Острів Спорт, залізні мости та замок на Старому місті. Вінниця, яка є тільки на фото : 17:02:2019 - 20 хвилин Вінниця\nТак, на Бугу був острів Спорт, посеред дороги на проспекті Коцюбинського була зелена алея, а Старе місто боронила справжня фортеця.\nШкола №2, яка знаходиться у кінці вулиці Соборна, вже за перші десятиліття існування втратила свій оригінальний вигляд. Це був перший об’єкт архітектора Григорія Артинова, по проекту якого збудували заклад у 1900-1901 роках.\nА вже у 1936 році в будівлі було зведено третій поверх і будівельники зруйнували розкішне панорамне вікно.\nДо речі, цей заклад, на той час, був єдиною гімназією для жінок у всій Подільській губернії. Тут вчилися дівчата здобували 7-8 класну освіту та ставали вчительками.\nА порядки були суворими:\nОстрів Кемпа з'єднували з берегами одразу два залізних мости.\n— Мости системи Швеллєра, по 27 000 пудів кожний (442 тонн - авт.) замовили на брянському Олександрівському рейкопрокатному механічному заводі. У 1902 році їх доставили у Вінницю і спорудили через острів, — розповіла викладач історії Алла Бєлова.\nМости навесні потерпали від повені, їх зносило. І вони ледве пережили повінь у 1932 році. Тоді підірвали кригу, яка і «штовхала» переправу за течією. Згодом переправу відновили.\nДо початку Другої світової війни залізними мостами ще їздив трамвай і з ними пов’язана єдина аварія, коли вагон звалився у річку.\nВосьмого травня 1938 року, о 4-й годині дня, трамвай №13, спускаючись вулицею Леніна (Соборна - авт.), розігнався більше дозволеної швидкості та звалився з мосту до Південного Бугу.\n— Слідство тоді встановило, що трамваї були «по-злочинницьки» відремонтовані: ремонтники крали запчастини з діючих вагонів. А вагоновод - винуватець аварії не мав прав керування трамваєм. Під суд потрапили як рядові працівники, так і директор транспортного управління, — розказував екскурсовод Музею трамвая Олег Матюхов.\nЗараз від залізних мостів залишилися тільки дві опори біля набережної. У 1955 році стару переправу через острів замінив Центральний міст.\nУ острова Кемпи був «сусід» неподалік від Київського мосту — острів Спорт. На ньому був однойменний яхт-клуб та байдаркова станція.\nАле після будівництва Сабарівської ГЕС рівень води в річці піднявся, і острів пішов під воду.\nМонумент перемоги над нацизмом, який поставили біля Будинку офіцерів у 1968 році, не дожив до наших днів. Фігура солдата тріснула після землетрусу в 1977 році, хоча малюнок пам’ятника ще публікували в газетах 1979 року.\nЙмовірно, його прибрали, коли місто готувалося прийняти естафету олімпійського вогню Олімпіади-80.\nЗараз на місці пам’ятника перемоги над нацизмом стоїть монумент на честь створення Повітряних сил ЗСУ.\nПроспект Коцюбинського, який ми знаємо — це шумна, шестисмугова магістраль. А на початку 20 століття — це був широкий бульвар з прогулянковою алеєю, обабіч якої їздив трамвай.\nТрамвайну колію з проспекту прибрали в кінці 70-х, під час розширення магістралі. Припускаємо, що алею з деревами прибрали ще раніше — 1930-1940 роках, бо в ці роки розширювали дороги, і з Соборної прибрали бульвар Оводова.\nОрієнтовно 500 років тому на Старому місті був справжній замок.\n— Замок мав п’ять веж, церкву Покрови Пресвятої Богородиці, а ще був обмащений глиною по периметру, — розказував історик Олександр Федоришен.\nДо нової історії Вінниці фортеця не дожила, його спалили татари у 1580 році. А пагорб, на якому був замок — перетворили на кар’єр. Згодом, Замкову гору вирівняли, щоб можна було з’єднати береги річки Південний Буг новим шляхопроводом.\nІсторики та архітектори констатують — Замкової гори більше немає. Але пропонують створити тут нову туристичну родзинку Вінниці про що в нашому матеріалі: Історичний «Діснейленд» пропонують зробити на Старому місті\nФото в матеріалі: фб-спільнота Старые фото Винницы, vn.depo.ua, depo.vn.ua, архів «20хвилин»\nВажливе за тиждень. Найцікавіші новини від 5 по 12 квітня, які ви могли пропустити Інтернет-бюджет: порівняли, що і за скільки пропонують провайдери у Вінниці «Будинки в одному метрі від вогнища». На Вишеньці палала суха трава Чемпіонка світу з візажу: історія вінничанки, яка покинула роботу бухгалтера і здійснила мрію\nалею прибрали не в 30-40. Набагато пізніше. Точно пам'ятаю, що в 1966 чи 1967 ми там гуляли. А ось цитата "В кінці 70-х років, у зв'язку з підготовкою до Олімпіади в Москві, з метою розширення проїжджої частини, була демонтована ділянка трамвайної колії і алея по проспекту Коцюбинського від залізничного вокзалу до площі Перемоги. Замість нього побудована ділянка колії по вулиці Кірова(вулиця Батозька) від Хім.завода до залізничного вокзалу" http://depo.vn.ua/node/131


ОПОРА ОСВІТЛЕННЯ. ЩОГЛА ОСВІТЛЕННЯ\nВиготовлення щогол та опор освітлення\nЩогла (опора) освітлення\nМатеріали і покриття опор освітлення\nВстановлення і монтаж опор освітлення\nВиди опор освітлення і металоконструкцій виробництва Сапріко Груп\nОпора (або щогла) освітлення - це конструкція, призначена для вуличного освітлення, що поєднують в собі освітлювальну техніку, спеціальний металевий каркас, трубостойки або оголовки і інші комплектуючі з металу, скловолокна та інших матеріалів. Завдяки вуличним опорам освітлення світильники вдається розмістити нa необхідній виcoті, щоб покрити найбільшу площу якісним освітленням. Щогли і опори освітлення застосовуються в більшості ceгмeнтів зовнішнього освітлення: вуличнoму, виробничому, cклaдському, cпopтивному, oxpaннoму, apxітeктуpнoму тощо.\nЩогли і опори освітлення діляться на дві групи в залежності від функціонального призначення:\nОсоблива увага при виборі декоративних опор освітлення приділяється дизайнерським рішенням, символічним силуетам і якості зовнішнього покриття. Декоративні опори освітлення купити, вибрати і встановити не складно. Вони досить різноманітні, можуть монтуватися «торшерним» методом (з одним світильником на одну опорну конструкцію).\nДо функціональних опор освітлення відносят прожекторні щогли сталеві ПМС та залізобетонні ПМЗ, опори освітлення сталеві: сталеві опори конічної або кpуглoкoнічної форми, інші гранені і тpубчaсті oпopи. Головне завдання таких опор освітлення - виправдовувати своє функціональне призначення і ціну максимально якісно і довготривало. В цьому випадку, дизайн - більш лаконічний, утилітарний, хай-тек дизайн, зміст якого «підкреслювати загальну урбаністику, але не виділятися».\nЗавантажити креслення металевої опори освітлення\nОсвітлювальні прилади: cвітильники і пpoжeктopи мoжуть встановлюватися нa опори освітлення, методом тopшepнoй уcтaнoвки, або чepeз кpoнштeйн, який буде закріплений за допомогою штифта, флaнця, обичайки або xoмута. Вдаючись в подробиці, можна також виділити відмінності в зовнішньому дизайні, типі покриття, оформленні pіжків, виcoті і вильоту, куті встановлення pіжків світильника і куті іх направлення. На багатогранні опори освітлення ціна відрізняється, але очевидно, що індивідуальна конструкція вимагає незначних додаткових вкладень.\nФактор довговічності для гарної опори освітлення - це фундaмeнт. Саме від нього залежить, наскільки рівно, надійно і довго простоїть опора без скосів і деформацій.\nМатеріали та покриття опор освітлення\nНайчастіше опори освітлення виготовляються з сталей з шаром захисного покриття методом гарячого цинкування, щоб запобігти утворенню корозії, забезпечити міцність і витривалість. Металеві оцинковані опори замінюють собою залізобетонні, чавунні і алюмінієві, тому що мають невелику вагу, недорогі, і легкомонтовані. Виробництво металевих опор освітлення займає одну з найвищих питомих часток на ринку, і забезпечує широкий вибір. Термін служби таких опор - дo З0 років.\nВстановлення та монтаж опор освітлення\nПроцедура установки або монтажу вуличних опор освітлення різниться в залежності від місця установки і функціональних особливостей. Щогли c прожекторами найчастіше використовуються на спортивних майданчиках і стадіонах і розміщують пo пepімeтpу або по сторонам території. Монтаж опори освітлення може включати в себе:\nпідготовка проектної документації, що враховує термін служби, забезпечення безпеки, узгодження з контролюючими органами, можливість прокладки кабельних мереж;\nорганізація під'їзду необхідної техніки;\nтестування конструкції зі складанням акту здачі в експлуатацію\nЗавод металоконструкцій «Сапріко Груп» пропонує послуги виготовлення металоконструкцій опор освітлення :\nСтовпи освітлення, опори освітлення, ліхтарні стовпи\nГрановані опори освітлення, багатогранні стійки\nПаркові опори освітлення, декоративні стовпи\nСталеві опори для потреб електротранспорту\nОпори освітлення для спортивних стадіонів\nОпори для камер зовнішнього спостереження, щогли відеоспостереження\nКронштейни кріплення світильників, оголовники\nВартість опор освітлення можна уточнити в відділі продажів.\nЗавод металоконструкцій в Україні Сапріко Груп займається виробництвом, покриттям і установкою щогл освітлення, різного типу антенно-щоглових конструкцій та інших металоконструкцій різної конфігурації та призначення. Наша команда фахівців завжди готова допомогти Вам у виборі моделі і покриття щогл освітлення.\nЦіны на щогли освітлення розраховуються індивідуально.\nНаші переваги: заводська ціна, індивідуальний підхід, гарантія та доставка.


