СТІКАЮТЬ МОЛОЧНІ РІЧКИ...\nЛише за минулий рік, за підрахунками Держстатистики, поголів’я корів в Україні скоротилося на понад 85 тис. Невтішні прогнози і на 2017 р. - вирізання худоби і, як наслідок, скорочення валового збору молока на 250-300 тис. тонн.\n1 червня відзначатимемо не лише Міжнародний день захисту дітей, а й свято корисного для них продукту - молока. Мета молочного свята - реклама і популяризація молочної галузі, проте, як бачимо, похвалитися не вдасться.\nУ чому ж причина такої абсурдної ситуації, і як знайти оптимальний для всіх вихід - у коментарях спеціалістів.\n- Найближчим часом на обласному рівні відбудеться зустріч із виробниками та реалізаторами молочної продукції. Сподіваємося, що хоч якось зможемо вплинути на ситуацію. Бо ціна за літр молока у чотири гривні - це знущання над селянами і знищення тваринництва.\nДЕРЖАВА ОЧІ ЗАКРИВАЄ - ТВАРИННИЦТВО ЗАНЕПАДАЄ\nА голова «Асоціації товаровиробників Поділля», віднедавна керівник ПП «Калинський ключ», депутат райради Ігор ГАЙ переконаний, що причина занепаду молочної галузі - відсутність допомоги виробникам від держави.\n- Ігорю Віталійовичу, нині ми ввійшли в «сезон великого молока». Відбувся розтел худоби, вона пішла на природні пасовища, збільшилися надої. Відповідно, мав би збільшитися і ринок його збуту, відтак і доходи від тваринництва як у приватному секторі, так і в агроформуваннях району. Чи не так?\n- Якби ж то. Як не прикро, але ринок збуту залишається таким, яким був і взимку. Одна з причин - заповнення його молочкою з Білорусі та Польщі. І немає гарантії, що не контрабандною та завжди якісною. Була б нормальна реалізація вітчизняної продукції, підвищувалися б ціни і від заготівельних компаній, відповідно на належному рівні поповнювався би бюджет як сільгосппідприємств, так і селян, власників худоби.\n- Що ще впливає на вартість молока?\n- Кількість сировини на ринку. Із року в рік на початку весни молокопереробники знижують ціну на продукцію. І це найголовніший чинник. Також маємо певну змову заготівельників молока, які домовляються про ціни і одночасно їх знижують.\n- Чому більшість молокопереробних підприємств бажають мати справу із сільгосппідприємствами, а не селянами-одноосібниками?\n- За літр молока власникам ферм агроформувань сьогодні платять по 7 гривень 50 копійок, селянам - по 4 гривні. Молокозаводу вигідніше купувати продукцію в одному місці, де є гарантії, що вона охолоджена, свіжа і чиста. Бо дехто розбавляє молоко водою, перегоном, не завжди дотримується гігієни тощо.\n- Ігорю Віталійовичу, як вдається тримати якість підприємствам?\n- Розкажу на прикладі «Калинського ключа». У нас якість молока і в грудні, і в липні однакова. Користуємося сучасним доїльним обладнанням, звідки молоко одразу потрапляє у молокопровід, а відтак - на охолодження. Жирність стабільна, бо перейшли на монокорми, тобто, худоба 365 днів у році постійно споживає однаковий корм: силос і сінаж. Випасати тварин немає сенсу, бо перелаштовується організм - і вони мають декілька тижнів перехворіти. Зате 8 місяців у році ВРХ перебуває на оборі при годівлі з кормового столу, має постійний доступ до води через поїлки, а сонце її забезпечує вітаміном Д3.\n- Що можете сказати про стан молочної галузі в районі загалом?\n- Нині на Кам’янеччині залишилося лише 7 господарств, де утримується худоба. І ті на межі виживання, «переформатовуються» на інше виробництво: більше уваги приділяють рослинництву, садівництву. Вони рентабельніші, і в керівників менше головного болю, куди реалізувати товар, який швидко псується.\nМаю стосунок до сільського господарства і тваринництва, зокрема із 1998-го, і за 19 років не пам’ятаю, аби в нас протягом року була стабільна ціна на молоко, як, наприклад, у Європі - 37 євроцентів за літр. За цей період податки нам збільшили у… 42 рази! Більше того, позбавили єдиної непрямої дотації, яка була в аграріїв. А саме, до минулого року сума ПДВ залишалася в господарстві на його розвиток, придбання обладнання та техніки. Натомість на законодавчому рівні пролобіювали інтереси декількох олігархів, які спеціалізуються на галузі птахівництва. На тваринництво уряд, здавалося б, виділив 4 мільярди гривень для повернення того ж ПДВ. Але цими коштами практично неможливо скористатися підприємствам зі змішаним веденням сільського господарства (тваринництво і рослинництво). Бо в першій половині року аграрії проводять закупівлю матеріальних ресурсів: дизпального, міндобрив, запчастин, засобів захисту тощо, практично нічого не реалізуючи. Кошти ж на відшкодування ПДВ розбиті помісячно. Таким чином, фактично в першу половину року господарства залишаються без дотацій, а невикористані кошти беруть птахівники, яким і так передбачено законом 2 мільярди при щомісячній реалізації своєї продукції. Як говориться в прислів’ї, плюють в очі, а кажуть, що дощ іде.\n- Усе ж люди в селі від прадідів виживали за рахунок худоби. Чи можливо це сьогодні?\n- Хіба що виживати. Щоб заробити на тваринництві, сімейна ферма має налічувати не менше як 10-15 корів. Для кормової бази потрібно 10-12 гектарів землі, набір техніки, для утримання - відповідне приміщення з доїльним обладнанням, а найцікавіше - дозвільні документи на реалізацію сертифікованої продукції, яких сьогодні немає навіть у певних юридичних осіб. До цього потрібно додати окупність грошових вкладень у часі. Відтак розуміємо відсутність будь-якої рентабельності у веденні такої справи.\n- Моє село розташоване недалеко від міста, тому маю можливість частіше їздити на ринок. Продаю лише молоко, бо так простіше. Не треба гратися із сирами й сметанами, переживати: скисне чи перекисне сир. Якби здавали молоко переробникам, напевно, давно вже відмовилися б від такого «заробітку», бо їхня ціна взагалі не окуповує витрат. Так важко нароблятися і продавати продукт майже задурно не хочу. Категорично проти того, щоб мої діти так само важко працювали біля худоби.


На Запоріжжі діти грались на закрижанілому морі: на місце викликали поліцію - Forpost\nУчора, 17-го лютого, у Бердянську діти влаштували небезпечні ігри на закрижанілому морі. Місцеві мешканці подумали, що діти провалились під кригу та викликали поліцію і швидку. На щастя інформація не підтвердилася.\nПро це повідомляє прес-служба Бердянського районного відділу поліції.\nДо поліції надійшло повідомлення від місцевої мешканки про те, що діти пішли по кризі в районі торгівельного морського порту, провалилися та почали тонути. Після прибуття правоохоронців та швидкої, виявилось, що діти не провалились, а втекли з місця ігор.\nПісля огляду території, поліціянти виявили трьох підлітків, які бешкетували на поверхні моря.\nПісля зауваження поліцейських хлопці зійшли на берег. Вони виявились місцевими школярами12-ти та 13-ти років. З дітьми та їх батьками поліцейські провели профілактичну бесіду. Наразі вирішується питання, щодо притягнення батьків до відповідальності, за невиконання батьківських обов’язків.\nДТП за участі таксі в Запоріжжі: водій був у стані наркотичного сп'яніння\nУ центрі Запоріжжя автівка збила двох пішоходів: постраждалих ушпиталили


Сім'я Юрія Нікітіна застрягла на Балі через серйозну хворобу - «ФАКТИ»\nСім'я Юрія Нікітіна застрягла на Балі через серйозну хворобу\n22.03.2021 371428 28 10:08 — 22 березня 2021\nСпівачка, телеведуча і ментор Оля Горбачова, яка розкрила правду про ПМС, з дочками підхопили серйозну хворобу під час відпочинку на Балі. Через це відпустка для сімейства затягнувся і перетворився на жах. Про проблеми зі здоров'ям членів родини розповів Юрій Нікітін в програмі «Світське життя».\n«Ми були на Балі довго, тому що сім'я моя захворіла, дуже серйозно. Виглядало все романтично і класно спочатку, але потім, коли ми повинні були летіти до дому, захворіли діти, захворіла дружина, все перетворилося на жах, який тривав дуже довго», — поділився Нікітін.\nВін також додав, що його дружина і діти підхопили не коронавірус.\n«Гірше. Це специфічна хвороба», — уточнив Нікітін.\nЗараз з близькими Нікітіна все добре.\nРаніше «ФАКТИ» повідомляли про те, що телеведуча Лілія Ребрик перехворіла коронавірусів. А співачка Даша Астаф'єва ледь не загинула від внутрішньої кровотечі.


Трудова міграція населення України: чого чекати в найближчому майбутньому?(частина 1) - Міграція\nТрудова міграція населення України: чого чекати в найближчому майбутнь...\nТрудова міграція населення України: чого чекати в найближчому майбутньому?(частина 1)\nОлена Малиновська, Головний науковий співробітник Національного інституту стратегічних досліджень, доктор наук з державного управління, м.Київ\nРеволюційні події 2013 року, війна й зовнішня агресія позначилися на всіх без винятку сторонах життя українців, не могли не вплинути на їхню міграційну поведінку. Тим більше, що міграція – реактивний процес, який реагує на економічні та політичні зміни, причому не лише в країні походження, а й в країнах, куди спрямовується міграційний потік.\nУ період швидких кардинальних змін будь-який прогноз – справа невдячна. По-перше, ситуація повсякчас змінюється, по-друге, - зважаючи на різноманітність чинників, які на неї впливають, врахувати всі можливі варіанти подальшого розвитку вкрай складно. Разом з тим, спробуємо все ж спрогнозувати можливі перспективи трудової міграції з України спираючись на аналіз міграційної ситуації в Україні останнього періоду та логічні припущення щодо можливого впливу на міграційну поведінку населення сучасних подій.\nСпершу нагадаємо недавнє минуле. Короткий період бурхливих міграційних переміщень, викликаних розвалом СРСР, коли в Україну був спрямований масовий потік репатріантів, у т.ч. депортованих за часів тоталітаризму, а її населення завдяки цьому продовжувало зростати, незважаючи на від’ємні показники природного відтворення (у 1992-1993 рр. чисельність мешканців України перевищувала 52 млн.), завершився 1994 р., найбільш важкого року перехідного періоду. Внаслідок глибокої економічної кризи країна втратила привабливість для іммігрантів, натомість еміграція активізувалася. Упродовж наступного десятиліття сальдо міграції набуло від’ємного значення і в 1994-2004 рр. перевищило 700 тис. Лише 2005 р. статистика зафіксувала невелике додатне сальдо міжнародних міграцій, що співпало із певним пожвавленням економіки. Разом з тим варто зауважити, що статистика міграції на основі інформації про реєстрацію/зняття з реєстрації за місцем проживання не вповні відображала дійсні масштаби виїзду українців за кордон.\nСправа в тому, що фіксоване статистично скорочення виїзду для постійного проживання, що згідно законодавству відбувався за певними процедурами і підтверджувався документально, спостерігалося на фоні наростання трудової міграції за кордон, тобто частково сезонних, проте частково й більш тривалих поїздок з метою працевлаштування в зарубіжних державах, які, однак, більшістю мігрантів розглядалися як тимчасові, зняттям з реєстрації за місцем проживання не супроводжувалися і, відповідно, статистично не обліковувалися.\nРазом з тим, навіть за умов очевидного недообліку міграційних переміщень, який в умовах війни та агресії закономірно посилився, офіційні дані міграційної статистики показують, що в 2014 р. сальдо міграції хоча й залишалося додатнім (22,6 тис.) проте було на третину меншим, ніж у 2013 р. (32 тис.). Додатне, нехай і незначне, сальдо міграції в умовах війни виглядає парадоксально, проте його стрімке зменшення, хоча й не демонструє реальну ситуацію, однак вказує на тенденцію: виїзд з України зростає, тоді як в’їзд скорочується.\nЄ підстави вважати, що, як і у попередній період, незначні втрати населення внаслідок офіційно оформленого виїзду для постійного проживання в зарубіжних країнах насправді означають, що більшість еміграції відбувається без відповідної реєстрації. Вже упродовж майже двадцятирічного періоду міграція з метою працевлаштування є найбільш масовим і соціально та економічно значущим міграційним потоком в Україні. Оцінити її обсяги можна основі результатів періодичних опитувань населення, що проводяться Державною службою статистики. Останнє з них датується 2012р. (опитано 22 тис. домогосподарств, зібрано інформацію про 48 тис. працездатного населення по всій території України). Згідно з його результатами, впродовж двох з половиною років до проведення обстеження (с 1 січня 2010 р. по 17 червня 2012 р.) хоча б раз на роботу за кордон виїздили 1,2 млн. українців. Разом з тим, обстеження не охоплювало осіб, які виїхали до 2010 р. і протягом періоду спостереження в Україну не поверталися. Крім того, інформація про відсутність надавалася членами їхніх домогосподарств, які залишаються в Україні. Іншими словами, обстеженням не могли бути охоплені мігранти, які виїхали всією сім’єю, або встигли перевезти сім’ю за кордон. Звідси, реальна чисельність трудових мігрантів з України більша за наведену цифру.\nМасштабність трудової міграції українців напряму пов’язана з економічним становищем країни. ВВП на душу населення з урахуванням купівельної спроможності в Україні, за даними Світового банку, суттєво поступається країнам призначення українських працівників. У 2013 р. цей показник в Україні був меншим, ніж в Італії, Іспанії в 4 рази, в Чехії – в 3 рази, в Росії, Польщі – більш, ніж в 2,5 рази.\nУ 2014 р. економічна ситуація внаслідок війни та зовнішньої агресії значно погіршилася, стагнація переросла в глибоку кризу. Промислове виробництво за підсумками року скоротилося на 10,7%. Поквартальне падіння ВВП (в постійних цінах в процентах до відповідного кварталу попереднього року, без урахування тимчасово окупованої території) становило в першому кварталі – 1,2, у другому – 4,6, в третьому – 5,3%, а у четвертому кварталі 2014 р. – 14,8%.\nСтан економіки закономірно позначилося на добробуті населення. Хоча номінально середня заробітна платня в 2014 р. зростала, проте інфляція, яка сягнула майже 25% і в 2015 р. продовжувалася з новою силою, призвела до її реального падіння. Середня реальна зарплатня в грудні 2014 р. становила лише 86,6% від рівня грудня 2013 р. Відбувалося стрімке подорожчання комунальних послуг, вартості проїзду на транспорті, ліків, продуктів.\nНа початку 2015 р. статистика зафіксувала зменшення уже не лише реальної, а й номінальної зарплатні в багатьох галузях. Тому в лютому 2015 р. реальна зарплата впала до 82,2% показника для лютого 2014 р.\nПри цьому варто підкреслити, що понад 60% працівників у 2014 р. отримували заробітну плату нижче середнього рівня, а 5,2% - нижче прожиткового мінімуму, який до того ж є очевидно заниженим.