собою.\nРамаяна розповідає про славу Рами (теж постать бога Вішну), царя сонячної династії, як він завоював, нібито, півострів індійський, як велет украв його жінку Сішу і поніс її на острів Цейлон, як Рама шукав її і знайшов при помочі царя мавп, що построїв міст через море, допевнився в її вірності, а потім вернувся знов на небо. Рамаяна зложена пізніше Магабгарати; здається, що вона зложена в VII віці до Р. X.\nВ Багават-Гіта (частина з Магабгарати) Крішна, виряжаючи на війну Арйуну, князя з родини Панду, розказує йому про себе і про своє втілення:\n«Я початок і кінець всього світу. Нема нічого більшого від мене; на мені тримається все, як перли на реміні. Я вільгість води, я сяйво сонця і місяця, я гук, я повітря, я людська сила. Я пахощі землі, світло вогню, мудрість мудрих, сила сильних. Я знаю все, що було, що єсть і що буде, мене ж ніхто не знає. Все залежить од мене, я ж не залежу ні від чого. Я поданок, молитва і віра, я батько й мати, всього світу, потіха, захист і друг. Я смерть і безсмертя, о, Арйуна! Всі, що служать іншим богам з твердою вірою, служать мені, хоч і без відома. Я бог кожної віри, я надгорода кожної віри. Я приймаю святі поданки вірних, що приносять мені листя й воду, овочі й квіти».\nТа буддисти власне так і звали вищу надгороду і надію людської цноти; вони звали тую країну, в яку має піти душа цнотливого чоловіка по смерті: Нірвана, себто Ніщо, Неіснування. Правду сказати, теє Ніщо мало чим одрізняється від «з’єднання з душею таємного Брами». Тут однак треба ще додати, що арійці може дещо взяли і від чужих народів, бо напр., філософ китайський Лао-Тсеу теж уважає Ніщо початком всього живучого, а Нежиття найвищою метою людської цноти. Ся філософія і єсть основа буддизму. Однак все ж невідомо напевне, хто від кого навчився тії філософії, чи арійці від китайців, чи навпаки.\nВіра в посмертне життя теж була схожа до браманської: той же самий перехід душ, кара за гріхи переходом у нечисту звірину, а врешті життя в кожній постаті уважалося злом і карою, отже єдине добро і надгорода була Нірвана, знов таки «Ніщо», вічний сон без мрії, вічний спокій, вічна тиша. От легенда про життя Будди: душа Будди після незчисленних переходів дійшла до стану Бодісатви, себто вже була близько до того, щоб статися Буддою, але, щоб статися ним і дати мудрість та визволення всьому світові, треба було ще раз вродитися на сім світі. Душа Будди обрала собі за матір Майядеві [так брамани звали природу, як відомо].\nВ монгольських легендах говориться, що вона була незаміжня дівчина, але індійці кажуть, що то була жінка царя Сакіа-Суддгодана, що панував над країною Капіл при горах Непал. Народженну дитину прийняли і обмили боги Індра та Брама; як Будду батько поніс у храм, то всі боги підвелись на вітання до нього. Породивши його, мати його через тиждень умерла, а виховала його тітка, вона була після найвірнішою його ученицею. В школі він хутко став мудрішим над своїх учителів, з товаришами в забави не заходив, а любив на самоті думати та міркувати і був вельми жалісливий. Батько наказував йому одружитися, він згодився, аби покоритися батькові, але вимагав дуже цнотливої жінки і казав, що візьме собі таку жінку, не вважаючи з якої касти вона буде, хоч би навіть з судрів. Врешті вибрав собі за жінку вродливицю Гопу, вона була йому гідною дружиною і зреклася усіх марних звичаїв, так наприклад, після свого шлюбу вона покинула носити покривало, вона сказала:\nЖиття молодого князя було щасливе й легке: батько його любив, жінка йому дитину породила, люд покладав на нього всю надію. Але боги нагадали йому, що він дав обітницю, ще бувши з ними на небі, що він має визволити людей. Він чув божі голоси на учтах, в гаремі серед жіночого співу та музики. Одного дня, йдучи з свого дворця до саду, він зустрів старого діда сивого, похилого, тремтячого на ході, з кийком у руці, далі углядів у куточку самотнього слабого вкритого ранами. Ще далі побачив трупа, що люди несли, плачучи. І він покликнув: «А! Горе молодості, що в’яне від старості! Горе здоров’ю, що гине від слабости! Горе життю, що кінчається смертю!» Потім зустрів він святого пустельника, що сидів у набожній задумі: «от приклад до життя»! І він наважив усе покинути: жінку, дитину, царство і царські розкоші та йти в самотиню і жити пустельником.\nБатько, довідавшись про той замір, поставив сторожу на міських брамах і наказав не випускати сина з міста, але син одурив сторожу. Він виїхав самотній у ночі на прудкому коні, і коли конюх хотів його затримати, він сказав конюхові: «Я давно обіцяв, що здобуду мудрість і визволю всіх живучих; цей час настав». Тоді боги заспівали хвалу і посипали дощ із квіток. Тільки бог міста засмутився і промовив: «Без тебе ця країна стратить красу і зубожіє, вона тепер для мене пустка». Будда кинув останній погляд на рідну країну та оселю і мовив: «Я не вернуся до великого міста Капілу, доки не здобуду чистої мудрости і вічної оселі, де нема ні старости, ні смерті». Вранці тільки всі довідались, що він виїхав, бо в ночі на всіх жінок Будди боги наслали міцний сон. Цариця Гопа заридала і сказала конюхові: «Ой, не маєш ти ти жалю! Чом ти не насмів збудити мене? Хай буде проклята розлука тих, що любляться!»