Вихованець (2016) дивитися онлайн безкоштовно в хорошій якості\nФільми онлайн » Жахи » Вихованець (2016)\nВихованець (2016)\tдивитися онлайн\nПро\tфільм\tВихованець (2016)\tукраїнською мовою:\nСет працює в притулку для тварин і мало спілкується з людьми. Його єдиним другом можна вважати охоронця притулку, з яким він іноді розмовляє. У героя дуже нудне, одноманітне і самотнє життя. Одного разу він зустрічає в автобусі дівчину по імені Холлі, в яку був закоханий ще в школі, але вона не відповідала йому взаємністю. Сет приймає цю випадкову зустріч за знак долі і вирішує добитися уваги своєї старої знайомої. Він уважно вивчає Холлі через соціальні мережі і намагається призначити їй побачення, але, отримавши черговий брутальний відмову, розуміє, що з доброї волі вона з ним точно не буде.\nСет починає переслідувати дівчину, а потім і зовсім розробляє план її викрадення. Він пробирається до неї в будинок, коліт транквілізатор і привозить до притулку, де її чекає заздалегідь підготовлена клітина. Холлі стає заручницею самотнього божевільного хлопця, який готовий піти практично на все, щоб бути поруч з коханою. Тепер дівчина не зможе відмовити Сэту в побаченні, і їй доведеться провести чимало часу сидячи в клітці немов тварина. Ось тільки викрадач, розробляючи і реалізовуючи свій план, і не здогадувався, що Холлі виявиться далеко не простий жертвою.\nпсихів, маніяків, серійних убивць\nГері Дж. Таннікліфф\nДивитися фільм\tВихованець (2016)\tkinogo в хорошій якості\nНаш сайт пропонує нові фільми 720 безплатно кіного в HD якісті: 720 та hd 1080 - вибирайте будь-яке. Також ви можете дивитися Вихованець (2016) онлайн безкоштовно на телефоні андроїд (Android) та на iPhone та iPad під керуванням iOS. Знайте, що команда Кіного дбає про вашу зручність!\nПитомец (2016) смотреть онлайн киного бесплатно в хорошем качестве\nДістати дівчину (2017)\nСтарий охоронець (2016)


Карта Побиту. Корисна інформація\nЗ якою б метою ви не прибули до Польщі, але, якщо плануєте осісти тут надовго, вступити до університету, знайти місце роботи, з’явиться необхідність оформлювати посвідку на тимчасове проживання.\nДокументом, що підтверджує права іноземця на проживання й роботу в Польщі лише впродовж деякого часу, є Карта тимчасового побиту.\nКарту побиту в Польщі оформлюють по приїзді в країну, тобто отримати її, перебуваючи на Батьківщині або деінде, не можна. Цей документ підтверджує статус іноземного громадянина, його особистість. Виконує функції внутрішнього паспорта громадянина ЄС. Простіше кажучи – це пластикова картка з фотографією, біометрією власника. Крім цих даних, також вказується польська прописка й аналог нашого ідентифікаційного коду (PESEL).\nОкрім підтвердження особи, у Карти є ще одна функція – вона замінює собою візу. Тобто, якщо ви приїхали до Польської Республіки по роботі, в’їзд здійснювався на підставі візи. Оформивши тимчасовий побит, потреба переоформлювати візу відпала – тепер на кордоні потрібно пред’явити лише закордонний паспорт + пластикову Картку зі своїми персональними даними.\nВарто зазначити, що розрізняють 2 різновиди посвідок:\nдозволяє постійно перебувати в країні, працювати, вступити до ВНЗ – це сталий побит. Видається терміном на 10 років;\nнадає право протягом одного-трьох років жити, працювати/вчитися – Карта часовего побиту (КЧП).\nПерша видається, якщо здобувач підтверджує наявність польського походження, володіє Картою Поляка або ж прожив на території Речі Посполитої у статусі ПМП не менше ніж 5 років (є також багато інших причин, більш детально ми їх розглядаємо в окремій статті про побит сталий).\nДругу здобуває суб’єкт на підставі довгострокового контракту з польським наймачем на роботу, студенти, котрі вступили до навчального закладу (в т.ч. коледж), слухачі курсів польської мови, а також іноземці після завершення процедури возз’єднання родини тощо.\nЧасовий побут надає переваги:\nнеодноразовий перетин кордону без потреби збирати папери для візи;\nофіційне працевлаштування, підприємницька діяльність. При цьому ніякі дозволи на роботу вже не потрібні (студентам стаціонару дозволяється працювати 3 місяці на рік, заочної форми навчання – півроку);\nщоб отримати цей документ, іноземний громадянин повинен проживати на території РП не менше трьох місяців;\nуможливлює придбання й оформлення на власне ім’я мотоцикла або автомобіля;\nдіє від 1 до 3 років.\nможна багаторазово перетинати польський кордон, подорожуючи по країнах Шенгену, наприклад. В оформленні візи немає потреби;\nофіційне працевлаштування, можливість вступити у польський ВНЗ;\nдля студента-іноземця приємний факт – отримання стипендії, дозволяється брати участь у різних навчальних програмах, стажуваннях;\nкупити нерухомість, транспортні засоби;\nнеобхідно проживати в Польщі (на законних підставах) не менше 5 років;\nвидається на 10 років.\nНайпростіше отримати тимчасову посвідку на проживання двом категоріям людей: студентам та українцям, які приїхали працювати. Умова тут одна – перебувати в Речі Посполитій легально, мати офіційний дохід і житло (навіть взяте в оренду).\nЗвертаємо вашу увагу, що українцям-власникам Карт можна «подаватися» на оформлення американської та британської візи. Роблячи це на Батьківщині, існує вірогідність отримати відмову (відсоток у 2017 р. склав понад 40%), в Речі Посполитій показник набагато менший (5%).\nУ більшості випадків людині, яка здобуває документ вперше, видається на 1 рік, при переоформленні термін збільшується до 2-3 років.\nАбітурієнти, зараховані до польського університету, коледжу (в тому числі поліцеальну школу), та можуть документально це підтвердити.\nСлухачі мовних курсів (на базі довідки про зарахування).\nТимчасовий побут на підставі працевлаштування(довгостроковий робочий контракт).\nЧоловік / дружина підданих Польської республіки.\nЧоловік / дружина іноземців, які постійно проживають на території Польщі і мають КСП.\nПідприємці, які заснували свою компанію, придбали готовий бізнес або приєдналися до членів правління чинної фірми.\nЩоб отримати тимчасову посвідку на проживання, необхідно звернутися в Urząd miasta, до відділу у справах іноземців за місцем проживання в Польщі.\nПодавати документи, знаходячись за кордоном, не можна – особиста присутність обов’язкова.\nМожливий варіант, коли іноземний громадянин за дорученням передає пакет посвідчень, довідок в управління. Однак слід буди готовим з’явитися особисто за 7 днів задля зняття біометрії.\nТимчасовий документ не продовжується в автоматичному режимі. По закінченні терміну дії процедура зі збором фото, заяв та інших паперів повторюється. Якщо рішення винесено на користь заявника, він отримує нову пластикову Картку з фото та біометричними даними.\nЗа документ потрібно заплатити 440 PLN офіційних зборів, а також 50 PLN за сам пластик.\nНагадуємо: Карта тимчасового побуту для студентів видається після підтвердження зарахування на курси, ВНЗ. До того ж треба надати довідку, яка засвідчує необхідні фінанси: спонсорська допомога, трудовий договір або виписка з рахунку (за розрахунком – прожитковий мінімум 800 злотих на 1 місяць).\nЩоб оформити легальне тимчасове проживання для дитини, крім свідоцтва про народження, необхідно, щоб хоча б один з батьків мав потрібний документ; якщо малюк ходить у садочок – підтвердження від керівника дошкільного закладу.\nДля суб’єкта, який приїхав на роботу, підставою отримання КЧП є довгостроковий договір з компанією. Приготуйте не тільки оригінал, а й завірену нотаріально копію, її можуть попросити в інстанції. В цьому випадку довідку про доходи брати не потрібно – контракт демонструє платоспроможність іноземця.\nЗа детальною інформацією щодо умов отримання Карти побиту та переліку необхідних для цього документів, звертайтесь в офіс компанії EuroVista, або за контактними номерами телефонів:


Ярценко Ольга 56 4 Вересня, 2021\nЇжте і ви їх, щоб прожити довге життя.\nП'ять регіонів Блакитних зон відомі тим, що тут проживають довгожителі. Але дивує не тільки те, що вони живуть до 100 років. Навіть в цьому віці вони здорові, а їх мозок нормально функціонує.\nЯкі спеції корисні для здоров'я, Фото: unsplash.com\nУ чому їх секрет? Почасти справа в їх харчуванні. Вони намагаються їсти натуральні продукти, відмовляючись від штучних і оброблених. Zmorshki.in.ua хоче розповісти про 4 спеціях, які люблять довгожителі. Їх простіше простого додати в свій раціон!\nКуркума є основним продуктом харчування на Окінаві. Спеція була предметом багатьох недавніх досліджень через її протизапальних властивостей. Це потужний антиоксидант, який може нейтралізувати вільні радикали. Він знижує ризик захворювань мозку, таких як хвороба Альцгеймера і недоумство, а також серцевих захворювань.\nЦю спецію зазвичай вживають разом з куркумою, так як вона допомагає організму легше засвоювати корисні куркуміноїди. Але і сам по собі перець корисний. Було доведено, що активне з'єднання в перці покращує пізнавальні здібності і загальну функцію мозку.\nЗАРАЗ ЧИТАЮТЬ:Кава збереже здоров'я м'язів і рухливість з віком: як його потрібно пити?\nЦя спеція сприяє здоровому старінню, тому що вона містить сполуки, відомі як гінгерол і шогаол, які створюють антиоксидантний ефект, зменшує пошкодження організму вільними радикалами.\nЙого часто використовують, щоб додати аромату страв. Але перевага не тільки в цьому. Часник має природним протизапальним та антимікробну дію. Згідно з дослідженнями, він покращує загальну імунну функцію.\nРаніше ми також розповідали про те, в яких продуктах міститься вітамін K – який захистить ваше серце.