\nУ контексті трудової міграції більш ніж красномовним виглядає порівняння української зарплатні із заробітками в країнах призначення працівників-мігрантів. Так, середня зарплата в Україні, що ледь перевищує 100 Євро, є майже у 20 разів меншою, ніж в Італії, в 6 разів меншою, ніж у Польщі, майже в 4 рази - ніж в Росії (табл.1).\nДо цього треба додати, що враховуючи вкрай скрутну економічну ситуацію мінімальна заробітна плата та мінімальна пенсія заморожені, а разом із ними й всі соціальні виплати, які вираховуються від цих показників. Прийнято рішення про обкладання податком пенсій, які перевищують розмір трьох мінімальних зарплат, а також про невиплату 15% пенсії працюючим пенсіонерам.\nЗа такої ситуації все більше українців опиняються за межею бідності. Бідних в Україні, за оцінками, не менше 25% (за національним критерієм бідності, що становить 75% медіанних доходів). В нинішній ситуації спостерігається ще й таке явище як нові бідні. Тобто люди, які втратили майно і заощадження в результаті війни, внутрішні переміщені особи, а також мешканці районів, постраждалих від військових дій.\nНе лише за рахунок внутрішніх переміщених осіб зростає чисельність українців, позбавлених можливості власною працею забезпечити собі отримання хоча б мінімальних доходів. Рівень безробіття (за методологією МОП) збільшився з 7,3% в 2013р. до 9,3% в 2014 р. Причому рівень безробіття молоді до 24 років сягнув 23%. Зростає й такий показник як рівень зареєстрованого безробіття: на 1 березня 2015 р. на обліку у Державній службі зайнятості перебували 521,3 тис. громадян, тоді як середньорічний показник у 2014 р. становив 460 тис.\nЗа даними загальноукраїнського соціологічного моніторингу, який щорічно проводиться Інститутом соціології НАН України, в 2014 р. 85,5% українців вважали, що знайти пристойну роботу, тобто таку, яка відповідала б їхньому рівню кваліфікації і забезпечувала достатній заробіток, в населеному пункті, де вони проживають, вкрай складно (в 2008 р. та думали 74% респондентів). А на думку 60% опитаних, важко знайти не лише пристойну, а й будь-яку роботу (в 2008 р. таких було 38%).\nТаким чином, різке скорочення доходів населення, падіння рівня життя та поширення бідності з новою силою висуває перед багатьма українцями проблему виживання. В 1990-ті роки важливою стратегією її розв’язання стала трудова міграція за кордон, що спричинило швидке поширення цього явища. За нинішніх умов, враховуючи набутий населенням досвід трудової міграції, а також потужні соціальні мережі, що склалися завдяки двадцятиріччю її розвитку, до такої стратегії може вдатися значна кількість українців. За даними того ж соціологічного моніторингу 2014 р., найближчим часом готові виїхати на заробітки за кордон 7,4% опитаних (2008 р. – 6,2%), про еміграцію для постійного проживання розмірковують понад 15% респондентів.\nПоряд із наростанням обсягів у найближчій перспективі вірогідні зміни деяких суттєвих характеристик трудової міграції. Передовсім можна передбачити її подальшу географічну переорієнтацію. Традиційно, із зрозумілих причин, найважливішим партнером України з обміну населенням була Росія. Російсько-український міграційний коридор належить до числа найінтенсивніших у світі. Саме до Росії спрямовувався й найчисленніший потік тимчасової трудової міграції з України. За даними обстеження Держстату України з питань трудової міграції 2008 р., в Росії працювали приблизно половина працівників-мігрантів. Разом з тим, дані аналогічного обстеження 2012 р. показали, що, хоча Росія залишалася основною країною призначення, її частка скоротилася до 43,2%. Натомість зросло значення країн Європейського союзу, передовсім Польщі (з 8% в 2008 р. до 14,3% в 2012 р.).\nПоступову переорієнтацію потоку трудової міграції з України із східного на західний напрямок підтверджують й російські джерела. Впродовж нульових років частка українців серед іноземних працівників, що мали дозволи на працевлаштування в Росії, як і їх чисельність, постійно скорочувалися. Якщо в 2000 р. громадяни України становили 30% іноземних працівників в Росії, то в 2005 р. – 20%, а в 2010 р. – 10%. В 2012 р. громадянами України були 11% іноземців, які мали на кінець року чинні дозволи на працевлаштування, і менше 3% тих, хто мав патенти на роботу у фізичних осіб. Подальше зменшення обсягів трудової міграції з України до Росії можна очікувати у зв’язку з більш жорсткими законодавчими нормами, введеними в РФ із січня 2015 р. На думку деяких експертів, вони призведуть до скорочення чисельності українців, які працюватимуть в Росії, на 20-30%.\nЧастина трудових мігрантів, які їздили на роботу до Росії, може переорієнтуватися на інші пострадянські країни, передовсім Білорусь та Казахстан. Тим більше, що ці країни втрачають частину власних працівників внаслідок вільного пересування робочої сили в рамках Митного союзу. Таку можливість підтверджують і дані всеукраїнського соціологічного моніторингу, що проводиться Інститутом соціології НАНУ. У 2014 р. у порівнянні з 2008 р. вдвічі менше респондентів, які б хотіли б виїхати із населеного пункту, де проживали, висловили бажання поїхати до Росії, водночас частка бажаючих виїхати в інші пострадянські держави, хоча й незначна, зросла тричі.\nОднак особливо помітно серед українців, як свідчать відповіді респондентів, зросла орієнтація на виїзд за межі колишнього СРСР, чому є кілька причин. По-перше, заробітки в європейських країнах суттєво вищі, ніж в Росії, по-друге, порівняння умов життя та праці, рівня гарантій трудових прав також не на користь Російської Федерації.\nЯкщо раніше переважання російського напряму трудової міграції пояснювалося міграційними традиціями колишніх часів, численними особистими і діловими зв’язками населення, відсутністю мовного бар’єру, то після понад 20 років незалежності Української держави та її відкритості до зовнішнього світу вагомість цих чинників урівноважилася розвитком міграційних зв’язків з іншими країнами, передовсім європейськими. Так, за даними Євростату, у 2013р. в країнах ЄС проживали 634851 громадянин України. Українська громада в ЄС за чисельністю посідає п’яте місце, після вихідців з Туреччини, Марокко, Китаю та Індії. І хоча українці становили лише 3% від загальної чисельності іноземців з третіх країн, враховуючи відносно нетривалий період, коли міграція стала для них можливою, їхня присутність в Європі значна.\nЗдебільшого вона завдячує трудовій міграції. Лише протягом 2013 р. в європейських країнах громадянам України було оформлено 236 тис. дозволів на перебування, тобто більше, ніж громадянам будь-якої іншої країни. 64,7% з них, або 151,7 тис., були видані для працевлаштування. Зазначимо, що загалом для іноземців з третіх країн працевлаштування було причиною для оформлення лише кожного п’ятого дозволу (22,7%).\nДосвід трудової міграції на Захід, формування нових українських діаспор в європейських країнах, функціонування міцних міграційних мереж, які пов’язують Україну з країнами перебування мігрантів, а також зміна поколінь, тобто досягнення працездатного віку людьми, які виросли в цілком інших суспільних умовах і для яких Росія, Москва уже не є природним центром, дають підстави для припущення щодо все більшого в подальшому спрямування міграції українців на Захід. Анексія Криму, військові дії на Сході країни, загальне недружнє ставлення до України прискорює переорієнтацію міграційного потоку. Вагомим чинником цього процесу є й євроінтеграційні зусилля України, поступова лібералізація візового режиму з ЄС, а також зацікавленість багатьох європейських країн в отриманні додаткової робочої сили з-за кордону, передовсім з європейського, культурно-близького середовища. Статистичні дані 2014 р. це красномовно підтверджують. Так, наприклад, значно зросли обсяги працевлаштування українців у Польщі, яка є на другому місці після Росії країною призначення працівників-мігрантів з України. Якщо в 2013 р. польські працедавці повідомили місцеві органи влади про працевлаштування 134 тис. сезонних працівників з України (до 6 місяців протягом року), то в 2014 р. таких повідомлень було вже 359 тис., тобто майже втричі більше. (див.частина 2)


Характеристика основних напрямків виховання. — Студопедия\nХарактеристика основних напрямків виховання.\nМоральне виховання - це цілеспрямований процес формування у дітей моральної свідомості, морально-вольових рис характеру, гуманізму і колективізму, патріотизму, дисциплінованості, культури поведінки і т.д. Оскільки моральність має суспільний характер – то під нормами моральності слід розуміти вимоги суспільства до поведінки людей в певних ситуаціях. Методологічною основою морального виховання є етика – наука про мораль, її природу, структуру та особливості походження й розвитку моральних норм і взаємовідносин між людьми в суспільстві. Основа особистості – її моральний розвиток. У народі говорять: «Мораль чиста – краще всякого намиста». Софія Русова: «Моральне виховання не може провадитися якось окремо. Ним має бути пройняте все навчання, все життя». Л.Толстой: «Думай добре, і думки переростуть у добрі вчинки…»\nРозумове виховання - це цілеспрямований процес формування у дітей основ знань про закони розвитку природи і суспільства, розумових здібностей та інтересів, навичок пізнавальної активності, а також формування та розширення світогляду. Головна мета: підвищення рівня загального розвитку дитини-дошкільника. Розумове виховання забезпечує розвиток дитини і в діяльності в повсякденному житті, і під час систематичного навчання в іграх та на заняттях. Визначальна роль належить спілкуванню з дорослими та власній пізнавальній активності. Також у дошкільному віці закладаються основи культури розумової праці, які вдосконалюються протягом всього життя. У народі говорять: «не краса красить, а розум», «Немає доброти без розуму», «Не той дурний, хто не вчився, а той, хто вчитися не хоче».\nФізичне виховання - це процес цілеспрямованого систематичного формування фізичних сил і якостей, розвитку рухових умінь, загартування організму дитини тощо. У Законі України «Про дошкільну освіту» наголошується, щопершочерговим завданням ДНЗ є охорона, збереження та зміцнення здоров’я дітей, забезпечення їх всебічного фізичного розвитку. У дошкільному віці відбувається стрімкий фізичний розвиток дитини. Тому фізичне виховання забезпечується цілим комплексом заходів: створення санітарно-гігієнічних умов життя і виховання, загартування, максимальне перебування на свіжому повітрі, раціональне харчування, спеціальні фізичні вправи під час ранкової гімнастики, фізкультурних занять, прогулянок, спортивних свят і розваг, рухливих ігор. У народі говорять: «В здоровому тілі здоровий дух», «Нема щастя без здоров’я», "Як дитина бігає і грається, то й здоров'я усміхається".\nТрудове виховання - це цілеспрямований процес формування у дітей трудових навичок і вмінь, поваги до праці дорослих, звички до трудової діяльності. Напрямки здійснення трудового виховання у ДНЗ:\nОзнайомлення дітей з працею дорослих, виховання інтересу і поваги до неї\nОрганізація безпосередньої трудової діяльності дітей в різних її видах і формах\nТрудова діяльність має великі виховні можливості: як засіб закріплення знань про навколишній світ, виховання почуття колективізму, працелюбства, відповідальності за доручену справу, морально-вольових якостей особистості, вміння узгоджувати свої дії в спільній з іншими діяльності.\nСпецифіка дитячої праці – вона не має суспільно значущих результатів і використовується з виховною метою.\nУ народі кажуть: «Щоб людиною стати, треба працювати», «Щастя не в хмарах ховається, а в праці здобувається».\nУшинський К.Д.:«Саме виховання, коли воно бажає щастя людині, повинне виховувати її не для щастя, а готувати для праці життя...»\nЕстетичне виховання - це цілеспрямований процес формування у дітей естетичного ставлення до життя, розвиток сприймання і розуміння прекрасного в мистецтві, природі, взаєминах людей; формування художніх потреб і здатності до художньої творчості. Естетичне виховання, яке здійснюється засобами мистецтва, називається художнім вихованням. Завдання естетичного виховання: v Формування естетичного ставлення до дійсності (естетичних сприймань, естетичних уявлень, естетичних суджень, естетичних почуттів); v Освоєння дітьми естетичної діяльності (умінь і навичок художньої діяльності, поведінки в побуті, ставленні до себе, стосунках з людьми та ін.); v Розвиток загальних і спеціальних художньо-творчих здібностей. Засоби естетичного виховання: 1. Естетика побуту. 2. Твори мистецтва. 3. Природа. 4. Навчання. Різні види занять, ігри, свята, ранки, екскурсії, прогулянки, перегляди телепередач. 5. СХД. Варто поєднувати різні види ХД: зображувальної, художньо-мовленнєвої, театральної, музичної. У народі говорять: «Дитину потрібно виховувати у красі».\n2. Взаємозв’язок напрямків виховання.\n«Людина не виховується частинами, а цілісно».\nКомплексний підхід до виховання - це забезпечення єдності вимог морального, розумового, трудового, естетичного та фізичного виховання, а також єдність і узгодженість форм, засобів і методів впливу на особистість з боку різних соціальних інституцій (сім'ї, загальноосвітніх та професійних закладів, дошкільних та позашкільних виховних закладів, засобів масової інформації).\nДля ефективного вирішення завдань виховання необхідний вдумливий творчий підхід вихователя до виховання дітей, врахування їх вікових і індивідуальних особливостей.\nУ взаємозв’язку і взаємодії основних напрямків виховання виникають похідні напрямки:\n- Патріотичне виховання - виховання любові до Батьківщини, рідного народу;\n- Екологічне виховання – формування початків екологічної культури, навичок природоохоронної діяльності;\n- Економічне виховання – прищеплення поваги до результатів праці дорослих, розвиток бережливого ставлення до часу, знарядь праці; вміння раціонально будувати свою діяльність.\n- Статево-рольове виховання – формування усвідомленого ставлення до своєї та протилежної статі, відповідної поведінки, ознайомлення з початками статевої гігієни.\n- Правове - формування правової свідомості.\nВсі вони мають свої завдання, засоби і методи, які вирішуються в головних складових частин виховання: морального, розумового, фізичного, трудового, естетичного.\nОтже, всі складові частини виховання можуть бути ефективно реалізовані лише в єдності і взаємозв’язку.