\nБудда обтяв своє довге волосся [всі кшатрії носили довге волосся], змінив свої царські шати на лиху одежу мисливську і почав ходити до шкіл наймудріших браманів, потім, не вдовольнившись браманською наукою, забажав пошукати сам чого кращого, пішов у самотиню і прожив там шість літ, розмишляючи, сповняючи найсуворіші встанови, він не ховався ні від спеки, ні від дощу і їв тільки по зернятку рису на день. Був би вмер від такого суворого посту, але боги зіслали з неба його матір Майядеві і вона вблагала його трохи підживитися. Він згодився і прийняв трохи страви з молока та меду, що принесла йому молода селянка. Набравши знову сили, він сів під деревом Мудрости, Бодіманда, там він мав одержати останню перемогу. Демон Папіан (вельми лихий), владар країни жадоби, почав спокушати його, наслав на нього своїх страшних синів перше, аби його злякати, потім наслав своїх гарних дочок перелесниць, аби його спокусити до кохання. Але Будда переміг цю подвійну спокусу і здобув собі Мудрість найвищу. Потім словами та добрими прикладами навчав людей, мудрістю своєю вирятував їх від лиха та гріха і вмер, маючи 80 літ.\nЗакон Ману похваляє пустельниче життя, але тільки для старих браманів, що мають велику сім’ю, нажилися в світі і сповнили всі обов’язки святецькі. Буддизм ставить пустельниче життя спасенним життям для всіх людей, усіх каст, молодих і старих, бо сам же учитель Будда покинув жінку, дитину і царство і пішов у самотиню, сам Будда був з касти кшатріїв. Брамани забороняли меншим кастам читати святі книги, буддизм промовляв до всіх однаково. Кшатрії, принявши нову віру, хутко визволились від браманського дозору, та напевне, що й невільники хутко переймали буддизм, що рівняв усі касти. Хоч буддисти не нападалися прямо на касти, але при буддійських звичаях та вірі касти мусили згинути самі собою, тим брамани повинні були боротися з буддизмом для власного рятунку.\n– Добре, Пурно, ти можеш іти до них, ти визволений – визволяй, ти потішений – потішай, ти прийшов до Нірвани, приведи ж і других.\nМилосердя буддисти уважали за найпершу цноту, вони казали, що треба мати милосердя над кожним створінням. В одній легенді говорится про те, як Будда віддавав себе на поталу тигриці, що не мала чим годувати своїх дітей. В другій легенді розказується, що якось бог Індра дванадцять літ не давав дощу, народ гинув від безхліб’я та від безвіддя. Цар роздавав бідним все, що міг зібрати. Голод не переставав, а хліба не стало, тут прийшов побожний чоловік і став перед царським домом, узяв вазу рішів і положив туда свій остатній шматок хліба: зараз же пішов дощ і полив землю. Потім пішов дощ із рису, м’яса, олії та муки, потім дощ золотий, срібний та самоцвітний: «як би люди знали, чого заслугує в богів милосердя людське, то хоч би мали остатній шматок хліба, не ззіли б його не поділившися з іншими».\nЗа милостинею тільки й жили пустельники брамани, тим то вона так і наказується всім в законі Ману. Але браман стався б нечистим, як би прийняв що від людини низької касти. Буддизм скасував таку різницю і дав усім людям цноту милосердя. От легенда: Якось Ананда, найлюбіший ученик Будди, втомився по довгій мандрівці і зустрівши молоду дівчину, що несла воду, попросив у неї напитися. Вона відповіла, що боїться приступити до нього, бо вона з нечистої касти. «Сестро, мовив Ананда, я не питаюсь ні твого роду, ні твоєї касти, я прошу води, будь ласкава, дай мені напитись». Дівчина покохала Ананду за його добрість і пішла просити Будду, аби поговорив за неї з своїм учеником. Будда сказав їй, що коли вона справді любить Ананду, то нехай так живе, як він. Світло відкрилося очам дівчини, вона побачила свою помилку і почала жити побожним життям в самотині.\nСам Будда не написав нічого. «Сутрас», себто слова учителя, були записані його першими учениками, що збиралися в громаду по смерті його; дві другі громади учеників змагалися з єретиками, записали і встановили всі релігійні закони, розділили їх на три частини і назвали «Потрійним кошиком». Деякі учені знов кажуть, що буддійські книги були написані близько 80 р до Р. X. Не відомо напевне, звідки походить санскритське письмо; деякі вчені кажуть, що воно походить з Вавілону. Думають, що письмо те не в надто давні часи придумане. Воно дуже трудне, має багато букв і в цьому єсть такі знаки вимови, що нашими буквами зовсім би не можна було їх передати. Індійці звуть своє письмо деванагарі – боже письмо.\nПерші кам’яні церкви побудували буддисти. Буддійські царі ставили теж монастирі чоловічі та жіночі, шпиталі для слабих людей та звірят. Коли в буддійських книгах стоїть, що боги в церкві встали перед малим Буддою, то це певне вони звичаї своїх часів переносять в давніші часи, як це часто буває в народнії поезії. Певне, що малярство та різьбярство були й за браманських часів, але вони вживались тільки для покраси царських та городянських будов, бо відомо, що постатей божих не робили так само, як і церков. В законі Ману говориться, що ремісники та майстри – люди низького стану. Будда ж обіцяє великі надгороди тим, що роблять постаті божі, так само як і тим, що пишуть і впроважують поміж люд буддійські проповіді.\n«Той, хто маючи снагу, зробить постать божу, або напише проповідь, той не відродиться в пеклі ніколи. Він вернеться до життя тільки на сім світі. Не буде йому матір’ю невільниця, він не відродиться жінкою, не матиме жодної вади, владатиме великим багатством, потім житиме на небі з тисячею небесних жінок».