Задушення України як російська національна ідея. (Автор: Бессмертний-Анзіміров Андрій) - Vox populi. Всеукраїнський часопис для розумних та небайдужих\nЗадушення України як російська національна ідея. (Автор: Бессмертний-Анзіміров Андрій)\nопубліковано 23 груд. 2013 р., 08:03 Степан Гринчишин [ оновлено 1 січ. 2014 р., 11:48 ]\nГазета «День» від 20-21 грудня 2013 року\nНарешті світові відкрилася заповітна російська національна ідея – недопущення України в Європу за будь-яку ціну. Нікого вже не можуть здивувати думки українських політологів, що Кремль у черговий раз провів спецоперацію проти України і що хтось у Росії, а може, і в Україні, отримає зірочки Героя Росії.\nБійня на Євромайдані не мала жодної політичної логіки з погляду інтересів Януковича. Але логіки, як зазначають коментатори, немає лише з погляду утримання влади: «Залізна логіка в цьому абсурдному і злочинному розгоні з'являється, якщо поглянути на ситуацію очима президента Росії Володимира Путіна. Знесення Євромайдану з нарочитою жорстокістю і свавіллям «на очах» у телекамер був пов'язаний саме з прагненням продемонструвати, що виборчий штаб міністра МВС Віталія Захарченка і секретаря РНБО Андрія Клюєва вміє виконувати зобов'язання перед Росією. Путін пов'язав Януковича кров'ю». Бо Путін – «державник».\nА російський державник (у перекладі на літературну російську – людина з агресивною імперіалістичною і тоталітарною свідомістю) страх як не любить повертати награбоване. Особливо коли це вам не дощовиті балтійські землі, а величезна Україна з її природними багатствами і виходом до Чорного моря. Тому відповідь Москви на Майдан однозначна: Україна – наша корова і окрім нас ніхто її доїти не буде. Зокрема й самі українці.\nНайбільш дивним є те, що цю маячню, лише своїми словами, серйозно повторює і багато хто з цілком милих і хороших російських людей, що навіть часом мають вищу освіту. І часто-густо сперечаються до хрипоти.\nРосіяни були психологічно-культурно майже одним народом з українцями, сказали мені нещодавно. На що я відповів, що страшенно радий за росіян, але що це їхні внутрішні проблеми. Оскільки українці з росіянами ніколи не були психологічно-культурно одним народом. Тому їм, українцям, не важливо, ким саме були з ними психологічно росіяни. Мій опонент не знайшов, що мені заперечити. Він ніколи не думав з цього кінця.\nЗа Голодомор відповідальні передусім українські більшовики, принаймні їхні руки, сказали мені. А за Голокост відповідальні передусім самі євреї, принаймні їхні ноги – тому що їхні ноги мали відмовлятися йти в газові камери, а вони не відмовлялися, – сказав я. І знову заперечити на це було нічого.\n«Який ще Голодомор, з голоду гинули і росіяни!» – заперечують особи, що, вочевидь, вважають себе услід за нинішнім російським батьком (оскільки повторюють слово в слово його аргументи) особливо вправними і досвідченими в суперечках. У такому разі, то хіба не природно було б, якщо потерпіли всі, – перед всіма й вибачитися, всім і компенсувати завдані втрати? А не відмовлятися визнати провину центру перед регіонами та іншими націями – до того ж будучи представником тієї самої організації, яка чинила Голодомор передусім.\nЯкщо в Росії не пам'ятають і не поминають жертв голоду в Татарії, Башкирії і Тамбові, то це не означає, що й Україна має забути про Голодомор. Тим паче, що кати й на думці не мають вибачатися і лише сито блюють у відповідь.\nНі в Голодоморі (голод 1932-33 в Україні); ні в Ашаршилику (голод 1932-33 в Казахстані) не можна звинуватити навіть самих більшовиків. Бо за Сталіна більшовики переродилися в націонал-більшовиків, у російських більшовиків, тобто були далеко не тими, що при Леніні, Троцькому і Рикові. Націонал-комуністи, до речі, були і в Україні (В. Блакитний, О.Довженко, П. Любченко, М. Хвильовой, О. Шумський), але у них було інше розуміння, не нацистське, як у Сталіна, і Кремль їх знищив – всіх, окрім класика українського кіно Довженка, що був перевезений до Москви і доживав свого, віку в золотій клітці. Залишилися лише російські націонал-більшовики, сталінофашисти, бо СРСР мав стати країною росіян, тож українці і казахи – дві найбільші нації після росіян (узбеки тоді не були єдиним народом) – були засуджені до винищування голодом.\nСталін був виразником сподівань російських люмпенів, сірої і безликої російської маси, що прийшла на зміну знищуваним і знищеним російським європейцям санкт-петербурзького періоду. Тому спроба подати Голодомор як просто один з багатьох злочинів сталінізму і зрівняти його з ними приречена на провал. Це пошуки виходу, аби не платити за рахунками.\nЦілеспрямований етноцид росіянами українців у XX столітті був зумовлений тим, що у своїй переважній масі українці, подібно до поляків, фінів і прибалтійських народів, не підтримали більшовизм. Не можна назвати жодного визначного українського революціонера-більшовика – усі більшовики з українськими прізвищами (Скрипник, Антонов-Овсієнко, Криленко, Дибенко, Семашко, Цюрюпа) не лише не мали жодного стосунку до України, а й були повністю русифіковані.\nПід час громадянської війни в Україні заправляли взагалі далекі від України люди – П'ятаков, Раковський, Євгенія Бош, Сергєєв. На роль маріонетки в «Радянській Україні» у всеросійської партії більшовиків не знайшлося жодного українця.\nОсь чому, коли після громадянської війни 1922-го було вирішено вислати з країни, за списками, поїздами і «філософськими пароплавами» невгодних діячів культури (так званий український список складався з 77 осіб), лідери комунізму майже одразу ухвалили рішення «про небажаність зміцнення емігрантами українського націоналістичного руху». Вислання за кордон за українським списком було припинено, не розпочавши. Політиків і вчених України заслали у віддалені губернії РРФСР і пізніше фізично ліквідовували при Сталіні.\nБув в Україні і свій Гумільов – поет-авангардист Григорій Чупринка, який реально керував повстанням 1919 року проти більшовиків на Чернігівщині і 28 серпня 1921 року був розстріляний ЧК як член київського Центрального повстанського комітету. Це сталося через два дні після розстрілу Миколи Гумільова під Петроградом.\nБільшовизм і членство в СРСР були українцям нав’язані силоміць,подібно до того, як за царя їм було нав'язано горезвісну «єдність з російським народом», що існувала лише в офіційних підручниках історії й мізках шарлатанів і демагогів від історії.\n«Жахливий і безглуздий софізм – ніби можливі дві російські народності і дві російські мови!» – писав 1863 року М. Катков. І негайно скористався звичним ходом російської пропаганди, зробивши український національний рух частиною «польської інтриги» і перевівши його таким чином у розряд безпосередніх політичних загроз з боку ворогів Росії. Знайомі пісні, чи не так?\nГолодомор було задумано російською адміністрацією як акцію особливої ваги у Москві, вчинено з Москви, руками Москви і за допомогою московських багнетів і місцевих сатрапів, надісланих і поставлених Москвою. З метою ліквідації українців і заселення України слухняними покидьками російського суспільства – як це зробили із землями німців Поволжя, кримських татар, чеченців, калмиків, карачаївців, балкарців тощо. Що й було здійснено у Східній Україні. П'ята колона налаштованих на Москву росіян, що мешкає там нині, в буквальному сенсі співає і танцює на кістках мільйонів українських мучеників.