ASUS представила перші laptop на базі процесорів CULV\nЯк стало відомо, сьогодні вранці ASUS представила на суд користувачів свої перші так звані ultrapotable laptops (ультратонкі мобільні системи), побудовані на базі новітніх процесорів Intel CULV (Consumer Ultra-Low Voltage). У загальній складності тайванська компанія продемонструвала сім моделей із серій U і UX, пише Sofpedia.\nСерія U представлена 5 моделями. Їх розмір екрану варіюється в діапазоні 12,1 — 15,6 дюймів. Всі моделі підтримують до 4 Гбайт RAM і жорсткі диски з об’ємом до 500 Гбайт. Що стосується процесорів, то тут можуть биь два варіанти — Intel Core 2 Solo або Core 2 Duo. Варто відзначити, що нові laptop ASUS оснащені досить потужними графічними підсистемами, які засновані, як мінімум, на інтегрованому графічному ядрі Intel GMA 4500MHD. У стандартній конфігурації вони укомплектовані дискретними картами NVIDIA GeForce G105M або ATI Radeon HD4570. Обидві карти мають 512 Мбайт VRAM.\nУ серію UX входять дві моделі — UX50V і UX30. Вони побудовані на базі набору логіки Intel GS45 і мають 15,5 і 13,3-дюймові дисплеї з LED (світлодіодним) підсвічуванням. Як і більшість сучасних мобільних систем, вони підтримують до 4 Гбайт, жорсткі диски з об’ємом до 500 Гбайт, і можуть похвалитися енергозберігаючими процесорами Core 2 Duo або Core 2 Solo. Серед інших конструктивних особливостей можна виділити вбудовані модулі Wi-Fi 802.11a / b / g / n, Bluetooth 2.1 + EDR. Варто відзначити, що модель UX50V ще володіє оптичним приводом типу DVD Super MultiDrive з щілинним завантаженням дисків.\nПро вартість і доступність вищевказаних моделей, на жаль, поки ні слова, але вони напевно будуть продемонстровані на Computex ’09 в Тайбеї, Тайвань, на початку червня.\nсайту yahoo безкоштовний microsoft сайтів звіт посилання компанія доступ google інтернеті оптимизация планшет apple rambler новий paypal twidium блог реклама користувачів компанії youtube дослідження facebook Twitter система створення пошаговая система робота сервіс wordpress версія samsung вконтакте сайт opera просування інтернет день портал яндекс заробіток спосіб Плагины


Тоттенхем – Манчестер Сіті огляд та рахунок матчу - 09.04.2019 - ЛЧ\nТоттенхем – Манчестер Сіті – 1:0 / Tottenham Hotspur \nТоттенхем завдяки голу Сон Хин Міна мінімально переграв Манчестер Сіті в рамках першого матчу 1/4 фіналу Ліги чемпіонів 2018/19.\nПоєдинок почався досить активно, попри очевидне бажання обох колективів зіграти якомога обережніше. Суперники почергово тримали м'яч і довго розкатували атаки, а пресингували тільки на флангах – втім, і цього для створення гостроти було достатньо. Вже на 1-й хвилині команди обмінялися напівмоментами, а вже з 6-ї пішли якісні епізоди: так, спочатку м'яч після подачі Мареза з правого краю опустився на сітку воріт поруч з поперечиною, а потім Деле Аллі розігнав контрвипад і сам же його завершив потужним пострілом з меж штрафного – вище воріт!\nНа 10-й хвилині відбувся ключовий епізод тайму. Рахім Стерлінг на дриблінгу змістився з лівого флангу до лінії карного майданчика та пробив у скупчення захисників, хоча попереду був варіант з відритим Марезом. Роуз заблокував удар, арбітр Бйорн Кюйперс призначив кутовий, однак дуже швидко почув підказку відеоасистента про те, що м'яч влучив у руку Роузу. Суддя вирішив переглянути повтор особисто й після цього призначив пенальті. Схоже, рішення було справделивим.\nСерхіо Агуеро взявся виконувати "одинадцятиметровий", однак його удар під праву стійку у блискучому стрибку витягнув Уго Льоріс! Це одразу ж заспокоїло матч: Сіті перейшов до повільних позиційних атак та тримання м'яча, а Тоттенхем, не дивлячись на активність, загострював рідко. Найкращий шанс відзначитись лондонці втратили на 24-й хвилині, коли Харрі Кейн отримав м'яч недалеко від воріт та потужно пробив – Едерсон врятував гостей! Крім того, на 28-й з лінії карного майданчика над поперечиною вистрілив Вінкс. Всі інші моменти – зокрема, замикання подачі у виконанні Отаменді на 31-й або удар Агуеро з меж штрафного повз ближній кут – гостро не виглядали.\nПо перерві команди обмінялися фантастичними епізодами. Спочатку Рахім Стерлінг вже на 47-й хвилині ледь не відкрив рахунок, увірвавшись на лівий край та пробивши по воротах – Льоріс парирував у центр, але на добивання ніхто з гостей не встиг. Тоттенхем одразу ж відповів шикарним обвідним пострілом Сона з дальньої дистанції, який пройшов у сантиметрах від дальньої стійки, а на 50-й кореєць метрів з 20-ти спробував повторити низом – вийшло досить легко для Едерсона.\nНа 52-й же голкіпер Сіті ледь не травмувався, неймовірно високо вистрибнувши, перехопивши подачу на Аллі та невдало приземлившись. Воротар полежав з лікарями, але гру продовжив – а от Тоттенхему з таким фіналом на 56-й не пощастило. Харрі Кейн у досить простому епізоді зіткнувся з Делфом і одразу ж покинув межі стадіону з лікарями, шкутильгаючи з гримасою болі на обличчі. Даний епізод заспокоїв матч.\nБлизько 15 хвилин жодного загострення на полі не відбувалося – навіть напівмоменти завершувались офсайдами або бездарним виконанням. Вихід на поле Лукаса Моури та Габі Жезуса нічого не змінив, а футбол скотився до нудного тримання м'яча та обопільних грубощів.\nНа 70-х Сіті дещо перехопив ініціативу, однак якісного моменту гостям створити не вдалося – згадати можна хіба що дуже неточний удар Делфа з дистанції та замикання в небо від Жезуса. Манкуніанці атакували, але тільки витрачали сили.\n"Шпори", які весь час після травми Кейна провели пасивно, зуміли адаптуватися до футболу Сіті, а потім взяли та й покарали команду Пепа за низьку ефективність – і допоміг у цьому Делф, який грав у основі через травму Зінченка. На 78-й хвилині Сон скористався занадто вузькою грою Фабіана, уникнув офсайду та отримав досить жорстку передачу на правий край штрафного. Кореєць зберіг м'яч у полі, розвернувся та втік від конкурента Зіни, після чого потужно пробив з близької відстані під коліно Едерсону – 1:0!\nПісля цього Тоттенхем лише збільшив оберти, запоровши кілька атак. На 87-й добити гостей цілком міг все той же Сон, однак він завершив чергову контру ударом з-за меж карного майданчику значно вище воріт. У гостей не вдавалося нічого, тому на останні п'ять хвилин Пеп кинув у бій важку артилерію в обличчі Де Брюйне та Сане. Не допомогло: "шпори" впевнено катали м'яч та зривали атаки Манчестера, довівши м'яч до мінімальної, але заслуженої перемоги.\nТоттенхем повністю переграв Манчестер Сіті\nКоманди провели відносно рівний матч. За основними статистичними показниками "шпори" та "містяни" йшли нога в ногу: 13:10 за ударами, 9:7 за ключовими передачами, 1:2 за розрізними, 9:9 у обіграшах, 17:17 за верховою боротьбою, 10:9 за перехопленнями. Здається, ніби мінімальна перемога господарів була здобута з великою долею везіння й не пов'язана з ігровою перевагою. Це не так.\nМанчестер Сіті провалив зустріч. Перехід Гвардіоли на схему 4-2-3-1 не виправдав очікувань: Тоттенхем вийшов у тій же формації та за допомогою персональних орієнтувань вимкнув центральну ланку в півзахисті гостей – Вінкс та Сіссоко накривали Сілву та Гюндогана, Аллі не відпускав Фернандінью, а Еріксен та Сон контролювали зміщення з флангів. Цій задумці "шпори" підпорядковували усі свої перебудови, здебільшого обороняючись у компактних схемах 4-4-2 або 4-1-4-1. Не даючи змоги працювати через центр, господарі змушували "містян" звалюватись до бокової лінії або збиватися на лонгболи.\nГра один-в-один по всьому полю при жорсткому пресингу в центрі з боку атакувальних хавбеків призвела до того, що опорники Манчестер Сіті стали розриватися між завданнями. Характерний епізод стався вже на 9-й хвилині, коли "шпори" перехопили діагональ, провели контрвипад і завершили його ударом по воротах. Ситуація стала можливою завдяки тому, що Фернандінью після висмикування Вокера на Сона був змушений залишити за спиною Аллі – в центрі була загроза прориву Сіссоко. Кейн в цей момент прикривав Деле від Отаменді, а Ляпорт та Делф вдвох опинилися далеко на фланзі.\nСіссоко спробував використати високу позицію Вокера, тікаючи йому за спину й таким чином тягнучи за собою Ферну. Аллі в центрі залишився один у величезній зоні та, отримавши передачу, змусив опорника терміново розвертатися від Мусси до себе. Вже було пізно – Деле в дотик віддав на Сіссоко, який втік по флангу та прострілив.\nВеликою мірою позиційна гра Тоттенхема базувалася на персональних орієнтуваннях та грі один в один, що для матчу проти технічного й швидкого суперника занадто ризиковано. Єдиний небезпечний момент Сіті у другому таймі розпочався саме після того, коли Давід Сілва чи не вперше відклеївся від Вінкса й віддав передачу за спину Сіссоко на хід Гюндогану. Втім, частіше подібні епізоди траплялися на лівому фланзі, де діяв Стерлінг – головний акселератор поодиноких гострих атак Сіті.\nНа його рахунку п'ять з дев'яти обіграшів з боку манкуніанців і це єдиний їх футболіст, якому вдалося поцілити у площину воріт з гри. Нестандартні рішення Рахіма в поєднанні з магічним дриблінгом та вмінням обирати позиції раз за разом залишали захисників не у справ – втім, партнери або потрапляли у офсайд, або не загострювали створений момент, або просто не надавали підтримки. Жоден з футболістів Манчестер Сіті не зробив більше одного пасу під удар, а головний експерт у цій справі – Давід Сілва – взагалі розчинився. Ось такий вектор мала його єдина ключова передача.\nЯк наслідок, в системі гри Манчестер Сіті виник дисбаланс, який до самого кінця зустрічі виправити так і не вдалося. Команда 43% ігрового часу атакувала через лівий фланг, в той час як через центр проходило лише 20%. Ще краще картину безпорадності гостей на ключовій ділянці поля демонструє теплова карта – центр поля "містян" просто відсутній. У матчі, в якому 43% ігрового часу команди провели саме у цій третині поля, така пасивність підопічних Гвардіоли була приречена на провал.\nМаурісіо Почеттіно повністю переграв свого візаві. Важко повірити, але Пеп Гвардіола з 27-ми гостьових матчів плей-офф Ліги чемпіонів виграв лише шість. У гостьовому чвертьфіналі каталонець востаннє перемагав аж у 2011 році, в поєдинку проти Шахтаря – а поразка від Тоттенхема стала восьмою на виїзді в першому матчі плей-оф ЛЧ. Жах.\nСон зробив різницю\nГоловними героями зустрічі стали, безсумнівно, Льоріс та Сон. Втім, якщо голкіпер особливо складної роботи після пенальті так і не отримав, то нападник приніс перемогу – хоча статистично він не виділяється. На рахунку корейця один вдалий обіграш з трьох спроб, чотири втрати м'яча на власній половині поля та жодної ключової передачі. Виглядає так собі, але це лише цифри; вони не відображають справжньої ролі футболіста у зустрічі.