\nВ цейлонських книгах говориться, що цейлонський цар Патісса, привернутий до буддизму місіонерами Асоки, наказав поставити у своєму царстві багато церков, де були змальовані різні випадки з життя Будди. Острів Цейлон був до того часу під владою дияволів, але вони повтікали перед світлом нової віри, «як темрява ночі гине перед промінням сонця». Асока дав Патіссі різні святі речі, що зостались від Будди, і гіллячку з святої Бодіманди (дерева мудрості). Патісса посадив ту гіллячку і вона швидко пустила корінь. Розказують теж, ніби сам Будда під час остатнього свого втілення прилетів через море на Цейлон і там на одній горі видно й до цієї пори слід від його ноги.\nПісля того як брамани близько VII ст. до [помилково – треба після] Р. X. прогнали буддистів з Індії, то буддисти розійшлись по сусідніх країнах, а найміцніше стали на Цейлоні. Там вони жили сливе тисячу років поруч з браманами. Стара і нова віра погодились між собою: з Будди зробили втілення Вішну. За той час були побудовані найславніші церкви індійські. Деякі з тих церков висічені з цільної скелі, деякі викопані мов льохи під землею, або видовбані, мов печери. Печери – це найдавніші церкви і там видно, що почитування Будди було разом з почитуванням Сіви. В других місцях знов віра в Будду змішалася з вірою в Вішну. Єсть теж церкви (пагоди) пірамідальні, але то вже пізніших віків. На будовах буддійських завжди так багато оздобної різьби, що не раз аж трудно розібрати шталт будови. Постаті богів не мають ні краси, ні зграбності, ні правди життєвої. Часто ті боги мають звірячі голови, або часом по скілька рук, ніг та голов. Описувати церкви буддійські та долю буддистів після виходу з Індії тут не приходиться, бо це належить до пізнішої історії.\nБрамани боролися з буддистами не так через віру, як через причини громадські. Брамани могли прийняти Буду, як прийняли Сіву, а Нірвана мало різнилась від Брами. Але от проти міцної касти браманської стала потужна каста чернеча буддійська, набрана зо всіх каст, і з того повстала боротьба. Царі та простий люд більше горнулись до буддизму, однак все ж стара віра мала над ними владу. Боротьба тяглася сотні літ. В кінці стара віра взяла гору, а нова мусила вступитися з Індії. Зате вона міцно стала на Цейлоні і розійшлася геть далеко на північ та та на захід.\nЧисло завантажень : 3 041


У міськраді зазначають, що вагон має місця тільки для сидіння і може перевозити 40 пасажирів. Час проїзду в одному напрямку становить 16-17 хвилин. Вартість проїзду – 7 грн, згідно із встановленим окремим екскурсійним тарифом, без пільг.\nКурсуватиме вагон щодня з 09:00 до 22:00.\nЯк наголошують у КП «Дніпровський електротранспорт», проїхатися у ретротрамваї, як і в решті електротранспорту, можна лише у захисних масках, дотримуючись вимог карантину.\nЧитайте також: У Вінниці стартував сезон подорожей на туристичному ретротранспорті\nВагон «Ретро-001» вже 24 роки вважається візитівкою міста. 1997 року, перед святкуванням 100-річчя трамвайного руху Дніпра, стилізували вагон КТМ-2 під історичний. Зібрали його за кресленнями і музейними фотографіями трамвая «Ganz», виготовленого франко-бельгійським товариством у 1895 році. Колір трамвая завжди залишається незмінним – зеленим.\nДніпро Транспорт Туризм Екскурсія


1 Листопад 2012 (00:00)\nУ Львові завершилося тренінгове навчання в рамках першої в УГКЦ програми наставництва для сиріт\n27 жовтня у Відділі комісій Патріаршої курії УГКЦ, що на території Свято-Юрського комплексу у Львові, відбулася завершальна сесія тренінгу в рамках програми «Наставництво для сиріт і дітей, позбавлених батьківського піклування». Цей захід, по завершенні якого його слухачі отримали сертифікати, відбувся з ініціативи Комісії УГКЦ у справах сім'ї.\nУ Вифлеємі відкрито центр допомоги літнім особам\nНещодавно у Вифлеємі, на Святій Землі, урочисто відкрито центр допомоги похилим віком людям імені святого Антонія. Значну підтримку для здійснення цього задуму надала Єпископська Конференція Італії.\nНазва проекту – «У витоків християнства: похилі віком особи – головні дійові особи ї в історії Вифлеєму». Головною метою центру є допомогти літнім особам та окремим сім’ям, які є найбіднішими у Вифлеємі. Центр має подвійну ціль: з одного боку – це медичний догляд літніх осіб, з іншого надання їм соціально-культурних послуг.\nРимо-катол.: 1 листопада\nЦі «великі небесні іменини» об’єднують усіх. І тих, чиї імена завжди є в літургійному календарі, й тих, хто туди потрапляє рідко. І тих, кого Бог знає, а Церква офіційно святим не назвала, бо, може, і не здогадується, що то була свята людина. Радісна урочистість Усіх Святих промовляє до сердець віруючих: на Небесах так багато наших братів і сестер, наших заступників і помічників, – радіймо їм і живімо добре, аби долучитися до них свого часу! Урочистість Усіх Святих – це зовсім не «гробки», це торжество святості!\nДиректор Ватиканських музеїв: Сікстинська капела – це богослівʼя і наука Церкви\n31 жовтня відзначається 500-річчя відкриття фресок Сікстинської капели, автором яких є Мікеланджело. За останні роки кількість відвідувачів капели збільшилась вдвічі, тому виникла проблема із збереженням фресок, – зізнався напередодні ювілею Антоніо Паолуччі директор Ватиканських музеїв, в компетенції яких знаходиться Сікстинська капела. Він повідомив, що дирекція була змушена замовити нову систему кондиціювання, яка регулює рівень пороху та діоксиду вуглецю всередині капели, що дозволить зберегти фрески впродовж наступних століть.