Андрій Федецький: "Через Артема посварився з Кварцяним" - Премьер-лига - Футбол на FootBoom.com\nГлавная Украинские Премьер-лига Андрій Федецький: "Через Артема посварився з Кварцяним"\n21.06 2013 15:47\nАндрій Федецький: "Через Артема посварився з Кварцяним"\nЛегенда "Волині" - про чвари з Кварцяним, свого сина, легіонерів луцького клубу, веселий норов Лемешка та насичену кар’єру.\n"Проїдеш сто метрів, а потім ходиш і трясешся…"\nАндрію Стефановичу, як починався ваш шлях у футболі?\n- На Львівщині, у СКА - була така військова команда. Мій шлях починався разом із таким відомим футболістом, як Іван Гамалій, ми обидва з одного села - Гамаліївки. Першим тренером був Володимир Вараксін. Займалися років два, а потім нас забрали у Львівську республіканську школу-інтернат, яка тепер називається Львівське училище фізкультури. 1976 року у Львові відбувалася Спартакіада школярів. Тоді, до речі, було лише чотири інтернати на всю Україну - київський, харківський, луганський і львівський, але київський вже був республіканським. Усю збірну забрали в Київ, де я й закінчував 10-й клас. У цьому спортінтернаті було багато відомих спортсменів - гандболістки Лариса Карлова, Ольга Зубарєва; баскетболісти Сашко Білостінний, Володимир Ткаченко - наші хороші знайомі, разом училися. Вони теж були учасниками Спартакіади.\nУ фіналі ми обіграли збірну РСФСР - 1:0, пам’ятаю, що гол забив Матвій Бобаль. Тренували нас тоді Володимир Киянченко, Леонід Яровий і Ярослав Дмитрасевич, який був одним із моїх перших тренерів. Пізніше у Львівський університет фізкультури вступили всі учасники Спартакіади, а це чотири чи п’ять чоловік. Тут був СК "Луцьк", а всі футболісти були приїжджі зі Львова, тож, звісно, і мешкали тут. Володимир Байсарович був головним тренером, а Мирон Маркевич - граючим. Ось Маркевич їздив і підшукував хлопців. На другому курсі запропонував мені спробувати сили в Луцьку, нас багато було: Артимович, Козир - теж учасники Спартакіади, я, Журавчак. Оскільки навчався на стаціонарі, то побув тільки до кінця сезону, бо були "хвости".\nТреба було вибирати - або стаціонар, або ж переводитися на заочне навчання. Мої батьки схилялися до другого варіанту. Я вирішив закінчити інститут, але все одно доля так склалася, що після завершення навчання потрапив у "Торпедо" (Луцьк). Грав за інститутську команду на зборах у Закарпатті. Раніше майже всі команди проводили збори на Закарпатті, бо грошей не було, щоб у Крим їздити, тим більше за кордон. Окрім того, наша команда Львівського інституту фізкультури перемогла у чемпіонаті СРСР серед ВНЗ. У фіналі обіграли команду ВШТ (вища школа тренерів) із Москви. Саме на тих зборах ми й обіграли "Торпедо", відтак тодішній наставник В’ячеслав Володимирович Першин мене запросив. У нас тоді була хороша команда: Орест Баль (молодший брат Андрія, з яким я, до речі, у львівському інтернаті вчився в одному класі й за партою сидів), Володимир Безсонов, Сергій Балтача… Ми виграли Кубок "Юності" 1974 року, а потім у Кубку Надії в фіналі поступилися збірній РСФСР.\n- Тоді були такі часи, що вирішували тільки обкоми та профкоми. Входу в обком не було, то, щоби потрапити до першого секретаря, треба було записуватися за місяць на прийом. Головою спорткомітету був Станіслав Кирилович Рубчев, він і займався всіма питаннями. Раніше ж президентів не було. Штат команди був обмежений: начальник команди, головний тренер, другий тренер і все. А зарплатню отримували на автозаводі, який зараз "Богдани" випускає. У наші ж часи "Волинянки" випускали. Ті машини називали "БМВ" - "Бойова машина Волині": проїдешся на ній метрів 100, а потім ходиш і трясешся, наче тебе струмом у 220 вольт стукнуло. На команду було 18 ставок. Наскільки пам’ятаю, то було 10 чи 8 ставок по 160 рублів, а інші по 130 і 110, ну і 40 рублів за перемогу, з яких 7-м вираховувалися, за нічию не платили.\n- "Волинь" у ті часи зірок із неба не хапала, переважно пленталася в середині таблиці чи нижче. Чого не вистачало команді, щоби вийти на вищий рівень?\n- У ті часи були такі команди, які твердо стояли на ногах, - "Колос" (Нікополь), СКА (Київ), "Нива" (Вінниця), де були більші можливості. Ті міста були розвиненіші в економічному плані, мали більше заводів. Казали, що в нас немає професійних футболістів, тільки любителі, але все залежало від першого секретаря обкому партії. Він дав завдання - виконуйте. Під такі завдання, звісно ж, і виділялося дещо, наприклад, квартири безкоштовно у місті давали або ж машини, щоправда, їх уже за свої гроші, бо вони були в дефіциті, тож люди стояли у величезних чергах. Доплати ще були, а зараз вони називаються "підйомні", десь на завод влаштовували. Пізніше я й сам на заводі культпобутових виробів "працював", на Луцькому підшипниковому заводі. У мене навіть був офіційний пропуск і можна було раз на місяць до каси зайти. Раніше шукали можливості, бо тільки так можна було затримати футболіста. Зрозуміло, що коли нормально себе проявив у слабкішій команді, то надходили запрошення у серйозніші колективи.\n- Аякже, з рівненським "Авангардом". Нас перед тими матчами в обком викликали й "накачували". Ще в ті часи ходила така приповідка: "Можете всім програти, але Рівне щоб обіграли, й все буде добре". Тут такі ексцеси були: переповнені стадіони, камінням вікна в автобусах розбивали, купа міліції. Дербі було шалене. Із львів’янами ж перетиналися, коли об’єднали два клуби: СКА й "Карпати". Пам’ятаю, як в одному сезоні на виїзді їх 3:0 обіграли, відтак удома теж обіграли, хоча в них команда за можливостями була сильніша. Ми з ними завжди вдало грали, можливо, через те, що в нас дуже багато хлопців зі Львова: Артемович, Козир, Журавчак, я, Бердовський, пізніше Орест Козар, Ігор Польний, нині вже спочилий, теж мій однокласник, Іван Польний, Слука, Федюков, Леськів…\n"Налили 50 грамів коньяку - лише тоді хлопець заспокоївся"\n- Як вам удалося з другої ліги перейти зразу в "Металіст"?\n- У другій і першій лігах тоді були дуже хороші футболісти. У ті часи футбольних академій не було, лише чотири спортінтернати на всю Україну. Звідки було брати людей? Балтача, Баль, Безсонов, Лужний - це все вихованці тих шкіл. То вже за незалежної України з’явилися олігархи, які почали будувати футбольні школи. Раніше казали, що друга ліга - кузня талантів для вищої. Дуже рідко українці грали за межами нашої республіки, в інших національностей так само було. У Ташкенті українці з’явилися лише після авіакатастрофи, в якій загинула команда "Пахтакор".