\nСон Хин Мін дуже якісно допомагав у позиційній грі, вчасно накриваючи потрібних виконавців при пресингу та розумно зміщуючись під час його подолання. У першому таймі він більше концентрувався саме на цих аспектах, але у другому став частіше брати ініціативу на себе – і не прогадав. Його гол максимально символічний: кореєць грамотно скористався неуважністю Делфа, заповнивши потрібну зону, а потім добив захисника на дриблінгу та ривку – все це у форварда на позиції хавбека виходило просто блискуче.\nНа рахунку Сон Хин Міна чотири удари по воротах – перший пройшов у сантиметрах від стійки, другий влучив у площину, третій став гольовим і лише четвертий відправився на верхні ряди трибун. Жоден інший футболіст у даному поєдинку так часто не бив по воротах. У соцмережах жартують, що Сон є одним з двох найбільш небезпечних корейців у світі.\nМатч між Тоттенхемом та Манчестер Сіті став черговим класичним топ-поєдинком, в якому, при всій важливосты позиційної роботи, потрібен хтось, хто вміє грати на роялі. Різкий, мобільний та розумний кореєць з гарматним пострілом став саме тим, хто робить різницю – а, можливо, і півфінал.\nПровал Серхіо Агуеро\nПовною протилежністю діям Сона стала гра Серхіо Агуеро. Легенда АПЛ та Манчестер Сіті у поточному сезоні побив ледь не всі англійські рекорди, однак у матчі проти місцевої команди в ЛЧ розчинився на полі, не запам'ятавшись нічим, крім пенальті. На рахунку аргентинця жодного удару в площину з гри, жодного обіграшу, жодного верхового м'яча і жодного перехоплення.\nПо воротах він бив лише у першому таймі, двічі – в обох випадках було дуже неточно. У позиційній грі Серхіо також нічим не допомагав, а його єдина важлива дія – це передача під удар на Стерлінга на 46-й хвилині. Манкуніанський бомбардир був настільки пасивним, що навіть не потрапив у жоден з шести офсайдів і навіть не фолив. В очах Куна під час заміни на 71-й хвилині читалося розчарування самим собою; нападник прекрасно розумів, що його треба знімати.\nПенальті на 13-й хвилині стало символом фіаско аргентинця. Льоріс у 2014 році вже парирував пенальті Агуеро, а у 2019-му витягнув "одинадцятиметрові" від Варді та Обамеянга – причому в дуже важливих ситуаціях. Уго завжди готується до них, вивчаючи напрями ударів та поведінку форвардів перед ними; Агуеро ж 10 з 14 пенальті за останні два сезони пробивав у лівий від воротаря кут – і цього разу він також діяв по шаблону. Так, раніше Кун завжди забивав, але ж проти такого сильного голкіпера можна було б вдатися і до нестандартного рішення.\nМожна було б говорити про лотерею, якби ця невдача була єдиною, однак тут картина протилежна. Важко повірити, але у Лізі чемпіонів Агуеро не реалізував четвертий пенальті, наблизившись до рекорду Анрі – у француза п'ять. Наразі Кун порівнявся за цим показником з Вейном Руні та Руудом Ван Ністелроєм. Схоже, легендарним форвардам судилося бути рекордсменами навіть у фейлах.\nДелф – не конкурент Зінченку\nУ системі позиційного футболу Пепа Гвардіоли лівий захисник повинен грати фальшивого фулбека, зміщуючись у центр та підтримуючи варіативність попереду. Зінченко завдяки своєму півзахисному бекгранду майстерно виконує цю вимогу, а от Фабіан в даному компоненті завжди був простішим.\nУ матчі з Тоттенхемом його позиційна гра на стадії виходу з оборони під пресингом часто навіть звужувала оперативний простір, змушуючи вибивати м'яч подалі.\nКоли ж Делф опинявся попереду, то замість нестандартного рішення приймалося менш ризиковане – і дуже нерідко це зводилось до передачі назад. Могло бути і навпаки: на 73-й хвилині замість спроби розкатати позиційну атаку або виконати подачу Фабіан одразу прийняв рішення бити – м'яч пройшов дуже неточно, хоча він лише дивом не був заблокований. Делф не створював цікавих варіантів, через що таким футболістам, як Стерлінг, доводилося брати гру на себе й обігрувати по три-чотири захисники.\nФункцію Зінченка в атаці частково відводили Гюндогану та Ляпорту – обох Делф прикривав на їх позиції, поки вони з лівого флангу розганяли атаки низом або через діагональ. Іноді це призводило до конфузів, як на 9-й хвилині, коли Делф і Ляпорт обидва опинилися приблизно в одній і тій самій точці. Словом, Делф старався бути активним та допомагати в центрі, однак фактично функція однієї людини була розподілена на кількох.\nВ оборонних діях Фабіан не впав нижча рівня своєї команди, набивши посередні статистичні показники. Англієць бігав, бився, бачив поле й взагалі старався – найбільшим його провалом, як крайнього захисника, можна назвати хіба що відсутність блокувань кроссів. Втім, це не означає, що Делф зіграв нормально: він регулярно не встигав за швидкими нападниками "шпор", але страждали за це інші: Едерсон розплатився пропущеним голом, а Кейн – кінцівкою сезону.\nВироком для Делфа став гол Сона, який виявився наслідком занадто вузької гри фулбека – той дуже боявся чогось нестандартно-розрізного у виконанні Еріксена. Фабіан бачив корейця зліва, не встиг до нього, а потім дав себе обіграти на ривку. Можливо, певну мить на відбирання в нього забрала спроба просигналізувати про ніби-то вихід м'яча за межі поля – Фабіан вимкнувся, а Сон грав далі. Так чи інакше, гол цілковито на совісті конкурента Зінченка.\nДелф не зіграв прямо таки погано чи провалив усе. Статистичні показники в нього посередні, сам він був доволі активним та старанним, але даний рівень – не те, що вимагає від лівого фулбека Гвардіола. Ну і систематичні помилки в обороні навряд чи Пеп пропустить повз очі – у матчі зі Свонсі перший гол "лебедів" також прийшов після провалу Делфа. Словом, одного конкурента Сашко вже прибрав. Фабіан з таким футболом буде першим на вихід з клубу.\nСтатті Ліга чемпіонів Олександр Зінченко Манчестер Сіті Тоттенхем Михайло Юхименко Хосеп Гвардіола Серхіо Агуеро Сон Хин Мін Фабіан Делф Тоттенхем - Манчестер Сіті


Основні фізико-хімічні властивості: прозора рідина від жовтого до зеленувато-жовтого кольору. Теоретична осмолярність – 300 мосмоль/л.\nФармакотерапевтична група. Антибактеріальні засоби групи хінолонів. Фторхінолони. Код АТX J01M A12.\nЛевофлоксацин – синтетичний антибактеріальний засіб із групи фторхінолонів, S‑енантіомер рацемічної суміші лікарського засобу офлоксацин.\nСтупінь бактеріальної активності левофлоксацину залежить від співвідношення максимальної концентрації у сироватці крові (Сmax) або площі під фармакокінетичною кривою (AUC) та мінімальної інгібуючої (пригнічувальної) концентрації (МІК (МПК)).\nКлінічні межові значення MІК EUCAST для левофлоксацину\n2 Можливий низький рівень резистентності до фторхінолонів (МІК ципрофлоксацину 0,12– 0,5 мг/л), але не існує доказів того, що така резистентність має клінічне значення при інфекціях дихальних шляхів, спричинених H. influenzae.\nНемає суттєвої різниці між фармакокінетикою левофлоксацину після внутрішньовенного та перорального застосування.\nПриблизно 30-40 % левофлоксацину зв’язується з протеїном сироватки крові. Середній об’єм розподілу левофлоксацину становить приблизно 100 л після одноразового і повторного введення дози 500 мг, що вказує на його широке поширення у тканинах організму.\nЛевофлоксацин метаболізується дуже незначною мірою, метаболітами є дисметил-левофлоксацин та левофлоксацин N-оксид. Ці метаболіти становлять менше 5 % кількості препарату, що виділяється зі сечею. Левофлоксацин — стереохімічно стабільний та не підлягає інверсії хіральної структури.\nПісля перорального та внутрішньовенного застосування левофлоксацин виводиться з плазми крові відносно повільно (період напіввиведення становить 6-8 годин). Виведення відбувається зазвичай нирками (понад 85 % введеної дози). Середній виражений загальний кліренс левофлоксацину після введення однієї дози 500 мг становив 175 ± 29,2 мл/хв. Немає суттєвої різниці щодо фармакокінетики левофлоксацину після внутрішньовенного та перорального застосування, що свідчить про взаємозамінність цих шляхів (перорального та внутрішньовенного).\nНа фармакокінетику левофлоксацину впливає ниркова недостатність. При зниженні функції нирок знижується ниркове виведення та кліренс, а період напіввиведення збільшується, як видно з нижченаведеної таблиці:\n– ускладнені інфекції шкіри та м’яких тканин\n– гострий пієлонефрит, ускладнені інфекції сечовивідних шляхів;\nНе було виявлено фармакокінетичної взаємодії левофлоксацину з теофіліном. Проте можливе суттєве зниження судомного порога при одночасному застосуванні хінолонів з теофіліном, НПЗП та іншими агентами, які зменшують судомний поріг. Концентрація левофлоксацину у разі наявності фенбуфену була приблизно на 13 % вищою, ніж при прийомі лише левофлоксацину.\nПробенецид та циметидин статистично достовірно впливають на виведення левофлоксацину. Нирковий кліренс левофлоксацину знижується при наявності циметидину на 24 % та пробенециду на 34 %, оскільки обидва препарати здатні блокувати канальцеву секрецію левофлоксацину. Слід з обережністю застосовувати левофлоксацин разом із лікарськими засобами, що впливають на канальцеву секрецію, такими як пробенецид та циметидин, особливо пацієнтам з нирковою недостатністю.\nВплив препарату Левопро на інші лікарські засоби\nПри одночасному застосуванні з антагоністами вітаміну К (наприклад, із варфарином) повідомлялося про підвищення коагуляційних тестів (ПЧ/міжнародне нормалізаційне співвідношення) та/або кровотечі, які можуть бути вираженими. З огляду на це пацієнтам, які отримують паралельно антагоністи вітаміну К, необхідний контроль показників коагуляції.\nЛевофлоксацин, подібно до інших фторхінолонів, слід з обережністю застосовувати пацієнтам, які отримують лікарські засоби, відомі своєю здатністю подовжувати інтервал QT (наприклад, протиаритмічні засоби класу ІА та ІІІ, трициклічні антидепресанти, макроліди, антипсихотичні засоби).\nЗастосування при інфекціях, зумовлених E.coli\nРезистентність E. сoli (найпоширеніший збудник інфекцій сечовивідних шляхів) до фторхінолонів варіює у різних країнах. При призначенні препарату слід враховувати місцеву поширеність резистентності E. сoli до фторхінолонів.\nРекомендована тривалість інфузії повинна становити принаймні 30 хвилин для 250 мг або 60 хвилин для 500 мг розчину левофлоксацину для інфузій. Відомо, що під час інфузії офлоксацину може розвинутися тахікардія та тимчасове зниження артеріального тиску. У рідкісних випадках через раптове зниження артеріального тиску може розвинутися серцево-судинна недостатність. Якщо помітне зниження артеріального тиску відбувається під час інфузії левофлоксацину (L-ізомер офлоксацину), введення препарату потрібно негайно припинити.