\nСвяті – свідки перемоги любові над егоїзмом. На молитві «Ангел Господній» з Папою в урочистість Всіх Святих\nСпогад про всіх святих спонукає нас призадуматися над подвійним горизонтом людства, який символічно позначаємо словами «земля» та «небо». Цій темі Папа Бенедикт XVI присвятив повчання, виголошене опівдні, 1 листопада 2012 р., перед проказуванням молитви «Ангел Господній». Святіший Отець зазначив, що перше слово вказує на історичний шлях, а друге – на вічність, «повноту життя в Бозі». Таким чином, бачимо й Церкву в її подвійному вимірі, який називаємо «спільністю святих» – дійсністю, що бере свій початок на землі та осягає своє завершення у небі.\nБенедикт XVI: Бог перемагає темряву та хаос\nСвіт не є плодом темряви, хаосу чи абсурду, але походить з Розуму, зі Свободи, з найвищого акту Любові. На цьому наголосив Папа Бенедикт XVI під час молитви на Вечірній, що відбулася у середу, 31 жовтня 2012 р., у Сикстинській каплиці Апостольського палацу в навечір’я урочистості Всіх Святих та була приурочена 500-річчю благословення розпису склепіння, що вийшов з-під пензля Мікеланджело.\nМолитовні намірення на листопад 2012\nЩомісяця Папа пропонує два молитовні наміреня, в яких моляться, зокрема, члени організації «Апостольство молитви». У листопаді 2012 року Бенедикт XVI заохочує молитися за вірність служителів Євангелія. Цьому присвячене загальне намірення, яке звучить: «За те, щоб єпископи, священики та всі служителі Євангелія давали відважне свідчення вірності розп’ятому та воскреслому Господу». А місійне намірення наступне: «За те щоб Церква, паломниця на землі, засяяла, як світло народів».\nУ Монголії відбулася інавгурація нової католицької парафії\nУ неділю, 28 жовтня 2012р., в Улан-Баторі, столиці Монголії, відкрито нову парафію. Вона матиме за покровительку святу Софію.\nЦе вже шоста за чергою парафія за двадцять років релігійної свободи в цій азіатській країні. Обряд посвячення очолив, Апостольський Префект у Монголії, єпископ Венчеслао Паділла. Парафія розташована в бідному кварталі міста і є важливим центром допомоги потребуючим.\nБлаженніший Любомир благословив слухачів Школи духовності та євангелізації Львівської архиєпархії УГКЦ\n26-28 жовтня 2012 року в реколекційному центрі Львівської архиєпархії УГКЦ «Світлиця» розпочався новий навчальний рік єпархіальної Школи духовності та євангелізації. Цьогорічна програма школи складається із занять, які спрямовані на поглиблення знань споконвічних істин християнської віри, що вміщені у Святому Письмі. Слухачів благословиви Блаженніший Любомир Гузар, Архиєпископ-емерит УГКЦ, який у той час перебував у Львові. Про це повідомила Віра Ценлевич, голова Комісії у справах євангелізації Львівської архиєпархії УГКЦ.\nУ сирійському Хомсі вбито останнього християнина\nОстаннього християнського жителя сирійського міста Хомс було вбито під час евакуації цивільного населення.\n84-річний Еліас Мансур, прихильник православ'я, відмовився покидати свій будинок. Район, де він жив, охоплений боями між армією і повстанцями.\nРаніше Мансур заявляв, що якщо сепаратисти прийдуть до нього в будинок, то він нагадає їм про "Десять заповідей і Святе Письмо", повідомляє 1 листопада ватиканське агентство новин "Fides", на яке посилається сайт "Інтерфакс-релігія".\nЛатиноамериканський єрарх: Церква увійшла в нову "місіонерську" епоху\nСинод Єпископів з нової євангелізації ще раз нагадав про те, що Церква є місіонерською за своєю природою, і ніколи не може забувати про те, що джерелом цієї природи є Євангеліє, - поділився своїми роздумами про єпископську асамблеї, що пройшла в жовтні у Ватикані бразильський кардинал Адзіло Педро Шерер. "Сьогодні ми маємо справу з новою ситуацією в світі, і не тільки в далеких країнах, але в наших містах з християнською традицією", - зізнався єрарх в інтерв'ю радіо Ватикану. На його думку, саме усвідомлення цієї нової "місіонерської" ситуації у всьому світі і сталося у дні Синоду.\nКатолики Німеччини: 500-річчя Реформації - спогад трагічного розколу\nКатолицькі єпископи Німеччини розмірковують над запрошенням протестантських єрархів, які пропонують їм взяти участь у святкуванні 500-річчя Реформації, яке пройде в 2017 р. Про це повідомляє "Reuters". Єпископ Герхард Файг, який очолює комітет з екуменічних справ в Конференції єпископів Німеччини, зазначив, що 500-а річниця початку Реформації відзначає ні що інше, як трагічний розкол в християнстві, і католики "не думають, що вони можуть святкувати цю подію з радістю".\nКатолицький єрарх зі Святої Землі проти будівництва стіни Ізраїлем\nЄпископ Вільям Шамалі, допоміжний вікарій Патріарха Єрусалиму, висловив свій протест щодо будівництва Ізраїлем так званої стіни безпеки на пагорбі Кремісан недалеко від Вифлеєму. Єрарх висловив стурбованість тим, що стіна може вплинути на ситуацію християн, особливо тих, хто живе в самому Вифлеємі, і змусить їх до еміграції. "На Святій Землі в 1947 р. християни становили понад 20% всього населення - сьогодні їх залишилося лише близько 2%", - зазначив єпископ.\nДуховенство та вірні Львівської архиєпархії здійснили прощу до Прилбич\nУ четвер, 1 листопада 2012 року з нагоди 68-ої річниці з дня смерті Митрополита Андрея Шептицького, духовенство та вірні Львівської Архиєпархії здійснили прощу до Прилбич (Яворівський район), родинного села Митрополита Андрея Шептицького.