\nУ Луцьку кілька грузинів було: Нодар Бочаішвілі, Руслан Цулаєв. Вони якось потрапили в армію, десь утекли з Грузії у СКА (Львів), а потім до нас потрапили. У "Динамо" (Київ) же люди були з усієї України. Стосовно мене, то грали у Харкові з "Маяком". Там були тренери "Металіста" - Євген Лемешко та Володимир Булгаков, начальник команди Станіслав Костюк - вони мене й запросили. До речі, жили ми в готелі "Харків" на площі Леніна, та навіть у той вечір до мене надійшло запрошення від селекціонера московського "Спартака". Забув його прізвище, здається Поливанов, він особисто займався підбором гравців для москвичів. У мене в той рік узагалі було багато запрошень.\n- Чому ж не перейшли в "Спартак"?\n- Не ризикнув, бо раніше такого не було. Їхати в Москву, коли тут, під боком, є Харків? Тим більше, що в Харкові теж були львівські вихованці, наприклад, Ростислав Поточняк, який з "Карпатами" Кубок вигравав. Булгаков був зі Львова, та й деяких хлопців я знав до того. Тому вирішив чухнути в Харків.\n- Програли в "Лужниках" у фіналі донецькому "Шахтарю" 0:1. Забив нам Сергій Ященко, лівий захисник. Пам’ятаю цю гру, я не грав правда, але їздив із командою, бо напередодні грали у чемпіонаті з "Жальгірісом" у Вільнюсі. Раніше як було: хочеш зі щитками граєш, а хочеш, то ні. Пізніше вже за те взялися, щоб обов’язково їх одягали. Я ж не любив у них грати, тож ніколи й не одягав. У литвинів був такий передній захисник - Арвідас Яноніс, і він мені стрибнув на гомілку, не розірвав, але подряпав, і почалося запалення надкісниці.\nА так, то всі ігри в Кубку зіграв і забив два вирішальних пенальті. Першу гру грали з "Кайратом" у Сочі, тоді ще був підготовчий період, Кубок починали раніше. Йшов страшний дощ, і поле було жахливе. Ми зіграли 0:0, додатковий час і пенальті. Я бив останній пенальті серед перших п’яти за рахунку 3:4. На воротах стояв, пам’ятаю, Ордабаєв. На полі бруду - жах, а м’яч ще й вологи накопичив, і добити неможливо. Володимир Лінке мені перед ударом сказав "Видихни дух". Пам’ятаю, що пробив у один кут, а Ордабаєв стрибнув в інший, і м’яч по цьому болоту тільки за лінію закотися - зразу й зупинився. Після мене вони не забили, а Леонід Сааков забив, і ми пройшли далі.\nТак само з "Торпедо" (Кутаїсі) у себе вдома на "Металісті". Грали десь у кінці лютого чи на початку березня - лід і вода. Після першого тайму зайшли в роздягальню, а Віктора Сусла, нашого лівого захисника, трясе, як у пропасниці, - так замерз. Йому налили 50 грамів коньяку, хлопнув і тільки після того заспокоївся, тож усередині його зігріло. У матчі така ж ситуація: основний час, додатковий - 0:0, серія пенальті. Я бив останній: якщо забиваю, то проходимо до півфіналу, а не забиваю - серія пенальті продовжується. Реалізував і цей пенальті.\nУ півфіналі обіграли ЦСКА в манежі, а ми до того манежу й в очі не бачили жодного разу. Забив Сашко Косолапов зі штрафного. Ігор Куракін вибіг зі "стінки", м’яч у ту щілину й полетів, а Валерій Новіков не бачив момент удару. То після матчу там такі розборки були: здійняли ґвалт, ледь до бійки не дійшло, той Куракін бігав по коридору, бо втікав, то ж вояки - військова команда була.\n- Чому залишили "Металіст"?\n- Після сезону 1983-го року Ростислав Поточняк пішов із команди, він на 10 років за мене старший, я за ним почувався, як за кам’яною стіною, по життю разом були. Капітан команди, людина з таким досвідом - мешкали вдвох у готелі. Раніше на стадіоні на другому поверсі був готель, там ще й бухгалтерія, спортивний клуб розташовувалися і майже все керівництво. Тоді квартири не знімали, тож усі приїжджі мешкали там. Щоправда, я не одразу пішов, ще на збори поїхав. Десь уже ближче до літа пішов і на травневі свята грав уже тут на виїзді у Рівному. У мене було багато запрошень у першу лігу й навіть у "вишку", але я чомусь не захотів, тим більше, що в мене тут була дівчина, а в Харків вона їхати не хотіла. Повернувся, а 6 жовтня 1984 року ми й одружилися - доля така.\n- Футбол, як велосипед - що ти нового придумаєш? Зрозуміло, що зараз у футболі з’являється швидкість, але все залежить од тренера, на що він зробить акцент: силовий, технічний і т. п. Якщо ж це все вдасться поєднати, то робляться такі великі команди, як "Динамо" (Київ), "Шахтар" (Донецьк). Мені було легко грати, хоча в тренерів постійно була боротьба з тим, що я мав зайву вагу. Одного разу в Харкові (ростом я 167 см) важив 69 кг, тобто мінус 2, то мене буквально вистачало на перший тайм і все, а потім повзав, навіть не було сил грати. У юності ж важив 71–72 кг і чудово почувався.\nУ Лемешка була така система, що сьогодні ти зіграв за дубль від дзвінка до дзвінка, а наступного дня установка. Читає склад на гру й ти в основі - два тайми чешеш. Його не цікавило, відновився ти чи ні - працюй. Пам’ятаю, як поїхали грати в Баку з "Нефтчі", а в них у складі був нападник Машалла Ахмедов. Дивак так летів полем, що в нього номер відривався з футболки. Ти не встиг подивитися, а він уже на 10 метрів поперед тебе. Його з якогось аулу витягнули, він там овець чи козлів пас, точно не знаю. Як перший раз прийшов на тренування, то йому поля не вистачало, грав же лівого півзахисника/нападника. Прокидав м’яч і біг далі, як на злітній смузі. То там узяли фішку чи прапорець, устромили на куті й сказали: "Сюди добігаєш і зразу подавай туди". Так він і навчився. У нас Сергій Мотуз грав правого захисника. У Баку на стадіоні такий довгий тунель метрів на 20 і освітлюється слабко. Ми з ним саме грали за дубль і йшли тунелем, а він мені й каже: "Ой клас, хоч цього дурня не буду бачити, бо я би вмер із ним". Там же ще й температура під 40 градусів. Вийшли з тунелю, повертаю голову, йшов біля мене, а тут немає. Дивлюся, а він іззаду сів і за голову тримається. Питаю: "Що таке?" - "Ти дивись - Ахмедов за дубль виходить. Мені кінець". Два тайми відвовтузив Сергія по повній. На другий день Лемеха Сергія знову у склад поставив. Мотуз думав, що хоч тут Ахмедова не буде, а він і за основу весь матч зіграв. Мотя був "мертвий" і його після першого тайму змінили - отакі горбухи були.\n"Добре, що раніше не давали карток за симуляцію"\n- Добре, що тоді не давали карток за симуляцію, бо я би весь сезон дискваліфікований сидів. Я не спеціально падав, але всіляке бувало, деколи й спеціально - це теж талант. Зараз, хоч і дають картки, але все одно симулюють. Як казав покійний Маслаченко: "Маленькі футбольні хитрощі". Вони були тоді й тепер теж є.\n- Усе було треба, аякже, тільки ж одружився. Я, до речі, як одружився, то ні квартири, нічого в мене не було, а жив у гуртожитку на Ленінградській. Такі гуртожитки були з довгими коридорами, а кімнати на чотири людини для футболістів. Ось в одній з таких кімнат ми й жили, хоча зразу по приїзді з Харкова мені обіцяли квартиру. Туалет був один загальний. Як дружина захоче в туалет, то виходив із нею, щоби там нікого не було, а хлопці молоді, "гусарять" і приводять самі розумієте кого. Коли дружина вже була вагітна, то отримав однокімнатну квартиру на Ворошилова, 10а в п’ятиповерховій "хрущівці", яка одна в полі стояла. Потім отримав двокімнатну, а трикімнатну отримав у 35 років. Ставлення керівництва було хороше та й уболівальників - теж. Куди би не звертався, то всюди допомагали. Квартиру отримав, а обставити нічим - ані меблів, ані телевізора. Усе діставалося на взуттєвих, меблевих базах і т. п.