\nТендиніт і розрив сухожилля (не обмежуючись ахілловим сухожиллям), іноді двобічний, можуть виникати вже протягом 48 годин після початку лікування хінолонами та фторхінолонами і, як повідомлялося, навіть впродовж декількох місяців після припинення лікування у пацієнтів, які отримували добові дози 1000 мг левофлоксацину. Ризик розвитку тендиніту та розриву сухожилля збільшується у пацієнтів літнього віку, пацієнтів із порушеннями функції нирок, пацієнтів із трансплантованими органами та пацієнтів, які одночасно лікувалися кортикостероїдами. Таким чином, слід уникати одночасного застосування кортикостероїдів.\nДіарея, особливо у тяжких випадках, персистуюча та/або геморагічна, під час або після лікування левофлоксацином може бути симптомом хвороби, спричиненої Clostridium difficile, найбільш тяжкою формою якої є псевдомембранозний коліт. Якщо виникають підозри на псевдомембранозний коліт, слід одразу припинити інфузію левофлоксацину, негайно призначити підтримуючі засоби та застосовувати специфічну терапію (наприклад, пероральний прийом ванкоміцину). Засоби, що пригнічують моторику кишечнику, протипоказані у цій клінічній ситуації.\nРозчин для інфузій Левопро протипоказаний пацієнтам з епілепсією в анамнезі. Цей препарат, як і інші хінолони, слід застосовувати з надзвичайною обережністю пацієнтам, схильним до судом, таким як пацієнти з ураженнями центральної нервової системи, при одночасній терапії фенбуфеном та подібними до нього НПЗП або препаратами, що підвищують судомну готовність (знижують судомний поріг), такими як теофілін. У разі появи судом лікування левофлоксацином слід припинити.\nПри застосуванні левофлоксацину повідомлялося про тяжкі шкірні побічні реакції, включаючи токсичний епідермальний некроліз (синдром Лаєлла), синдром Стівенса-Джонсона та медикаментозну реакцію з еозинофілією та системними симптомами (DRESS), які можуть бути небезпечними для життя або навіть летальними. У випадку призначення препарату пацієнти повинні бути попереджені про ознаки та симптоми тяжких шкірних реакцій та перебувати під ретельним наглядом. При появі ознак та симптомів, що вказують на ці реакції, прийом левофлоксацину слід негайно припинити і розглянути можливість альтернативного лікування. Якщо у пацієнта під час застосування левофлоксацину виникла серйозна шкірна реакція, така як токсичний епідермальний некроліз, синдром Стівенса-Джонсона або DRESS-синдром, лікування левофлоксацином у такого пацієнта ніколи в жодному разі не слід починати знову.\nЯк і у разі застосування інших хінолонів, повідомлялося про порушення рівня глюкози в крові, включаючи як гіпоглікемію, так і гіперглікемію, зазвичай у пацієнтів, хворих на цукровий діабет, які отримували супутню терапію гіпоглікемічними лікарськими засобами (наприклад, глібенкламідом) або інсуліном. Зафіксовано випадки гіпоглікемічної коми. Рекомендується ретельний контроль рівня глюкози в крові у хворих на цукровий діабет.\nПовідомлялося про випадки фоточутливості при застосуванні левофлоксацину. Щоб запобігти фотосенсибілізації, пацієнтам рекомендовано уникати під час лікування та протягом 48 годин після припинення прийому левофлоксацину впливу сильного сонячного світла або опромінення штучними джерелами УФ-променів (включаючи лампи штучного ультрафіолетового випромінювання, солярій).\nЗ огляду на можливе збільшення показників коагуляційних тестів (ПЧ/міжнародне нормалізоване відношення) і/або кровотечі у пацієнтів, які приймали левофлоксацин у поєднанні з антагоністом вітаміну К (наприклад, із варфарином), за коагуляційними тестами слід спостерігати, якщо ці лікарські засоби застосовувати одночасно.\nПовідомлялося про психотичні реакції у пацієнтів, які приймали хінолони, включаючи левофлоксацин. Дуже рідко вони прогресували до суїцидальних думок та самодеструктивної поведінки, іноді лише після прийому однієї дози левофлоксацину. Якщо у пацієнта виникають ці реакції, прийом левофлоксацину слід припинити та вжити відповідних заходів. Рекомендується з обережністю застосовувати левофлоксацин пацієнтам із психотичними розладами або пацієнтам із психічними захворюваннями в анамнезі.\n– супутнє застосування лікарських засобів, відомих своєю здатністю подовжувати інтервал QT (наприклад, протиаритмічних засобів класу ІА та ІІІ, трициклічних антидепресантів, макролідів);\nПацієнти літнього віку та жінки молодшого віку більш чутливі до препаратів, що продовжують інтервал QT. Тому слід з обережністю застосовувати фторхінолони, включаючи левофлоксацин, цим пацієнтам.\nПовідомлялося про випадки некротичного гепатиту аж до печінкової недостатності, що загрожує життю, при прийомі левофлоксацину, переважно у пацієнтів з тяжкими основними захворюваннями, наприклад, зі сепсисом (див. розділ «Побічні реакції»). Пацієнтам слід рекомендувати припинити лікування та звернутися до лікаря, якщо виникають такі прояви та симптоми захворювання печінки як анорексія, жовтяниця, чорна сеча, свербіж або біль у ділянці живота.\nАневризма або розшарування аорти та регургітація/недостатність клапана серця\nЕпідеміологічні дослідження свідчать про підвищений ризик аневризми та розшарування аорти, особливо у пацієнтів літнього віку, та регургітації аортального та мітрального клапанів після прийому фторхінолонів. У пацієнтів, які отримували фторхінолони, повідомлялося про випадки аневризми та розташування аорти, іноді ускладнені розривом (включаючи летальні випадки), та регургітацією/недостатністю будь-якого із клапанів серця (див. розділ «Побічні реакції»).\nТаким чином, фторхінолони слід застосовувати тільки після ретельної оцінки користі/ризику та після розгляду інших варіантів терапії у пацієнтів із позитивним сімейним анамнезом захворювання аневризмою або вродженої хвороби серцевих клапанів, або у пацієнтів з діагнозом аневризма аорти та/або розташування аорти або захворювання серцевих клапанів, або при наявності факторів ризику або умов, що спричиняють:\n- як аневризму аорти, так і розшарування та регургітацію/недостатність серцевих клапанів (наприклад, порушення з боку сполучної тканини, такі як синдром Марфана, або синдром Елерса-Данло, синдром Тернера, хвороба Бехчета, артеріальна гіпертензія, ревматоїдний артрит) або додатково:\n- при аневризмі та розшаруванні аорти (наприклад, судинні розлади, такі як артеріїт Такаясу або гігантоклітинний артеріїт, або відомий атеросклероз, або синдром Шегрена) або додатково:\n- при регургітації/недостатності серцевого клапана (наприклад, інфекційний ендокардит).\nЧерез відсутність досліджень і з огляду на можливі ушкодження хінолонами суглобового хряща в організмі, який росте, левофлоксацин не можна призначати вагітним та жінкам, які годують груддю. Якщо під час застосування препарату Левопро діагностується вагітність, про це слід повідомити лікаря.\nДля лікування дорослих з нормальною функцією нирок, у яких кліренс креатиніну становить понад 50 мл/хв, рекомендовано такі дози препарату:Таблиця 3\nДозування для дорослих пацієнтів із порушеннями функції нирок, у яких кліренс креатиніну становить менше 50 мл/хв:\nДозування для пацієнтів із порушеннями функції печінки. Корекція дози не потрібна, оскільки левофлоксацин незначною мірою метаболізується у печінці.\nДозування для пацієнтів літнього віку. Якщо функція нирок не порушена, немає потреби в корекції дози.\nРозчин для внутрішньовенного введення Левопро вводиться внутрішньовенно повільно шляхом краплинної інфузії. Тривалість введення повинна бути не менше 30 хвилин для дози 250 мг або не менше 60 хвилин для дози 500 мг.\nТривалість лікування залежить від перебігу хвороби. Як і при застосуванні інших антибактеріальних засобів, рекомендується продовжувати лікування препаратом Левопро принаймні протягом 48-72 годин після нормалізації температури тіла або підтвердженого мікробіологічними тестами знищення збудників.\nДітям і підліткам (віком до 18 років) не можна призначати лікарський засіб, оскільки не виключене ушкодження суглобового хряща.\nНайважливіші передбачувані симптоми передозування левофлоксацину стосуються центральної нервової системи (сплутаність та порушення свідомості, запаморочення, судомні напади). Згідно з результатами досліджень, при застосуванні доз, вищих за терапевтичні, спостерігалося подовження інтервалу QT. У разі передозування проводиться ретельний нагляд за пацієнтом, включаючи ЕКГ. Лікування симптоматичне.\nЗ боку психіки*. Часто: безсоння. Нечасто: тривожність, сплутаність свідомості, нервозність. Рідко: психотичні розлади (наприклад, із галюцинаціями, параноєю), депресія, ажитація, порушення сну, жахи. Частота невідома: психотичні реакції зі самодеструктивною поведінкою, включаючи суїцидальні думки та спроби самогубства.\nЗ боку серця**. Рідко: тахікардія, відчуття серцебиття. Частота невідома: шлуночкова тахікардія, що може призвести до зупинки серця, шлуночкова аритмія та шлуночкова тахікардія типу «пірует» (переважно у пацієнтів з імовірністю подовження інтервалу QT), пролонгація інтервалу QT зафіксована на ЕКГ.\nЗ боку шлунково-кишкового тракту. Часто: діарея, блювання, нудота. Нечасто: біль у животі, диспепсія, здуття живота, запор. Частота невідома: геморагічна діарея, що рідко може свідчити про ентероколіт, включаючи псевдомембранозний коліт, панкреатит.\n*У дуже рідкісних випадках у пацієнтів, які отримували хінолони та фторхінолони, незалежно від віку та наявних факторів ризику повідомлялося про тривалі (протягом декількох місяців або років), інвалідизуючі та потенційно необоротні серйозні побічні реакції, які впливають на різні (іноді на декілька відразу) системи органів та органи чуття (у тому числі реакції, такі як тендиніт, розрив сухожилля, артралгія, біль у кінцівках, порушення ходи, парестезії, пов’язані з нейропатією, депресія, втома, порушення пам’яті, порушення сну, порушення слуху, зору, смаку та нюху).\n**У пацієнтів, які отримували фторхінолони, зафіксовано випадки виникнення аневризми та розшарування аорти, іноді ускладнені розривом (включаючи летальні випадки), та регургітації/недостатності будь-якого із клапанів серця (див. розділ «Особливості застосування»).\nЛевофлоксацин не слід змішувати з гепарином або лужними розчинами (наприклад, із гідрокарбонатом натрію), з іншими лікарськими засобами, крім лікарських засобів, вказаних у розділі «Спосіб застосування та дози».\n– 0,9 % розчин хлориду натрію;\n– 2,5 % декстроза у розчині Рінгера;\nУпаковка. По 100 мл або 150 мл у пляшці, по 1 пляшці у пачці.\nУкраїна, 23219, Вінницька обл., Вінницький р-н, с. Вінницькі Хутори, вул. Немирівське\nшосе, б. 84А.\nЗаявник. Товариство з обмеженою відповідальністю «ЕС ФАРМА».\nУкраїна, 01010, м. Київ, вул. Івана Мазепи, 3, оф. 174.