\nОб 11.30 біля родинної каплиці-усипальниці Шептицьких було відслужено панахиду, яку очолив Преосвящений Владика Венедикт, Єпископ-помічник Львівський. Опісля процесія колоною вирушила до місцевої церкви Собору Пресвятої Богородиці на Архиєрейську Божественну Літургію.\nНа Бродівщину привезуть мощі Святого Миколая Чудотворця\nПочинаючи з неділі, 4 листопада, і протягом цілого тижня у м. Броди (Львівської обл.) перебуватимуть мощі Святого Миколая Чудотворця, які з благословення Преосвященного Владики Михаїла Колтуна на Львівщину привезе о. Тарас Дзьоба.\nЯкщо переживаємо за майбутнє Батьківщини, то дбаймо про молодь!\nЧути правду, особливо тоді коли вона гірка і ще й стосується нас безпосередньо чи, може, опосередковано, – не так вже і приємно. До списку такої невигідної правди, без жодних докорів сумління, можна занести і той факт, що Україна вже немовби «традиційно» займає «почесне» перше місце в Європі за показником дитячого алкоголізму.\nМолоді католики Чаду виступили на захист видаленого з країни єпископа\nТовариство католицької молоді Чаду звернулось до уряду цієї країни із закликом відкликати своє рішення щодо видалення з країни єпископа Мішеля Руссо. Католицького єрарха змусили покинути цю африканську країну після того, як в одній із проповідей він відважився піддати керівництво держави критиці за те, що великі доходи з видобутку нафти не скеровуються на покращення життєвих умов громадян.\n31 Жовтень 2012 (22:48)\n«Послання до Божого люду» Синоду Єпископів про Нову Євангелізацію (повний текст)\nПропонуємо до Вашої уваги переклад (неофіційний) повного тексту «Послання до Божого люду», скерованого і затвердженого Синодальними Отцями 26 жовтня 2012 р. під час 20-го загального засідання Синоду Єпископів про Нову Євангелізацію.\nБрати і сестри,\n26 Жовтень 2012 (13:13)


У справі незаконного збагачення заступника голови СБУ Павла Демчини НАБУ рухається до остаточного рішення » Слово і Діло\nСитник розповів про перебіг розслідування справи Демчини\n17 квітня 2018, 16:23\nДетективи Національного антикорупційного бюро провели великий обсяг роботи в кримінальному провадженні за фактом можливого незаконного збагачення першого заступника голови Служби безпеки України Павла Демчини й рухаються до остаточного рішення.\nПро це в інтерв'ю «Укрінформу» розповів директор НАБУ Артем Ситник, повідомляє «Слово і Діло».\n«Це провадження розслідується. В ньому проведений великий обсяг роботи. Ми рухаємося до остаточного рішення», – заявив він.\nЗа словами Ситника, він через свою посаду не може робити прогнозів щодо можливих підстав для підозри Демчині.\n«У мене є своя думка з приводу цих матеріалів, але я не маю повноважень погоджувати підозру. Я можу лише сказати, що детективи цю справу розслідують. Основна частина роботи, яка планувалася щодо цього провадження, вже зроблена, й ми рухаємося до остаточного рішення», – підсумував директор Бюро.\nНагадаємо, в НАБУ підтвердили факт отримання е-декларації Демчини.\nНАБУ порушило провадження за фактом можливого збагачення Полякова 5 березня 2018, 10:53\nНАБУ розслідує можливе зловживання Кабміну при закупівлі газу 16 квітня 2018, 11:00


Сесійний тиждень Шацької районної ради розпочався з засідання постійної комісії районної ради з питань екології, раціонального використання природних ресурсів, лісового господарства, державності, законності та правопорядку, дотримання прав людини, депутатської діяльності та етики\nСесійний тиждень Шацької районної ради розпочався з засідання постійної комісії районної ради з питань екології, раціонального використання природних ресурсів, лісового господарства, державності, законності та правопорядку, дотримання прав людини, депутатської діяльності та етики, яка відбулася 16 липня під головуванням Олександра Наумича. Також участь взяли Сергій Карпук, голова Шацької районної ради та Василь Голядинець, голова Шацької райдержадміністрації.\nПро хід виконання Програми матеріально-технічного забезпечення підрозділів територіальної оборони Шацького районного військового комісаріату на 2017-2020 роки інформував Володимир Бобко, головний спеціаліст сектору оборонної, мобілізаційної роботи та цивільного захисту Шацької РДА.\nНа розгляд депутатів також винесено питання про затвердження Тимчасового порядку видалення дерев та кущів за межами населених пунктів на території Шацького району, про що інформував Сергій Карпук, голова Шацької районної ради. Депутати схвалили ідею розробки порядку, адже це вирішить проблему невпорядкованої вирубки дерев.\nГаряче обговорювали і роботу Шацького НПП по збереженню і розвитку природо-заповідного фонду району розповідала Марія Христецька, директор Шацького НПП.\nПідтримано депутатами комісії Звернення депутатів Маневицької районної ради щодо розгляду питання приватизації ДП «Волиньторф».\nЦі всі питання буде винесено до розгляду на черговій сесії Шацької районної ради 18 липня.\nТакож присутні слухали про стан боротьби із злочинністю, охорони громадського порядку та результати діяльності Шацького відділення поліції Любомльського відділу ГУНП у Волинській області на території Шацького району. Про це інформував Андрій Семенюк начальник Шацького відділення поліції. Питання розглядалося лише в межах засідання комісії.