1859 на суконних мануфактурах працювало 15370 робітників; вартість виробництва — 3,1 млн карб. Попри зростання продукції в Україні її уділ у Російській Імперії зменшився у 1859 до 12% (робітників — 20%). Географічне розміщення суконних мануфактур зазнало змін. Спершу вони були скупчені на Лівобережжі, на початку XIX століття поширилися й на Правобережжя (особливо на Волинь; це були численні, але малі підприємства). У середині XIX століття на Поділля й Волинь припадало 69% усіх суконних мануфактур України, але вони давали лише 26% продукції; відсотки для Чернігівщини 9,6 і 25,8%, для Київщини — 5,0 і 17,8%. Слабо були розвинені мануфактури на Півдні України, бо там було мало кріпаків і вигідніше було продавати вовну фабрикам. До середини XIX століття в Україні переважали поміщицькі мануфактури (1848 — 64,6% продукції України).\nУ 1850 — 1860 pоках у текстильній промисловості України відбулися далекосяжні зміни, бо через скасування кріпацтва поміщицька мануфактура втратила свою базу (1860 її уділ становив ще 47%) і незабаром майже перестала існувати; разом з промисловим переворотом і повільним (з 1830-их pp.), але постійним введенням машинної техніки мануфактурне виробництво перетворювалося на фабричне. Число суконних підприємств зазнало зменшення: з 172 у 1859 до 51 у 1900, чисельність робітників з 15 400 до 4 460 (для порівняння в Російській Імперії: 864 і 588 підприємств, 123400 і 95 000 робітників). Про концентрацію виробництва свідчить факт, що 1860 на Клинці (північна Чернігівщина) припадало 47,5% виробництва сукна України і 92% купецьких мануфактур (тоді заводи в Клинцях були здебільшого механізовані).\nУ другій пололовині 19 — на початку 20 в. Текстильна промисловість зазнала ще більшого занепаду, хоч Україна мала всі дані для її розвитку: чимало сировини (вовна, льон, коноплі) і корисне географічне положення для імпорту ін. (бавовна, джут), багато рук до праці і місц. ринок збуту. Причиною цього була колоніальна політика Росії, що хотіла мати в Україні ринок збуту для своєї Т. п. З різних видів Т. п. в Україні майже цілком не було бавовняної і шовкової, дуже слабо була розвинена льонарська і конопляна (дрібні, майже кустарні промисли), слабо (3,4% всеросійської продукції) вовняна (переважно вовномийні зав.) та були невеликі суконні фабрики в районі Дунаївців на Поділлі (великі суконні заводи на півночі Чернігівщини в м. Клинцях лежали вже за межами української суцільної національної території), краще була розвинена конопле-джутова промисловість (близько 20% всеросійської), що постала з кінця 19 ст.\n1914 в Україні було всього 6 більших текстильних підприємств: дві вовномийки і мішечний завод у Харкові, один мішечноканатний завод і джутова фабрика в Одесі та Луганський завод пресового сукна для олієнь; всі вони давали ледве 0,6% виробництва всієї промисловості України; число робітників — 14 800 (4% всіх зайнятих у промисловості України). Уділ Т. п. становив ледве 1% всерос., і тому Україна була змушена покривати свій попит імпортом текстильних виробів: 1910 — 13 щороку на 188,6 млн карбованців (40,4% всього імпорту) — майже повнотою з ін. частин Російської Імперії (бавовняні і лляні вироби з Росії, вовняні переважно з Польського королівства), лише за 0,7 млн карбованців з-поза її кордонів.\nПід час Першої світової війни в Україну перенесено деякі дрібні підприємства текстильної промисловості з Росії і Польщі. Після 1917 текстильна промисловість занепала — 1920 дала 28,9% продукції 1915, але й ця продукція була переважно призначена на потреби армії; тоді й за т. зв. воєнного комунізму укр. населення рятувалося домашніми промислами. До покращення дійшло за НЕП-у: бл. 65% дрібніших заводів віддано під оренду приватному капіталові, відремонтовано ряд старих, збудовано деякі нові. У 1927 — 28 гуртова продукція текстильної промисловості України досягла в цінах 1926 — 27 — 62,2 млн карбованців.\nЗа довоєнних п'ятирічок в Україні створено ряд нових галузей текстильної промисловості: трикотажну (фабрики в Одесі, Харкові, Києві) і первинної обробки луб'яних культур (9 заводів в Одеській, Миколаївській і Дніпропетровській обл.) та реконструйовано і поширено ін. (зокрема вовняну). Вартість продукції текстильної промисловості зросла з 34,6 млн карбованців у 1913 до 69,2 млн у 1927 — 28 і 797,4 млн у 1940 (у незмінних цінах 1926 — 27), у тому ч трикотажна промисловість з 0 до 18,6 і 308,8 млн карбованців, конопле-джутова з 14,3 до 26,4 і 88,0 млн карбованців. 1940 на першому місці стояла трикотажна промисловість, далі конопле-джутова (сконцентрована на двох передрев. заводі — Харківському та Одеському, і близько 20 дрібних, разом 32% виробництва текстильної промисловості без трикотажної), на дальшому — вовняна (7 фабрик, 28% виробництва); слабо розвинені були бавовняна (5 зав. — 14% виробництва текстильної промисловості і ледве 1% бавовняної промисловості всього СРСР), лляна (2 заводи) й ін. Фактично, не враховуючи трикотажного виробництва, всі інші текстильні вироби Україна була змушена і надалі довозити з Росії.\n1947 р. був споруджений Київський, у 1949 р. – Дарницький шовкові комбінати, 1954 р. – Херсонський бавовняний комбінат, 1956 р. – Одеська прядильно-ткацька фабрика, 1961 р. – Чернівецький текстильний комбінат, 1977 р. – Черкаський і Луцький шовкові комбінати. Паралельно в 1956–1957 рр. були збудовані й розпочали випуск продукції Житомирський і Рівненський льонокомбінати.\nТ. ч. структура текстильної промисловості України ґрунтовно змінилася, як видно з таблиці (у дужках відсоток продукції УРСР порівняно з усім СРСР):\nЗбудовано: у бавовняній промисловості: Херсонський бавовняний завод (65% виробництва України), з менших — Тернопільський комбінат, Чернівецьке текстильне об'єднання, бавовняно-прядильні фабрики у Львові, Києві, Нововолинську тощо; з вовняної: фабрики сукна у Стрию, камвольно-прядильна фабрика в Донецькому, Чернігівський суконний комбінат тощо; шовкові комбінати у Києві, Черкасах, Дарниці (Київ).\nЗначно змінилася сировинна база текстильної промисловості через будову заводів синтетичних та хімічних волокон у Чернігові, Черкасах, Києві та інших, які дають близько 50% пряжі.\nГеографічне розміщення текстильних підприємств дуже нерівномірне. Виробництво бавовняних тканин концентрується в Херсонській обл. (70%), лляних на Волині (?%),в Рівенській області — 56%. Житомирській — 44%, шовкових у Київ. (64%) та Херсонській обл. (23%); вовняних у Чернігівській обл. (38%) і Донецько-Придніпровському економічному районі (30%).\nНе зважаючи на помітне покращення виробничих процесів (автоматизація виробництва, вдосконалення технології обробки сировини тощо), у заг. профілю Т. п. України й далі важливу роль відіграє виробництво напівфабрикатів (50% всієї текстильної промисловості), які експортуються поза межі УРСР (гол. до рос. центр. пром. району). У 1970-их pp. на галузі, що виробляють тканини, припадає всього близько 58% гуртової продукції, 70% вартості основних фондів і 50% виробничого персоналу.\nОтримано з https://uk.wikipedia.org/w/index.php?title=Текстильна_промисловість&oldid=33310165\nЦю сторінку востаннє відредаговано о 17:58, 31 серпня 2021.


Поліція затримала жінку, яка у Вінниці «замінувала» супермаркет - Лента новостей Винницы\nПоки вибухотехніки та кінологи зі службовими собаками обстежували приміщення супермаркету, оперативники карного розшуку затримали та встановили правопорушницю. Нею виявилась 22-річна вінничанка. Її у нетверезому стані поліцейські затримали за місцем проживання. Вона разом перебувала разом з матір’ю та знайомою у нетверезому стані.\nПопередньо встановлено, правопорушниця разом зі знайомою вдома розпивали спиртні напої. Дівчина подзвонила матері, яка працювала у супермаркеті, щоб та приєдналась до них. Аби жінка скоріше повернулась з роботи, її дочка вирішила «замінувати» магазин. Після вчиненого продовжила розпивати спиртні напої вже разом з матір’ю. На момент затримання поліцейськими в крові правопорушниці виявлено алкоголю 2,7 проміле.


25 Грудня 2009 10:22\n20-кілограмову ялинку із чорного шоколаду підготував для ужгородців відомий кондитер Валентин Штефаньо. Солодкий виріб заввишки 1,32 метра має незвичний вигляд: основа – трикутник, що звужується доверху, наповнений усередині ялинковими прикрасами. Верхівку прикрашають маленькі білі кульки, що символізують сніг. Всі іграшки теж шоколадні, покриті кольоровими натуральними барвниками.\nЯк розповів кореспонденту Zaxid.net Валентин Штефаньо, для солодкої ялинки він використав французький шоколад з 55% какао. Деякі елементи виконані з білого шоколаду. «Найважче було робити сам каркас, адже дві частини у ньому порожні, а основна – суцільна. Треба було придумати, як це виконати в одній формі, – розповів Валентин. — Форму зробили із спеціального глянцевого картону, після того вона наповнилася порожніми шоколадними заготовками, які відтак залились шоколадом. Ялинка повністю їстівна, все з натуральних продуктів».\nСаме виготовлення ялинки тривало чотири години. Кондитер акуратно приклеював всі деталі розігрітим до 32 градусів шоколадом, відразу охолоджуючи з пульверизатора рідким азотом – щоб міцно трималися. «Сподіваюсь, ялинка протримається до Великодня, потім ми її переплавимо на яйце, ще більше ніж цього року, – каже Валентин Штефаньо (22,5 кілограмове великоднє яйце з шоколаду було придбане Українським домом).\nЮка Показати IP 25 Грудня 2009 14:22\nякщо ялинку планують в подальшому переплавити на великоднє яйце, а потім ще на щось, шоколад їстівним потім буде важко назвати. а подарунок ужгородці солодкий отримали, сподіваюся таким буде і весь наступний рік і не тільки для них, а й усіх українців\nТаня Показати IP 25 Грудня 2009 22:39\nТаке красу шкода й їсти. Що значить професіонал за 4 години такий шедевр склепав.


Манікюр на кожен день з геометричним малюнком. Або геометрія на кожен день\nНе тільки в святкові дні жінки хочуть виглядати красиво і доглянуто. Тому піклується про свою зачіску, макіяж і манікюр потрібно кожен день. Повсякденний нейл-арт відрізняється від вечірнього або святкового, але це не означає, що він повинен бути нудним і невиразним. Відмінним повсякденним варіантом є манікюр з геометричними візерунками.\nПовсякденний нейл-арт повинен відрізнятися універсальністю і практичністю. Це потрібно враховувати при виборі колірного рішення. Створюючи геометричний малюнок, стилісти рекомендують використовувати класичні кольори і їх поєднання:\nНе менш актуальна пастельна гамма.\nЖінкам, що працюють в офісі, підійдуть стримані нейтральні тони:\nДобре якщо колірна гамма нейл-арту поєднується з одягом, доповнює образ.\nБагато при виборі основного тону буденного нейл-дизайну орієнтуються на пору року. Так для зими більше підійдуть холодні відтінки, навесні актуальні м’які, ніжні кольори, літо – час яскравих фарб, а осінь – теплої палітри.\nЗначна перевага геометричного нейл-дизайну в варіативності. При його створенні можна скористатися вже готовими ідеями, трохи вдосконалити їх, або ж в повній мірі проявити свою фантазію.\nГеометричний градієнт. Дизайн з перетіканням одного кольору в інший залишається популярним вже кілька років. У цьому сезоні дизайнери пропонують трохи урізноманітнити градієнт, зробивши перехід не плавним, а геометричним. Особливість дизайну в тому, що нігтьова пластина ділиться на невеликі графічні елементи, наприклад, смуги, багатокутники, ромби, а відтінок змінюється від однієї фігури до іншої. Перехід здійснюється в межах одного кольору: від темного відтінку до світлого, або між різними цветамі.Смотрітся подібний манікюр досить незвично і стильно. Незалежно від обраних тонів, він не буде виглядати нудно. При бажанні такий градієнт можна поєднувати зі звичайним.\nФренч.Френч і графічний дизайн непогано поєднуються між собою. Така комбінація дозволяє створити оригінальний французький або місячний манікюр. Доповнити френч можна тонкими смужками уздовж нігтьової пластини або «браслетами» – горизонтальними лініями, які як би оперізують ноготь.Прорісовивая лунулу або посмішку, їм можна надати нестандартну форму, зробити прямокутними, квадратними або зі скошеними краями.\nКрасиво виглядає нейл-арт з подвійною чи потрійною посмішкою, кожну з них при цьому прорисовують тонкою лінією. Один ніготь, повністю покритий геометричним малюнком, зробить повсякденний френч більш ошатним.\nБите стекло.Покритіе з ефектом битого скла виконується за допомогою фольги. Всілякі трикутники різної форми і розміру дозволяють на кожному нігті створювати особливий малюнок. На сонці такий манікюр буде переливатися всіма кольорами. Якщо кому-то подібний нейл-арт здається занадто яскравим для будніх днів, можна прикрасити «битим склом» тільки кілька нігтів. Акцент на безіменному і середньому пальці відмінно розбавить однотонний манікюр.\nNegative Space. Точки, лінії, фігури, виконані в техніці Negative Space, стануть чудовою прикрасою повсякденного способу. Щоб зробити дизайн ще цікавіше, потрібно використовувати жоден, а кілька контрастних кольорів. «Голому» простору можна надавати форму будь-якої фігури.\nПоєднання текстур. Комбінація різних за текстурою покриттів дозволить створити незвичайний об’ємний геометричний дизайн. Фігури, що становлять композицію, покривають лаком різної текстури. На одному нігті можуть поєднуватися лак-пісок, матове і глянсове покриття. Вони можуть бути одного тону або відрізнятися. Створюючи такий нейл-арт, головне не перестаратися і пам’ятати, що повсякденний манікюр повинен бути стриманим.\nМінімалізм. Спокійний, ненав’язливий манікюр в стилі мінімалізм ідеально підходить для будніх днів і робочої обстановки. Незважаючи на простоту дизайну, він виглядає стильно і модно. Фон для створення малюнка краще вибирати світлий або близький до натьному, а малюнок наносити насиченим темним кольором. При цьому геометричний візерунок не повинен бути складним. Це може бути одна вертикальна або горизонтальна смуга, пересічні або паралельні тонкі лінії, кілька точок або маленький трикутник на безіменному пальці.\nГеометричний дизайн – ідеальне рішення для повсякденного нейл-дизайну. Він практичний, має стриманий, але при цьому не нудний вид, чи підходить для оформлення як довгих, так і коротких нігтів. Правильно підібраний візерунок допоможе візуально підкоригувати форму нігтьової пластини.\nМанікюр на кожен день з геометричним малюнком. Або геометрія на кожен день Ссылка на основную публикацию\nКольори новорічного манікюру 2019, які принесуть успіх і багатство\nСяючий і блискучий новорічний манікюрНовий 2019 рік пройде під знаком Жовтої ...\nДієта стіл №3 для дітей: меню\nДієта № 3 для дітей і дорослих показана тим, хто в силу різних причин страждає ...\nСтрижка «паж» -2019 на короткі, середні, довгі волосся: фото, відео і види зачісок\nПереваги класичної стрижки «паж» Приголомшливу популярність в 2018 році стрижка ...\nЯскраво-рожевий манікюр – романтична колекція на фото\nНе потрібно вважати, чтоодходіт тільки дуже юним дівчатам. У цього кольору ...\nЯк підтримувати себе у формі: 6 хитрощів\nТримати себе в формі і вести здоровий спосіб життя нескладно, додавши до ...