\nУсе це підтверджується фактом непомірного за своїм масштабом знищення української інтелігенції в період Голодомору. Його розмах на порядок, якщо не більше перевершує загальновідомий Великий Терор проти російської культури. Уявіть собі фізичну ліквідацію всього російського Срібного століття і всіх молодих письменників 1920-х років. Саме це сталося в Україні. «Було вбито всіх поспіль», – саме так сказав мені колись мій покійний батько, що починав свою кар'єру в столиці Радянської України Харкові на кіностудії «Кіноробмол», заснованій Леонідом Луковим, що дивом вижив. Символісти, неокласики, футуристи, члени об'єднань «Гроно», «Арена», «Плуг», «Молодняк», «Спілка письменників західної України» й інших були вирізані майже повністю. Хто не був вирізаний – наклали на себе руки, як Хвильовий, Любченко, Борис Тенета, або померли на вулиці, як академік Михайло Слабченко. В історії України це так і називається – розстріляне відродження. Пік терору – 3 листопада 1937 року, коли в Сандормосі (Карелія) було розстріляно Леся Курбаса і з ним 198 письменників, художників і вчених з України.\nВижили буквально одиниці: Остап Вишня пройшов через 10 років ГУЛАГу, Максим Рильський не уникнув в'язниці, Володимира Сосюру цькували до кінця життя, Павло Тичина, якого звинуватили в буржуазному націоналізмі, врятувався, ставши співцем сталінського ладу. Не обійшли і дітей класиків української літератури. Було вбито сина Івана Франка Петра, сина Коцюбинського Юрія, чоловік покійної Лесі Українки музикознавець Климент Квітка пройшов через роки концтаборів. Ще живий і здоровий в ті роки класик Василь Стефаник, що обачно жив у «панській Польщі», відмовився 1933 року від персональної пенсії від радянського уряду на знак протесту проти Голодомору і репресій в Україні.\nУ нескінченному мартирологу української культури XX століття перелічу небагатьох, не згадуючи вже названих мною: Михайло Бойчук, Тимофій Бойчук, Гордій Брасюк, Кость Буревій, Марко Вороний, Василь Вражливий, Михайло Драй-Хмара, Сергій Єфремов, Дмитро Загул, Микола Зеров, Михайло Івченко, Мирослав Ірчан, Майк Йогансен, Борис Коваленко, Григорій Коваленко, Григорій Косинка, Володимир Косинський, Наталя Коцюбинська, Антін Крушельницкий, Фавст Лопатинський, Іван Микитенко, Володимир Науменко, Валеріан Підмогильний, Сергій Пилипенко, Євген Плужник, Валер'ян Поліщук, Клим Поліщук, Люціана Піонтек, Олександр Пучковський, Михайло Семенко, Михайло Слабченко, Тарас Слабченко, Валер'ян Тарноградсьрий, Дмитро Фальковський, Павло Филипович, Гнат Хоткевич, Вероніка Черняхівська, Володимир Чеховський, Гео Шкурупій, Григорій Епік, Матвій Яворський... Про жодного з них росіяни не знають.\nЯ дуже люблю Німеччину. Але з німців провину за Голокост досі не змити нічим, хоча вони якраз і покаялися (в усякому разі, їх західна частина). І так буде ще років сто. Те ж саме і з росіянами. Провину за розстріляне відродження і за Голодомор з росіян нічим не змити. І тут між росіянами проходить вододіл – між тими, хто не вигадує виправдань («самі українці теж...», «росіяни гинули теж...») і не закликає «хлопці, нумо жити мирно», а без будь-яких обмовок й ілюзій визнає колективну провину своєї нації перед українцями і кається перед ними.\nУкраїна – лакмусовий папірець щодо виявлення в російській нації нормальних росіян і хижих аморальних москалів.\nЗрозуміло, покаяння глибоко індивідуальна річ. Йдеться про вектори суспільної свідомості. Про те, що люди в переважній більшості перестають виправдовувати катів і відчуває жах і гіркоту від того, що було зроблене їх батьками і дідами.\nПроте замість покаяння перед Україною і компенсації за завдану шкоду хоча б безкоштовним газом і нафтою, а не лише передачею Криму (як це зробив Хрущов, спокутуючи свою провину перед Україною за Голодомор, про що він говорив прямо), замість всього цього нинішня мета Росії – ізолювати і паралізувати Україну руками Януковича. Якщо ця спецоперація не вдасться – прямо з Москви, то не пустити Україну до Європи. Підім'яти її під грабіжницький «Митний союз». Відібрати в України Крим і Донбас. Перетворити величезну багату країну на чергову «галузь» путінської економіки, заснованої на круговій поруці, грабежі й корупції.\nЯкщо замість покаяння і вибачень Москва починає в черговий раз тягнути і не «пущать» українців до Європи, мимоволі виникає питання про психічну нормальність московської адміністрації, яка з холодним садизмом чекає, поки Україна остаточно задихнеться в її братських обіймах. Про моральність московської адміністрації питання не виникає вже давно. Росія перетворилася на грудну жабу пострадянського простору.\nЗалишилося останнє питання. Чому багато росіян, люди пристойні, освічені і часом на вигляд цілком культурні, щиро вважають Україну збіговиськом недолугих «молодших братів», що відбилися від рук і яких треба повернути назад. Імперський комплекс у підсвідомості? Ні, не він. Двохвікове промивання мізків великодержавною пропагандою – так буде правильніше.\nЯ довго думав над цією моральною проблемою і ось до яких висновків дійшов.\nРосійські люди прекрасно знають, чиє м'ясо з'їли. Вони прекрасно знають, що і вони, і їх батьки і діди зрадили Україну і зраджували її протягом усього свого життя. Усі російські люди прекрасно знають, що третє століття поспіль зневажають Україну і використовують Україну, приймаючи як даність брехливу пропаганду про «єдиний народ», вигаданий Катковим 1863 року. Тому одні ганять Україну, інші мруть від ненависті до України, матюкаються і глумляться над нею, треті катаються по підлозі в антиукраїнській істериці, випускаючи піну, четверті канючать і лицемірно-слізно тягнуть кишки з опонентів – «ми єдиний народ, ми, мовляв, так один одного любимо, відхід України – такий удар по Україні і Росії»... А інші мовчать-помовчують. Що викриваються сумлінням.\nТак учиняють усі представники людської породи, що прагнуть позбавитися почуття провини, не вдаючись до єдиного методу, що очищає сумління, – покаяння. Замість останнього виникає ірраціональна контрагресія і українофобська істерика.\n«Ненависть у поєднанні з презирством здатна скинути будь-яке ярмо», – писав Вольтер. Виправдана ненависть до Росії розливається українським простором тут і тепер з ініціативи самої Росії. Чого домагаються московські українофоби всіх мастей?\nВоно не забариться.\n2013 рік, під час подій на Майдані в листопаді.\nАндрій Романович Бессмертний-Анзіміров – письменник, есеїст і кінокритик, перекладач богословської літератури. Народився 24 серпня 1951 року в Москві. Закінчив перекладацький факультет Московського інституту іноземних мов 1974 року. Ще в інституті зайнявся релігійно-просвітницькою і правозахисною діяльністю. Учасник гуртка, що склався навкола В.В. Шульгіна. За порадою одного з катакомбних священиків-тихонівців прийшов у общину о. О. Меня у Новому Селі (Пушкіно). З 1974 року і до самої загибелі о. Олександра 1990 року був його духовним сином і активним діячем парафії, вів катехизаторські та біблійні гуртки. У 1984-1986 р. оголошений «православним екстремістом», перебуває під слідством разом з о. О. Менем, о. О. Борисовом, С. Маркусом, С. Бессмертним та ін., зазнав обшуків, допитів у прокуратурі та КДБ. У 1987- 1990 рр. брав участь у правозахисній діяльності разом з о. Глібом Якуніним та О. Огородниковим, читав курс лекцій з історії світової церкви. Член створеної о. Г. Якуніним ініціативної групи «Церква і перебудова», прибічник руху «апостольства мирян».