\n- У нас був лікар з Одеси Ілля Ісакович, то він сказав слова, які я запам’ятав на все життя: ""Волинь", оминувши першу лігу, буде у вищій". Мужик був із головою. Може, він і жартував, але так воно й сталося, бо ми в першій лізі не грали, а зразу потрапили у вищу в незалежній Україні. Як уже казав, у другій лізі СРСР грали хороші гравці, тож особливої різниці в "незалежному" чемпіонаті ми не відчули. Подивіться, скільки гравців із Луцька грало в провідних командах, причому не останні ролі: ті ж Лужний, Шевчук… У Кубку СРСР 1988 року ми вилетіли в 1/8 фіналу від ЦСКА. На виїзді мали їх перемагати, але випадково програли 0:1, нам Спіцин забив, а вдома зіграли 0:0, причому Лужний на останній хвилині головою влучив у поперечину. За них тоді Татарчук грав й інші відомі майстри. Хоча 1989 року ми перемогли в другій лізі та грали в буферній зоні з Баку, Нальчиком…\n- Я вже тоді літаками не користувався, бо не був великим любителем. "Я не боягуз, але я боюсь". Коли повернувся з "Металіста", то вже не літав. Раніше ж чартерів не було, були звичайні рейси, тож ми підлаштовувалися. Летіли з дублем, а він же грав на день раніше. Значить ми сьогодні вилітали, а завтра гра дубля, післязавтра основи. Отже, гра на третю добу мала бути. Так я з "Металістом" літав. Зараз же є чартери, відтак вирушаєш у день матчу, тоді ж яка гра у голові, якщо думаєш, як долетіти туди, де граєш, а потім ще, як додому повернутися. Ну то й сказав: "Вибачте, хлопці, але я не літун. Якщо хочете, то буду виїжджати потягом чи автобусом за день-два й буду вас там чекати".\n- Звісно, раніше ти бачив тих футболістів по телевізору, а тепер граєш із ними на одному полі. Було приємне враження. Та й ти сам зростав як футболіст, бо грав проти сильніших гравців. У нас була перша домашня гра з "Дніпром", а ми їх 1:0 "прибили", Михайло Бурч із пенальті забив. У другому чемпіонаті, пам’ятаю, з "Динамо" в Києві зіграли 0:0, нам навіть преміальних за це не дали.\n- Мені часто це питання ставлять, невже не можна було залишитися та все спеціально підлаштувати. А навіщо? Є клуби Федотова, Блохіна… Таких футболістів, що забили 100 і більше - купа. А хто забив 99? Я один, більше такого нема! Ще на стадіоні кричали: "У канадців Вейн Грецкі, а у нас Андрій Федецький". Грецкі саме грав під 99 номером. Знайдіть ще одного дивака, який 99 м’ячів забив.\n"Трунар волинського футболу"\n- Вам, як легенді "Волині", не пропонували якусь посаду в клубі?\n- Я закінчив кар’єру 1995 року й став помічником Кварцяного. 1997 року Віталій Володимирович пішов у "Поділля", і головним став Анатолій Раденко. Після того повернувся Кварцяний і нас усіх погнав, навіть не заплатили зарплатню та преміальні. Там така історія через Артема вийшла. Він тут до 9-го класу тренувався. Кварцяний повернувся, Василь Андрійович Столяр став президентом, і вони тут організували дитячу школу "Феміда-Інтер".\nВіталій Володимирович і звернувся до мене стосовно Артема, мовляв, що збираєшся робити, може, підпишемо контракт. Проте незадовго до його повернення Артема побачив Віктор Носов, який тоді був директором школи "Шахтаря", академією вона стала пізніше. Він мене особисто знав і зателефонував, запропонував, щоб Артем приїхав на перегляд. У "Шахтар" же просто так нікого не брали. То я Кварцяному й сказав: "Віталію Володимировичу, тут така ситуація, він поїде в будь-якому випадку, бо "Волинь" - не "Шахтар", навіть умови не порівняти". Кварцяний промовчав.\nЦілий місяць 15-річний Артем у Донецьку був. Там перевіряють не так, як у нас Кварцяний: приїхав футболіст, 5 хвилин зіграв і поїхав, а є такі, що тільки форму зодягали та навіть на поле не виходили, а здразу переодягалися і їхали назад. Потім зателефонував мені Віктор Васильович: "Андрію, ми його беремо, він, звісно, трошки запізно (Сергій Бабарика тоді тренером працював і підбирав ту команду, там хлопці по 3–4 роки разом грали) з’явився і не те, щоби на голову за когось сильніший, але не слабкіший. Ми перевірили по тестах за місяць, то він додає і стає краще. Як хочеш, то привозиш 28 серпня документи і ми його зараховуємо". Я, звісно ж, погодився, тобто ніяких грошей за це не платив.\nІз того часу Кварцяний заївся на нас і пішло оте, що я "перший ворог волинського футболу", "трунар волинського футболу" і т. п. То його право, я вважаю, що вчинив правильно. Хоч і не став тренером, але Кварцяний мене на багато не обійшов, бо і я, і він заслужені тренери. Отримав це звання за Артема як перший тренер.\n- Я саме 1995 року закінчував і грав прощальний матч у чемпіонаті, тобто не товарняк ганяли, а офіційну домашню гру проти "Динамо", в якому тоді грали Ребров, Лужний, Шевченко, Калитвинцев, Ващук. Мені Кварцяний одразу на бенкеті сказав: "Поки я працюватиму, то Андрій буде працювати зі мною по життю". Попрацював називається. Деколи хочеться йому той відеозапис кинути в поштову скриньку, щоби подивився, то може, щось би й надумав. Проте незважаючи на те, як усе склалося, думаю, що мій вчинок правильний.\n- Що думаєте про ту ситуацію, яка зараз склалася у "Волині"?\n- Дивився новини, то зараз у переважної більшості клубів ситуація дуже важка. Думаю, що в нас спонсори не розібралися чи хтось інший, але тут ставки шалені були, як для "Волині". Причому понабирали посередніх легіонерів, якихось Шумахерів. У нього зарплатня 30 тисяч, то йому на "Формулі-1" треба було їздити по полю. У того 25, у цього 30 і нічого - не грають.\nУ першому колі команда гідно виступила, але взимку не дали підсилитися, а з грудня вони чотири місяці зарплатню не отримували. У таких умовах українець грати не буде, а що вже про легіонерів казати? Хоча "Кривбас" - виняток, але вони знали, за що грають, щоб отримати запрошення від інших команд. А тут хто буде грати? Дем’яненко правильно почав працювати, й гра непогана була, але це все було, поки давали гроші. Потім і почалося, треба ж було на когось перекласти. Спонсори, мабуть, зрозуміли, що великі витрати, а сенсу немає. Для Луцька 30 тисяч зарплата - то можна збожеволіти.\n- Були, дехто на склянку підсів, хтось "зірочку" спіймав, а хтось і те, й інше. На мою думку, Бобаль-батько не реалізував свій талант. Футболістом він був од Бога, все йому легко давалося. Були й такі, про яких ніхто не думав, що стануть футболістами. Наприклад, Ярослав Думанський, який з нами на Спартакіаді школярів грав. Такий собі посередній гравець, а він пішов-пішов і бах! - в "Динамо" (Київ). Івана Яремчука візьміть, наприклад. Грав собі в Черкасах стільки років, а потім Лобановський його помітив і людину з нього зробив. Усе залежить од людини, її характеру, сили волі, виховання.