Голові ДВС в Закарпатті Наталії Пановій «світить» кримінальна справа за підробку документів та незаконне отримання зарплати? » Новини України та Світу. Новини сьогодні - 7dniv.info\nПолітика 21-сер-2012, 16:050212\n16 листопада 2010 року, голова ДВС в Закарпатті Наталія Панова отримала «на горіхи» від самого Мінстра Юстиції України – Олександра Лавриновича. Приводом стала підробка Н.Пановою документів, які служать основою для отримання зарплати, та незаконне отримання заробітної плати.\nСлужбове розслідування довело: у робочий час, Наталія Володимирівна Панова, замість виконувати свої обов’язки державного службовця, здійснювала поїздки за кордон в особистих справах (див. публікацію видання «Вся Закарпатська Правда» «Наказом Міністра юстиції, визнано неповну службову відповідність Наталії Панової»).\nПодібне «незначне» порушення трудових обов’язків, навіть на такій відповідальній посаді, не викликало б, мабуть, великого резонансу – хіба мало знайдеться справ за кордоном у ГОЛОВИ ДЕРЖАВНОЇ ВИКОНАВЧОЇ СЛУЖБИ, яка їздить на авто, вкраденому у Чехії? (див. публікацію видання «Вся Закарпатська Правда» «Голова ДВС в Закарпатті Наталія Панова їздить на краденому авто»).\nЗ’ясувалося, що сфера діяльності держслужбовця Панової не обмежується придбанням через корупційні схеми дорогих автомобілів з кримінальним минулим. Не обмежується вона й використанням робочого часу в особистих цілях, хоча сама Наталія Володимирівна під час брифінгу неодноразово наголошувала: працівник державної виконавчої служби повинен слугувати прикладом для інших держслужбовців.\nЯк не дивно, проте фігура такого «масштабу», як начальник держвиконслужби в Закарпатській області, аби отримати повну зарплату за час перебування за кордоном, вдалася до банальної підробки документів.\nНачальник ДВС в Закарпатті Наталія Панова підписала та подала вищому керівництву завідомо недостовірний табель виходу на роботу, у якому було вказано відпрацьований повний робочий день. А за цим — безпідставно і незаконно отримала від держави заробітну плату.\nФакт перекручення Пановою Н.В. істини в офіційному документі, простіше кажучи – його фальсифікацію, підтверджено висновками службового розслідування, яке проводилось працівниками Міністерства Юстиції України.\nСкільки ж принесла ця фальсифікація в особисту казну Панової? Аж цілих…228 гривень 08 копійок!\nВраховуючи чималі статки та матеріальні «досягнення» пані Панової, про які ми вже писали у матеріалах журналістського розслідування (а це і дорогі авто, і нерухомість у престижних мікрорайонах Ужгорода), чи не дивним здається подібна копійчана «заощадливість», заради якої варто було ризикувати, підробляючи документацію, та чи не вказує цей факт на помилкове відчуття безкарності у ГОЛОВИ ДВС В ЗАКАРПАТТІ?\nДо речі, за кримінальним кодексом «складання, видача службовою особою завідомо неправдивих офіційних документів, внесення до офіційних документів завідомо неправдивих відомостей, інше підроблення офіційних документів – карається штрафом до 250-и неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або ОБМЕЖЕННЯМ ВОЛІ на строк до трьох років З ПОЗБАВЛЕННЯМ ПРАВА ОБІЙМАТИ ПЕВНІ ПОСАДИ чи займатися діяльністю на строк до трьох років» (п.1 ст.366 КК України).\nПроте після закінчення службового розслідування, Наталія Володимирівна, чомусь, відбулася лише «легким переляком», у вигляді майже «дружнього» попередження від Міністра: Міністерство юстиції видало наказ про «неповну службову відповідність» начальника ДВС в Закарпатській області (див. публікацію видання «Вся Закарпатська Правда» «Наказом Міністра юстиції, визнано неповну службову відповідність Наталії Панової»).\nВраховуючи вищенаведене, громадське об’єднання «Антикорупція» звернулось до Генерального прокурора України Пшонка В.П. та до Прокурора Закарпатської області Петруні А.Л. із заявою про порушення кримінальної справи.\nУ заяві ГО «Антикорупція» просить провести ретельну перевірку за фактами підробки офіційних документів начальником ДВС в Закарпатській області Н.Пановою та порушити відносно Наталії Панової кримінальну справу (див. скан-копію заяви).\nНаказом Міністра юстиції, визнано неповну службову відповідність Наталії Панової\nСША розширили санкції у рамках "Глобального акту Магнітського"272