Ми продовжуємо ставити 10 питань нашим жінкам-керівникам. - Хлебозавод №10\nМи продовжуємо ставити 10 питань нашим жінкам-керівникам.\n09 / 05 / 2020 р.\nКатерина Черномазова - начальник ділянки нарізки і упаковки. Прийшла на завод, коли їй було 19 років. Тоді вона тільки закінчила Хлібопекарське училище №65 за спеціальністю «пекар-кондитер». Працювала машиністом тістообробних машин, контролером харчової продукції, потім заочно закінчила НТУ «Дніпровську політехніку» за спеціальністю «менеджмент організації», стала начальником ділянки нарізки і упаковки.\n- Вважаю, що це не залежить від статі. Є набір якостей і здібностей, які необхідні гарному керівникові - він повинен бути організатором, мати логічне мислення. Ці якості може мати і чоловік, і жінка.\n2. СТИКАЛИСЬ КОЛИ-НЕБУДЬ З ТИМ, ЩО ВАС НЕ сприймають СЕРЙОЗНО, дискримінують ЧЕРЕЗ ТЕ, ЩО ВИ - ЖІНКА?\n- Ні, швидше спочатку не сприймали серйозно через вік, вважали занадто молодою. Коли я прийшла на «десяточку», мені було 19 років. Коли стала начальницею ділянки нарізки і упаковки - 25. На той час я була однією з наймолодших керівників.\n- Звичайно, можливо. Жінка взагалі таке створіння - вона все може. Особисто я беру сили і енергію зі спілкування з оточуючими. Часто буваю вичавленою, як лимон, тому що роздала всю енергію іншим людям, але тут хтось посміхнеться, підбадьорить - і я вже відчуваю себе краще, мені теж хочеться посміхнуться цій людині.\n- Я захоплююсь фотографією. Хочеться зупинити гарні миті. Люблю фотографувати людей. Мені подобається передавати емоції.\n- Цілеспрямовано - ні. Я проти таких жіночих маніпуляцій. За природність. Буває, що посмішка включається сама собою, все відбувається природно. У цьому не бачу нічого погано.\n- Головне - бути людяною і справедливою. Я намагаюся завжди бути об'єктивною: можу похвалити за добре виконане завдання і через півгодини посварити, якщо людина не справляється з іншим завданням. Звичайно, важливо пам'ятати, що всі ми люди і відноситися один до одного по-доброму.\n7. ДАЙТЕ РАДУ ЖІНКАМ-КЕРІВНИКІВ І ПРОСТО ЖІНКАМ?\n- Робіть те, що дарує вам щастя. Дивіться на світ позитивніше. Вважаю, що прокинутися вранці - вже щастя. Кожен з нас повинен сам створювати сприятливий клімат свого життя.\n- До кожного потрібен індивідуальний підхід. Всі люди абсолютно різні. Когось потрібно посварити, кого-то - похвалити. Я намагаюся відчувати людей, розуміти їх.\n- Ніжна, щира, чуттєва. Справжню жінку видно відразу. Є в ній щось незрозуміле.\n- Я швидше хотіла б звернутися до всіх людей і нагадати їм про необхідність жити за заповідями Божими, бути справедливими.


Дуже мало лікарських рослин, що мають гарний декоративний вигляд, але каланхое догляд за яким відбувається в домашніх умовах, саме ця рослина. Кількість різновидів цієї квітки, що відноситься до сімейства Товстолисті (Crassulaceae), становить більш ніж 200 видів.\nКаланхое (Kalanchoe) – багаторічний суккулент, висотою від декількох сантиметрів до 4 метрів в залежності від виду. Серед представників роду зустрічаються трав’янисті рослини і напівчагарники, а також епіфіти і ліани.\nУ природних умовах ці рослини поширені на островах Мадагаскар, Нова Гвінея, в тропічній частині Австралії і Америки, а ще в субтропіках і тропіках Азії.\nРослина має м’ясисті і соковиті листя, на черешках або сидячі. Квітки його зібрані в зонтикоподібних багатоквіткові суцвіття, розташовані найчастіше на верхівці, рідше з боків рослини. Забарвлення квіток може бути пурпурна, біла, жовта, яскраво-червона. Цвіте рясно і тривало, зазвичай в осінньо-зимовий період, коли так хочеться додати фарб у життя.\nкаланхое бехарское (Kalanchoe beharensis) – трав’яниста багаторічна рослина, що має не розгалужені голі стебла. У місцях кріплення опалого листя на стеблах можна виявити рубці.\nЛистя у цього виду слабо пилчасті або майже цільні, опушені, з сіруватим восковим нальотом, трикутної або клиноподібної форми. Довжина листя 10-20 см, ширина 5-10 см. Суцвіття зонтиковидні, розташовані на верхівці.\nКвіточки дрібні, опушені, жовтого кольору. Пелюстки квіток лінійні, трубка віночка кувшіновідная. Батьківщиною цього виду є Мадагаскар. Рослина високо декоративне і підходить для утримання в прохолодних приміщеннях.\nкаланхое Блоссфельда (Kalanchoe blossfeldiana) – один з найбільш поширених і красивих видів. Родом вона теж з Мадагаскару.\nКвітка являє собою невисокий (до 30 см), прямостоячий, мало гіллястий чагарник. Листя у цього виду яйцеподібні, гладкі, темно-зеленого кольору з червоними хвилястими краями. Довжина листя може бути до 7 см, ширина – до 4 см. Численні квітки, до 1 см діаметром і приблизно 1,3 см завдовжки, накопичені в зонтикоподібних суцвіттях.\nЦвіте тривало і рясно, найчастіше в період з лютого по травень. Квітки оригінального рослини червоного кольору. Селекціонерами виведені нові садові форми і ампельні різновиди каланхое Блоссфельда, що вражають своїми яскравими і декоративними квітками білого, жовтого, помаранчевого, рожевого і бузкового кольорів.\nКаланхое Бента (Kalanchoe bentii)\nтакож званий каланхое щетінолістний – мало розгалужений потужний напівчагарник, висотою до 1 метра. Листя товсті, великі (довжиною до 40 см), округлі, ростуть по 6 пар.\nБілі квіти, що мають довжину до 2,5 см, зібрані в суцвіття-парасольки. Пелюстки квіток назад яйцеподібні, трубка віночка роздута у підстави і вполовину довше пелюсток. Період цвітіння – квітень-травень.\nБатьківщиною є південна частина Аравійського півострова. Рослина високо декоративне і відмінно росте в прохолодних приміщеннях.\nкаланхое повстяне (Kalanchoe tomentosa), часто зване «котячими вушками» – прямостоячі полукустарники з густо опушеними пагонами. Листки сидячі, довгасто-яйцевидної форми, цельнокрайниє, мають довжину до 6 см і завширшки до 1,6 см.\nЗонтикоподібне суцвіття складається з невеликих квіток з 12 міліметровими пелюстками і трубкою віночка. Рясно квітуча високо декоративна рослина, батьківщиною якого є центральна частина Мадагаскару.\nЩе одна назва бріофіллум Дегремона (Bryophyllum daigremontianum) – трав’янистий багаторічник, до півметра заввишки, батьківщина якого – острів Мадагаскар. Листя м’ясисті, довгасто-овальної форми, довжиною до 10 см, злегка згортаються вздовж центральної жилки, з пільчатим краєм.\nВерхня сторона листа сіро-зелена з фіолетовими цятками, нижня – строката. Квітки зібрані в волоть, мають пелюстки 0,7 см завдовжки і трубку віночка близько 1,7 см завдовжки, пофарбовані в рожевий колір. Період рясного цвітіння – зимові місяці.