\n"Стільки крові з мене випив"\n- Перемога в Кубку Юності, друге місце в Кубку Надії, потрапляння у команду майстрів, виграш золотих медалей другої ліги, дебют у вищій лізі СРСР, отримання значка "Майстер спорту СРСР". По життю, то народження сина, його весілля, його футбольна кар’єра - стільки крові з мене випив.\n- Як оціните "Волинь" своїх часів?\n- Тоді справді була "Волинь", а зараз йду на стадіон, а на поле не виходить жодного волинського футболіста. Ну яка то "Волинь"? А ще як грають у таке щось незрозуміле. Раніше "Волинь", як і "Металіст", славилася тим, що грали всі свої. Виходили і віддавалися, грали для людей. Можна було приємно вийти в місто - з тобою люди віталися й руку тисли. Раніше українці й для себе грали, хотіли якусь кар’єру зробити, а зараз приходять відіграні люди - болгари Занєв, Ілієв. Тому під 30, іншому 32. Ну кому вони потрібні? Грають за збірну Болгарії - ну то й що? Що вони виграли? Якщо брати легіонера, то він мав би на дві голови бути сильніший за українця - такому можна й платити, але треба щоб він грав і підтверджував. Зараз хочуть - грають, а хочуть - ні, зарплата ж все одно буде. Раніше про "Волинь" казали: "Спина в глині - хлопці з "Волині". Так було і так має бути, а вони зіграли матч, сіли в дорогу машину, закурили і поїхали в нічний клуб. У ті часи, якщо сигарету закурив, то ховався за автобус, десь у кущах, а тепер він відкрито ходить у нічному клубі й віскі собі голову поливає. Думаю, що ліміт має бути навпаки, не 4 українці, а 7.\n- А чому мають віддавати перевагу легіонерам? Треба зробити, як в Англії, де можна підписувати тільки тих гравців, які грали не менше 75% матчів за збірну, а їхня збірна входить у топ-70 рейтингу. Таких легіонерів потрібно брати, а то беруть якихось синків або відіграні елементи та 30 тисяч дають. Я з того Шумахера балдію. Купіть йому за 5 мільйонів "Формулу 1" і нехай їздить по полю або навколо стадіону. Прізвисько в нього якраз збігається, може, він не в той спорт пішов?\n"У крематорій їх"\n- Програв "Металіст" удома "Зеніту" - 1:2, я саме гол забив у тому матчі. Після матчу Лемешко каже: "Усі в автобус, їдемо на базу". Було це в неділю, треба відпочивати, чого на базу після гри їхати? Однак усі тихо сиділи, ніхто й слова не мовив, сіли і поїхали. База розташована в селі Високе, а на півдорозі до неї крематорій, кілометрах в 20-ти від Харкова. За водія у нас був Сашко, колишній військовий льотчик, розбився на літаку, але залишився живим, його ледь склеїли. Лемешко йому каже: Сашку, ліворуч.\nПідвозять нас під ворота. Наш командний лікар, який, до речі, був гінекологом, каже: "Євгене Пилиповичу, сьогодні ж неділя - вихідний". Лемешко каже: "Посигналь". Посигналили і він скомандував: "Розвертайся, поїхали в місто".\nОсь іще був випадок. Їдемо з бази, з тренування, а тут солдат на візку, запряженому конем, везе якусь діжку з відходами. Порівнялися з ним на світлофорі. Лемеха каже: "Сашку, зупинись і відчини двері". - "Навіщо? Смердіти ж буде". - "Відчиняй, я сказав".\nЗвертається до солдата: "Привіт, колего, що везеш?"\n- У мене в автобусі таке ж, як і в тебе.\nБули збори в Сочі. Мало бути дві гри із "Зенітом": перша між дублями на "гаревому" полі, а за кілька годин - друга на трав’яному між основами. Мене, Саакова, Леднея та Мотуза відправили грати за дубль. Лемешко сказав, що зіграємо один тайм за дубль, а потім підемо грати за основу. Тут ще й дощ пішов, а місити бруд не хочеться. Ми ж думали, що він не прийде на матч і дурницями на полі займалися, обходили ті калюжі, а він собі збоку став і все бачив. Лемешко сказав: "Ці грають до кінця, а потім до мене". Зіграли й пішли на інше поле. Євген Пилипович і каже: "Федецький, Сааков, Мотуз, Ледней колами навколо поля, поки ми будемо грати". Скільки ж то кіл потрібно пробігти? Ми собі помаленьку бігали, розминка закінчилася, суддя дав свисток про початок матчу, а я втік. Подумав, що він буде дивитися за грою і не помітить. Вийшов на балкон готелю "Камелія" та за матчем спостерігав. Дощ накрапав, а партнери бігали, бо боялися Лемешка. Згодом була вечеря, а я пішов трохи пізніше, щоби тренерський склад повечеряв і мене не побачив. Лемешко якраз любив до вечері випити 100–150 грамів коньяку, тож був у гуморі. Вийшов із ресторану, а вони на вулиці стоять. Лемешко каже: "Йди сюди". Ну, думаю, що попав. Він мені: "Ти Федецького не бачив?" - "Бачив", - кажу.\nМіг він і прізвище забути. У нас в команді був Ігор Якубовський з Вільнюса, ми його називали "німець". Євген Пилипович каже: "Пенальті буде бити Якубаускас".\nА Якубаускас - це нападник "Жальгіріса". Хтось відповів: "Зачекайте, а з ким це ми граємо, що Якубаускас в наші ворота б’є пенальті?" - "В які наші??? Ми б’ємо пенальті, і бити буде Якубаускас". Леонід Ткаченко й каже: "Євгене Пилиповичу, так Якубаускас же за "Жальгіріс" грає". - "Та оцей наш "німець". Як його?" - "Якубовський". - "Так, він".


У Боснії уперше висунули звинувачення у справі про участь у війні проти України - 24 Канал\n1 квітня 2019 , 11:54 - Читать новость на русском\nУ Боснії уперше висунули звинувачення у справі про участь у війні проти України / Фото з відкритих джерел\nЗа даними слідства, в липні 2014 року письменник з Республіки Сербської Гаврило Стевіч приєднався до підрозділу бойовиків Jovan Šević, в якому перебував до вересня 2014 року, пише Nezavisne.\nЧитайте також: Юний боєць ЗСУ помер на Донбасі у свій День народження\nДо слова, Стевіч не єдиний представник БіГ, який воював в Україні. У цьому списку щонайменше шестеро осіб.\nГромадяни, які воювали проти України//Фото: Nezavisne\nУсі вони прибули на територію України з аеропорту Белграда. Спершу вони летіли до Москви, потім до Ростова, після чого їх забирали до Луганська. Усі громадяни БіГ воювали в підрозділі Jovan Šević, який згодом був перейменований в Srpski husarski puk.\nСам Гаврило Стевіч запевняє, що не воював. Він стверджує, що був на Донбасі як журналіст і збирав матеріал для книги про "трагічний конфлікт між братськими слов'янськими народами". Він розповів, що зброя йому була потрібна лише для самозахисту.\nЯ не стріляв, моя зброя – олівець,\nГоловним виконавцем вербування бойовиків з Балкан до України є Братислав Живкович, командувач руху "четників" в Сербії. Його заарештували у вересні минулого року.\nУкраїна – Росія Війна на Донбасі Кримінальні новини Журналісти Сербія Новини news