сто- - Віталій русанівський\nсто-: стокрилля, гучномовці стоусті, стокрилата пісня, стоболісний, клекіт стосонцевий, крило стосоте та ін. Кохається він і в зображенні відтінків кольорів; свої улюблені чорний і червоний кольори він розкладає на десятки півтонів: чорно-вогненний, вишнево-чорний, чорносонячний, огненнобровий і под. Улюблений прийом поета — вживання епітета, створеного поєднанням прикметника з наступним іменником або двох іменників, які є носіями тієї самої ознаки: корінцями рожевоколінними, принца ніжногубого, життя синьонебе.\nЄ Народження й Смерть — два стовпи на межі.\nА між ними надії одвічні:\nКомбінації стріч, і розлук, і жоржин,\nВаріанти падінь і величчя («Все в цім світі відоме...») —\nтаке філософське credo Бориса Олійника. Між цими двома полюсами вміщує він зміст своєї поезії: героїзм і страхопудство, вірність і зрада, безкорисливість і зажерливість та інші протиставлення, до них добирає він і відповідні слова.\nГоворячи про вічність, не можна обійтися без публіцистичних пасажів типу: «Послухай: плани, «на грані», ракетоплани, новини екрана» («Стою на землі») або: «Обскубали романтику до фактів. Нудьга та діловитість» («Оспалі віршарі»). Очевидно, для того, щоб знизити пафос своїх філософських протиставлень, не доводити їх до грому барабанів і литавр, поет удається до простонародної лексики, позначеної домашнім спокоєм, напр.: «Із Байконура вкоськані ракети спинились в узголов’ї школяра» («Село»); «шоферюги на слово колючі» («Похорон учителя»); «Кий там чорт Проти ночі швендяти буде?» («П’ятий член трибуналу»); «Чуєш: он вони, добре влаштовані, І за всяких умов — «на коні» («Романтичне інтермеццо»); «Рвешся в бій. А кому це нада?» (там же); «Я все ж ніяк допетрати не міг» («В ті дивні дні») та ін. Найвищим мірилом чесного служіння людству є для поета селянська праця — вирощування хліба. Тому сільськогосподарську лексику Б. Олійник уживає часто: «Комбайн іще блукає в кукурудзі. І буряки, лютуючи на кузов, Погладжують натовчені боки» («Село»); «Трактори буксували, комбайни сідали в чорноземі» («Дощ»); «Снопувались дні, скиртувались роки» («Та було у матері чотири сини»); «І незвісно, кому треба більше хоробрості: Космонавту чи хліборобу?» («Про хоробрість»).\nЛюблячи свою Зачепилівку, поет, звичайно ж, не бачить у ній центру Всесвіту. Навпаки, для нього тісні масштаби міста, країни... Він усвідомлює себе хай малою, але частиною Всесвіту: «В цьому дивному огромі Де я? Хто я — краплина» («Світ глибокий...»); «І зморено припав до всесвіту плечима» («Мікельанджело»); «Не лякайтесь вічності. Хай іде» («Сини»); «Я всесвіту боржник! Але комусь одному — Не був. Не є. Й не буду. І на тім стою!» («Мій борг»). Метафора в Б. Олійника звучна, навіть розкотиста: «Покіль гукали дзвони мідночолі» («Сковорода і світ»); «Літа гатили копитами в брук» (там же); «Як ударили дзвони та заплакали, — небосхил загойдавсь»\n(«Пальці і патрони»); «Над світом новим молоді ясени Гудуть в оксамитові дзвони» («Балада про першого»). Кохається поет у паронімах: спритно, як спринтер; і освяти і освіти; липи лапасті танцюють з каштанами; він міг, як маг, єднати береги.\nБ. Олійник використовує церковнослов’янізми. Проте, на відміну від інших шістдесятників, вони в нього, як і простонародні слова, уживаються ніби зм’якшувальні прокладки між гострими істинами: піють треті, і нєсть їм кінця і начала, глаголить істину; проте зберігають вони й первісне значення (часто вживаний прикметник грядущий, іменник вседержитель у значенні «хліб»).\nМиколу Вінграновського І. Дзюба назвав чарівником слова 1. Характерно, що приблизно в той самий час, коли вийшла його перша поетична збірка «Атомні прелюди» (1962 р.), побачили світ збірки В. Симоненка «Тиша і грім» та І. Драча «Соняшник». Образність поезії М. Вінграновського, як і її мова, — незглибиме і вічно рухоме море. Як пише І. Дзюба, «Навіть у найінтимніших поезіях не варто надто дослівно сприймати адресування. Може виявитися, що мова йде «не про ту любов», про іншу. Його мадонна, його Марія, його наречена, подруга, жона, мати, дівчина, Оксана, Надія, дитя, ластів’ятко, Дніпро, Рось — всі і все, кому й чому він звіряється в любові, — все це зливається в один великий і неосяжний образ. Поет говорить про свою Вітчизну, про Україну в її незбагненності й невизначальності» 2.\n1 Дзюба І. Чарівник слова // Українське слово. — К, 1994. — Ч. 3. — C. 330-336.\n2 Там же. — С. 334.\nПоет не раб мови, а її творець. Особливо це стосується вживання слів, поєднуваності їх між собою. Тільки справжній поет може побачити очі молодої зливи, відчути, що хмари небо труть і труть, що втома цямкає губами, що будякові очі важкими бджолами, вмираючи, гудуть. У нього Ридають коні, кублиться імла, Хропуть шаблі, і ядра захропли («Ніч Івана Богуна»); поет закликає: «Ходімте в сад. Я покажу вам сад, Де на колінах яблуні спить вітер» («Ходімте в сад»). У пейзажній ліриці М. Вінграновський досягає тичининської виразності:\nДзвінки-дзвіночки лісові («Літній ранок»).\nПришерхла тиша — сіра миша —\nІ сизий цап — іранський шах —\nПришерхлу тишу тихо лиже («Пришерхла тиша»).\nНезвичні ситуації, описувані поетом. Незвичне буває і поєднання слів: «Хто воно за таке любов? («Сеньорито акаціє»). На перший погляд, автор помилився: замість хто треба було вжити що. Але помилки немає: такі поєднання у справжніх знавців мови є їх свідомою грою зі словом. Адже любов жива, олюднена, то чи має поет звертатися до неї як до якоїсь речі?\nМ. Вінграновський будує образи на повторі тих самих або спільнокореневих слів: «У полі спить зоря під колоском І сонно слуха думу колоскову» («Ходімте в сад»); «Ганьба! Ганебино! Ганьбище, ти над нами!» («Ніч Івана Богуна»). Оригінально використовується епітет — він вмонтовується в однотипні речення з порівнянням:\nВона була, мов сад і мов не сад («Вона була...»).\nФольклорні компоненти вплітаються в поетичну мову спонтанно, з’являються ніби несподівано. Це може бути звичайний сталий епітет («Сира земля пошерхлими губами Припала до грудей сівалок голубих» — «Квітень») або ж рядок з відомої пісні («То мене несуть, ще й коня ведуть» — «Ніч Івана Богуна»). Є перегук з О. Пушкіним, зокрема з його «Пророком»:\nГлаголом правди і добра («Пророк»).\nПоезія Василя Стуса якоюсь мірою передає настрої, характерні для прози І. Багряного, «Сибірських новел» В. Антоненка-Давидовича. Тут неволя в небагатьох деталях: колючі дроти, ґрати, калюжа, ліхтар, сосни, ворона, пори року, світ без світла та ін. 1\n1 Див.: Шевельов Ю. Трунок і трутизна // Українське слово. — К., 1994. — Ч. 3. — С. 369.\nВ. Стус — поет гніву. Він кидає презирство у вічі своїм катам, але суворо картає і своїх земляків, які байдуже ставляться до долі України: байдужі земляки, душ спресованих мерзлота вічна, рід без’язикий, німі раби, сном окриті та ін. Удається поет до церковнослов’янізмів (днесь, тать, глас), насичує свої твори міфологізмами — переважно власними іменами (Волос, Сварог, Харон, Антей, Атлант).\nЯк зауважує Ю. Шевельов, «співучість у Стуса природна, стихійна, але вона суворо контрольована. Там, де вірш може стати сентиментальним, він її рішуче обрубує, і його ритми стають колючо-дисонантними. Його сліз світ не повинен бачити. Поет-бо живе в «падолі без’язиких сліз» 1.\n1 Шевельов Ю. Трунок і трутизна. — С. 385.\nПриродно, що порівняння в поета-в’язня не дуже радісні: «і син біжить, як горлом кров біжить» («Наснилося...»); «Гойдається вечора зламана віть, мов костур сліпого, що тичеться в простір» («Гойдається...»). Те саме стосується й метафори»: «Як мені небеса болять, коли я їх не чую» («За читанням Ясунарі Кавабати»). Поет полюбляє повтори — це ніби цвяхи, якими він надійно прибиває думку, образ:\nу цьому полі, синьому, як льон («У цьому полі...»).\nЄ у В. Стуса неологізми, або авторські оказіоналізми. Деякі з них викликані посередництвом Т. Шевченка між Біблією і сучасністю; так, образ мечів, «острих обоюду», породив появу виразу обоюдожалий край; виразними авторськими неологізмами є слова серцеокий, розпропащий, стобіль та ін.\nПоет виймав із пам’яті у свої твори рідкісні слова: щовб «круте верхів’я гори» («Аж туди, де не ступали ще людські сліди, з щовба на щовб» — «Крізь сотні сумнівів»...), знебути «втратити», «перейти в небуття» («Твоє життя минуло й знебуло» — «Твоє життя...»), басаманити «робити смуги» («і синню тяжкою в осінній пожежі мій дух басаманить» — «Гойдається вечора зламана віть...»), кушпела «збита пилюка» («Шалена вогненна дорога кипить — взялась кушпелою» — «Гойдається...») та ін.\nДмитро Павличко тяжіє до традиційних форм у поезії. Проте за філософським осмисленням життя з його суперечностями — добро і зло, любов і ненависть, світло і пітьма — він у 60-ті роки входить у коло сучасних йому поетів.\nТаємниця твого обличчя («Найдовша з усіх доріг...»).\nВ річку рук моїх —\nЗаметіль сонця шумить («Скинь одежу...»).\nЗ римою Д. Павличко поводиться дуже обережно: горів — вечорів, забруднить — нить, опале — опали, весняне — полотняне, стежка — сережка. Та інколи йому кортить суперечити самому собі, і тоді, як у вірші «Я почну сповідатися...», з’являються замість рими невластиві його поезії асонанси: сповідатися — радості, єдвабні — кульбаби, години — гнити, Тараса — радість і под. У разі необхідності поет використовує алітерації: «Гуркочуть брили грому в скалах» («Біжить під зливою лошиця»).\nПорівняння в Д. Павличка здебільшого нерозгорнуті: «Був ясний день, як немовля» («Був день...»); «Береза, як свічка в полі горить» («Зеленим вогнем...»); порівняймо ще: показав зорю, мов червоний мак; а в душі печаль, як небеса; кликала мене, як та сурма; стерня, наче сніг, біліла і под. Інколи на одне дієслово нанизується декілька порівнянь:\nЯк мамині руки сяйливі («Ти пахнеш...»).\nПорівняння входять і до складу метафор: «Зеленим вогнем береза, як свічка в полі горить» («Зеленим вогнем...»); «Моя душа, немов тополя, Зазеленіла на снігу» («Дзвенить у зорях...»); «Об’їдають коні чалі Місяць, наче сніп вівса» («Мріє, наче сніг...»); «Море вранці шелестіло, Тліло, як осінній ліс» («Море з моря...»); «І серце, як зорю, ношу в долонях слів» («Моє дівча...») та ін.\nЧас від часу в авторській мові звучать фольклорні мотиви: «Що в лузі, та ще й при березі, Вдихнула ти в мене світ» («Стерня, наче сніг...»).\nД. Павличко пише чистою літературною мовою. Проте, як і інші поети доби, не відмовляється інколи від діалектизмів. Це, звичайно, слова з підкарпатських говірок: невіста «жінка», клювок «дзьоб», мовчкома «мовчки», карук «столярний клей», трина «сінна потерть», «тирса від пиляного дерева» та ін. Не цурається він і церковнослов’янізмів: возрадуйся, сокруши, сотворив та ін.\nПро мову прози писати і легше, і важче. Легше тому, що тут іносистемні вкраплення, як правило, можливі тільки в мовленні персонажів. Скажімо, церковнослов’янські слова виступають, як правило, у мові служителів культу. Важче, бо в прозі інші, складніші принципи побудови образної системи.\nНелегка доля привела в українську літературу Григора Тютюнника: був він і в ПТУ, і в армії на Далекому Сході, і обточував колеса на Донбасі, але прочитав словник за редакцією Б. Грінченка і повернувся обличчям до української мови. Після такого непростого життєвого шляху він умів нею користуватися досконало. Народна мова представлена у нього у всьому її розмовному різноманітті: тут і зменшені форми (письомце), і збірні поняття (парубота), і назви осіб за способом поведінки (виступайло — на зборах,), і прислівники (бокаса, навзаплюшки); але найколоритнішими є народнорозмовні синоніми до таких народних, але емоційно нейтральних слів. Це рвицькати «смикати», винашуватись «задаватися», розпринджено «роздратовано», розджохкувати «роздражнювати», одпалити «щось смішне сказати», вкоськувати, «вгамовувати», пртучикувати «заспокоювати» та ін. Трапляються тут і екзотизми типу скракля «частина плуга або ткацького верстата», наврипитись «надокучливо домагатися», кімля «верша» і под. Оповідання позначені народною образністю («Повиходили заміж, обквітчалися дітьми» — «Оддавали Катрю»), сучасною фразеологією («Дають — бери, б’ють — тікай» — «Дядько Никін»; «Ну як скаже — то як у попіл торохне» — «Оддавали Катрю»; «Що вона машина — на дурику дісталася?» — «Син приїхав»; «Поки в неї є і переє» — «Бовкун»).\nРозмовного колориту надають мові оповідань скорочені слова — або з опущеним кінцем (« — Ідуть тато! Чуєте, ма?» — «У Кравчини обідають»; « — Ти ди, яким козиром став» — «Син приїхав»; « — Гирунчика отого не хо малювати» — «Дивак»), або з пропущеним середнім складом («- Слот, якось одбудемо» — «Оддавали Катрю»; « — Жде, мать, не діждеться» — «Бовкун»). Уживаються дитячі примовки: «...А заодно ще й приказую, щоб вода з вух вилилася: «Коту, коту, вилий воду — чи на дощ, чи на грім, чи на блискавку» («Обнова»). Діти до батьків звертаються на «ви» і навіть, говорячи про них, уживають форми множини: «Тато такий борщ їдять» («У Кравчини обідають»).\nДія оповідань Г. Тютюнника відбувається на Донбасі. Природно, що в мові його героїв уживається немало росіянізмів. Ось дядько, збираючись торгувати м’ясом «вєжліво», перепитує: «Скоко?, Іщо?, Хватіть» («Дядько Никін»). А ось міський синок приїхав до батька в село на гостину: «Папа, как у вас тепер навпростец ходят до лавки?» («Син приїхав»). Частіше ж росіянізми — це окремі слова, що вплітаються в український текст: полєзний, откровенно, «зажигання» і под. Є й приклади макаронічої мови, як у цій пісні:\nБела кофта, чорний бантик,\nОх, зачем розв’язував?\nЯ любила тібя тайно,\nОх, зачем розказував («Обнова»).\nЄвген Гуцало городній пейзаж писав не без впливу «Зачарованої Десни» О. Довженка: «Гарбузи в’ються поміж картоплею, спинаються на вишні, перелазять через тин, вони, прикріпившись чіпкими своїми вусиками, просочуються, пробиваються скрізь, де тільки можуть знайти краплину сонця. Завойований простір відзначають високим зірчастим цвітом, цілими вогняними сузір’ями, які палахкотять поміж кущами картоплі, які завзято здираються на тини, на кущі, які перелазять через рови, з наївною безтурботністю вискакують на вигін, на стежку, на дорогу, розцвітають і там, нашорошуючи навсібіч свої чутливі струни-вусики...» («Запах кропу»). Проте більший вплив на нього мав М. Стельмах: пейзаж у нього неекономний. У ньому забагато епітетів: «...Дощі вже не солодкі, не шовкові, не по-дівочому м’які, дощі стали студені» («Весняна скрипочка згори»); для того, щоб змалювати вечірній пейзаж, подається повний драматизму малюнок: «...Вміти спалити свою картину і відкрити в спаленні той смисл, який воно може дати, почерпнути науку з цього — хіба це не вимагає від художника садистського натхнення! Зловтіха, дикий екстаз, хвороблива цікавість до того, як згоряє вечорова краса, народжуючи іншу красу цього ж таки вечора, — невже всі ці гріхи притаманні митцю і мають своє виправдання? («Вечори»). Проте майстерно вплітає Є. Гуцало в пейзаж різноманітні запахи: «Згадую село, в якому ми тоді жили, і в моїй уяві постають літні вечори, і душу мою повиває елегія смеркання... Добре було сидіти на яблуні; внизу лежали зелені води городів, по них ясніли латки жита; соняшники повертались один до одного або ж зводили догори свої вогненні лиця, мовчали, немов заглибились у єство своє, немов хотіли осягнути таємницю буття; стебла тютюну пахли густо, а кріп — тонко і пряно; ластівки літали низько, наче хотіли пірнути в шумовиння рослин. Повітря тут, на яблуні, пахло листям і недоспілими плодами; над головою воно стояло чисте й незворушне, а там, у далечині, забарвлювалось у сиві тони, було достигле і наче аж густіше» («У сяйві на обрії»). Залучення запахів у систему образів — порівняно нове явище в мові художньої літератури.\nЮ. Мушкетик почав писати художні твори ще в студентські 50-ті роки. Перші його романи — історичні: «Семен Палій», «Яса». Згодом він перейшов на сучасну тематику. Філософське сприйняття світу як арени боротьби добра зі злом привело його в табір шістдесятників. Продовженням історичної белетристики є повість «Смерть Сократа». Автор дуже економний у мові. Його метафори лаконічні і стосовні переважно сфери почуттів: божевільна кіннота думок, чорним крилом впала на чоло стратегові ’важка задума, думка блукала в пітьмі, зерна твоїх слів проростуть на всіх ланах, нехай один розум не одягає кайдани на інший, плакала Тімасієва душа та ін. Широко залучається лексика грецького походження. Особливо це стосується назв осіб: стратег «воєначальник», архонт «вища службова особа», метек «чужоземець», гопліт «важкоозброєний піхотинець», ефеб «юнак вісімнадцяти років, який щойно закінчив школу», пельтаст «напівлегкий піхотинець, що мав на озброєнні круглий щит», геліаст «суддя». Є серед грецизмів і назви народів (лакедемоняни), арітектурних деталей (герма, портик, фронтон), одягу (гіматій), грошей (обол, талант), навчальних закладів (палестра, гімнасія), суден (трієра).\nІсторична проза Валерія Шевчука — нове явище в українській літературі. Це не реалістичний роман 3. Тулуб, не «химерний» роман О. Ільченка. І звичайно ж, не угодницька історіографія Н. Рибака. Це й не пройнятий авторським світобаченням історичний дивосвіт П. Загребельного. У В. Шевчука свій світ, наповнений персонажами, які допомагають або заважають людині творити добро чи зло. Ось деякі з них: «У ніч, коли сталося нещастя (повісився господар маєтку пан Юрій. — В.Р.), домовик вийшов з маєтку, перемахнув через мур і стрибнув у бур’яни. Зашаруділа кропива — пройшовся вітер, запалюючи в глибині ночі метушливі спалахи: ніч народжувала перелесників. Малі й веселі, вони гайсали по землі, забивались у глухі забіччя, вишуковували яри й темні ями, чагарі й кропив’яні нетрі. Це був безтілесний світ, наповнений невтишним рухом, і він вабив домовика» («Дорога»). Крім домовика й перелесників, у творах В. Шевчука діють відьми, чорти, гноми, привиддя, характерники з усіма їхніми аксесуарами, наприклад: «Козак дивно підстрибнув, і сотниківна болісно зойкнула. Позаду в нього тягся довгий хвіст, а замість ніг виглядали брудні ратиці» («Панна сотниківна»); «Вона потрапляла на відьомський шабаш, де вигинались чорні стрункі красуні» (там же). Наявність безтілесного світу зумовлює своєрідність метафор: «І сон прийшов до неї відразу, гойднув волохатим хвостом» («Панна сотниківна»); «І серед цього стукоту, реву, полиску тіл, серед цих срібних вишень, біля чарівної панни, що витанцьовувала найшпаркіше, упало його роз’ятрене, закривавлене серце» (там же).\nГерої В. Шевчука нерідко виголошують сентенції загальнофілософського змісту: «Щодня ми вмираємо і цим звільняємося від потреби розв’язати найхимернішу з загадок — темряву» («Дорога»); «Світ значно багатший од наших первісних про нього уявлень» («Панна сотниківна»).\nУ галузі абстрактної лексики В. Шевчук новатор. На місці узвичаєних слів і словосполучень у нього з’являються такі, як прогноба, невтишний рух, вбрати до голови, ояснення, не втрачав розвитку, пильний студентовий (?) позир і под.\nАналізуючи роман В. Шевчука «Дім на горі», М. Павлишин відзначає урівноваженість і серйозність, навіть урочистість його стилю. До цього, зокрема, спричинився синтаксис. «Речення в нього синтаксично прості, — пише М. Павлишин. — Переважає складносурядність. Події як зовнішні, так і внутрішні, розповідаються розлого, з повнотою деталів, витворюючи ефект неквапливості, продуманості. Мова твору уникає порівнянь і метафор: авторський голос ніби не бажає відводити уяву читача від розповіді й символіки, яка в ній діє» 1.\n1 Павлишин М. «Дім на горі» Валерія Шевчука // Українське слово. — К., 1994. — Ч. 3. — С. 498.\nТематично і жанрово різноманітною є творчість Володимира Дрозда. У його повістях і оповіданнях теж багато усякого чортовиння. Проте його персонажі узяті переважно з фольклорних джерел. Говорячи про свою духовну близькість з іншими письменникамишістдесятниками, В. Дрозд разом з тим мимохіть зачіпає й наступне покоління письменників: «Шістдесяті роки і друга половина п’ятдесятих, коли представники мого покоління формувалися як особистості, лишили виразний слід у нашій свідомості. Ми трохи інші, аніж ті, що прийшли після нас. Можливо, далися взнаки і воєнні та повоєнні роки, на які припало наше трудне дитинство. Так чи інакше, але духовного ідеалізму (в хорошому розумінні цього слова) у наші дні закладено щедріше. Цей ідеалізм не дозволив нам продукувати, цитую «Спектакль», «мертві слова» 1.\n1 Яким корінням живе дерево? Інтерв’ю М. Жулинського з В. Дроздом // Українське слово. — К., 1994. — Ч. 3. — С. 512.\nТворчість В. Дрозда дуже багата. Розгляньмо тут мову тільки одного оповідання — «Білий кінь Шептало». Це твір про прагнення волі і покірність, про драматичну боротьбу цих почуттів. Та щоб це змагання відбувалося, треба усвідомити, що в світі є воля, свобода, незалежність. Білий кінь Шептало це усвідомлює, що відбивається у його внутрішній мові: «З усього нинішнього життя чи не найважче гнітила його ця табунна, тричі на день подорож до колодязного корита. І він таки виривається на волю, купається, стає по-справжньому білим, але не хоче, щоб про це знали інші і лягає в грязюку: Коли звівся на ноги, вже не був білим конем; до ранку земля підсохне, обсиплеться, і він стане таким же сірим, яким був досі».\nКамертон української музи озивається й за океаном — у Бразилії пише поезії, драми й оповідання Віра Вовк, а в США — поети так званої нью-йоркської групи.\nВіра Вовк з-під Борислава, тому в їй мові чимало бойківських слів — народних та «інтелігентних», напр.: ждальня, ординація, стрийко, однострій, лямурія, лучити, прібка, ферії, на прохід «на прогулянку», сторчики і под. Але це в прозі. У поезії вона орієнтується на сучасну літературну мову. Її верлібри містять музичну лексику:\nВ трагічному відтінку слова! («Велика Фуга»);\nКонтраст і право пропорцій («Вибранці»).\nЯк зазначає Л. Залеська-Онишкевич, у широкому особистому світі авторки відчувається одночасне тяжіння «й до залишених Кутів, до Святоюрського собору, до святомиколаївських ритуалів та до світу арідників. І так від гуцульських (?) льокалізмів (ґренджоли, д’мені) до ботанічних екзотичних назв (від олеандрів, лаврів, мигдалю, кипарисів і камелій до солом’яників, шувару та ялиці) вони зазначували вже своє стале місце та ролю в стилі авторки» 1.\n1 Залеська-Онишкевич Л. Різні світи Віри Вовк // Українське слово. — К., 1994. — Ч. 3. — С. 98.\nПоетеса персоніфікує небесні тіла. У неї «по росах ходять зорі», «ковзається місяць по поляні», «заходять зорі в жито». Треба зауважити, що назви тропічних рослин (амариліс, кактус і под.) не вживаються в тих віршах, де героями є будяк, кульбаба, розхідник, лопух і под. Звук, колір і запах зливаються в єдину картину:\nВ’ялість несе міцно чаєм,\nМоре відгонить лусками риб («Дощ»);\n(«Баляда про дівчину, що була осінь»).\nОригінальні у В. Вовк непрямі порівняння типу пекло кленів — тобто червоне кленове листя восени; Повела зором, що був заморожений терном — тобто очима темного, тернового кольору.\nПоети нью-йоркської групи емігрували до Америки разом з батьками в дитинстві. Виросли вони в Новому світі і саме тут сформувалися як поети. До нью-йоркської групи інколи зараховують і В. Вовк, але тільки за творчою манерою. До групи належать Богдан Рубчак, Женя Васильківська, Патриція Килина, Юрко Тарнавський, Емма Андієвська і Богдан Бойчук. Провідна ідея групи та ж, що і в наших поетів-шістдесятників: чому людина повсякчасно розп’ята на хресті добра і зла? Особливо виразні антитези любові і смерті, жорстокості і милосердя, минулого і майбутнього в творчості Б. Бойчука. Трагізм життя в невизначеності його мети:\nмій хід — життя («Десь суть була...»).\nУ Е. Андієвської кожен твір — суцільна метафора, розрахована на те, що різні читачі зрозуміють її по своєму. Така поезія зветься герметичною, тобто щільно закритою. У неї є рима, але своєрідна, асонансова: клуня — клонить, сутінь — сита, кленом — клином, бабок — бобу, покору — примари. Власне, це майже пароніми. Часто вдається поетеса до оксюморонів: мокрий вогонь, вітер — це абстрактна вода; оксюморони можуть розгортатися в метафори: дощ запевняв залізо, що він сонце. Пише Е. Андієвська сучасною українською літературною мовою, але, природно, вживає й локальні слова із українськоамериканської розмовної мови: хмаросяг, рура, крант, маєтний «багатий», тиміян, затьма «затемнення», фарма і под. Свою належність до нью-йоркської групи Е. Андієвська заперечувала 1.\nЮ. Тарнавський — поет і прозаїк. Він уважається засновником нью-йоркської групи. Про свою творчу манеру він пише так: «Почав я писати поезії неримовані та без регулярного ритму. Спершу вони були дуже прозаїчні, як їхні зразки, та з часом почав я вживати в них метафори та порівняння, які виринали цілком спонтанно і стали моїм природним способом висловлювати думку 2.\n1 Шевчук В. У пошуках землі обітованої // Українське слово. — К., 1994. — Ч. 3. — С. 247.\nб’є ніч у шибку вікна («Зима»).\nПоема ж «У РА НА» — інвектива проти українців-запроданців, які нехтують своєю мовою, культурою, вітчизною, — написана в цілком реалістичному ключі:\nМетафори в Ю. Тарнавського неповторні: «Меблі пускають коріння у вовняний гумус килимів» («В кімнатах»); «закриває Україна лице долонями, над степом, якого більше немає» («У РА НА») і под. Епітети вражають своєю несподіваністю: хвора гітара, синє пиво вечора, напухлі струни, довга коса вечора, важкий багаж твого плачу та ін. В поемі «У РА НА» автор уживає росіянізми (в лапках) як символ зросійщення України: «галстуки», «кандали», «стакани», а також вирази типу єдина-неділима, до печальних руссских уссст. Є окремі ознаки фольклорності; так, прийняту в думах формулу заперечення-ствердження уживає і Ю. Тарнавський: «Це не звук мільйона пащек піраньїй, що себе пожирають, це так говорять українці по-російському». Богдан Рубчак — поет і літературознавець. Відірвана від реалій українського життя, його поезія більше абстрактна, ніж конкретна. І все ж елементи українського пейзажу, а з ними українські словапоетизми — осокори й тополі — вперто тримаються його поезії. Б. Рубчак у своїй творчій манері належить до сюрреалістів, але разом з тим він нерідко вдається до традиційних поетичних форм: використовує риму і навіть форму сонета:\nта дервішів-вітрів в’юнкі танки («Трудніша гра»).\nстарість поета («Декілька спостережень»).\nМетафора у Б. Рубчака по-справжньому поетична. Коли читаєш, що поїзд гаспидом косить клени («В експресі»), то відчуваєш, як потяг з шаленою швидкістю летить крізь кленові гаї. Поет часто вдається до алітерації (орли мрію міряють), оксюморону (льодове літо, промениста зрада). Художній меті підпорядковане незвичне поєднання слів (заподіяли батькові зраду), уживання експресивно позначених слів (увивиста хода, швиргома) і под.\nМіж поетами-шістдесятниками і нью-йоркською групою відбувався постійний творчий зв’язок. Він особливо помітний у використанні паронімів, а також у зверненні до фольклорних символів. Особливо цікаве явище «атракції іменників — власних назв: міфологічних образів (У лісі усі ввічливі Уліси — Анд.); топонімів (Вітрів свавілля, музика — Севілья — Кост.); астрономічних найменувань (сузір’я Лади ладнає — Руб.); імен реальних історичних осіб — політичних діячів, письменників, художників тощо («Пройшов крізь Сезанна, Моне і Мане — Драч»)» 1. З фольклорних символів в українських і нью-йоркських поетів часто використовуються назви калина, тополя, верба.\n1 Сюта Г.М. Мовні інновації в українській поезії шістдесятників та членів нью-йоркської групи. Автореферат канд. дис. — К., 1995. — С. 16.\n2 Погрібний А. Орієнтири третьої хвилі // Українське слово. — 1994. — Ч. 3. — С. 650-660.\nУ 60-80-х роках певних успіхів досягло українське мовознавство, особливо практичне. Зусиллями лексикографів Інституту мовознавства ім. О. Потебні НАН України було створено і в 1968 р. видано тритомний «Російсько-український словник». У 1963 р. закінчено публікацію шеститомного «Українсько-російського словника». Вийшли друком українсько-англійські й англо-українські, українсько-німецькі й німецько-українські, українсько-французькі й французькоукраїнські, болгарсько-український, чесько-український словники. За межами нашої країни побачили світ також українсько-словацький і словацько-український, українсько-чеський, угорсько-український і українсько-угорський, українсько-румунський і румунсько-український, українсько-хорватський або сербський і хорватсько- або сербсько-український словники, українсько-білоруський словник. Видавалися термінологічні словники з фізики, гірничої справи, геології, математики, гідротехніки, машинознавства та загального машинобудування та ін. Не все тут було гаразд — проглядалася тенденція до русифікації української термінології, і все ж ці лексикографічні праці сприяли поширенню української мови в науці. Декілька одномовних і перекладних словників відбили багатство української фразеології. Лексика Т. Шевченка представлена в «Словнику мови Шевченка» (1964 р.). Не обійшли мовознавці увагою й історичну лексику — видано «Словник староукраїнської мови XIV-XV ст.» (1977-1978 рр.). Українське мовознавство прикрашає «Етимологічний словник української мови», видання якого на сьогодні поки що не завершене. Видавалися і видаються орфографічні, орфоепічні, інверсійні та інші словники-довідники. Вершинним поки що досягненням української лексикографії є одинадцятитомний «Словник української мови» (1970-1980 рр.), реєстр якого нараховує понад 134 тисячі слів. Широко розгорнулися дослідження в галузі української ономастики, особливо гідронімії. Всебічний опис лексики і фразеології, фонетики, морфології, синтаксису і стилістики української мови здійснено у п’ятитомній праці «Сучасна українська літературна мова» (1969—1973 рр.). Вийшли друком десятки монографій, присвячених вивченню окремих частин мови, теоретичним питанням граматики української мови, складносурядним і складнопідрядним реченням, словосполученням та іншим синтаксичним одиницям. Видано навчальні посібники для вищої школи, в яких враховано матеріали п’ятитомного дослідження. У «Нарисах з загальної стилістики сучасної української мови» І.Г. Чередниченка дається відповідь на безліч питань практичного вживання української мови. Багато уваги приділяється теорії і практиці перекладу. З 1967 р. видається міжвідомчий науково-популярний збірник «Культура слова» (попередня назва «Питання мовної культури»). Виходять друком праці, присвячені окремим стилям сучасної літературної мови. Великий крок уперед зробила в цей час українська діалектологія: всебічно обстежено полтавські говори, середньочеркаські, південносхідні степові, південно-західні та ін. Й.О. Дзендзелівський підготував і видав «Лінгвістичний атлас українських говорів Закарпатської області УРСР (Лексика)» (1958—1960 рр.). Опубліковано також два томи з трьох «Атласу української мови». У цей час розпочалося систематичне видання пам’яток української мови з відповідними коментарями і науковим апаратом: юридичних документів, стародавніх граматик і лексиконів, господарських, лікарських та інших порадників, художніх творів і т. ін. Розширення кола джерел стимулює подальше вивчення історії рівнів української мови — фонологічного, граматичного, лексичного і фразеологічного. Створено й видано чотиритомну працю «Історія української мови» («Вступ. Фонетика», «Морфологія», «Синтаксис», «Лексика і фразеологія») (1978—1983 рр.). Опубліковано також цілий ряд вузівських посібників з історії структури мови. Історію української літературної мови висвітлено в двотомному курсі за ред. І.К. Білодіда «Курс історії української літературної мови» (т. 1, 1958; т. 2, 1961) та в «Історії української літературної мови» П.П. Плюща (1971 р.). Досліджувались особливості мови українських письменників — як дореволюційних, так і пожовтневих.\nТут зроблено дуже стислий огляд розвитку українського мовознавства у часи наростання «третьої хвилі» в українській літературі. Для докладнішого ознайомлення з історією мовознавства можна рекомендувати такі ґрунтовні книжки, як «Історія українського мовознавства» С.П. Бевзенка (1991 р.) та «Нарис історії українського радянського мовознавства (1918-1941 рр.)» М.А. Жовтобрюха (1991 р.). У підручнику цей короткий огляд зроблено для того, щоб не створювалося враження, ніби українська мова й культура у цей час не розвивалися. Як у літературі були спади й піднесення, так воно було і в мовознавстві.\nУкраїнська мова материкової України справляла помітний вплив і на мову діаспорних письменників і публіцистів. Існували й існують певні відмінності у мові тих та інших, і все ж мова зарубіжних українців у її літературній формі не викликає тепер ніяких труднощів для сприймання. Правда, деякі слова частіше вживаються в зарубіжній публіцистиці (підсовєтський, концентрак, непроминальний, предилекція, поетка, огірчення, мистець, переємство, червень та ін.), окремі з них виступають не в тій родовій формі, що у нас (аналізи). Решта відмінностей — це окремі правописні моменти, які згодом будуть згладжені: /ja/ в середині іншомовних слів (мініятура, геніяльний, ініціятива), /т/ на місці сучасного /ф/ у словах грецького походження (міт, катедра), пом’якшене /л’/ у словах іншомовного походження (клясицизм, декларація, баляда), флексія -и в іменниках третьої відміни (совісти, сучасности, герметичности).\nЩо було занедбане і з кожним роком ставало убогішим, — це мова діловодства і наукової літератури: ці сфери мововжитку були майже всуціль російськомовними, що збіднювало українську літературну мову взагалі, надавало їй рис вторинності і провінційності.\nСтароукраїнська літературна мова розвивалася на основі «низького» стилю — юридично-ділових документів. Церковнослов’янізми поступово замінювалися руськими словами, але активно запозичувалася й іншослов’янська лексика, зокрема чеська й польська. Через польську мову входили в староукраїнську й слова з інших мов, зокрема з німецької. Староукраїнська літературна мова досягає розквіту в\nXVII ст. — на початку XVIII ст., але згодом поступово замінюється слов’яноруською, в якій переважали церковнослов’янські елементи, і зрештою занепадає, здаючи свої позиції російській мові. З кінця XVIII ст. зароджується нова українська літературна мова на народній основі з окремими елементами давньої. Але її функціональні можливості були обмежені — вона вживалася тільки в белетристиці і частково в листуванні. Т. Шевченко довів цю мову до блиску, що послужило поштовхом до її дальшого розвитку у творах його послідовників — Марка Вовчка, Л. Глібова, І. Нечуя-Левицького, А. Свидницького, Ю. Федьковича, Панаса Мирного та ін. Кінець XIX — початок XX ст. позначені намаганням виробити українську публіцистичну й наукову мову з власною термінологією. В 20-ті роки XX ст. багато було зроблено і для утвердження української термінології, і для освіти українською мовою, і для розвитку книговидання. Підрадянський час складається з двох різних за національно-політичною орієнтацією періодів: короткого (1922-1930 рр.) коли проводилася українізація, і довгого (1930-1990 рр.), позначеного ставленням до української мови й культури як до меншовартісних. І все ж навіть у ці роки була коротка хрущовська відлига, яка породила третє покоління українських письменників, що подивилися на світ іншими очима, ніж офіційна пропаганда, і взяли в свої руки долю української мови. І тепер ця мова могла б про себе сказати словами П. Тичини:


УАПЦ вирішила припинити перемовини з УПЦ КП - dt.ua\n10 лютого 2012 в 09:01\nУАПЦ вирішила припинити будь-яке спілкування з представниками УПЦ КП. На думку першоієрарха УАПЦ Мефодія, УПЦ КП є «політичною організацією, а її патріарх - політикан».\nПісля засідання собору Української автокефальної православної церкви (УАПЦ) ієрархи церкви вирішили перервати будь-яке спілкування з керівництвом Української православної церкви Київського патріархату (УПЦ КП) щодо об'єднання в єдину церкву.\n«Ми сподівалися на братський діалог, а прихильники УПЦ КП, наприклад в Івано-Франківську, у цей час розповсюджували листівки із закликами до священиків УАПЦ не слухати своїх архієреїв і переходити до Філарета», - повідомив першоієрарх УАПЦ Мефодій, пише «КоммерсантЪ-Украина».\nНа його думку, УПЦ КП є «політичною організацією, а її патріарх - політикан».\n«В УПЦ КП зовсім інші настрої. Наша церква єдина, і переходити в УАПЦ ніхто, звичайно ж, не буде», - запевнив секретар Священного синоду УПЦ КП архієпископ Євстратій (Зоря).\n«Якщо вони мислять категоріями Москви, в якій вважають, що Філарет - не патріарх, а відданий анафемі мирянин, то тоді вони самі у кращому випадку - заборонені у служінні священики Московського патріархату, а в гіршому - прості миряни. Мефодій же - ніякий не митрополит, а заборонений у служінні протоієрей Валерій Кудряков», - пояснив архієпископ Євстратій (Зоря).\nНагадаємо, перемовний процес між церквами розпочався 14 вересня 2011 року, після зустрічі їхніх предстоятелів - патріарха УПЦ КП Філарета (Денисенка) і глави УАПЦ митрополита Мефодія (Кудрякова). Вони домовилися сформувати комісію, яка працюватиме над об'єднанням церков. Однак незабаром представники УПЦ КП заявили про припинення діалогу, оскільки керівництво УАПЦ висунуло в якості обов'язкової умови для продовження перемовин відставку патріарха Філарета.\nЗазначимо, що патріархи чотирьох найстаріших церков світу та предстоятель автокефальної Церкви Кіпра підтвердили, що Україна - не канонічна територія Російської православної церкви. Читайте також:


Після весілля вирішили пожити в квартирі свекрухи, вона все одно була порожня. Свекруха пару років тому працювала за кордоном, там познайомилася з чоловіком і залишилася у нього жити. Я бачила її один раз, коли народився син. Вона приїжджала на внука подивитися, на наступний день поїхала. Минуло два роки. Свекруха розлучилася зі своїм чоловіком і приїхала жити додому. Спочатку начебто все було нормально. Але пройшло трохи часу і почалося – iBilingua\nYou are here: Home / життєві історії / Після весілля вирішили пожити в квартирі свекрухи, вона все одно була порожня. Свекруха пару років тому працювала за кордоном, там познайомилася з чоловіком і залишилася у нього жити. Я бачила її один раз, коли народився син. Вона приїжджала на внука подивитися, на наступний день поїхала. Минуло два роки. Свекруха розлучилася зі своїм чоловіком і приїхала жити додому. Спочатку начебто все було нормально. Але пройшло трохи часу і почалося\nЗ Володею ми познайомилися на весіллі у моєї сестри. З першого погляду закохалися один в одного. Зустрічалися близько року, потім розписалися. Житла свого не було, хотіли зняти квартиру.\nАле потім вирішили пожити в квартирі свекрухи, вона все одно була порожня. Свекруха пару років тому працювала за кордоном, там познайомилася з чоловіком і залишилася у нього жити. Я бачила її один раз, коли народився Ванюшка. Вона приїжджала на внука подивитися, на наступний день поїхала.\nМинуло два роки. Свекруха розлучилася зі своїм чоловіком і приїхала жити додому. Спочатку начебто все було нормально. Але пройшло трохи часу і почалося.\nЇй не подобалося що я роблю, як роблю. Весь час лізла зі своїми порадами. Я завела розмову з чоловіком про винаймання квартири. Але він мене переконав, навіщо платити чужому дядькові, якщо можна ці гроші відкладати на своє житло. Вирішили потерпіти. Потерпіти це м’яко сказано…\nЯ в квартирі по господарству робила абсолютно все, не дивлячись на те, що синові два роки, а догляд за дитиною вимагає багато часу. Та й шкодувала свекруху у віці. Зате вона дорікала мені в усьому, що тільки можна придумати.\nЯкщо Ванюшка в обід засне і я з ним ляжу, вона і мене розбудить, і його своїм бурчанням, що це я серед білого дня завалилася, роботи не початий край. А то, що я ночами не сплю, а пишу дипломи на замовлення поки син спить, щоб швидше зібрати грошей на житло, це її не хвилює.\nЯкщо приготую їжу, сядемо всі їсти, то скаже, що я не так смачно варю, то не досолила, щось не доперчила. Те холодну подаю, то подути мала. Я завжди вислуховувала мовчки, поважала, думала побурчить – побурчить та перестане.\nАле тут вона стала Ванюшку виховувати. Те по попі йому трісне, в два роки. Те по рученята наб’є. А тут якось я дала йому печеньку, він сидів мультик дивився.\nНа дивані половину цієї печеньки і розкришилося. Так вона побачила, різко за руку стягнула його з дивана, нахлопала по попі і штовхнула до мене. У мене в душі все перевернулося. Я підійшла до неї і спокійно сказала:\n– Ніно Іванівно, це ж дитина, йому два роки…\n– Рот будеш відкривати у своєму будинку, а поки ти тут ніхто… – прокричала свекруха…\nВ цей же день я зібрала сина і поїхала до Володі на роботу. Все йому розповіла. Так він і сам все прекрасно бачив, і розумів.\nПереночували в готелі, на наступний день зняли квартиру. Через місяць ми подали документи на іпотеку і до нашої радості нам її схвалили.


Як позбутися від шрамів на ногах |ЯкПросто\nІснує думка, що шрами прикрашають чоловіка. Про жінок таких приказок не придумали, тому слабка стать усіма можливими способами намагається позбутися ненависних відмітин, особливо на ногах — гордості багатьох жінок. Шрами — це загоєні рубці від ран і саден. Є кілька способів позбавлення від цих нагадувань про травму.\n- Мускатний горіх,\nЗдавна шрами лікували народними засобами. Відмінним засобом є бадяга. Вона продається у вигляді косметологічного крему або пакетиків з травичкою. Крем потрібно втирати раз на день в шрам. Пакетики з травою потрібно розбавляти перекисом водню і наносити на шкіру в невеликій кількості раз в три дні. Головне при другому способі не перестаратися, оскільки він досить болючий — стара шкіра починає відлущуватися.\nАлтайське муміє теж допомагає в позбавленні від шрамів. Його можна знайти в аптеках у вигляді порошку. Але бажано наносити на ніч, оскільки муміє володіє вкрай специфічним запахом. Можна змішувати з дитячим кремом для зручності нанесення на шрами.\nМуміє в таблетках не завжди буває ефективно. При таблетування в нього додаються різні хімікати, які знижують лікувальні властивості цього чудодійного засобу.\nМускатний горіх, змішаний з медом до консистенції крему, відмінний засіб від шрамів! Якщо ви вирішили використовувати цей спосіб, то візьміть на замітку, що кількість мускатного горіха грає найважливішу роль. При надлишку горіха можна запросто отримати опік. Для початку підійде склад 1 / 5 мускатного горіха і 4 / 5 меду. Якщо негативної реакції шкіри не буде, то частку горіха можна поступово збільшувати, дійшовши до 2 / 3 горіха і 1 / 3 меду.\nОтриманий крем масажними рухами втирайте в шкіру протягом 5 хвилин. На шкірі він повинен знаходитися 20-30 хвилин, потім змийте. Близько 2 тижнів користуйтеся цим засобом щодня. Якщо видимого результату немає — цей спосіб не для вас.\nЯкщо народні засоби не подіяли, купите мазь «Контрактубекс». Він виліковує і маленькі шрами, і грубі рубці, і навіть розтяжки, що актуально для деяких жінок. Якщо рубці свіжі, то крем потрібно втирати кілька разів на день легкими рухами. А при старих шрамах ефективним методом є накладення на ніч пов’язки, просоченої «Контрактубекс». Лікування цим препаратом може досягати від 3 до 6 місяців.\nЯкщо народні засоби не допомогли — не впадайте у відчай! У сучасній косметології є новітній метод видалення шрамів — шліфування лазером. Він ефективний, але й коштує відповідно.\nДеякі люди приховують обридлі шрами під татуюваннями — прийнятно це для вас чи ні, вирішувати вам.


Смартфон Samsung Galaxy S10+ отримає відразу п’ять камер Аналитические обзоры компьютеров и комплектующих, новости и цены компьютерного рынка Город технологий\nГлавная 2 Телефоны 2 Смартфон Samsung Galaxy S10+ отримає відразу п’ять камер\nСмартфон Samsung Galaxy S10+ отримає відразу п’ять камер\nЗа повідомленням корейського видання The Bell, компанія Samsung оснастить старшу версію флагманського смартфона Galaxy S10 подвійний фронтальною камерою.\nЗ урахуванням потрійний основної камери, яку також передбачають для Samsung Galaxy S10+, загальна кількість модулів камер смартфона досягне п’яти.\nТильна камера буде поєднувати основний сенсор на 12 Мп, як у Galaxy S9 з подвійною апертурою f/1,5 і f/2,4, допоміжний модуль з 13 Мп і f/2,4, а також 16-мегапіксельний ширококутний модуль f/1.9 з охопленням 123°. Подвійна фронтальна камера дозволить робити селфи з ефектом боке.\nЯк повідомлялося раніше, Samsung готує до випуску одразу три варіації Galaxy S10. Стандартний Samsung Galaxy S10 і модель Plus стануть володарями сканера відбитків пальців, вбудований прямо в екран. Спрощена версія отримає сканер в бічній панелі, як у Moto Z3 Play.\nМоделі Galaxy S10 також будуть відрізнятися дисплеями і конфігурацією камер. Молодша отримає 5-дюймовий дисплей, без заокруглених країв, і одинарну основну камеру. Стандартний Galaxy S10 успадкує колишній 5,8-дюймовий екран з округленими краями і отримає подвійну основну камеру. Старшу версію Galaxy S10 оснастять 6,44-дюймовим дисплеєм.\nАнонс Samsung Galaxy S10 може відбутися в кінці лютого на виставці Mobile World Congress 2019.\nПредыдущий Смартфон Huawei Nova 3 показаний виробником\nСледующий Дешевий планшет Microsoft Surface представлять вже в п’ятницю


Тайські рецепти - креветки з брокколі і часником, рецепт, інгредієнти, фото Путівник по Таїланду - Grilly.com.ua\nГоловна Здорова іжа Тайські рецепти – креветки з брокколі і часником, рецепт, інгредієнти, фото Путівник по Таїланду\nРецепт: креветки з брокколі і часником по-тайськи\nРозповім вам про одне моєму улюбленому блюді креветки з броколі. Його назва по-тайськи "кунг пат брокколі". Я терпіти не можу часник, але в цій страві він абсолютно доречний і навіть не викликає негативної реакції. Що найцікавіше, це блюдо можна приготувати буквально за 20 хвилин, якщо до вас несподівано нагрянули гості, спраглі почути враження про Таїланді. Взагалі більшість тайських страв досить прості в приготування, але тут нічого складного нема куди. Можете креветки з броколі по-тайськи подати разом з липким рисом.\n3 столові ложки оливкової або іншої рослинної олії\nСік 1 лимона або лайма\nПоріжте брокколі невеликими шматочками і трохи відваріть. Якщо часу зовсім мало, то можна замочити їх в гарячій воді на кілька хвилин.\nТим часом почистіть креветки від голови і панцира, хвостик можна залишити.\nРозігрійте на середньому вогні сковорідку з олією, додайте сіль, рибний соус, сік лимона і подрібнений часник (краще в чеснокодавке), трохи підсмажте. Викладіть на сковорідку креветки і смажте їх 3 хвилини.\nДодайте брокколі і гарненько все перемішайте, прожарьте 2-3 хвилини. Ваше страва готова!\nЯ привела зовсім базовий рецепт креветок з брокколі. Якщо ви хочете додати перчинку цієї страви, покладіть трохи пасти каррі, пару перчиком чилі, тертий корінь імбиру, чебрець, коріандр або мелений чорний перець. Повірте, немає межі досконалості брокколі. Вони смачні в будь-якому їх прояві. Якщо залишиться час, і інгредієнти будуть в наявності, запропонуйте гостям один з коктейлів, популярних в Таїланді.\nУглич. Рецепти відмінного відпустки\nМ’які пісні пиріжки без масла і смаження\nНіжні почуття 5 спокусливих образів з нижньою білизною