\nЦей вид належить до живородних, так як в поглибленнях по краю листа «народжуються» виводкові бруньки, з яких тут же формуються молоді дітки з повітряними корінням. Отпадом від листа і потрапляючи на грунт, дітки відразу ж вкорінюються і починають швидке самостійний розвиток.\nкаланхое мармурове (Kalanchoe marmorata) – 50-сантиметрові чагарники, відомі так само як каланхое крупноквіткові або Сомалі. Листя у цього виду довжиною 8-10 см, назад яйцевидної форми, що звужуються біля основи, що мають виїмчасто-зубчастий край.\nЗелений колір листя з часом переходить в сірий окрас з великими бузковими або коричневими плямами. Білі квітки рослини утворюють зонтикоподібних суцвіття. Трубка віночка чотиригранна, до 8 см завдовжки. Пелюстки квіток мають форму подовженого яйця. Період цвітіння – січень-квітень. Батьківщиною є гори в Ефіопії.\nкаланхое крупноквіткові (Kalanchoe grandiflora) – напівчагарник з сидячими дольчатость-зубчастими листами, що мають світло-зелене забарвлення, який набуває на сонці червонуватий відтінок.\nВисота рослини близько 60 см. Світло-жовті квіти, що мають розширену трубку віночка довжиною до 1,2 см і яйцеподібні пелюстки, зібрані в суцвіття-зонтик. Рясне цвітіння настає в травні. Родом цей вид з Індії.\nКаланхое Мангіна (K. manginii)\nтакож зване бріофіллум Мангіна (Bryophyllum manginii) ампельна різновид, що відрізняється великими спадають дзвонові квітками рожевого забарвлення. Цвіте навесні.\nкаланхое метельчатоцветковое (K. thyrsiflora) – густо вкриті листям трав’яні багаторічники висотою до 60 см. Виростають в дикому вигляді на скелястих схилах Південної Африки. Листя цього виду мають назад яйцеподібну форму, довжину до 15 см і завширшки до 7 см, пофарбовані в сріблясто-білий колір.\nНижні листя утворює густу розетку, верхні ж розташовуються рідше і мають менший розмір. Жовті квіти з чотиригранної кувшіновідной роздутою трубкою віночка і дрібними округлими пелюстками, зібрані в суцвіття волоть. Цвісти починає в квітні-травні. Розмножується за допомогою освічених після відцвітання луковіцевідних нирок.\nкаланхое полум’яне або вогненно-червоне (K. flammea), відоме ще як каланхое сизуватий (Kalanchoe glaucescens) – мало розгалужений трав’янистий багаторічник, родом з Сомалі. Висота цього виду 30-40 см. Листя, що мають довжину 6-8 см і завширшки 2-3 см, назад яйцевидної форми, звужені біля основи з пільчатим краєм.\nНазва виду добре підкреслює забарвлення квіток рослини. Вони яскравого червоно-оранжевого кольору, до 2 сантиметрів у діаметрі. Суцвіття зонтиковидні, верхівкові. Каланхое полум’яне відмінно підходить для вирощування в горщиках в прохолодних приміщеннях.\nКаланхое пір’ясте (K. pinnata)\nТрав’янистий багаторічник заввишки до 1 метра, який зустрічається на кам’янистому ґрунті на острові Мадагаскар. Відомі назви – Котіделон перистий, крассула пір’яста, бріофіллум перистий. На одній рослині листя ростуть різні. Знизу – яйцеподібні, з серцеподібною підставою, прості, світло зеленого кольору з пільчатим і червоним краєм.\nВерхні листки – непарноперисто-розсічені або розчленовані на 3-5 часткою. Все листя рослини соковиті і м’ясисті, розташовані супротивно. Квітки пониклі, мають зеленувато-білу трубку віночка близько 3,5 см завдовжки і трикутні, цегляно-червоні пелюстки. Цвітіння рясне, але не регулярне. Як і каланхое Дегремона, відноситься до живородних видам.\nВиводкові бруньки формуються так само в поглибленнях краю листів. З них утворюються молоді рослини з повітряними корінням, які, опадаючи і потрапляючи в грунт, швидко вкорінюються.\nкаланхое трубчатоцветковое, або трубкоцветное (K. tubiflora (Harv.) Raym.-Hamet) – багаторічні трав’янисті полукустарники, висотою до 70 см. Численні вузькі листя має довжину до 13 см і завширшки до 0,6 см, пофарбовані в сірувато-зелений колір з темно-коричневими плямами .\nУ верхній частині знаходиться велика кількість виводкових бруньок. Квітки червоного кольору, з трубкою віночка до 2,5 см завдовжки. Рослина високо декоративне і широко поширене в домашньому вирощуванні. Батьківщиною цього виду є Мадагаскар.\nУ культурі виведено багато сортів, які розрізняються висотою рослини: високорослі – від 25 до 30 см, середньо рослі – від 15 до 20 см і низькорослі – від 10 до 15 см. Так само отримані нові забарвлення квіток каланхое трубчатоцветкового – яскраво-рожеві, шарлахово -червоні, вогненно-червоні, помаранчеві, темно-лілові, світло-фіолетові, світло-жовті і білі.\nЩе може встречатся під назву каланхое дольчатое (Kalanchoe laciniata DC.), Що має в народі назву «оленячі ріжки» – трав’янистий багаторічник з м’ясистим і соковитими пагонами, які спочатку виростають вертикально, а з часом починають вилягати.\nЗустрічаються в природі представники цього виду в субтропічному і тропічному регіонах Азії, а також на території Африки. Має ще назву Каланхое зубчасте.\nЛистя м’ясисті, глибоко розсічені, мають пильчатий край і світло-зелений з восковим нальотом колір. Рясно цвіте трубчастими жовто-жовтогарячими квітками.\nДогляд за цим видом необхідний особливий, обмежений полив, з повною просушкой земляного кома і хороше освітлення. Через своїх поникающих пагонів може бути використано як ампельна рослина. В Індії цей вид широко використовується народом в медичних цілях.\nПеред покупкою каланхое кімнатна, необхідно уважно оглянути рослина. Листя його повинні бути соковитими і пружними. Бажано віддавати перевагу екземплярів з ще не розпустилися, але сформованими квітками. Забарвлення квіток в такому випадку вже можна визначити і такий вибір дозволить насолоджуватися тривалим цвітінням рослини вже в домашніх умовах.\nТак як каланхое – рослина тропіків, то любить багато світла, проте, в цей же час для нього необхідний короткий світловий день. Рекомендується прикривати вазон після обіду і відкривати його лише після 10 ранку.\nУ період з весни до осені найкраще розташовувати рослину на західних або східних вікнах. Взимку ж він буде краще себе почувати на південній стороні. Квітучому каланхое необхідний особливий догляд, він потребує яскравому освітленні, тому в осінньо-зимові місяці необхідно забезпечити рослині додаткове підсвічування до досягнення 12-годинного світлового дня. У літню пору каланхое досить 9-годинного світлового дня.\nПридбане рослина догляд за якими проводився в півтіні магазину, до яскравого світла необхідно привчати поступово, щоб уникнути отримання рослиною сонячних опіків.