6277 Тернопіль-Пас. - Заліщики Приміський поїзд(електричка), розклад руху, маршрут\n6277 Тернопіль-Пас. — Заліщики Приміський поїзд(електричка)\nДенний приміський поїзд(електричка) номер 6277 сполученням Тернопіль-Пас. - Заліщики відправляється зі станції Тернопіль-Пас. о 18.19 і прибуває на станцію Заліщики о 23.41 за місцевим часом, час в дорозі - 0 д 5 г 22 хв. По дорозі приміський поїзд(електричка) зупиняється на 23 зупинках. Приблизний час руху становить 4 г 15 хв, а сумарний час зупинок по дорозі - 1 г 7 хв. Маршрут приміського поїзда(електрички) пролягає через такі станції як Прошова, Микулинці-Струсів, Трембовля, Говилів, Копичинці, Гадинківці, Чортків, Черкавщина, Мухавка, Рожанівка, Торське.\nБерезовиця-Острів 18.36 1 хв 18.37 17 хв\nПрошова 18.51 10 хв 19.01 32 хв\nЗелений Гай 19.06 1 хв 19.07 47 хв\nМикулинці-Струсів 19.15 1 хв 19.16 56 хв\nКровинка 19.23 1 хв 19.24 1 г 4 хв\nТрембовля 19.33 1 хв 19.34 1 г 14 хв\nДеренівка 19.50 3 хв 19.53 1 г 31 хв\nГовилів 19.58 1 хв 19.59 1 г 39 хв\nХоростків 20.10 1 хв 20.11 1 г 51 хв\nКопичинці 20.32 1 хв 20.33 2 г 13 хв\nКотівка 20.38 1 хв 20.39 2 г 19 хв\nГадинківці 20.47 1 хв 20.48 2 г 28 хв\nВигнанка 20.55 17 хв 21.12 2 г 36 хв\nЧортків 21.27 15 хв 21.42 3 г 8 хв\nБіла-Чортківська 22.00 1 хв 22.01 3 г 41 хв\nЧеркавщина 22.08 1 хв 22.09 3 г 49 хв\nЯгільниця 22.21 3 хв 22.24 4 г 2 хв\nМухавка 22.30 1 хв 22.31 4 г 11 хв\nТлусте 22.41 1 хв 22.42 4 г 22 хв\nРожанівка 22.48 2 хв 22.50 4 г 29 хв\nВорволинці 22.57 1 хв 22.58 4 г 38 хв\nТорське 23.10 1 хв 23.11 4 г 51 хв\nДзвиняч 23.25 1 хв 23.26 5 г 6 хв\nЗаліщики 23.41 5 г 22 хв\nУ розкладі поїзда 6277 Тернопіль-Пас. — Заліщики можливі поточні зміни. Радимо уточнювати інформацію в довідковій службі вашого вокзалу. Звертаємо вашу увагу на те, що час, вказаний у розкладі - місцевий.\nГрафік руху по станції\t Тернопіль-Пас.Березовиця-ОстрівПрошоваЗелений ГайМикулинці-СтрусівКровинкаТрембовляДеренівкаГовилівХоростківКопичинціКотівкаГадинківціВигнанкаЧортківБіла-ЧортківськаЧеркавщинаЯгільницяМухавкаТлустеРожанівкаВорволинціТорськеДзвинячЗаліщики\nПоказати всі поїзди Тернопіль — Заліщики


Заставнівської районної філії центру зайнятості відбувся семінар-тренінг «Пошук ресурсів та можливостей»\nОпубліковано: вер. 11, 2019\nПсихологи зазначають, що зростаючий темп життя диктує нові привила. В найближчі десять років кількість бажаючих змінити професію буде тільки зростати.\nПри чому, до зміни прагнутимуть не тільки люди 30-40 років, але й категорія людей 50+.\nСаме для категорії осіб передпенсійного віку 11 вересня 2019 року в приміщенні Заставнівської районної філії Чернівецького обласного центру зайнятості відбувся семінар-тренінг «Пошук ресурсів та можливостей». Тренінг провела психолог громадської організації «Сучасник +» АльонаІгнатьєва. Захід даної тематикивже вдруге відбувається в Заставні за участю 15 осіб передпенсійного віку та членів клубу «Для тих, кому за…».\nНа тренінгу обговорили проблеми з якими найчастіше стикаються особи старше 50 років при працевлаштуванні, озвучили існуючі стереотипи. Далі, окреслили підвищення конкурентоспроможності шляхом підвищення кваліфікації та перекваліфікації. Активно обговорювали тему «Третьої молодості» наводячи приклади власного життя.\nДві години пролетіли непомітно,позитивно заряджаючи учасників семінару на пошук роботи. Завершився захід переглядом мотиваційного відео.\nЯк зауважила одна з учасниць заходу: «Якщо в душі ви молоді, то роботу знайдете і у 80 років!».


Срд, 31/05/2017 - 17:09\nУжгородцям пояснили, що уже нині кожен громадянин може зробити для досягнення економії коштів та енергонезалежності на рівні сім’ї, будинку чи квартири. Акція відбулася в рамках інформаційного туру «Енергонезалежність – наша спільна справа» містами України. Еко-активісти та експерти з енергоефективності побували уже у Херсоні, Миколаєві, Одесі, Чернівцях та Івано-Франківську.\n«Ми ділимося з людьми практичними і простими порадами: як власноруч зібрати сонячний нагрівач води, як і чим ефективно й надійно утеплити домівки, як економити електроенергію та зробити квартиру чи будинок енергоефективним», – розповідає координатор інфотуру, експерт із енергоефективності Дмитро Сакалюк.\n«Існує міф, що матеріали для того, аби власноруч змайструвати сонячний колектор, дуже дорогі. Але насправді, навіть якщо придбати все, що необхідно, у магазині, то це десь 4-6 тисяч гривень. Однак, ті сонячні установки, які ми зараз демонструємо, можна виготовити з підручних матеріалів майже повністю. Тобто, це дійсно не так дорого, як здається», – додає він.\nУсім охочим еко-активісти показали, як можна приготувати каву «на сонці», використовуючи просту установку, яку може змайструвати будь-хто. Ужгородці куштували каву і щиро дивувалися простоті рішення і його ефективності.\nАктивісти також надавали консультації, як правильно заощадити енергію у побуті, ділилися матеріалами про енергетику, зміни клімату, розвиток велосипедного руху у містах.\n«Енергозбереження та енергоефективність – це єдиний шлях розвитку держави, який дозволить розвиватися економіці та забезпечить комфортне життя для людей», – каже Дмитро Сакалюк. За його словами, у держбюджеті цього року на енергоефективність виділено у 60 (!) разів менше коштів, ніж на субсидії. Однак, як стверджують еко-активісти, ощадливе використання енергоресурсів та енергоефективні рішення дозволять з часом повністю відмовитися від імпорту газу і (у перспективі звичайно) від видобування палива.\nПоки держава чекає, кожен українець самостійно може виконувати прості дії та приймати енергозберігаючі рішення для власної домівки, які приведуть до зменшення споживання енергії у кожній родині.\n(Посібник із виготовлення сонячних колекторів за посиланням)\nУ Часлівцях відкрилася перша майстерня з виготовлення сонячних колекторів\nНа Закарпатті усі підприємства змусять скоротити споживання газу\nЗакарпатським школярам показали мультики про енергозбереження


Опитування. Чи купили б ви собі електромобіль найближчим часом? | Українські Експати\nЯ однозначно для себе вирішив - якщо я колись буду купувати собі власне авто, то це буде електричний автомобіль. Не хочу спонсорувати нафтовидобування та збільшувати викиди парникових газів. Гібридні авто вважаю перехідною ланкою, але необхідною в країнах, де наразі немає розвиненої мережі зарядних станцій (як в Україні наприклад). Ціна на електромобілі буде знижуватись, коли зростатимуть обсяги виробництва таких авто, Tesla Model 3 вже коштує $35,000. До речі вчора знайшов дуже цікаву статтю про те, як електромобілі обвалять ціни на нафту вже в наступні десятиліття https://www.bloomberg.com/features/2016-ev-oil-crisis/\nДля мене зараз є нерозвязувальною проблема зарядки. Якщо жити у окремому будинку, то поставив собі зарядну станцію тай по всьому. Але якщо жити в багато квартирних будинках, то там фіг щось поставиш, а наявність такої як стандарт на парковці, ще довго не буде правилом. Плюс у нас доставщик електрики монополіст, і якщо ставити окремий лічильник для зарядної станції, а це точно буде вимогою для багато квартирних будинків, то там плата "за доставку"(щось типу абонплати за лінію) буде нівелювати всю дешевизну електрики.\nГоллан Дець Global Moderators востаннє редагувалося Голлан Дець @scythian\nНе хочу спонсорувати нафтовидобування та збільшувати викиди парникових газів.\nЗ огляду на кліматгейт, антропогенний фактор у збільшенні температури Землі притягнений за вуха. З іншої сторони, від збільшення температури чимало користі (до прикладу, буде більше дощів).\nГібридні авто вважаю перехідною ланкою, але необхідною в країнах, де наразі немає розвиненої мережі зарядних станцій (як в Україні наприклад).\nВ даній моделі гібридного компонування двигун внутрішнього згорання є страховкою, а так можеш що ночі заряджати побутовим током на 50 км.\nTesla Model 3 вже коштує $35,000\nПлюс мито, акциз, перевезення та інші збори щонайменше буде 50К $.\nЦіна на електромобілі буде знижуватись, коли зростатимуть обсяги виробництва таких авто\nНе зважаючи на понад десятиліття випуску акумуляторів для мобільних ціни на них не суттєво знижуються, на мій погляд. Тому все залежить від винайдення нового типу акумулятора.\nПитання ціни реально не критичне. 50 і 35 одного порядку цифри, крім того сумніваюсь що в Японії такі високі ввізні мита) Крім того такі авто беруть з салону і переважно ціни по салонах по світу не дуже відрізняються, бо вони платять мито від ціни виробництва, а не повної.\nПлюс наприклад як я, наїзджаю ну 100км в день. Тобто для мене ємність батереї не стільки критична, можу брати і не теслу, щось подешевше.\nОсновне питання наявність нічної зарядки. Якщо зарадки нема, то всі переваги електромобілів зникають і залишаються тільки недоліки.\nІмпортні авто все одно дорожчі в Японії, ніж місцеві моделі, але зараз всі автовиробники без виключення розвивають цей напрямок. Кілька днів тому Volvo офіційно оголосили, що всі їхні нові моделі будуть тільки з електричним або гібридним двигуном. Як тільки електрокари почнуть випускати массово, вони стануть набагато дешевшими. Інфраструктура сподіваюсь підтягнеться, мені здається, що найбільш ефективним було б не робити окремі станції зарядки, як заправки зараз, а просто обладнати всі парковки зарядками. Тоді можна буде заряджатись на протязі дня під час роботи наприклад. Ще цікавий варіант - це швидкозамінювані акумулятори, як пропонували зробити в Renault - акумулятори не будуть особистою власністю, а будуть належати автовиробнику чи мережі станцій зарядки, і будуть замінюватись на свіжозаряджені на кілька секунд, а використаний акумулятор просто здавати станції на зарядку, і хтось інший зможе його використати. Тоді треба буде звикнути до думки, що акумулятор - це не частина авто, а цілком окрема річ, яку можна орендувати.\nГоллан Дець Global Moderators востаннє редагувалося @scythian\nНа жаль, зараз я не маю достатньо грошей, щоб купити щось коштовніше за потриманого москвича... Однак, якби мав, то звісно хотів би придбати собі електромобіль - це моя мрія.\n@Nata21 В електроенергії є перевага в тому, що її можна виробляти з відновлюваних джерел - сонця, вітру, а не тільки на ТЕС та АЕС. Рідкоземельні елементи, які використовуються при виробництві акумуляторів, звичайно колись закінчаться, але тоді можна буде придумати щось нове - повторно використовувати після переробки, або добувати ці елементи за межами нашої планети, що теж стане можливим вже у цьому столітті. Доречі Коста Ріка 99% електроенергії виробляє з сонячних і вітрових електростанцій вже зараз, тобто це цілком можливо, тільки треба зменшити нафтогазове і вугільне лоббі, яке стримує розвиток цих технологій. Водневий двигун - це теж варіант, але водень досить складно видобувати і зберігати, тому водневі двигуни поки що не настільки поширені. Є також воднево-електричні авто на паливних елементах, як наприклад Тойота Мірай https://uk.wikipedia.org/wiki/Toyota_Mirai\nNata21 востаннє редагувалося @scythian\nОце після цієї теми почав задумуватись. Надибав біля роботи парковку з зарядкою. Може дійсно взяти. На моїх 60км в день, навіть з вбитою батареєю вистачить.