Реформи у системі бухгалтерського обліку, що почалися ще у 1997р. заснували податковий облік. Він, у свою чергу, суттєво вплинув і на бухгалтерський облік основних засобів. При цьому бухгалтерський облік основних засобів та порядок нарахування амортизації опинився у ролі “потерпілого”. Намагаючись зєднати облік бухгалтерський та податковий, законодавці принесли у “жертву” економічну сутність більшості операцій з основними засобами. Результати такого обєднання привели до того, що при продажу обєктів основних засобів, як правило, був відсутній фінансовий результат, нарахування амортизації робилося на балансову вартість групи, а не на вартість окремого обєкту тощо. Нововведення поставили бухгалтерський облік основних засобів з ніг на голову. Відображення в обліку операцій з основними засобами викликало значні труднощі у багатьох бухгалтерів. З 1 липня 2000р. зі вступанням у силу довгоочікуваного П(С)БО №7 “Основні засоби” підприємства України отримали право самостійно обирати методи нарахування амортизації. Починаючи з цієї дати на підприємстві повинно вестися два обліки основних засобів: податковий та бухгалтерський. При цьому два цих обліки існують зовсім самостійно, та не слід шукати між ними жодних взаємин. Так як податковий облік основних засобів регламентується Законом України “Про оподаткування прибутку підприємств” від 22.05.97 р. № 2833/97-ВР зі змінами та доповненнями. Що стосується бухгалтерського обліку основних засобів, то методологічні основи формування у бухгалтерському обліку інформації про основні засоби та інші необоротні матеріальні активи, а також розкриття інформації про них у фінансовій звітності визначається Положенням (стандартом) бухгалтерського обліку № 7 “Основні засоби”. Таким чином, у наданій роботі поряд з визначенням концепцій амортизації розглядається порядок нарахування амортизації основних засобів у податковому обліку, а також питання розрахунку та відображення сум амортизації і у регістрах бухгалтерського обліку відповідно до П(С)БО №7 “Основні засоби”. Також значна увага приділяється впливу амортизаційних відрахувань на результати фінансово-господарської діяльності промислових підприємств та проблемам обліку амортизації в Україні та шляхам їх подолання. Спираючись на це, робота має пять розділів, перший з яких носить теоретичний характер. У ньому розглядається економічна сутність понять амортизації та зносу. В основному розділі розглядаються методи нарахування амортизації, що передбачені П(С)БО № 7 серед яких і податкові методи, що регламентуються Законом України „Про оподаткування прибутку”. Також у цьому розділі ми навели приклади зі світової практики, тобто методи, що передбачені стандартами GAAP. Питання, що мають дискусійні моменти також розглядаються у відокремлених розділах. При написанні роботи були використані навчальні посібники з бухгалтерського обліку, фінансам, економіки підприємств та монографії, що присвячені обліку основних засобів. Також значну кількість джерел представляють періодичні видання з відповідних дисциплін. Розділ 1. Економічна сутність амортизації та зносу.


«Мій 79-річний батько втратив інтерес до життя» • ❤ gu-gu.info ❤\n«Мій 79-річний батько втратив інтерес до життя»\nПро те, що в похилому віці можна жити яскраво і повнокровно, знято багато фільмів і написано ще більше книг. Але що робити, якщо ваші літні батьки переконані, що життя скінчилося, – прийняти їх вибір? Або спробувати змінити настрій? Відповідає когнітивний психолог Юлія Захарова.\n«ДОПОМОЖІТЬ БАТЬКОВІ ЗНАЙТИ НОВИЙ СЕНС ЖИТТЯ»\nЮлія Захарова, когнітивний психолог:\nТетяна, ви звертаєте увагу на те, як по-різному поводяться батьки у своєму літньому віці. Порівнюєте батька з матір’ю і думаєте: він міг би бути таким же активним. Разом з сестрою ви зробили ряд спроб розбудити в папі смак до життя – на жаль, безуспішно. Але те, що ви такі уважні до батька і тривожитеся про нього, дуже добре.\nЯкщо я вас правильно розумію, ви намагаєтеся розібратися, нормально стан вашого батька, варто залишити його в спокої або треба зробити якісь дії. Давайте розберемося, чому так відбувається і що з цим робити.\nБагато хто сприймають літній вік як низку втрат\nВажливо знати, що різні люди можуть по-різному реагувати на одні і ті ж події. Ймовірно, ваша мама сприймає пенсійний вік як час нових можливостей: діти виросли, ходити на роботу не потрібно, зате можна подорожувати, цікавитися мистецтвом, займатися спортом. Можливо, ви не звертали уваги, але, швидше за все, і раніше мама позитивно сприймала різні життєві зміни.\nАле далеко не всі сприймають літній вік як період можливостей. Для багатьох це не що інше, як низка втрат: діти живуть своїм життям, здоров’я погіршується, доводиться залишити роботу. На перший план виходять почуття власної непотрібності, непотрібності і самотності.\nМожливо, ваші батьки і почуваються по-різному. Ви пишете, що батько ненабагато старший від мами, але різниця в чотири роки в такому віці може бути досить суттєвою.