\nРослина не любить спеки. Добре себе почуває влітку при температурі 20-22 градусів, взимку – 10-12 градусів. Каланхое догляд за якими проводився при зниженні температури нижче 10 градусів може загинути.\nТак як рослина – суккулент, воно вміє накопичувати вологу в листках і стеблах, через що кращий помірний полив. У спекотні літні дні поливають рясно, надавши можливість просохнути верхньому шару грунту. Взимку полив проводять рідше, але не допускають повного висихання субстрату, так як це може призвести до обпаданням листя. Воду беруть відстояну, м’яку, кімнатної температури. Можна наливати її як зверху в горщик, так і в піддон.\nЗавдяки накопиченої вологи, прекрасно себе почуває в умовах сухого повітря приміщень і не потребує обприскуванні. Обприскування буде корисно тільки в особливо спекотні дні. Листя рослини можна акуратно протирати вологою тканиною для позбавлення від пилу.\nДобриво для каланхое\nДогляд за рослиною в весняно-літній період проводять з підгодівлею за стандартною схемою – 1 раз в 2 тижні, при цьому чергують мінеральні та органічні добрива.\nМожна застосовувати добрива для кактусів і сукулентів, однак розводити водою їх рекомендується до досягнення дещо меншою концентрації, ніж вказано в інструкції. Підживлення повторюють в період закладання бутонів.\nКаланхое формують обрізанням довгих пагонів. Деякі форми мають стебла, які, досягаючи певну довжину, перегинаються через край горщика. Живці таких видів висаджують по кілька штук по краю горщика або плошки. Згодом вони вкорінюються, підростають, перегинаються і звисають. Під час цвітіння рослина набуває дуже декоративний вигляд.\nОригінально і декоративно виглядають навіть не квітучі рослини, стебла яких звисають через отвори в стінках горщика.\nЩоб домогтися більш раннього зацвітання каланхое, слід скоротити світловий день до 9-10 годин. Однак для отримання яскравих і великих квіток необхідно інтенсивне освітлення. Існують види, зрізані суцвіття яких можуть стояти у воді до 3 тижнів, не увядая і не втрачаючи своєї краси.\nПісля завершення цвітіння стебла рослини підрізають для збереження охайного вигляду. Відрізані частини можуть бути використані для живцювання.\nПересаджують рослину приблизно один раз в 2-3 року для забезпечення поновлення грунту або для збільшення розміру горщика, в якому вже не поміщаються коріння рослини. Найкраще здійснювати пересаджування навесні. Не можна турбувати і пересаджувати квітуча рослина.\nГрунт для посадки підійде нейтральна або слабокисла, що має рН в межах 5,5-6,5. Для молодих рослин добре підходить суміш з дернової, листяної землі, піску і перегнилого торфу, взятих в пропорції 4: 2: 1: 1. Торф можна замінити хвойної землею. На дні горщика необхідно забезпечити хороший дренаж.\nРозмножити рослина можна насінням, стебловими і листовими живцями, а окремі види, що утворюють дітки – дітками.\nНайпростіше розмножувати дітками. Відокремилися від материнської рослини дітки висаджують в грунт, і рослина починає своє зростання і розвиток.\nРозмноження каланхое листом\nМожна вкорінювати опадає листя, помістивши їх у вологий пісок і накривши склянкою.\nЗовсім скоро з’являться корінці, і утворюється нове молоде рослина.\nРозмноження насінням більш тривалий і трудомісткий процес, проте, цілком здійсненний. Насіння висівають поверх вологою легкої листяної землі, злегка притискають, не засипаючи землею, накривають склом і притіняють за допомогою паперу. Догляд за сіянцями необхідний при температурі 16-18 градусів. Проводити щоденні провітрювання двічі за день. При необхідності поливати теплою і відстояною водою.\nСкло і папір прибирають, як тільки з’являються сходи. Через місяць отримані рослини пікірують в ящики і накривають склом на кілька днів. При виростання у молодих каланхое декількох листочків, їх розсаджують в невеликі (приблизно 7-сантиметрові) ємності.\nСубстрат готують з листяної, дернової землі, компосту та піску, узятих в пропорції 4: 2: 1: 1. Можливо, приготування і такої суміші: торф – 4 частини, дернова земля – 1 частина, пісок – 1 частина.\nДля формування куща необхідно прищипувати верхівку. У серпні пересаджують молоді каланхое в горщики більшого розміру. Для посадки беруть суміш, що складається з компосту, перегною, листяної землі і піску, які змішують в пропорції 4: 2: 1: 1. Рослини, отримані з насіння, зацвітають через рік після посіву.\nЗа свої лікувальні властивості Каланхое отримав назви – «дерево життя» і «кімнатний женьшень». Населення Мадагаскару ще здавна виявило лікувальні можливості рослини і широко застосовувало їх.\nСік, отриманий з листя каланхое перистого, володіє протизапальними властивостями, не дратуючи при цьому ні шкіру, ні слизові оболонки. Тому знайшов широке застосування в стоматології та гінекології для стимуляції процесів регенерації слизових оболонок і пошкоджених тканин. 2-3 краплі соку каланхое, нанесені на соски у годуючої матері, допоможуть позбутися від їх тріщин за 4-5 днів.\nЗастосовують сік цієї рослини для лікування ран, трофічних виразок, обморожень, опіків, пролежнів, при стоматитах, пародонтозі і тонзилітах. Рекомендується застосування каланхое і при захворюваннях органів травлення, мігрені, інфекційних захворюваннях, грипі, задушливому кашлі. Ефективний при лікуванні вугрової висипки, бородавок, фурункулів.\nРозім’ятий листочок допоможе позбутися від зубного болю. Про доведених лікувальні властивості соку з цієї рослини, свідчить і той факт, що його можна придбати в аптеках. Однак, слід враховувати, що лікування цим препаратом, можна починати тільки після консультації з лікарем.\nШвидке опадання листя свідчить про недостатність харчування рослини або невідповідної грунті.\nПри опадання нижніх листків і пожелтении верхніх – рослині недостатньо освітлення.\nЯкщо при здоровому зовнішньому вигляді рослина не цвіте, значить, стався надлишок добрива.\nПоява чорних плям на поверхні листя – ознака поразки рослини паразитарними грибами.\nЗміст рослини в занадто вологих і холодних приміщеннях провокує його захворювання сірою цвіллю.\nПри надлишку тепла на поверхні листя з’являється борошниста роса.\nКаланхое догляд в домашніх умовах полив обрізка і розмноження Ссылка на основную публикацию\nЛілії: де росте, опис, інформація, будова, догляд в домашніх умовах\nЛілія це один з найвідоміших квітів, поширений по всій планеті. У царські часи ...\nКактус декабрист або зигокактус Шлюмбергера: опис і догляд\nКактус декабрист, або Шлюмбергера в основному розводять досвідчені квітникарі. ...\nОбрієта або ж аубреція належить до роду багаторічних рослин родини ...