Документ не має сили закону, але офіційно заявляє про «непохитну підтримку України»\nУ четвер увечері Сенат США одноголосно ухвалив резолюцію на підтримку України, про це повідомляє The Hill, apnews, передає Hubs.ua.\nЗазначена Резолюція закликає президента США Джо Байдена змусити уряд США задіяти всі наявні інструменти, щоб накласти «значні витрати» на Росію і «відновити мир у Європі».\nЗазначається, що резолюція сенаторів не має сили закону, але офіційно заявляє про «непохитну підтримку Сполученими Штатами безпечної, демократичної та незалежної України» та «засуджує нарощування російської військової сили» на кордоні з Україною. Сенатор Роб Портман, зі штату Огайо, сказав, що «Конгрес єдиний у своїй підтримці незалежності та суверенітету України».\nВидання нагадує, що доля резолюції була у підвішеному стані, оскільки раніше сенатор-республіканець Ренд Пол попередив, що заперечуватиме проти її швидкого проходження без внесення змін до документа.\nЗазначимо, протягом тижня сенатори боролися за зменшення напруженості в регіоні. Багато з яких прагнули піти ще далі, запровадивши нищівні санкції проти Путіна, які б похитнули російську економіку.\n«Україна має сильних союзників у Сенаті, де є широка підтримка у питаннях запровадження санкцій проти Росії як потужного зовнішньополітичного інструменту, який можна використовувати, якщо Путін продовжить свою агресію щодо України», — повідомляють ЗМІ.\nВидання зазначає, що автори резолюції внесли зміни. Вони зокрема уточнили, що резолюція, яка не має юридичної сили, не повинна розглядатися як дозвіл на застосування військової сили проти Росії або дозвіл на введення військ США в Україну.\nТеги: акт поддержки Украины, Сенат, сенаторы


трансформатори різні: низькі ціни, в наявності на складі, безкоштовна доставка, гарантія 1 рік, сервісне обслуговування. Електровимірювальні прилади, трансформатори загальнопромислові. Товари номер 11-20 цієї рубрики.\nПризначений для роботи в радіоелектронній апаратурі, апаратурі засобів зв'язку й електронно-обчислювальних машин при живленні від промислових мереж змінного струму 127В/220В і частотою 50Гц;\nПотужність - від 1В∙А до 500В∙А;\nСтрум - від 0,02А до 31А.\nПризначені для роботи в радіоелектронній апаратурі, апаратурі засобів зв'язку й електронно-обчислювальних машин при живленні від промислових мереж змінного струму 127В/220В і частотою 50Гц;\nПотужністю 25В∙А призначений для установки на лініях радіотрансляційних мереж провідникового мовлення.\nИ24.702.233 ТАМУ-10С ТАМУ-25С


додому Економіка В Україні приватизували ще один спиртзавод\nЦіна об’єкта під час торгів зросла у 2,5 раза – до 80 мільйонів гривень.\nВ Україні пустили з молотка ще один державний спиртзавод / фото УНІАН\nФонд державного майна продав на приватизаційному аукціоні одинадцятий спиртзавод державного підприємства “Укрспирт” – Залозецьке місце провадження діяльності (МОД) у Тернопільській області за 80 мільйонів гривень.\n“Стартова ціна об’єкта приватизації зросла у 2,5 раза – з 32 мільйонів гривень до 80 мільйонів гривень. Участь у торгах брали 6 компаній, і поки що це найбільша конкуренція в рамках приватизації спиртових активів”, – йдеться в повідомленні.\nЗазначається, що новий власник Залозецького МОД отримає, зокрема, головний корпус сепараторного пункту, спиртосховище, виробничий корпус, зерносклад, а також транспортні засоби та обладнання.\nЗгідно з інформацією на сайті торгового майданчика “Прозорро.Продажі”, переможцем торгів стало ТОВ “Глермонт Трейд”, зареєстроване в Київській області.\nМонополістом у спиртовій галузі України було державне підприємство “Укрспирт”, створене на базі однойменного концерну у 2010 році.\nУряд планує завершити приватизацію “Укрспирту” до 1 липня 2021 року, виставивши на продаж понад 40 заводів.\nЧИТАТИ ТАКОЖ: Опалювальний сезон під загрозою: Україні може не вистачити газу на зиму\nпопередня статтяВ Україні дешевшає долар: свіжий курс валют\nнаступна статтяУ Мінекономіки назвали вартість гектара після запуску ринку землі


Пляшковий колір в одязі: кращі поєднання\nВи тут: » Мода » Пляшковий колір в одязі: кращі поєднання\n21 декабря, 2016 0 182\nНасичений темно-зелений колір, званий пляшковим, сьогодні надзвичайно затребуваний в моді. Але його виразність і складність часом ставить дам у безвихідь, вони не можуть відповісти на питання, з якими квітами поєднується пляшковий колір. Розповімо все про це незвичайному відтінку і про те, як грамотно його вписати в свій гардероб.\nПляшковий колір відносять до відтінкам третього порядку, так як він створюється з декількох фарб. Основу створює поєднання жовтого і синього, потім додається трішки чорного. В залежності від обсягу синього або чорного, темно-зелений може бути з синюватим або сіруватим відтінком. Він відноситься до холодної панелі і це необхідно враховувати при складанні поєднань.\nПринципи створення сполучень\nІснує кілька базових принципів колористичних поєднань. Для підбору пар краще користуватися колірним кругом, який допомагає наочно побачити взаємовідносини відтінків. Прямо протилежні кольори є контрастними, їх поєднання найбільш яскраві і експресивні. Такі пари ще називають полярною гармонією. Більш м'який контраст – це поєднання кольорів, що знаходяться на вершинах рівнобедреного трикутника, накладеного на колірний круг. Основна вершина буде вказувати, наприклад, на пляшковий колір, а два інших кути на фіолетовий і помаранчевий. Також можна користуватися і чотирьох, пятиугольниками, створюючи гармонійні комбінації. Ще є так звані родинні гармонії. Коли об'єднуються кольори, близькі по колірному колу або відтінки різної інтенсивності одного кольору.\nПри створенні колірного рішення костюма потрібно пам'ятати про пропорції і домірності. Існують правила, згідно з якими обсяг одного кольору завжди повинен переважати над колористичним партнером. Пропорція може становити 1 до 2 або 3 або одна четверта до трьох чвертей.\nГлибокий і інтенсивний пляшковий колір згідно спектральному колі прямо протилежний до яскраво-червоного. Більш м'який варіант контрасту складають пари синьо-зелений і пурпурний, а також пляшковий і червоно-помаранчевий. Третинний контраст по відношенню до темного синьо-зеленому складають фіолетовий і апельсиновий тони. Суть контрасту – протилежність і тому такі комбінації виглядають дуже ефектно і виразно.\nКрасиві колористичні композиції можна створити, об'єднуючи компліментарні і близькі по колірному колу тони. Так, темно-зелений колір чудово виглядає в парі з синьо-фіолетовим, з лимонно-жовтим, блакитним. В таких поєднаннях завдання відтінків підтримувати один одного і розкривати свою глибину.\nТемний відтінок пляшкового скла чудово підходить для створення актуальних монохромних образів. В таких комбінаціях використовуються різні за насиченістю і інтенсивності тони одного кольору. Застосовуючи цей прийом в одязі, слід тільки ретельно вивіряти відповідність відтінків по теплоті. Монохромні комбінації з темно-зеленим кольором потрібно створювати, об'єднуючи варіанти з рівною кількістю синьою домішки.\nПляшковий колір в гардеробі\nТемний синьо-зелений колір – один з найбільш актуальних у сучасній моді. Його інтенсивність і складність надають жіночого образу таємничості і елегантності. Нерідко стилісти кажуть, що сьогодні традиційний чорний все частіше замінюється на темно-синій або темно-зелений колір. Поєднання в одязі з таким тоном може бути складений за різними принципами: контраст, монохром або дружнє партнерство. Безсумнівна перевага цього кольору полягає в тому, що він йде майже всім жіночим типажам. Він чудово підкреслить природну красу дівчат типу «Літо», «Осінь» та «Зима». Виняток становлять зазвичай дами кольоротипу «Весна», хоча за певних аксесуари та макіяж і вони можуть експериментувати з одягом такого колера.\nУ повсякденних комплектах пляшковий колір буде виглядати цілком доречно, він виглядає досить стримано, але при цьому більш виразно, ніж чорний або сірий. В офіс із суворим дрес-кодом можна одягнути просту спідницю-олівець сріблясто-сірого кольору і шовкову світло-сіру блузку з бантом і доповнити комплект жакетом кольору пляшкового скла. Завершити образ допоможуть годинник, сережки і невелика брошка з білого металу. Для любительок штанів підійде сет білої сорочки, лаконічних чорних чіносов і темно-зеленого жакета. Підтримати тон жакета можуть прикраси того ж відтінку: сережки, шийну хустку, сумка. Костюм темно-зеленого кольору виглядає більш виразно, ніж коричневий або сірий побратим. Тому до нього краще підбирати простих компаньйонів. Біла сорочка, чорні туфлі і сумка допоможуть створити образ впевненої у собі ділової дами. Дівчатам, які не обмежені жорстким офісним дрес-кодом, можна зупинити свій вибір на комплекті з джинсів, сорочки і жакета. Такий спосіб підійде і для походу в університет і для шопінгу, і для прогулянки. Для ділової ситуації комплект краще доповнити туфлями-човниками, а на прогулянку можна надіти модні сріблясті кросівки. Тим, хто любить кожен день виглядати яскраво, варто придивитися до контрастним поєднанням. Чудово буде виглядати комплект з фіолетових штанів, такий же водолазки і жакета пляшкового кольору, додатково оживити сет можна за допомогою жовтої брошки або червоних бус.\nНайбільш яскраве поєднання – це темно-зелена спідниця і такий же пуловер з червоним або лимонним шарфом.\nВельми привабливо і ефектно виглядає пляшковий колір в одязі для вечірнього виходу. Темно-зелене плаття в підлогу чудово поєднується з прикрасами сріблястого кольору. Для урочистого, вечірнього заходу, можна одягти до нього срібні туфельки на шпильці і красиве кольє з білого металу. Коктейльним варіантом може стати пара з помаранчевій спідниці підходящої дівчині довжини і жакета насиченого темно-зеленого кольору. Нарядності комплекту додасть велике прикраса на шиї. Драматично і дуже яскраво виглядає тандем з червоного і темного синьо-зеленого. Дуже ефектно виглядають тотал-луки у відтінках пляшкового скла. Це може бути брючний костюм або комплект з летить спідницею-максі. Надати додаткової яскравості і виразності допоможе аметистове кольє або клатч контрастного кольору: рожевий, жовтий, пурпурний. Безпомилковим варіантом для походу на виставку або на концерт стане поєднання темно-зеленого і білого. Брючний костюм з білою сорочкою – це зручний сет на будь-який випадок життя. Більш ошатно виглядає пара з зеленого сукні і білого жакета. Цей комплект варто доповнити білим кольє або сумочкою.\nКолір пляшкового скла – насичений і благородний чудово підходить для створення акценту в образі. Наприклад, стильно буде виглядати дівчина в сукні апельсинового кольору з темно-зеленим паском. Для самих різних стилів підійдуть туфлі темно-зеленого відтінку. Так як сьогодні модно носити туфлі, які контрастують з іншими кольорами костюма, то саме зелена взуття здатна перетворити навіть консервативний і звичний сет. Наприклад, простий чорний брючний костюм з білою сорочкою, який виглядає досить прозаїчно, можна перетворити на цілком екстравагантний комплект, якщо надіти на нього зелені туфлі на шпильці. Такого ж ефекту допоможе досягти і сумка відтінку пляшкового скла. Не варто надягати тільки такі туфлі до сумці ідентичного кольору. Сьогодні це виглядає досить старомодно і прийнятно тільки в гардеробі дам 60+.


Тротуарна плитка ЦЕГЛА ВУЗЬКА - Будблок газоблоки купити\nВи тут: Головна Тротуарна плитка Тротуарна плитка ПАРКЕТ\nПроста форма і в той же час неповторна і приємна пропорція поєднуються в тротуарній плитці ЦЕГЛА ВУЗЬКА. Колірні рішення дозволяють пропонувати неймовірні можливості їх комбінації для незвичайного дизайну укладання тротуарної плитки.\nТротуарна плитка ЦЕГЛА ВУЗЬКА ціна.\nХарактеристики тротуарної плитки ЦЕГЛА ВУЗЬКА.\nГалерея тротуарної плитки ЦЕГЛА ВУЗЬКА (фото укладання тротуарної плитки).