\nЗапишіть батька на огляд\nВаші побоювання виправдані: в літньому віці може бути багато причин для таких симптомів, як порушення сну, байдужість до життя і небажання що-небудь робити – від різкого погіршення функціонування нервової системи до депресії. Тому дуже важливо переконати папу відвідати психіатра.\nБагатьох складно мотивувати піти на прийом до психіатра, люди чинять опір, кажуть: «Я – не псих!» Але якщо пояснити батькові, що лікар зможе підібрати лікарські препарати для поліпшення сну, швидше за все, він піде вам назустріч.\nНЕ ЗАЛИШАЙТЕ СПРОБ ПІДТРИМУВАТИ КОНТАКТ\nПостарайтеся допомогти батькові відчути себе потрібним, корисним.\n1. Регулярно виділяйте час для спілкування з ним.\nРозмовляйте з батьком про те, що цікаво вам чи йому. Дайте зрозуміти, що потребуєте його компанії.\nЯкщо у вас є діти – радьтеся з питань виховання. Запитуйте його думку про те, що відбувається в політиці та економіці. Розповідайте про цікаві події вашого життя. Обговорюйте книги і мистецтво. Раз ваш батько любить дивитися телевізор – запрошуйте його в кіно. Запропонуйте йому сходити на виставку або в театр.\n2. Проявляйте терпіння: літні люди часто ворчливы і дратівливі\nІноді дійсно хочеться залишити їх у спокої – настільки важко буває знайти сили, щоб впоратися з роздратуванням.\nЯкщо ви відчуваєте, що втомилися і виходите з себе, – подбайте насамперед про свій душевний комфорт.\n3. Навчіть батька користуватися засобами комунікації: скайпом, соціальними мережами. Так він зможе більше спілкуватися з родичами в інших містах, знайти друзів, яких давно втратив з виду.\n4. Зробіть ще ряд спроб знайти батька заняття.\nЧасто літні люди готові брати на себе нескладні завдання, пов’язані з онуками: разом малювати, допомагати з математики, перевіряти англійська.\n5. Дізнайтеся про районний центр соціального обслуговування\nНа базі таких центрів часто функціонують безкоштовні гуртки та секції для літніх людей, де вони можуть спілкуватися, освоювати нові навички.\n6. Дізнайтеся у батька, чи не погодиться він завести вихованця.\nЙому буде не так самотньо, а відповідальність за тварину привнесе в його життя додатковий сенс. Невелика спокійна собака дасть батькові привід здійснювати прогулянки як мінімум два рази в день.\nНарешті, подивіться трагікомедію німецького режисера Тіля Швайгера «Мед в голові». Це фільм про те, як сім’я вчиться справлятися з хворобою літнього батька. Любов, гумор і прийняття допомагають героям пережити важкі часи.


Ghostemane Київ >> Купити квитки на 13 листопада 2020, 20:00 | Концерт.юа\nРеп-рок Хіп-хоп Рок Концерти\n13 листопада 2020, Пт. 20:00\nОфіційна сторінка Facebook: https://www.facebook.com/popcornkyiv/\nGhostemane повертається у Київ в рамках європейського туру\nКонцерт перенесено з 2 квітня на 13 листопада.\nВисоченький, у татухах, хлопчина з довгим, немов сивим волоссям, на ім'я Ерік Уітні повертається у Київ, як до себе додому. Вперше він виступив в Україні у 2017 році в клубі Monte Ray, у 2018 році зібрав клуб Closer, а цього року - Atlas.\nУ рамках великого європейського туру, Ghostemane знов виступить у столиці та точно привезе із собою декілька сюрпризів.\nДата та місце - 13 листопада 2020, клуб Atlas.\nGhostemane належить до нової хвилі хіп-хопу, яка шукає натхнення не на вулицях чи в криміналі, а у жанрах, які неможливо уявити сумісними із репом взагалі. Уітні знайшов своє в важкій музиці.\nДиявольска читка під рок, хардкор чи дум-метал? Легко. Мабуть саме за це його обожнюють представники обох лагерів - як з боку хіп-хопу, так і з боку людей, які знайшли себе в екстремальному саунді.\nУітні завдяки цьому міксу виконує декілька завдань одночасно, при цьому навіть не напружуючись. По-перше, він створює дійсно унікальний для хіп-хопу саунд. Це далеко не нудний репкор у дусі Limp Bizkit, а щось інше - набагато темніше та небезпечніше.\nПо-друге, Уітні поєднує дві різні енергетики, що дає прямо-таки вибуховий ефект. Люди на його виступах в буквальному сенсі скаженіють, стрибають один на одного та ставлять все догори дригом.\nНаступної осені Київ знову буде трястися від гітарного скреготу, скримінгу Еріка та жирних бітів. Тому що якось інакше Ghostemane не хоче та не вміє. Втім, ми якось інакше теж не хочемо.\nGhostemane Про виконавця


Новини Рівного - чаРівне. Рівнянка увійшла до команди новоствореної партії Вакарчука\nРівнянка увійшла до команди новоствореної партії Вакарчука\n16.05.2019, 12:11 Переглядів: 1233\nРівнянка Соломія Бобровська стала членом команди новоствореної партії "Голос" Святослава Вакарчука. Команду Святослав Вакарчук представив сьогодні.\n- Кого я б не питав у регіоні про неї кажуть - вона сильна, впевнена, цілеспрямована, а головне - ефективна. А я ще додам - молода та повна енергії. Саме такими мають бути люди, які змінюють українську політику, - наголосив Вакарчук.\nСоломія Бобровська - громадська активістка, волонтерка, була радницею, а потім заступницею голови Одеської державної адміністрації Міхеіла Саакашвілі, у 2016-17 рр. виконувала обов`язки голови Одеської ОДА.