Стратегії розвитку і діяльності Асоціації приватних виконавців України\nГоловна НовиниЗаходиУ Києві відбулася презентація Стратегії розвитку та діяльності Асоціації приватних виконавців України\nУ Києві відбулася презентація Стратегії розвитку та діяльності Асоціації приватних виконавців України\n23 травня 2019 р. у готелі Radisson Blu Асоціація приватних виконавців України презентувала стратегію свого розвитку і діяльності. Захід відбувся за підтримки проекту ЄС “Право-Justice” і зібрав приватних виконавців, представників донорських організацій і Міністерства юстиції України. У зустрічі також взяв участь заступник Голови правління Всеукраїнського об’єднання приватних виконавців “ФАКТ” Анатолій Телявський.\nНа повістці дня колеги обговорили:\n✅ розвиток і популяризацію професії\n✅ перехід до електронного документообігу і оптимізація процедур\n✅ важливість комунікації з державними органами і суспільством для довіри до інституту приватних виконавців\n✅ запуск оновленого офіційного вебсайту Асоціації, що матиме значно ширший функціонал\n✅ проблему представництва Асоціації у регіонах\nта інші цікаві питання.\nВідкрив зустріч вступною промовою заступник голови Асоціації приватних виконавців України Олександр Сивокозов. Серед ключових здобутків інституту приватних виконавців він зазначив скорочення строків процедур виконання судових рішень в Україні – у середньому до 6 днів. Також представник АПВУ заявив про підтримку запровадження цифрових технологій у виконавчому провадженні для переведення усього документообігу в електронний формат.\n«Стратегія розвитку Асоціації приватних виконавців України – це наш головний соціальний орієнтир. На нього ми покладаємо наші основні сподівання, щоб приватні виконавці посіли належне місце серед інших професій», – додав Голова АПВУ Сергій Ніколаєв.\nСеред ключових викликів, перед якими стоять сьогодні приватні виконавці, представники АПВУ відзначили складність фінансового планування своєї діяльності і недостатній рівень представництва асоціації на регіональному рівні. Нагадаємо, сьогодні діє тільки 11 регіональних рад приватних виконавців серед 24 областей України.\nНа діяльність приватних виконавців негативно може вплинути нещодавнє рішення Конституційного суду України про відміну авансового внеску. На думку Олександра Сивокозова, якщо процедура виконання судового рішення стане для стягувача повністю безкоштовною, то деякі особи можуть почати цим зловживати. Тим не менш, приватні виконавці висловили сподівання, що ринок самостійно врегулює це питання і внаслідок домовленостей зі стягувачами виконавці зможуть компенсувати початкові витрати виконавчого провадження.\nПриватний виконавець Валерій Притуляк зазначив, що так само, як громадська організація «ФАКТ», він разом з колегами практикує об’єднання кількох виконавців під дахом одного офісу, що значно сприяє ефективності роботи. Також Валерій підкреслив важливість дотримання приватними виконавцям Кодексу з професійної етики. Учасники заходу погодилися, що за весь час існування професії не було жодного випадку відверто непрофесійної поведінки і порушення етичних норм приватними виконавцями, що можна охарактеризувати, як вагомий здобуток.\nЕксперти проекту Європейського Союзу в Україні «Право-Justice» Златіслава Михайлова і Катілін Попов описали європейський досвід протидії викликам для професійних організацій приватних виконавців. Іноземні колеги наголосили на важливості досягнення довіри суспільства до приватних виконавців, адже ефективні комунікації неможливо побудувати тільки всередині професійної спільноти.\nУ планах розвитку Асоціації приватних виконавців представники зазначили запуск нового офіційного вебсайту організації. Оновлений інтернет-портал матиме інтерактивну карту України з усіма зазначеними офісами діючих приватних виконавців в усіх областях. Також у планах АПВУ розширення прав і повноважень помічників приватних виконавців і проект заснування окремої школи для приватних виконавців і їх помічників.\nВО приватних виконавців «ФАКТ» дякує шановним колегам за цікавий захід і повністю підтримує зазначені ініціативи Асоціації. Сподіваємося, що задекларовані зміни реалізуються, а комунікація АПВУ з суспільством, державними органами і приватними виконавцями буде налагоджена і сприятиме дотриманню вимог закону в Україні.


Тег: герої АТО\nНа Рівненщину повернулося дев`ятнадцятеро військовослужбовців з АТО\nУ місті Дубно, на території військової частини А 1519, зустріли дев`ятнадцятьох героїв АТО.\nГоловне за день (13 листопада)\nГероям АТО з Рівного виділять земельні ділянк. За теракт на Рівненщині судитимуть 9 громадяню. Голова Рівненської ОДА Сергій Рибачок подав у відставку.\nЧи з'явиться у Рівному вулиці Небесної сотні та Героїв АТО\nЯк рівняни відносяться до перейменування вулиць у Рівному в честь Героїв Небесної сотні та Героїв АТО, розкажуть 29 жовтня.\nФОТО: центр Рівного завмер у жалобі - тут прощаються з героєм АТО\n6 вересня Рівне прощається ще з одним героєм, який загинув на сході країни, під час проведення АТО. Олександру Борисенку 28 березня виповнився 21 рік.\nЯк на Рівненщині зустріли героїв АТО\n27 серпня місто Сарни на Рівненщині вітало своїх героїв, що повернулися із зони АТО додому в обійми рідних, близьких, коханих...\nУ них немає навіть однакової форми, що вже казати про «броники» та інше спорядження. Але вони стоять до кінця, проаналізувавши деякі факти, можна впевнено сказати – наша армія одна з найкращих у світі, нею можна пишається. Солдати гідні звання Воїнів Світла. Для цього є ціла низка вагомих причин.\nСторінка 5 з 6, показано 10 записів з 51 (з 41 по 50)


Зодіакальний гороскоп на наступний тиждень з 13 по 19 травня 2013 року.\nНаступний тиждень для Овнів мало чим відрізнятиметься від попереднього періоду в плані особистих стосунків із партнерами, друзями, членами родини. Ви страждаєте від зайвої внутрішньої суперечливості і крайнощів у відносинах, що позначається і на ваших оточуючих. Але незабаром така поведінка піде на спад.\nВам варто проявити активність у стосунках. Ваші думки та ідеї можуть дуже допомогти оточуючим, що помітно підніме ваш авторитет у їхніх очах і справить гарне враження. Ви самі також не відмовляйтеся від підтримки і допомоги друзів.\nБлизнюкам варто зосередитися на роботі як розумовій, так і фізичній, яка піде вам на користь. Ви сповнені ідей і планів, а незабаром розпочнеться період підйому внутрішніх сил - будьте до нього готові. Наприкінці тижня можуть виникнути проблеми у стосунках і почуттях, але вони, швидше за все, надумані.\nЧИТАЙ: Нова колекція Chanel - Cruise 13/14\nДля Раків починається період спілкування, коли набагато важливіше обговорити з оточуючими важливі для вас питання, ніж міркувати про них самостійно, на самоті. Будьте серед людей, спілкуйтеся на самі різні теми, висловлюйте свою думку - і вас почують. Особливу увагу приділіть дітям.