\nДоречі на минулому тижні був презентований новий Nissan Leaf 2018. Якщо класичний Leaf мені все ще не дуже подобався (занадто круглий дизайн, мініатюрні розміри), то нова модель дуже навіть нічого. Вже бачив її зблизька у штаб-квартирі Ніссану в Йокогамі на минулих вихідних. Запас ходу за американськими тестами 150 миль (240 км), але за японськими тестами (які відрізняються) - щось близько 400 км. Одразу кілька найбільших автовиробників одночасно оголосили про перехід на випуск електричних автівок, тому революція вже відбувається і років через п'ять таких машин буде вже суттєво більше.\nя дивитися нещодавно німецьку телепередачу "Grip". Так ось вони протестували 2 роки попередника цього Нісану в побутових умовах. Результати цих досліджень набуде ґарні. Поперше- одного заряду батарей не вистачає на заявлену дальність. По-друге постійно брудний кабель, який треба класти в багажник. Це вже не кажучи про те, що є багато проблем з колонами зарядки-перша з яких це розшукати хочаб одну та ще робочу. Якщо пощастить, то треба мати відповідну карточку яка б довала можливість розрахунку за користування послугою. Ще один недолік: якщо заряжаться одночасно 2 авто, то швидше зарядиться те авто, що стало першим на зарядку. Друге авто заряжаться тоді дуже дуже повільно. Ще називалося багато інших недоліків.\nВи говорите про якогось сферичного коня в вакумі. 90% американців живуть в особняках, відповідно навіть уявлення не мають про ті недоліки які ви описуєте. Відповідно і виробник про це не заморочується. Купляти електромобіль щоб заряджатись на публічних зарядках - це якесь збоченство на даний момент. Це як кожен раз бігати зараджати телефон в дилера.\nЗвичайно є недоліки, куди без них Але електричні авто за останні роки зробили величезний ривок вперед, і переваги починають переважати. Наприклад не треба щодня дивитись, на скільки подорожчало пальне, бо війна на Близькому Сході почалася і шейхи або рос. олігархи вирішили трохи зіскребти грошей з власників бензинових автівок для фінансування бойових дій. Електрику ж можна отримувати набагато більшою кількістю способів. У власному будинку можна навіть сонячну батарею поставити, тоді ще дешевше буде. Також це зменшення рівня загазованості міст, в Токіо та інших великих містах це величезна проблема, яка погіршує якість життя.\nNataliya Samoylenko востаннє редагувалося Nataliya Samoylenko @Vo_Vik\n@vo_vik написав в Опитування. Чи купили б ви собі електромобіль найближчим часом?:\nВи дивитись на цю проблему з американського погляду. В Америці, як всім відомо, можна великі місця майже по пальцях перерахувати.\nЯ кажу з погляду європейця. В нас багато великих міст, де скоро не те що особняк, алє навіть квартплата не кожному буде по карману. Багато людей в нас знімають хати в многохатніх будинках. Приплюсуйте сюди велику проблему в таких містах Франкфурт на Майнц, Майнц, Хемнітц, навіть в Ідар-Оберштайні, де я мешкають та який має трохи більше 30000 мешканців існує ця проблема.\nСтосовно ціни на паливо-багато з німців користуються арр (доречі-дуже ґарна штука) який показує найдешевшу заправку на цю годину в окрузі. Ну а по-друге всі фірмові заправки типа Аралу, шелл, БФТ, дорогі на початку тижня а з середи вже починають скидати ціну.\nСтосовно відновлюванної енергії - я ще не чула про те, щоб будь-яка країна світу перейшла на 100% забезпечення своїх потреб з регенеративних джерел.\nscythian Administrators востаннє редагувалося @Nataliya Samoylenko\n@nataliya-samoylenko написав в Опитування. Чи купили б ви собі електромобіль найближчим часом?:\nА Коста Ріка? Ну там правда не 100%, a 99.62%. Справа в тому що в багатьох країнах існує потужне лоббі нафтогазового та вугільного сектору (https://en.wikipedia.org/wiki/Fossil_fuels_lobby), яке заважає розвитку зеленої енергетики. Наприклад у нас в Японії штучно завищені ціни на сонячні панелі, тому люди їх мало купують і змушені платити купу грошей енергетичним компаніям. Наприклад за останній місяць я віддав Tepco (Токійська енергетична компанія) близько 300 доларів за електрику у крихітній однокімнатній квартирці, і це всього лише 836 КВт. Tepco зараз отримує більшість енергії від теплових електростанцій, що спалюють вугілля і неймовірно шкодять екології (забруднення світового океану ртуттю - це прямий наслідок спалювання вугілля на ТЕС). Але Tepco монополісти i мають тісні зв'язки з урядом, тому вони взагалі нічого не роблять, щоб змінити ситуацію, їм так значно простіше, ніж думати про майбутнє.\nОсь що знайшла в АДАС\nAufladung (тип зарядки) Strom Menge (кількость енергії) Ladedauer (тривалість зраду в годинах) Preis pro Aufladung (ціна про зарядку) Preis pro 100 km (ціна про 100 км)\nHaushaltssteckdose (Schuko)\t30 kWh\t13 Stunden\t8,88 €\t3,50 € / 100 km\nWallbox\t30 kWh\t9 Stunden\t8,88 €\t3,50 € / 100 km\nPhotovoltaik (Schuko)\t30 kWh\t13 Stunden\t0 €\t0 €\nPhotovoltaik (Wallbox)\t30 kWh\t9 Stunden\t0 €\t0 €\nДо фотовольтайгу ще треба додати ще щонайменше від 15000 до 40000 евро як інвестиції в сонячні батареї. Це ще не вроховуючи аккумуляторів для зберігання виробленої в день енергії. Так що рахуй десь 50000-60000€.\nLadekarten( карточки для заправки) und Flatrates\nLadekarte (карточка) Anzahl Ladestation (кількість станцій заправки по Європі) Monatliche Grundgebühr (ціна за тільки те, що ти маєш змогу користуватися цією послугою)\nENTEGA\t3.000\t30 €\nE-Wald\t243\t74,91 €\nДля мене це зараз задорого. На бензин зараз в мене в місяць виходить 50€.\nStudie des ADAC - дослідження АДАС.\nHersteller\tModell\tReichweite (мах. ДАЛЬНІСТЬ) Ladezeit (Schuko) (час зарядки) Listenpreis (ціна машини) Reale Kosten (30.000 km)(робочі кошти машини за км. - тут враховані також кошти зносу машин та АВТОІНСПЕКЦІЯ)\nBMW\tMini Cooper SD Steptronic\t976 km\t(Diesel)\t28.300 €\t27,4 Cent / km\nRenault\tClio ENERGY dCi 90 Intens EDC\n1286 km\t(Diesel)\t20.290 €\t22,9 Cent / km\nBMW\ti3 (60 Ah)\t190 km\t5,50 h\t34.950 €\t30,9 Cent / km\nBMW\ti3 (94 Ah)\t312 km\t7,50 h\t36.150 €\t31,2 Cent / km\nCitroen\tC-Zero\t150 km\t6,00 h\t19.800 €\t21,9 Cent / km\nFord\tFocus Electric\t225 km\t11,00 h\t34.900 €\t34,2 Cent / km\nHyundai\tIONIQ Elektro Trend\t280 km\t12,00 h\t33.300 €\tn/a\nKIA\tSoul EV Plug (30 kWh)\t212 km\t6,00 h\t29.490 €\t27,1 Cent / km\nMercedes\tB 250 e\t200 km\t9,00 h\t39.151 €\t36,4 Cent / km\nMitsubishi\tElectric Vehicle\t160 km\t8,00 h\t23.790 €\t24,2 Cent / km\nNissan\tLeaf Visia (Batteriemiete 24 kWh)\t199 km\t10,00 h\t23.365 €\t29,7 Cent / km\nNissan\tLeaf Visia (inkl. Batterie 24 kWh)\t199 km\t10,00 h\t29.265 €\t29,4 Cent / km\nNissan\tLeaf Acenta (Batteriemiete 30 kWh)\t250 km\t13,00 h\t28.485 €\t31,8 Cent / km\nNissan\tLeaf Acenta (inkl. Batterie 30 kWh)\t250 km\t13,00 h\t34.385 €\t31,8 Cent / km\nNissan\te-NV200 Kombi Premium (Batteriemiete 24 kWh)\t170 km\t10,00 h\t25.462 €\t29,2 Cent / km\nNissan\te-NV200 Kombi Premium (inkl. Batterie 24 kWh)\t170 km\t10,00 h\t30.418 €\t27,6 Cent / km\nNissan\te-NV200 Evalia Tekna (Batteriemiete 24 kWh)\t170 km\t10,00 h\t31.706 €\t32,4 Cent / km\nNissan\te-NV200 Evalia Tekna (inkl. Batterie 24 kWh)\t170 km\t10,00 h\t37.602 €\t31,6 Cent / km\nPeugeot\tiOn Active\t150 km\t8,00 h\t19.800 €\t21,9 Cent / km\nRenault\tZoe Intens (Batteriemiete 22 kWh)\t300 km\t10,00 h\t23.900 €\t27,2 Cent / km\nRenault\tZoe Intens (inkl. Batterie 22 kWh)\t300 km\t10,00 h\t31.900 €\t28,7 Cent / km\nRenault\tZoe Intens (Batteriemiete 41 kWh)\t400 km\t16,00 h\t26.700 €\t28,4 Cent / km\nRenault\tZoe Intens (inkl. Batterie 41 kWh)\t400 km\t16,00 h\t34.700 €\t28,7 Cent / km\nTesla\tModel S 60\t400 km\t9,00 h\t69.019 €\t59,8 Cent / km\nTesla\tModel X 75D\t417 km\t9,00 h\t102.400 €\t70,9 Cent / km\nVolkswagen\te-up!\t160 km\t6,50 h\t26.900 €\t24,6 Cent / km\nVolkswagen\te-Golf\t300 km\t8,00 h\t35.900 €\t30,6 Cent / km\nEnergieheld GmbH 2018 KontaktImpressum\nПро Коста-Рику: 75% її електроенергії виробляється на ГРЕС. Що станеться, якщо не буде дощів, показала в 2016 Венесуела коли единая ГРЕС, яка забезпечувала усю країну енергією встала в наслідок посухи. Німці же ставлять на мікс з гідро, термо, біо, гео, вітро. Але гордити огород з ГРЕС скажимо на Рейну чи Єльбі ніхто не буде - не економічно та не екологічно. При тому ми ще розбираемо наші АЕС та вугільні ес.\n. "Наприклад за останній місяць я віддав Tepco (Токійська енергетична компанія) близько 300 доларів за електрику у крихітній однокімнатній квартирці, і це всього лише 836 КВт.ґ"\nЗвиняйте за непотрібне слово-н... я собі розхід. Я це за рік не використовую.\nВ мене максимально за рік 730-780кВт/Ґ. Тобто за десь 60-70квт/ґ за місяць. Це при 3х кімнатах, загальною площею в 52кв. м. За рік набігає 250-300€. Та ще треба різні бонуси враховувати. Може в вас електроопалення? Тоді і не таке можливо. Цей вид опалювання дуже дорогий та небезпечний.


Реставрація і відновлення різьби по дереву\nРеставрація і відновлення різьби по дереву на зразках раритетних виробів з дерева (меблів, дверей, вікон), що належать до старовинних стилів, - складна і копітка, а в разі роботи з раритетами ще й дуже відповідальна робота, яка під силу фахівцям - реставраторам-різьб'ярам. Вся складність відновлення цього виду декору в тому, що різьблення, як і мозаїка є авторським задумом. При відновленні бажано зберегти цю своєрідність.\nОсновні пошкодження різьблення: відколи, тріщини, чи більш значні втрати.\nСколи вирівнюють, приклеюючи на попередньо вирівняну поверхню кусочок деревини тієї ж породи і з тим же напрямком волокон, якому потім надають необхідну форму. Тріщини, вм'ятини закладають шпаклівкою або вставками з тієї ж породи деревини. Втрачені елементи відновлюють за наявності прямих аналогів на тому ж виробі або на іншому з того ж набору меблів.\nНайбільш простий випадок відновлення - накладна різьба, наприклад, на рами брам, дверей чи вікон, на спинці або на ніжці стільця, або на підлокотнику крісла.\nМатеріал для різьби по дереву повинен бути однорідним, досить в'язкий і попередньо добре висушений, оскільки робота з вирізання відрізняється особливою витонченістю. Для різьби по дереву зазвичай використовують деревину липи та вільхи.\nСьогодні найдавніше мистецтво різьби по дереву знову стає модним. І це не дивно. Адже ніякі штучні матеріали не замінять красу і теплоту натурального дерева.