Мережа «FoxMart» відкриє гіпермаркет у Сімферополі | УНІАН\nМережа «FoxMart» відкриє гіпермаркет у Сімферополі\n15:20, 25 вересня 2009\nМережа «FoxMart» групи компаній «Фокстрот» 1 жовтня відкриє гіпермаркет у Сімферополі.\nПро це УНІАН повідомили в прес-службі групи компаній «Фокстрот».\nЗа повідомленням, гіпермаркет розташується на першому поверсі ТЦ «Сіті» на вул. Героїв Сталінграду, 8/3. Торгова площа об`єкту складає 1,5 тис. кв.м. У торговому центрі передбачена парковка на 500 місць.\nУ компанії відзначили, що особливостями нового магазину є відділи «Game zone» (ігрові зони), в яких покупці зможуть перевірити якість звуку і зображення, а також протестувати відеоігри. Для перевірки акустики і можливостей домашніх кінотеатрів у відділі аудіо- і відеотехніки встановлені Hi-Fi-«острівки».\nДовідка УНІАН. Мережа гіпермаркетів «FoxMart» групи компаній «Фокстрот» почала діяльність в 2005 році і сьогодні налічує 33 об`єкти в Україні і 2 – в Молдові.


ЦЬОГОРІЧ З ОБЛАСНОГО БЮДЖЕТУ ПЛАНУЄТЬСЯ ФІНАНСУВАННЯ 184 УСТАНОВ, В ЯКИХ ПРАЦЮЄ 20 ТИС. ОСІБ\nЗАКАРПАТТЯ ПРОДОВЖУЄ СПІВПРАЦЮ З УГОРЩИНОЮ У РАМКАХ СХІДНОГО ПАРТНЕРСТВА\n"Рупор Житомира", 13.01.2015\nПід час спілкування із журналістами директор департаменту фінансів облдержадміністрації Ганна Ємченко розповіла про основні бюджетні показники на 2015 рік.\nПід час спілкування із журналістами перед початком спільного засідання постійних комісій обласної ради з питань охорони здоров'я, соціального захисту населення та у справах ветеранів та з гуманітарних питань, що відбулося 13 січня, директор департаменту фінансів облдержадміністрації Ганна Ємченко розповіла про основні бюджетні показники на 2015 рік.\n"Обсяг обласного бюджету зараз становить 3 млрд. 346 млн. грн. Така сума в нас по доходах і така ж по видатках. Варто наголосити на тому, що по доходах, у порівнянні з минулим роком, ми будемо втрачати надходження у розмірі 154 млн. грн., з яких 141 млн. грн. - це втрата доходів по податку на доходи фізичних осіб. Окрім цього, інша значна сума, 22 млн. грн., це рентна плата за користування надрами", - зазначила Ганна Ємченко.\nГанна Ємченко запевнила: "Головним розпорядникам коштів і всім працівникам бюджетних установ немає про що турбуватися. У нас все буде добре".\n"Rionews", 12.01.2015, Закарпатська обл.\nПрограма Східного партнерства працює в краї вже не перший рік, її метою є здійснення соціально значимих проектів в краї, й результати уже відчутні.\nЗ метою обговорити співпрацю з Угорщиною у форматі Східного партнерства у понеділок, 12 січня, у Закарпатській ОДА керівництво краю провело зустріч з Генеральним консулом Угорської республіки в Ужгороді Йожефом Бочкої та народним депутатом України Василем Брензовичем.\nПрограма Східного партнерства працює в краї вже не перший рік, її метою є здійснення соціально значимих проектів в краї, й результати уже відчутні, у тому числі і в закарпатській глибинці. Різні точки Закарпаття отримали допомогу, з-поміж іншого, це і село Верб'яж, що на Воловеччині, населені пункти Мукачівщини, та інші. Країна-сусідка бере участь у фінансуванні проектів енергозбереження у бюджетних закладах, тощо, й роль цієї допомоги важлива.\nПід час зустрічі не лише торкнулися результатів попередніх проектів, а й передовсім обговорили перспективи співпраці Закарпаття і Угорщини. Як розповів народний депутат України Василь Брензович, який представляє у Верховній раді угорську громаду Закарпаття, та котрий ще як депутат облради брав активну участь у програмах транскордонної співпраці, конкретні обсяги фінансової підтримки Угорщиною Закарпаття на 2015-й рік стануть відомі в найближчі тижні. Народний депутат, водночас, наголосив: справа не лише у фінансовій допомозі, а й загалом транскордонній співпраці, спрямованій на розвиток добросусідських відносин та євроінтеграції України. "Інтеграція України в Європу має відбуватися не лише на словах, а і реально. Тому плани про розвиток інфраструктури, розбудову пунктів пропуску втішні - слід дбати про це, і будувати дороги, які сполучатимуть Україну і Угорщину через кордон" - зазначив Василь Брензович.\nГолова ОДА Василь Губаль акцентував: тема співпраці з країною-сусідкою дуже важлива для Закарпаття, край відчуває її підтримку в конкретних справах. І на зустрічі в Адміністрації Президента, яка в керівника області запланована вже цього тижня, йтиметься саме про перспективні плани, зокрема, і державні гарантії щодо участі України в розбудові транскордонної інфраструктури на межі з Угорщиною. "Але передовсім доцільно говорити про те, що вже зроблено - тому спасибі за участь у проектах енергозбереження, уже чимало вдалося виконати. Повідомляємо, що маємо великі плани роботи в цьому напрямку на 2015-й рік, і в обласному бюджеті для цієї мети передбачені кошти, наміри у нас серйозні", - сказав Василь Губаль.\nЗагалом під час зустрічі піднімалися теми конкретних проектів транскордонного співробітництва, передовсім тих, які стосуються інфраструктури. Це і відновлення автомобільних маршрутів сполучення, зокрема, Берегово-Ніредьгаза, тощо. Керівники області поінформували, що звернулися до Укрзалізниці про реконструкцію частини колії - аби потягами Інтерсіті об'єднати країни. Ішлося і про продовження практики Днів добросусідства між населеними пунктами Угорщини і Закарпаття.