\nВаші нещодавні успіхи в питаннях кар'єри і освіти не пройдуть для вас дарма. Впевненість у собі і оптимізм позитивно позначаться на стосунках із начальством і колегами. Однак, проявляючи прихильність до одних людей, не варто відіграватися на своїх близьких. Середина тижня небезпечна обманом із вашого боку.\nЩоб уникнути розбіжностей, постарайтеся обмежити спілкування з нецікавими для вас людьми. Висока ймовірність нещасних випадків на роботі і загальної нервозності - будьте обережні. На вас чекає цікава і важлива ситуація, яка здатна сильно вплинути на ваше життя. Не пропустіть.\nЧИТАЙ: Випускні сукні 2013 року: основні тренди\nПеріод, з одного боку, цілком сприятливий в плані особистих і ділових зв'язків. З іншого - не настільки безхмарний у стосунках із дітьми та друзями. Постарайтеся проявити тактовність. Плани змінити роботу відкладіть на більш слушний час.\nУ Скорпіонів можливі розбіжності і навіть сварки на грунті фінансових витрат вашої родини. Слід проявити дипломатію і тактовність, щоб уникнути конфліктів, які можуть спричинити навіть занепад сил і здоров'я. Ваші придбання для дому будуть вдалими.\nВи діяльні, товариські і активні. Ви легко знаходите спільну мову з людьми, проте й самі легко можете потрапити під вплив когось із оточуючих. Будьте обережні, щоб вас не штовхнули на необдуманий, можливо негідний вчинок. Ймовірність саме такої ситуації велика в четвер.\nЧИТАЙ: Як боротися із зайвим почервонінням шкіри обличчя\nГарний тиждень, насичений приємним спілкуванням, успішним вирішенням питань роботи і бізнесу, а також благополучними особистими стосунками. Ваша потреба в допомозі оточуючих буде задоволена. Сприятлива фізична робота.\nВаше уявлення про світ, в якому ви перебуваєте, дещо відрізняється від реалій. Така поведінка тягне за собою непорозуміння і навіть неприємності на роботі, а також розбіжності і образи у стосунках із близькими і коханими. Не варто насаджувати їм свою думку, краще перегляньте свої ідеї, бажання, плани і перспективи.\nДля Риб у стосунках з оточуючими проявиться нещирість, непорозуміння і розбіжності. Ви можете переживати з цього приводу. Тому в такому стані краще відкладіть плани і рішення проблем на більш слушний період.\nЧИТАЙ: Вибираємо скраб для обличчя: основні правила\nТут ми розповімо про несподівано прості символи, які не настільки знайомі читачеві, як трипала жаба з монетою в роті, корабель багатства із «золотими» злитками, декоративне «грошове» дерево або апельсини, що означають «золото», а про інші, які вважаються не менш дієвими засобами сприяння грошовому успіху в традиції фен-шуй...


Несподівана стихія у вигляді мокрого снігу. - 18 Жовтня 2009 - МГЕО "Наш дім - Манява"\nМГЕО "Наш дім - Манява" » » Несподівана стихія у вигляді мокрого снігу. - 18 Жовтня 2009\nДнями на голови івано-франківців випав сніг. Здавалось нічого особливого, просто ранній сніг, але зима пішла у наступ і буквально через 5 годин снігу випало більш 25 сантиметрів. Буревій знеструмив одразу 12 областей. Та найбільше шкоди стихія завдала Львівській, Івано-Франківській та Закарпатській.\nНа Івано-Франківщині знеструмлено 242 населені пункти. Під вагою мокрого снігу дерева ламалися, падаючи на електромережі та проїжджі шляхи. Мокрий сніг завдав значної шкоди власникам садів, адже деякі дерева повністю викорчувано, а також багато обламано, після чого їм буде важко відновитись. Наслідки стихії ліквідовують сто спецбригад. Кажуть, електромережа пошкоджена більше, ніж від торішньої липневої стихії. І закликають людей повідомляти про місця обривів і не підходити до них. На даний момент відновлено більшу частину електромережі.\nЗокрема в селі Манява стихія пройшлась більш ніж досить. Снігу випало біля пів-метра. Десятки дерев обвалились на центральну дорогу, чим заблокували рух автотранспорту. Отож, були недоступні важливі туристичні об’єкти Манявський скит та водоспад. Були випадки коли дерева обвалювались просто на будинки. Без світла манявці залишались три дні. Несподівана зима застала людей зненацька – люди ще не адаптувались.\nПроте прогнози синоптиків невтішні. До кінця тижня очікується помірна погода з мінусовою температурою та можливими опадами.\nЦього року негода обрушилася у жовтні. Утім, Україна не єдина, хто сьогодні потерпає від немилостивої природи.\nСтихія завдала серйозної шкоди Європі. Австрія страждає від снігу, в Польщі негода залишила без електрики 40 тисяч будинків. Щонайменше 10 тисяч будинків знеструмлені у Литві. Сильний шторм забрав життя людини в Австралії. І понад півтора мільйона жителів Китаю постраждали від тропічного шторму “Парма”.\nРекомендуємо: Переглянути у фотоальбомі авторські фотографії стихії у Маняві.


На 28 червня у ЗСУ нараховується 41 хворий на COVID-19 – Новини Полтавщини\nГоловна сторінка > Україна > На 28 червня у ЗСУ нараховується 41 хворий на COVID-19\nСтаном на 10:00 28 червня в Збройних Силах України на гостру респіраторну хворобу COVID-19, спричинену коронавірусом SARS-CoV-2, хворіє 41 особа.\nВсього за час пандемії одужало 25 130 осіб, летальних випадків 94. На ізоляції (у т. ч. самоізоляції) перебуває 14 осіб. За минулу добу нових випадків захворювання на гостру респіраторну хворобу COVID-19 не зареєстровано.\n“Від початку вакцинальної кампанії у Збройних Силах України 87 933 особи отримали 1 дозу вакцини. З них 4130 військові медики. Повторно провакциновано 34 796 осіб. За минулу добу проти COVID-19 щеплено 118 осіб”, – йдеться у повідомленні.\nПоблизу Мачух у ДТП загинув житель Черкаської області


Сценарна майстерня. «Чесно кажучи, люба, мені байдуже»\nҐавен О’Конор бере гарного оператора, пейзажі американських долин, дає Наталі Портмен зброю і з самого початку підстрелює Ноа Еммеріха. Поки останній протягом всієї стрічки вмирає, глядач дивиться красивий, пастельний і вкрай нафталіновий вестерн «Джейн бере рушницю»/ Jane Got a Gun (2016).\nІсторія американської громадянської війни – істинно невичерпні води сюжетів. Війна Півдня та Півночі й досі лишається відправною точкою в історії Нового Світу. Часом навіть здається, що 1865-го року Америку перевідкрили, залишивши Колумбові і його експедиції втішний приз. Перемога Півночі видається своєрідним рубіконом, перейшовши який, американське суспільство стало таким, яким ми його знаємо. Неначе обабіч лишаються світові війни, глобалізація й можливість Доналда Трампа бути обраним президентом – історія поставила переможну крапку, щойно розпочавшись. Перемога вільного суспільства консервує всю ходу часу, й подальші століття виділені лиш для збереження здобутих трофеїв у братовбивчій війні.