Командний ЧЄ: З прицілом на вихід з групи – ФЕДЕРАЦІЯ СКВОШУ УКРАЇНИ\nрезультати 5 Element Squash Tour\nКомандний ЧЄ: З прицілом на вихід з групи\nУже через кілька днів стартує одне з основних континентальних змагань - командний чемпіонат зі сквошу. У цьому році він пройде у фінському Гельсінкі. Тут будуть боротися команди першого і другого дивізіонів Європи. Наша команда визначилася зі складом вже після внутрішнього індивідуального чемпіонату України - залишалося лише дочекатися жеребкування і дізнатися імена тих гравців, які будуть нам протистояти.\nМи граємо в другому дивізіоні і, як завжди, сподіваємося домогтися права вийти на найвищий рівень. Для цього необхідно, як мінімум, вийти з групи - для цього сили є. Нагадаємо, що в складі збірної України-2017 виступатимуть і ветерани вітчизняного сквошу, і найсильніші на сьогоднішній день юніори - найдосвідченіші в подібних баталіях Костянтин Рибальченко та Валерій Федорук, п'ятикратний чемпіон України Денис Подворний, змужнілий Дмитро Погребняк і підрісший до боротьби на такому рівні чемпіон України серед юніорів Артур Сікора. На груповому етапі протистояти їм будуть збірні Ізраїлю та Нідерландів - пройти їх нашим гравцям цілком під силу.\nЗвичайно, ніхто з гравців збірної України ніяких гучних слів не говорить (згадаємо хоча б обережний прогноз того ж Подворного). Але кожен з них намагається підійти до даного змагання в оптимальній формі. В минулому році ми не змогли вийти з групи, але все ж стали кращими серед інших, зайнявши підсумкове 9 місце в другому дивізіоні. І нехай нині в складі команди немає Руслана Сорочинского, який здобув для збірної найбільшу кількість перемог, але і в такому складі можливо здолати як ізраїльтян, так і посіяних під першим номером голландців. За рік ми змужніли і досить піднялися в своїй майстерності, щоб не просто кинути виклик таким суперникам, але і змусити їх капітулювати.\nДо речі, з волі жереба українцям на груповому етапі знову доведеться зустрітися з ізраїльтянами - ще один стимул для того, щоб максимально підготуватися і взяти реванш за поразку в минулому році. Склад цієї команди не змінився. Якщо пам'ятаєте, в травні 2016 року Даніель Полещук та Рон Леві в трьох геймах здолали Подворного та Рибальченко, а Роє Аврахам витратив п'ять партій на подолання бар'єру в особі Федорука - єдину перемогу в тій зустрічі на свій рахунок записав Сорочинський, який здолав Надава Разіеля.\nЩо стосується збірної Нідерландів, то з кожним з її представників наші гравці зустрічалися на різного роду міжнародних турнірах (включаючи індивідуальні чемпіонати Європи). І П'єдро Швеєртман, та Марк Тер Слуіс, та Барт Равелло, та Рене Мійс, та Ділан Беннет - імена, добре знайомі українським сквошистам. З одного боку - це дуже сильна команда без особливої слабинки (про що і говорить перший номер посіву). З іншого - ми знайомі з особливостями гри кожного з її представників і, вміючи працювати злагоджено, завжди можемо підготувати і підказати своєму партнерові, якомога персонально боротися проти кожного з них.\nФормат командного чемпіонату Європи змін не зазнав - між дивізіонами відбувається обмін по дві команди. Фіналісти ігор третього дивізіону Словаччина і Польща з нетерпінням чекають, кого вони зможуть замінити в майбутньому році. Нашій збірній досить вийти з групи, щоб уникнути боротьби за виживання в своєму дивізіоні. Втім, судячи з нинішньої гри кожного з сквошистів, нам цілком під силу побити рекорд, поставлений у свій час і навіть прицілитися на те, щоб на наступний рік мати набагато більш комфортний номер посіву з прицілом на вихід до першого дивізіону.\nСклади команд групи А\nМарк Тер Слуіс\nРозклад ігор командного чемпіонату Європи-2017\nПоділитися "Командний ЧЄ: З прицілом на вихід з групи"


Як виглядає якісна класична сорочка: сім головних ознак\npplus 29 жовтня 2020 07:35 256 0\nУже довгі роки класична сорочка — невід'ємна складова чоловічого гардероба. Однак правильно підібрати її не так і легко. Саме тому ми розповімо, якими ознаками повинна володіти якісна чоловіча сорочка і які нюанси слід враховувати при її виборі.\nНаявність однієї або кількох із цих ознак нічого не гарантує, але може бути додатковим сигналом про те, що перед вами якісний виріб. Якщо ж розглянута річ має всі або майже всі ознаки, то, купивши її, ви напевно не помилитеся з вибором.\nКращими матеріалами вважаються бавовна або поєднання льону та бавовни. Також можна знайти вироби з чистого льону або шовку, але такі сорочки підійдуть не кожному, оскільки за ними потрібен особливий догляд. Якщо до складу входить поліестер, то така річ апріорі не якісна.\nКрім того, старайтеся віддавати перевагу сорочкам, тканина яких створена з ниток подвійного або потрійного плетіння (2-ply або 3-ply). Даний матеріал більш міцний і зносостійкий у порівнянні з тканиною з одинарного (1-ply) плетіння.\nҐудзик "на ніжці"\nЗдавалося б, це така дрібниця! Однак на цей пункт вкрай важливо звертати увагу. Ґудзики "на ніжці" краще тримаються, застібати їх набагато зручніше та й виглядають вони акуратніше.\nОбмотані ґудзикові петлі\nТут усе елементарно: ґудзикові петлі завжди впадають в око, тому їх криве оброблення здатне зіпсувати образ.\nЗбіг малюнка тканини\nЗрозуміло, цей пункт стосується лише сорочок у смужку або клітинку. Перед купівлею обов'язково уважно подивіться, чи логічно збігається принт у районі кишеньки (якщо така є), на спині виробу і на рукавах. Якщо ні, значить перед вами бракована сорочка, якій варто пошукати заміну.\nЛастка зміцнює шви і зазвичай говорить про високу якість сорочки. Цей елемент виглядає як три-, чотири- або п'ятикутний "клин", вшитий по нижньому краю довгих бічних швів.\nЗнімні кісточки коміра\nДуже зручна і важлива деталь чоловічої сорочки, адже за їх рахунок комір красиво тримає форму. На відміну від тонких, вшитих кісточок, їх, якщо є бажання, можна замінити більш якісними. До того ж вони легко витягуються при прасуванні, щоб уникнути появи загладжених слідів.\nДовговічність речі безпосередньо залежить від кількості стібків на 1 см сорочки. Відповідно, чим більше стібків, тим міцніший, надійніший виріб. Наприклад, люксові сорочки мають по 8-9 стібків на 1 см, але цілком прийнятними вважаються і 6-7 стібків. Але ось сорочки з 4-5 стібками на 1 см відносять до бюджетних і не найбільш зносостійких. Тому, вирушаючи на пошуки сорочки, можете сміливо брати з собою лінійку, щоб більш точно визначити щільність стібків.\nМертва напівроздягнена жінка, яку виявили в Голосіївському парку Києва, — уродженка Полтавщини 38 0\nПогані новини для кременчуцьких вчителів: Кабмін на рік відтермінував підвищення зарплати 104 0\nКременчуцькі депутати виділять 500 тисяч євро на нову котельню на Раківці 178 0


У Луцьку масово гине риба\n10:22, 11 Липня 2018 /\nНа одному з Кічкарівських ставків – мор риби. За словами місцевих жителів, ще близько тижня тому вони завважили мертві тушки, які плавали по водоймі. З тих пір дохлої риби у ставку ставало все більше.\nМешканець мікрорайону Микола якраз вийшов порибалити та був здивований тим, скільки тут мертвої риби. Рибалка каже, що навряд це трапилось через отуєння якимись хімікатами. Швидше за все, на його думку, такий ефект могла спричинити електровудка, якою користуються переважно браконьєри.\nНаразі у місті створили комісію в складі відділу екології міськради, обласної екологічної інспекції та Держпродспоживслужби. Кажуть, були підозри, що риба задихнулась від нестачі кисню, або ж отруїлась хімікатами. Декілька днів тому вони взяли на пробу воду зі ставка і перевірили її на вміст нітратів та кисню. Але всі аналізи у межах норми. Тому взяли на аналізи тушки риб.


admin 07/11/2018 Цікава наука 0 коментарів\nОумуамуа – щільне, можливо, кам’яне або навіть металеве тіло\nВчені Гарвардського університету висунули припущення про те, що загадковий сигароподібний об’єкт, який відвідав нашу Сонячну систему в минулому році, може бути інопланетним космічним кораблем, відправленим на розвідку Землі.\nОб’єкт, що отримав назву Оумуамуа, що в перекладі з гавайського означає «посланець з далекого минулого», був вперше виявлений гавайських телескопом Pan-STARRS 1 в жовтні 2017 року.\nЗ моменту відкриття вчені по всьому світу намагалися пояснити його незвичайні характеристики і природу, назвавши спочатку кометою, а потім астероїдом. Але з цими висновками виявилися незгодні двоє дослідників, що опублікували своє припущення про природу Оумуамуа.\nУ статті, опублікованій в журналі Astrophysical Journal Letters, двоє астрофізиків і Гарвадської університету виносять припущення про те, що об’єкт Оумуамуа, що рухається зі швидкістю більше 315 000 км на годину може бути сонячним вітрильником або навіть відправленим до Землі інопланетним зондом.\n«Оумуамуа може бути повноцінним зондом, навмисно відправленим до Землі інопланетною цивілізацією, – пишуть дослідники.\nПрипущення вчених будується на спостереженнях, які показали, що об’єкт має «додаткове прискорення», точне джерело якого поки не встановлено. Спочатку Оумуамуа вважався кометою. Однак від такої класифікації об’єкта швидко відмовилися, оскільки навколо об’єкта не спостерігалася кома (газова оболонка випаровується під впливом сонячного світла льоду, властива для комет). В результаті його перекваліфікували в астероїд.\n«З огляду на можливість штучного походження, Оумуамуа може бути світловим вітрильником, що дрейфує в міжзоряному просторі як останки просунутого технологічного обладнання».\nАвторами роботи, в як межує з фантастикою пояснюючи природу загадкового об’єкта, є професор астрономії Гарвардського університету Абрахам Леб і студент докторантури і Шмуль Бялий з Гарвард-Смітсонівського центру астрофізики. Вчені вказують на те, що технології світлових вітрил у людства вже є. Такими ж технологіями можуть володіти інопланетні цивілізації.\nЧитайте також: У NASA вважають, що виявили об'єкт інопланетян біля зірки Таббі\n«Світлові вітрила з аналогічними розмірами спроектовані і зібрані нашою власної цивілізацією, включаючи проект IKAROS (японський космічний апарат) і проект Starshot (науково-дослідний і інженерний проект з розробки концепції флоту міжзоряних космічних кораблів, які використовують світловий вітрило). Технологія світлового вітрила може активно використовуватися для транспортування вантажів між планетами або зірками ».\nВисока швидкість об’єкта, а також його траєкторія наштовхнули дослідників на припущення про те, що він зламався або знаходиться в неактивному стані.\n«Це пояснило б різні аномалії Оумуамуа, наприклад, його незвичайну геометрію, параметри якої були виведені з даних про його криву блиску, низьку термальну емісію, яка вказує на високу рефлекторну здатність, а також відхилення від кеплерівскої орбіти без якихось видимих на те причин – у об’єкта відсутній кометний хвіст, а також потрібний обертальний момент».\nЗгідно ще однієї гіпотезі, висунутої Лебом, в Сонячну систему проникнуть і інші схожі на Оумуамуа об’єкти, причому деякі з них можуть переносити життя.\n«Імовірність галактичної панспермії сильно залежить від тривалості життя передбачуваних організмів, а також від швидкості переносника», – зазначив він у статті, опублікованій спільно з іншим дослідником, Манасві лінгама, в журналі The Astronomical Journal.\nМітки інопланетяни, астероїд Оумуамуа\n02/07/2018 Цікава наука\n20/01/2019 Цікава наука\n31/07/2017 Цікава наука\nЗагадковий мінерал з мантії Землі виявлений в південноафриканському алмазі\n25/09/2019 Цікава наука


Як на початку минулого століття Йосип Бокшай будівництво Малого Ґалаґова зобразив (Фотофакт) - Про Захід\naccess_time08.11.2019 08:35chat_bubble_outlineЗалишити коментар\nУ соціальній мережі Фейсбук на сторінці Uzhhorod Modernism з’явився цікавий допис із фото будівництва Малого Ґалаґова.\nУ 1926–1931 роках Міністерство шкільництва та освіти ЧСР замовило у Йосипа Бокшая серію з 20 дидактичних зображень — шкільних навчальних плакатів для початкової школи та краєзнавчих дисциплін. Серед схвалених міністерством плакатів був сюжет із зображенням будівництва в кварталі Малий Ґалаґов (Stavba domu na Galagu v Užhorode).\nЖивопис та відповідні етюди датовані 1926 роком, а наклад літографічних репродукцій виготовлений у 1928 році Центральним видавництвом чехословацького учительства у Празі. Плакати мали розмір 56 х 82 см.\nПопередня Новина Попередня Новина Двадцять обстрілів за минулу добу: є втрати\nНаступна Новина Наступна Новина На Франківщині неповнолітні намагалися вкрасти з даху автівки багажник