Тарас Кремінь: «Боротьба за українську книжку - це також боротьба за українську мову, Конституцію й державу» (інтерв'ю) | Уповноважений із захисту державної мови\nопубліковано 16 липня 2021 року о 13:12\nПро гуманітарну політику та про інтеграцію України до родини європейських мовних інституцій "Тиждень" поспілкувався з Уповноваженим із захисту державної мови Тарасом Кременем.\nЯк ви оцінюєте свій рік роботи на посту мовного омбудсмена?\n- 8 липня виповнився рік, відколи я перебуваю на посаді Уповноваженого із захисту української мови. Попри труднощі з пандемією, часовими, кадровими, матеріально-технічними та ресурсними обмеженнями, за рекордно короткий час нам вдалося забезпечити початок повноцінної роботи Секретаріату та здійснити широку інформаційно-роз’яснювальну роботу щодо тих норм Закону «Про забезпечення функціонування української мови як державної», які набули чинності, а також тих, які мають запрацювати у 2021-му.\nЗважаючи на важливість вивчення європейського досвіду щодо формування та реалізації мовної політики, поступово налагоджуємо міжнародні партнерські контакти. Зокрема з балтійськими країнами. Для нас дуже важливим є поглиблення подальшої співпраці з європейськими інституціями, які забезпечують функціонування державної мови шляхом реалізації ефективної мовної політики. Їхній досвід — це нові обрії того, як можна розвивати українську мову, а також захищати права громадян України отримувати інформацію та послуги державною мовою. Мовна інтеграція України до родини європейських мовних інституцій сприятиме тому, щоб українська стала офіційною мовою європейського співтовариства.\nЯк відбувається імплементація закону? Які труднощі? Чи значна протидія з боку влади? А з боку суспільства?\n- З боку суспільства ми бачимо майже 100% підтримку. І це найважливіше! Але труднощі, звісно, також є. За час, що я перебуваю на посаді Уповноваженого, було здійснено не менш ніж 15 законодавчих атак на мовний закон. Якось хотіли відтермінувати штрафи за порушення мовного закону, якось — скасувати з 16 січня перехід сфери обслуговування на українську. Зараз у парламенті з’явилися нові законопроєкти: № 5554 та № 5554–1, які мають на меті з 16 липня відтермінувати норму закону про 100% дублювання фільмів державною мовою. Ці законодавчі ініціативи Верховна Рада України не може підтримати, бо вони суперечать Конституції. Адже згадаймо статтю 10 Основного Закону: держава забезпечує всебічний розвиток і функціонування української мови в усіх сферах суспільного життя на всій території України. Тому відтермінування норми про дублювання іноземних фільмів українською — це порушення права громадян України, які хочуть нарешті дивитися фільми рідною мовою.\nТакі цинічні законодавчі вкиди не мають ані сподівань, ані пояснень, жодної логіки й, відповідно, — перспектив. Чергові атаки на мовний закон лише вкотре демонструють, що ми рухаємося в правильному напрямі.\nПрикро констатувати, що у 2021 році, на 30-му році незалежності, стабільно високою залишається кількість звернень громадян щодо порушення мовного законодавства посадовими особами органів державної влади та місцевого самоврядування. Фактично десята частина від усієї кількості скарг і звернень, які надходять на нашу адресу, стосуються вживання недержавної мови при виконанні службових обов’язків депутатами місцевих, районних та обласних рад. Неприпустимо, коли в умовах війни на Сході України деякі посадовці ігнорують державну мову й розмовляють на сесіях мовою агресора.\nЧинна влада, зокрема в особах президента та спікера, неодноразово висловлювала претензії до мовного закону. Депутати від президентської партії подають законопроєкти, які мають на меті знівелювати закон або відтермінувати набуття чинності його норм. Це триває вже роками. Влада не розуміє справжньої потреби підтримки української мови та її значення для нашої державності чи є якісь інші причини такої поведінки?\n- Згадаймо слова президента України Володимира Зеленського, які він сказав щодо української мови на форумі «Україна 30» навесні цього року. У нашій країні державна мова єдина — українська. Якщо продовжити його слова, то для державної мови повинно бути створено найкращі умови. Має бути імплементовано й ефективно діяти закон про мову. Отже, до кінця року, як це визначено стратегією дій Кабінету Міністрів України на 2021 рік, має з’явитися державна програма з розвитку й опанування української мови. Я вважаю, що це один із ключових документів. Це той документ, який дасть інструментарій, щоб здійснювати роботу з роз’яснень основних норм закону про мову для якомога більшої кількості громадян. Невіддільним атрибутом гуманітарних змін, як це визначено мовним законом, повинні стати також курси з безплатного вивчення державної мови, що мають бути доступними для громадян України.\nЯк ви гадаєте, чи варто акцентувати на тому, що наша мовна й загалом гуманітарна політика за своєю суттю є деколонізаційною? Чи зробить таке формулювання питання цю нашу політику зрозумілішою решті світу?\n- Насамперед треба пам’ятати свою історію. Упродовж багатьох століть українська мова зазнавала численних заборон та утисків. Безумовно, це не могло не позначитися на її розвитку. Та попри все наша мова стала тим головним об’єднувальним фактором, довкола якого українці згуртувалися. Звісно, якщо глянути на сусідні країни — Литву, Латвію — та їхню мовну політику, то вони пішли далеко вперед. Мовне законодавство в цих країнах з’явилося не у 2019 році, як в Україні, а ще в 1990-х, одразу після проголошення незалежності. Хоча й у цих країнах були непрості мовні баталії в 1990-х та у 2000-х. Але це не завадило їм надати найкращі можливості для розвитку й функціонування своїх мов. У цих країнах громадяни, які влаштовуються на роботу до будь-якої установи, разом з іншими документами мають обов’язково подати сертифікат на рівень володіння державною мовою. Інакше такий громадянин буде вічним безробітним. Ми лише підходимо до цього етапу — з 16 липня, на 30-му році незалежності, в Україні нарешті має розпочатися екзаменування на рівень володіння державною мовою для майбутніх держслужбовців та осіб, які претендують на громадянство.\nУсі чудово розуміють, і наші європейські та американські партнери зокрема, що мовне питання в Україні завжди було політичним, до того ж не без допомоги Росії. Водночас напередодні парламентських чи місцевих виборів мовні баталії в Україні зазвичай загострюються. Спрацьовує «п’ята колона», яка постійно намагається нас роз’єднати.\n16 липня набудуть чинності нові норми закону. Вони досить радикальні як для суспільства, яке звикло жити в парадигмі «какая разніца». Тому не дивно, що є чимало охочих не допустити цього. Як ви бачите проходження цього етапу імплементації закону? Чи можуть з’явитися сюрпризи від законодавців? (У парламенті зареєстровано кілька законопроєктів.) Чи можливий бойкот з боку тих, хто через пандемію досі не встиг «підготуватися»?\n- Норма про демонстрування кінофільмів, вироблених в Україні, українською мовою, мала найжорсткіше протистояння в парламенті. Невдоволення лунає й від телеканалів, які вже в другій половині липня не зможуть транслювати фільми та серіали російською з українськими субтитрами, як роблять зараз.\nТому я розглядаю появу законопроєктів щодо відтермінування чи скасування цієї норми як реалізацію інтересів окремих кіновиробників, які, на превеликий жаль, досі не готові забезпечувати право українців отримувати інформацію та послуги державною мовою.\nАле згадаймо, як нас усіх лякали 16 січня, коли сфера обслуговування заговорила українською. Нам казали про «мовні патрулі», «інструкції для стукачів», «методички павліків морозових», «распяті русскоязичні бабушки»… та попри все, шалена кампанія брехні та фейкових лякалок провалилася.\nВи були серед учасників акції на підтримку української книжки в рамках ініціативи «Українська книжкова революція» в перший день Книжкового арсеналу, які передавали народним депутатам і чиновникам вимоги щодо запровадження законодавчих стимулів для стабільного видання й розповсюдження українських книжок, а також зростання популярності та рівня читання в Україні. Чи відстежуєте ви ситуацію й чи сприяєте процесу, щоб ці вимоги було почуто? Чи збираються їх виконувати?\n- Сьогодні в нас справді немає системної підтримки української книжки, письменників і видавців. Зникають книгарні, українські автори самі змушені шукати кошти для видання своїх книжок. Але пропоную не забувати, що боротьба за українську книжку — це також боротьба за українську мову, Конституцію й державу.\nНині основним завданням «Української книжкової революції» є припинення російської книжкової експансії на українському ринку, яка триває вже 30-й рік поспіль.\nСпілкувався: Роман Малко\nМовний закон - один з найголовніших законодавчих актів України, - Тарас Кремінь


Серед численних різновидів хронічних захворювань людини особливо виділяється аутоімунний гепатит. Ця патологія печінки здатна спровокувати численні проблеми зі здоров’ям і навіть призвести до незворотних наслідків. Піддається терапії дане захворювання, і чи можна його уникнути?\nЩо таке аутоімунний гепатит\nАутоімунне захворювання печінки, що супроводжується хронічним запальним процесом, називається аутоімунний гепатит (АІГ). При цьому в сироватці крові явно відслідковуються аутоімунні антитіла. Іншими словами, імунна система атакує клітини печінки (гепатоцити), які з часом повністю руйнуються, і робота органу здатна припинитися взагалі.\nВперше ця патологія згадувалася в 30-х роках минулого століття. А вже в 1950 р. шведський лікар на прізвище Вальденстрем відстежував хронічний гепатит з проявами жовтяниці у 6 молодих жінок. У ці роки захворювання також називали люпоидным гепатитом на увазі схожість симптомів з проявами червоного вовчака.\nТрохи статистики. АІГ найчастіше діагностується у жінок до 30 років та після 50 років. Ця хвороба прогресує досить швидко, а тому почати своєчасну терапію надзвичайно важливо.\nПричини розвитку вірусу\nПричини розвитку гепатиту досі мало вивчені і неясні. Вважається, що основа даного захворювання виключно генетична. Тим не менш дитина батьків, які страждають від цієї недуги, аж ніяк не завжди відзначає у себе прояви АІГ.\nДодатковими передбачуваних причин розвитку АІГ вважаються:\nперенесені гепатити A, B і C;\nінфекції, спровоковані збудниками кору, герпесу, Епштейна-Барра;\nдія ряду лікарських препаратів.\nСучасні дослідження ставлять метою виявлення чинників, що провокують хворобу.\nМедики поділяють аутоімунний гепатит на 2 типи:\nХарактеризується наявністю в крові аутоантитіл АNА і SMA. Близько 80% всіх хворих схильні саме цій формі гепатиту А, причому 70% з них — жінки. При відсутності своєчасного лікування може трансформуватися в цироз печінки. Ця різновид хвороби особливо поширена в країнах Західної Європи і США.\nХарактеризується відстеженням в крові аутоантитіл анти-LKM-1 і/або анти-LC1, анти-LC3. 95% усіх хворих — діти. Біохімічна активність цієї форми захворювання більш висока, ускладнення у вигляді цирозу печінки настає набагато частіше.\nДо відома. Деякі медики схильні визнавати наявність 3 типу АІГ. Проте його існування викликає сумніви. Традиційна медицина закликає розглядати цю різновид не як самостійну форму, а лише як окремий випадок гепатиту 1 типу.\nДо типових симптомів аутоімунного гепатиту відносять:\nзбій роботи травної системи: блювання, нудота та ін.;\nвідчуття тяжкості і больові відчуття в правому підребер’ї;\n«симптом метелики» (почервоніння шкірних покривів по обидві сторони носа);\nАІГ практично завжди супроводжується гастритом, в деяких випадках — збільшенням селезінки. Для гострої фази захворювання характерна наявність черевної водянки. Додатково може порушуватися функціональність серця, щитовидної залози, кишечника і т. д.\nДіагностика та лікування вірусу\nДіагностика аутоімунного гепатиту — справа непроста, оскільки його необхідно диференціювати з багатьма схожими захворюваннями. Поставити діагноз можна тільки за допомогою досліджень.\nБеручи пацієнта, лікар уважно вислуховує його скарги, оглядає шкірні покриви хворого, вимірює температуру, промацує живіт.\nдослідження крові та калу (допомагають оцінити особливості роботи печінки);\nУЗД органів очеревини (дозволяє відстежити стан внутрішніх органів);\nКТГ печінки (допомагає побачити стан органів більш докладно);\nеластографія (полягає у виявленні розростання рубцевої тканини).\nАІГ слід диференціювати з такими захворюваннями: хвороба Вільсона, хронічний вірусний, алкогольний і медикаментозний гепатити, цироз, печінкова дистрофія.\nАІГ лікується за допомогою патогенетичної терапії, покликаної відновити функції організму і домогтися нормалізації обміну речовин.\nНа сьогоднішній день актуальні один або декілька з нижчезазначених способів усунення симптомів гепатиту:\nДієтотерапія. Пацієнту слід виключити з меню смажені, гострі, жирні страви, перейшовши на дробове харчування, включаючи в раціон більше фруктів, овочів, риби та ін.\nМедикаментозне лікування. Передбачає застосування наступних різновидів препаратів: глюкокортикоїдів (пригнічують формування антитіл), імунодепресантів (знижують активність імунітету), медикаментів урсодезоксихолевої кислоти (захищають гепатоцити).\nХірургічне втручання. Рекомендовано пацієнтам, які не змогли відновити функціональність печінки іншими методами. Зазвичай подібні операції передбачають пересадку тканин печінки від донора, яким найчастіше виступає родич хворого.\nВибір методу терапії залежить від стану печінки хворого, а також наявності або відсутності ускладнень.\nІнвалідність при аутоімунному гепатиті\nВсі пацієнти з першим типом хронічного гепатиту вважаються працездатними. Другий тип захворювання також передбачає збереження робочої активності за умови повільного прогресування або нетривалих загострень.\nВ період активної фази АІГ настає тимчасова втрата працездатності і розвиток ускладнень. У середньому перебування на лікарняному в такому разі може тривати від 15 до 60 днів.\nХворим хронічним гепатитом може бути присвоєна інвалідність:\nIII група. За умови обмеження здатності до самообслуговування хворими на 2 стадії АІГ і триваючими від 4 до 6 тижнів загостреннями.\nII група. За умови обмеження здатності до самообслуговування і тривалими загостреннями до 6-8 тижнів, а також середнього або важкого ступеня порушення функціональності печінки.\nI група. За умови втрати здатності до пересування і самообслуговування, а також быстропрогрессирующем перебігу захворювання.\nДля отримання першої групи інвалідності у пацієнта також повинна бути діагностована печінкова недостатність, порушення функції підшлункової залози і ураження інших органів.\nАутоімунний гепатит передбачає виключно вторинну профілактику.\nсистематичне спостереження гастроентерологом;\nвідсутність надмірних фізичних та емоційних перевантажень;\nконтроль активності печінкових ферментів, аутоімунних антитіл.\nАутоімунний гепатит при відсутності своєчасного лікування здатний повністю порушити функціональність печінки. Гарна новина полягає в тому, що сучасній медицині під силу усунути симптоми захворювання на ранній стадії, а значить, прогноз у такому разі сприятливий. Вжиті заходи профілактики допоможуть знизити ризик захворювання АІГ.