\nУ фільмі “Джейн бере рушницю”, зброю бере героїня Наталі Портмен за якийсь час після завершення війни. Спокій її повоєнного життя розбивається на друзки, коли її чоловік, підстрелений своїми “старими знайомими”, падає з коня біля власного дому. Повертається минуле, і Джейн береться до зброї, аби захистити своє не надто щасливе, але впевнене сьогодні.\nГеть нещодавно екрани сколихнула остання стрічка Тарантіно, де повоєнні реалії Америки ХІХ століття було замкнуто в обійсті під час заметілі. Там колишні супротивники та союзники викашлювали залишки війни, намагаючись, поряд із виявленням перевертнів, ужитися в повоєнному світі. Кінцівка, де в калюжах крови колишній конфедерат і чорношкірий мисливець за головами помирають, віддавши останні подихи вершенню справедливости, ставить логічну крапку в історичному поступі Америки: непримиренних ворогів скріплює кров ворога зовнішнього, якого перемогти вони могли тільки разом.\nІншим омажем стосовно Громадянської війни є, по суті, її історична замальовка, де поряд із виживанням континенту під кулями супротивних сторін, виживає і Скарлет О’Гара – уродженка рабовласницького Півдня, символ Америки. Переживши потрясіння війни, героїня “Звіяних вітром” потом і кров’ю бореться за своє майбутнє. І врешті отримавши вимріяний спокій та примарне щастя, вона впускає його через неможливість забути минуле. Рет Батлер – той, що вособлював вистраждане головною героїнею життя після війни, в останньому кадрі йде в туманний ранок, не витримавши її чіплянь за минуле. “Чесно кажучи, люба, мені байдуже,” – каже він на прощання.\nФільм про Джейн пише ще одну історію повоєнної, нової Америки: не таку оптимістичну, як Тарантіно (так, всі помирають, але смертю, достойною справжнього патріота), і не таку невизначену, як у “Звіяних вітром”, де залишившись сам-на-сам з власною тугою за минулим, Скарлет втрачає в тумані силует свого теперішнього. Не буде зайвим спойлером згадка про те, що “Джейн бере рушницю” закінчиться доволі добре. Щоправда, не традиційним гепі-ендом. Але й нерозумно було б очікувати щасливих кінців без тужливих ноток там, де в зачині була війна.\nВійна Півночі й Півдня заскочила Джейн щойно зарученою із чоловіком її мрії (Юен Макґреґор – чоловік чиєї завгодно мрії). Однак до «комплекту чоловіка мрії» входить також функція патріотизму, і наречений лишає Джейн, обіцяючи повернутися. Через кілька років героїня з донькою, яку, сам не відаючи того, “залишив” їй її наречений, у пошуках кращої долі застрягає поміж кримінальної банди, яка змушує її до проституції. Звідти Джейн рятує один з власне членів цієї банди, й героїня виходить за нього. Протягом тривалого часу їм вдається успішно переховуватися, втім злочинці так просто своїх боргів не забувають і з часом знаходять Джейн та її новостворену родину.\nНе занурюючись у недоречні перекази сюжету, важко второпати, наскільки авторам фільмів не давала спокою потреба ще раз переосмислити повоєнну Америку. Минуле небажано вигулькує в ледь зародженому теперішньому – від своєї історії не втечеш. Наречений, попри переконаність героїні Наталі Портмен, виявляється живим, та й весь цей час шукав її. Принизливе минуле в домі розпусти, здавалося б, старанно заховане під приємною рутиною сімейного життя – але й воно весь час шукало її. На відміну від Скарлет, яка сама намагалася те минуле віднайти (до речі, нема жодних сумнівів, що Портмен змусили передивитися “Звіяних вітром”, бо в деяких моментах її геть не відрізнити від Вів’єн Лі), і на відміну від героїв “Мерзенної вісімки”, яких негодою ув’язнило сам на сам зі своїм минулим, ця стрічка розповідає про неможливість переродження, неможливість справжнього “сьогодні” без урахування “вчора”. Джейн, може, й хотіла б повернення до пастельного в своїх тонах минулого, повернення до втраченого раю – так само як і Скарлет хотіла повернення до нескіченних бальних кімнат, оксамиту дорогих суконь і юнацького кохання. Та якщо остання сама повертає собі своє “вчора”, втрачаючи при цьому своє теперішнє, то Джейн опиняється в ситуації, коли минуле насильно відбирає в неї відвойований спокій сьогодення й настирно проривається у її життя.\nА з іншого боку, все вище написане може бути вигадкою і незнайденою чорною кішкою в темній кімнаті. Стрічка, в якій, здавалось би, цілі прерії простору для думок і переосмислень, обмежується кількома красивими планами, вільнолюбним розпущеним волоссям Портмен, коли та скаче на коні, і кількома сценами, на яких, може, й хотілося б заплакати, але якось надто вже не так. Усе це ми вже бачили у “Звіяних вітром”, “Летять журавлі” і навіть у “Перл Гарборі”. Та й преріями здивувати важко – вони красиві, втім, не красивіші, ніж на тлі Клінта Іствуда.\nСтрічка красива, вишукана, але порожня. Здається, можна було б більше, глибше, проникливіше; а виходить так, що – “Чесно кажучи, люба, мені байдуже.” І глядач, подібно до Рета Батлера, вдягаючи капелюха, виходить з кінозали в туман.


Списки 1-х класів (2019-2020 н.р.) 🎓 КЗ Олешківська спеціалізована школа І-ІІІ ступенів №4\nСписки 1-х класів (2019-2020 н.р.)\nРозділ: Адміністрація школи / Дата: 22.04.2019\n1-А Швець С.М. (російська мова навчання. РН)\n1-Б Буряк Г.М. (українська мова навчання. РН)\n1-В Кліміна Т.М. (українська мова навчання)\n1-Г клас Дубровіна К.П. (українська мова навчання)\n1-Д клас Якущенко А.В. (українська мова навчання)


Я не хочу подругу ображати Я не хочу подругу ображати, Адже для мене ти найрідніша. Слова назад мені, на жаль, не взяти Але ти прости, образи забуваючи. Так, за словами треба мені стежити, Подруга, без тебе мені не прожити, Ти мерщій прости мене, рідна! Я прошу у подруги вибачення Ти мене вибач мерщій.\nНехай ідуть будь-які сумніви, У щирості моєї. Так, слова я сказала жахливі\nНе відмовляюся, визнаю. Перекриє їх фраза прекрасна, Що тебе я, подруга, люблю! Як же я без тебе? Дорога подруженько, ти вибач, Я прошу і зрозуміти, і пробачити, і забути. Щоб щасливими стали хвилини і дні, Щоб і надалі нам з тобою так славно дружити.\nЯк же я без тебе? Ні, повір не зможу! Ми ка дві половинки величезної душі!\nНашу дружбу, як колись, завжди березі, Так давай же з тобою й далі дружити! У подруги я прошу вибачення У подруги я прошу вибачення, Від душі тобі хочу сказати, Що ціную я кожну мить, І хочу знову подругою стати! Прости мене, подруга мила Пробач мене, подруга мила, Давай образи все забудемо, Дарувати тепло і вірність будемо. Так важливо знати, що один у одного ми\nЗалишимося завжди, навік! І будемо кращими подругами, Деля з тобою і смуток, і сміх!\nПопросити хочу прощенья У подруги дорогий! Надалі обходять стороною!\nПрошу у подруги вибачення Але згадай же ти на мить, Що друг для тебе я, не ворог!.