Руні Мара, Ніколас Кейдж і Дакота Джонсон на церемонії Gotham Awards - JetSetter\nЗахід у Нью-Йорку відвідали зірки серіалу «Гра у кальмара» і отримали першу нагороду. Вітаємо команду!\nНіколас Кейдж із дружиною Ріко\nПоки у Парижі оголошували володарів «Золотих м’ячів», а у Лондоні вирував модний захід The Fashion Awards, у Нью-Йорку нагороджували переможців премії Gotham Awards у сфері незалежного кіно. Серед почесних гостей актор Ніколас Кейдж із дружиною Ріко.\nПітер Дінклейдж і Ітан Гоук\nАбсолютним фаворитом вечора стала картина Меґґі Джілленгол, яка є режисерським дебютом акторки. Як і на кінофестивалі у Венеції, так у Нью-Йорку стрічка «Загублена дочка» отримала нагороди у більшості номінацій. Підтримували Меґґі коханий чоловік Пітер Сарсґаад і виконавиця однієї з головних ролей — акторка Дакота Джонсон. Її ефектний образ від Schiaparelli.\nВечір став пам’ятним і для акторів серіалу «Гра у кальмара»: шоу Netflix здобуло першу знакову нагороду у номінації «Найкращий серіал».\nКоманда серіалу «Гра у кальмара»\nНайкращий фільм — «Загублена дочка», Меґґі Джілленгол\nНайкращий документальний фільм — «Втеча», Йонас Поер Расмуссен\nНайкращий міжнародний фільм — «Сядь за кермо моєї машини», Рюсуке Хамаґуті\nГоловний прорив серед режисерів — Меґґі Джілленгол, «Загублена дочка»\nНайкращий сценарій — Меґґі Джілленгол, «Загублена дочка»\nНайкраща головна роль — Олівія Колман, «Загублена дочка»\nНайкращий серіал — «Гра у кальмара»\nНайкращий серіал (тривалість епізодів менше 40 хвилин) — «Пси резервації»\nЛі Джон Дже і Чон Го Ен\nМеґґі Джилленгол у компанії чоловіка Пітера Сарсґаада\nКрістен Стюарт, Джуліанна Мур і Дакота Джонсон\nфото: 2021 Gotham Awards\nфото: GreenSlate Greenroom At The 2021 Gotham Awards\nфото: FIJI Water at the 2021 Gotham Awards


Купити Duncan Taylor Black Bull 21 Y.O. (в тубусі) 0,7 л - доставка Київ, Україна\nВіскі бленд Duncan Taylor Black Bull 21 Y.O. (в тубусі) 0,7 л\nОпис Duncan Taylor Black Bull 21 Y.O. (в тубусі)\nДегустації: Колір віскі яскраво золотий. Букет напою розкривається нотами екзотичних фруктів, свіжих яблук, апельсинів і карамелі. Смак повний, з відтінками мусктного горіха, гвоздики і ванілі. Післясмак зігріваючий та гармонійний.\nТехнологія виробництва: Віскі високої якості з потужним, глибоким, вражаючим смаком. Як і багато років тому, сьогодні "Black Bull" створюється з суміші високоякісних солодових (в основному з Speyside і Highland) і зернових сортів віскі, витриманих в бочках з-під хересу і бурбона. Холодна фільтрація дозволяє очистити віскі і продемонструвати весь його потенціал.\nПро виробника Duncan Taylor Black Bull 21 Y.O. (в тубусі)\nВідгуки (0) Duncan Taylor Black Bull 21 Y.O. (в тубусі)\nSpeyside Distillery Spey Chairman’s Choice (в коробці)


Космецевтика Biodroga MD отзывы, цена, купить Киев: Крем для лікування проблемної сухої шкіри 24-годинного дії Biodroga MD 24h Care for impure dry skin ПРОБЛЕМНА ШКІРА, АКНЕ\nКрем для лікування проблемної сухої шкіри 24-годинного дії Biodroga MD 24h Care for impure dry skin Особливо доглядаюча і вологоутримуюча рецептура цього крему бореться так само і з її забрудненнями. Крем зміцнює природний захисний бар'єр шкіри і інтенсивно зволожує її. Масла, цераміди 3, Фосфатидилхолін (інгредієнт схожий по будові з клітинними мембранами) активно відновлюють зневоднений і суху шкіру, покращують процеси регенерації. Гіалуронова кислота піклується про збалансований рівень вологості шкіри. Екстракт водоростей покращує мікроциркуляцію, насичує шкіру мікроелементами і зволожує. Пантенол має протизапальну дію. Саліцилова кислота усуває забруднення і порушення зроговіння шкіри, перешкоджаючи виникненню комедонов, добре проникаючи в гирла сальних залоз надає там своє антимікробну дію, пригнічуючи розвиток патологічних мікроорганізмів (пропілобактерій акне). Забруднена, схильна до акне і в той же час з сухістю і зневоднення шкіра поступово стає більш здоровою, набуває привабливий вигляд. ЕФЕКТИВНІСТЬ ПІДТВЕРДЖЕНА. ЗРОБЛЕНО В НІМЕЧЧИНІ.\nКрем для лікування проблемної сухої шкіри 24-годинного дії Biodroga MD 24h Care for impure dry skin Особливо доглядаюча і вологоутримуюча рецептура цього крему бореться так само і з її забрудненнями. Крем зміцнює природний захисний бар'єр шкіри і інтенсивно зволожує її. Масла, цераміди 3, Фосфатидилхолін (інгредієнт схожий по будові з клітинними мембранами) активно відновлюють зневоднений і суху шкіру, покращують процеси регенерації. ЕФЕКТИВНІСТЬ ПІДТВЕРДЖЕНА. ЗРОБЛЕНО В НІМЕЧЧИНІ.


Новини України » Феномен львівського села: за 100 років жодного хворого\nФеномен львівського села: за 100 років жодного хворого\nОпубліковано: 06:30 31.12.2009 | Рубрика: НОВИНИ\nФеноменом Салашківської сільської школи у Львівській області, де за сто років її існування ніхто не хворів на грип або застудами, жодного разу не було карантину, зацікавилися українські епідеміологи.\nДізналися про цю школі випадково через протест директора Галини Андрушко, яка виступила проти рішення Кабміну про введення всезагального карантину в середніх і вищих навчальних заклади через грип. Тоді, в середині листопада країну охопив страх через невідомий смертельний вірус, що розповсюджувався у західних областях України. Спорожніли вулиці міст, жителі одягли марлеві пов`язки, штурмували аптеки. У райцентрі Яворів, що в 3 кілометрах від села Салашки з надзвичайною школою, захворіло майже 10 тисяч жителів, а тут в сосновому бору біля україно-польського кордону тиша і спокій – жодного хворого.\n“Усі сто учнів першого-дев`ятих класів здорові, а тут приходить вказівка закрити школу, надіти маски і сидіти вдома. Ну як тут не обуритися, – розповідає директор Галина Андрушко. – Тому і звернулася вперше до Києва, сказала, що карантин треба вводити там, де вирує епідемія, проте мені коротко відповіли – виконуй накази. Ось і просиділи вдома три тижні діти без толку”.\n“Село Салашки невелике – 200 дворів, але ніхто тут не скаржиться на здоров`я. У фельдшерсько-акушерський пункт звертаються лише жінки, коли збираються народжувати, або хтось травмується”, – сказав місцевий лікар Володимир Вітвіцький.\nВін і сам не може пояснити епідеміологам джерела здоров`я селян. Ну, є у дворі школи древній колодязь, де, за повір`ям, цілюща вода, та сосновий ліс поряд. “От і все, чим можемо похвалитися”, – ділиться лікар.\nА епідеміолог Христина Гарапка вважає, що “це село практично в центрі Європи варте того, щоб внести у національну Книгу рекордів. Адже сто років тут ніхто не хворіє. Вивчивши і науково обгрунтувавши його досвід, можна перемогти смертоносні епідемії більш простими та ефективними методами. Може, і справді варто запровадити досвід Салашків в дитячих і шкільних закладах України та лікувати застуди витяжками з хвойних дерев, а не хімією “. Це зараз з`ясовують медики.


Як працює російська пропаганда? Вчимося розпізнавати фейки | Рубрика\nРозбір 13:55 22 Бер 2022\nЯк працює російська пропаганда? Вчимося розпізнавати фейки\nСтоїмо на варті інформаційної безпеки України.\nРиторика російських ЗМІ більше схожа на казки Ганса Крістіана Андерсена. Російські журналісти перетворились на фейкометів та не соромляться самостійно вигадувати новини. Існує навіть професія "коментатор", задача якого – розповсюджувати чутки та впливати на людей через соціальні мережі.\n"Рубрика" вирішила розібратись, як працює російська пропаганда та навчитися розпізнавати фейкові новини з росії. Отже…\n…Декілька тез про те, як працює пропаганда\nЛюдям легше повірити в те, що співпадає з їхнім уже існуючим баченням ситуації. Якщо людина, яка глибоко занурена в пропаганду, почує щось, що не відповідає її моделі світосприйняття, вона сприймає цю інформацію як неправдиву. Для прикладу, хоч це й абсурдно: багато росіян досі не вірять в те, що російська армія обстрілює цивільні об'єкти або мирних жителів, навіть коли бачать відеодокази.\nБільш правдивою завжди здається та інформація, яку людина отримала раніше.\nІнформаційні "якорі" – подаються як факти, що не потребують доведення. Це найбільш розповсюджені фейки або твердження, про які ЗМІ говорять постійно. Жертви пропаганди звертаються до них як до останніх аргументів у суперечках, наприклад: "Гдє ви билі восємь лет?".\nМенше фактів – більше емоцій. Критичне мислення працює гірше, якщо інформація подається з емоційним забарвленням. Замість уточнення деталей: хто, коли, де, як, чому – тиск на емоції.\nЩо вони вигадують?\n"Фотодокази" – не завжди докази. Наприклад, новина "Російські війська в ДНР захопили ноутбук ВСУ з докладними даними про цілі ударів "Точкой У" – це фейк. На фото, що пропонує джерело, фейкомети не змогли скористатися навіть гугл-транслейтом: слово "об'єкти" написали через російську "Э".\nЦя новина була опублікована ввечері, а трохи раніше, вдень цього ж дня, ракета "Точка У" прилетіла в центр окупованого Донецька. ЗСУ не здійснювали ударів по Донецьку.\nЩе один фактор ризику – неперевірені новини. Телеграм-канали, з яких ми любимо отримувати новини "якнайшвидше", також можуть розповсюджувати фейки. І справа тут не лише в тому, що автори каналу "запроданці". Перевірити всю інформацію – це надскладна задача, а завдання ворога полягає в тому, щоб розповсюдити неправдиву інформацію масами. Легкою "здобиччю" для них стають не лише телеграм-канали, а ще й чати у соцмережах, розсилки СМС або у мессенджерах.\nКоментатор під постом у фейсбуці може виявитись ворогом! Не секрет, що в росії працюють справжні ботоферми. Ось, наприклад, одне з оголошень, у якому на роботу винаймається людина, яка просто буде розміщувати "коментарі зі спростуванням" у Телеграмі, які заздалегідь підготовлені іншими спеціалістами. До речі, на "фейки" також буде вказувати керівництво. Фраза "З цієї теми розповсюджується зараз дуже багато брехні проти Росії" дає чітко зрозуміти, хто платить за "спростування фейків".\nІ такі коментатори виконують різні задачі. Їх активно використовують для того, щоб дізнатись про обстановку в тих чи інших містах або селах, тож вкотре нагадуємо: не розповсюджуйте інформацію про переміщення українських військ, ділитися, де гучніше "бахкає" та з якого боку, також не потрібно. Такі коментатори можуть використовувати українську мову, але "паляться" на абсолютно однакових коментарях, опублікованих з різних акаунтів.\nІгорьок, що "заклеює вікна". Ще одна важлива деталь, яка не є пропагандою, але на яку варто звернути увагу в інтернеті – це волонтери. Користуючись тим, що українські люди – чуйні та зараз особливо активно допомагають одні одним, ворог намагається замаскуватись під них і таким чином отримати корисну інформацію про вибухи, переміщення української техніки тощо. Один з прикладів – Ігорьок, хлопець, який перебуває одночасно і в Харкові, і в Києві та пропонує постраждалим від вибуху містянам безкоштовно затягнути вибиті вікна плівкою. Тільки от заклеювати вікна ніхто не приїжджатиме, адже на тому кінці зв'язку з вами розмовляє не Ігорьок, а коригувальник ракет. Ворог лише з'ясує точну адресу, де стався вибух, і наступного разу буде стріляти більш точно. Тож будьте уважні щодо того, з ким ділитеся інформацію – перевіряйте все!\nНебезпечні вакансії. Оскільки росіяни мають проблеми з перевезенням небезпечних вантажів в Україні, погано знають її місцевість та при цьому планують подальше просування, вони вирішили залучати для перевезень українців. Після згоди на вакансію можливе потрапляння в заручники та примус до виконання злочинів, – про таке попереджає Центр протидії дезінформації.\n⚠ Ознаки небезпечної вакансії:\nРобота на лінії рф – Україна; в Білорусі; на лінії Білорусь – Україна; робота в Грузії, Вірменії та на ТОТ.\nВимоги: Досвід роботи на цистернах/бензовозах (для постачання пального військам рф). Досвід роботи на рефрижераторах (імовірно для перевезення тіл загиблих). Знання доріг у певних областях України.\nЗвертайте увагу на посилання та розширення файлів, які намагаєтесь відкрити, щоб вашою персональною інформацією не скористався ворог та жоден інтернет-шахрай:\nПід час оплати в Інтернеті звертайте увагу на електронну адресу: "https://" – безпечне посилання; ❗"http://" – небезпечне\nНе відкривайте на пристроях вкладення (додатки) підозрілих листів, що мають такі розширення, як ❗".exe", ".bat", ".cmd", ".vbs", ".docm", ".xlsm" тощо\nБезкоштовне підключення до Wi-Fi у публічних місцях часто відбувається без введення паролів, що робить ваш пристрій вразливим для зламу. Вимикайте функцію "Автоматичне підключення до Wi-Fi"\nПравила розпізнавання фейків\nДля розпізнавання фейків навіть існують правила. Зазвичай ними користуються журналісти, але в теперішніх умовах вони будуть корисні всім:\nЗвертайте увагу на шрифт. Факапи можуть бути не лише з російською "Э" замість "Є". Іноді в заголовках фейкових новин можуть використовувати цифру "3" замість літери "З", англійську "p" замість кирилиці "р". Це робиться для того, щоб обійти блокування фейкової новини за певним заголовком.\nЗвертайте увагу на першоджерело. Наприклад, чийсь коментар не є новиною. Для створення фейкової новини іноді використовуються цитати "очевидців" або "чиновників", або навіть вигаданих експертів. Новину завжди легко підтасувати та зробити брехню більш вагомою, якщо підкріпити її коментарем неіснуючої людини. Іноді фейкова новина посилається на нібито "першоджерело", відомий сайт, і сторінка, що відкривається за гіперпосиланням також нібито схожа на відомий сайт. В такому випадку зверніть увагу на URL сторінки.\nПравило п'яти "W". Це правило розробили англомовні журналісти, але так його легше запам'ятати. Задавайте критичні питання: What? (Що сталось?), Where? (Де це сталось?), When? (Коли це сталось?), Who? (Хто заявив?), Why? (Чому це сталось?). Такі питання вчать не лише розвінчувати фейки, а й критично ставитись до кожної новини.\nПро можливу або існуючу дезінформацію нам повідомляють заздалегідь. Це задача Центру протидії дезінформації при РНБО, але про можливі провокації повідомляє також і СБУ, і пан Арестович у своїх зверненнях. Центр випускає інформаційні дайджести щодня, як от, наприклад, цей:\n❗ Керівник військ радіаційного, хімічного та біологічного захисту ЗС рф провів брифінг щодо біолабораторій США в Україні, які заражали птахів вірусами та вивчали шляхи їх міграції на територію рф. Це, очевидно, фейк. (Заражені вірусами птахи, серйозно?)\n❗ У мережі фото та відео врятованих дітей-сиріт супроводжуються закликом "швидко їх всиновити", оскільки влада України нібито передасть їх у "добрі руки". Застерігаємо: це – фейк!\n❗ В мережі шириться інформація про те, що українська влада покинула Маріуполь. Застерігаємо: це – фейк, бо "Маріуполь – тема №1 для Президента і дипломатії".\n❗ ЗМІ рф ширять наратив про те, що світ змінить думку щодо рф через залежність від російських ресурсів. Застерігаємо: це – дезінформація!\n❗ Ворожі боти публічно сперечаються між собою за "необхідним сценарієм", створюючи ілюзію свободи слова. Застерігаємо: це – маніпуляція!\nЩоб бути обізнаним, підпишіться на канал Центру протидії дезінформації і на перевірені джерела інформації. Наводимо перелік офіційних джерел:\nМеми для бойового настрою: війна, українські фермери і конотопські відьми\n#медіа #Росія #Якщо війна #війна #журналісти #суспільство\n19:5729 Бер КС\nФейки самої цієї фейкової країни завжди були її політичним кредо. І ця кривава війна рашистської імперії зла йде не скільки за території, як за саму історію. Бо як ще казала їх катька друга шолудива, що з такою їх дикою історією, яка у них є, неможливо виходити в світ. Тому вони і вкрали нашу, переписавши зі своїм придворним лакеєм міллером все під себе, знищивши навіть і саму згадку про Україну. Тому і тепер кровожерливий карлик пуйло так осатаніло веде цю свою війну саме за історію, чому доказами є і всі його божевільні істерично «історичні» опуси відносно нас і ролі їх орди, по суті, якою вони так і залишилися ще з часів чингізидів, намагаючись знищити нас, як націю, як народ, перевершивши в цьому садизмом і цинізмом з їх рашистським нацизмом навіть нацизм гітлерівський, чому докази рашистських злочинів і з Києвом – «Матір’ю міст руських», коли пуйло намагається вбити саму матір, і з Харковом, і з Черніговом, і з Сумами, і з Маріуполем, де один роZZійський генерал на питання мера «нащо ви це робите», цинічно відповів «щоб нас боялися». І так звана їх «денацифікація» має мету забезпечити панування їх руZZкого нацизму над усіма іншими народами. Але можна перетворити наші міста на купу каміння, можна захопити і окупувати це каміння, та душу нашого народу, нашу культуру, наше коріння, нашу волю та дух їм не підкорити вже ніколи. Проте тепер вже і ніхто не скаже, що ми, нібито, «один народ», та «брати», бо братів не намагаються так тотально знищити своїм проти нього цілеспрямованим геноцидом. А тому ми безперечно переможемо цю орду знову, і перемога буде за Україною! Слава Україні! Героям слава!


П'ятниця, 21 лютого 2014, 01:24\nДрузі хвилювалися за нього і кричали:\n- Тримайся ближче берега. течія понесе Тебе.\nАле той відповідав:\n- Мені навпаки плисти легше і видніше, я майже не докладаю зусиль.\nТа за хвилину. він раптом відчув, що течія зі страхітливою швидкістю несе його до водоспаду, але було вже надто пізно.\nКрикнув в остатнє і опинився у прірві.\nПлавці то ми. Легко і зручно плести в житті за течією. та необачного може спіткати лихо.\nП'ятниця, 01 липня 2022, 17:20


Центр працевлаштування студентів — Центр працевлаштування ЧДТУ\nВи тут: Центр працевлаштування студентів ЧДТУ Про центр\nМісія центру працевлаштування та розвитку кар'єри полягає у сприянні пошуку та працевлаштуванню студентів університету.\nОсновними напрямами роботи центру працевлаштування та розвитку кар'єри є:\nпрофорієнтаційна робота (донесення інформації про професії, функціональні обов'язки на посадах, актуальні компетенції спеціалістів, тенденції ринку праці, проведення семінарів/ тренінгів з основ працевлаштування);\nінформаційна робота (інформування про відкриті вакансії, програми стажувань, презентація роботодавців);\nконсультаційна робота (допомога в: плануванні кар'єри, пошуку першого робочого місця, складанні резюме, проходженні тестувань та співбесід, розвитку актуальних компетенцій).\nФормування культури пошуку роботи у студентів та випускників.\nВстановлення прямих контактів між студентами і роботодавцями та роботодавцями та університетом.\nСтворення та впровадження спільних освітніх програм разом із підприємствами, що є лідерами в галузі.\nПроведення в університеті заходів, що сприятимуть працевлаштуванню студентів та випускників.\nНа сайті Центру студенти можуть дізнатися про роботодавців, що співпрацюють із університетом; графік консультацій, тренінгів та заходів з працевлаштування; наявні вакансії на ринку праці.\nВін побудований таким чином, що будь-який студент може знайти інформацію про вакансії, що максимально відповідають його запитам та навикам, а також інформацію про роботодавців, які пропонують дану вакансію. Також тут можна знайти актуальні статті з працевлаштування, поспілкуватися на форумі. Заповнивши анкету, студент/випускник потрапляє до бази активно шукаючих роботу користувачів порталу, він має надіслати своє резюме на сторінку Центру працевлаштування студентів.\nОдне з головних завдань Центру працевлаштування та розвитку кар'єри навчити студентів грамотно складати резюме, впевнено почувати себе на співбесіді, ефективно презентувати себе та самостійно шукати роботу своєї мрії . Звернувшись до Центру студент може отримати кваліфіковану допомогу у складанні резюме під конкретну вакансію, крім того, при необхідності може пройти тренувальну співбесіду, та отримати практичні поради перед зустріччю з роботодавцем.


До Седони, з любов'ю | FaithTravelFocus 2020\nДо Седони, з любов'ю\nЯ не пам’ятаю, чия ідея була одружитися в травні. Я хотів би взяти на це кредит, але впевнений, що це було результатом тривалої розгорнутої дискусії (як зазвичай). Я пам’ятаю, що я не хотіла бути стереотипною червневою нареченою. Я також пам’ятаю пакт про відмову від ювілейних подарунків, щоб взяти ювілейні канікули. Травень - чудова пора року для подорожей. Надто пізно для весняних дощів, занадто рано для відпочинку школярів та літньої спеки. Як весільний подарунок один одному, ми інвестували в червоний багаж Travelpro на суму 1000 доларів. Це було багато грошей для 21-річних у 1999 році. Це тривало майже 20 років і через численні закордонні польоти.\nУ наш річний ювілей ми здійснили подорож по Південному Заході. Від Сан-Дієго до Лас-Вегаса до національного парку Брайс-Каньйон, до Національного парку Арки до природних мостів Національний пам’ятник до племінного парку Долина Пам'ятників до Національного парку Гранд-Каньйон до Седони. Просто нас та екскурсійні автобуси наповнені людьми старшими за наших бабусь і дідусів. Ми розробили наші фотографії в одночасових Fotomats, коли ми подорожували, надто схвильовані, щоб зачекати, поки повернемося додому. Це був наш другий візит до Гранд-Каньйону, але цього разу він розчарував. Каліфорнійські дикі пожежі заповнили каньйон імлою. Трансферні автобуси були переповнені, і наші ноги були вкриті сердито-червоними пухирями після походу протягом тижня в непридатні чоботи з торгових точок. Ми сиділи пліч-о-пліч на краю ванни у Bright Angel Lodge і намочили наші побиті ноги, знаходячи гумор у ситуації, як це робимо завжди.\nМи проїхали через Флагстаф по дорозі до Седони. Я пам’ятаю дерева та домашнє депо і шокувався тим, що місто, яке отримало крик на Маршруті 66, було таким… ванільним. Ми здійснили кручений заїзд вниз по Каньйону Oak Creek, передчуваючи червоні скелі та одну останню ніч ювілейного блаженства в мотелі Super 8 перед тим, як повернутися до приміських пробок SoCal та I-15. Ми проїхали в Індійському магазині Хоеля без підказки, що менше ніж через 10 років власники стануть одними з найважливіших, улюблених людей у нашому житті. Ми проїхали Chevy S-10 через міст Midgely, не знаючи, що через два місяці ця вантажівка потрапила б у автомобільну аварію. А потім ми опинилися в місті Uptown Sedona, оточені магазинами для туристів, червоними скелями, салонами для морозива та теплом 100 градусів. Не зовсім Нірвана, і все ж моє серце пропустило такт. Тільки соромлячись свого 23-го дня народження та року, коли я закінчую закінчення коледжу, і я відчував, що знайшов дома.\nМи пообідали смаженими кактусами та колючими маргаритами груші в The Cowboy Club, не маючи поняття, що в 1964 році там були засновані Американські художники-ковбої в 1964 році. Одного разу поїхав би поруч зі мною в підманутому джипом Даніеля (заміною цього вищевказаного став S-10) на нашому шляху до фотосесії лише за кілька місяців до закінчення середньої школи. Ми їхали туди, де я зустріла візажиста, який би став моєю першою дівчиною Седони. Той самий, хто завжди точно знає, що мені потрібно почути - ще зовсім недавно, як минулого тижня. Ми пробралися до знакових Bell Rock, де одного дня жінка, яка мене найкраще знає, привезе своїх двох хаскі на ім'я Герцог та Джек. Ми би сфотографували нас двох, що носили футболки, що відповідають сутінкам. Ми проїхали повз Капітолій Бутте, не думаючи, що одного разу піднімемося на вершину моноліту, похід, який запалить дружбу. По дорозі до нашого готелю ми проїхали до католицької церкви св. Іоанна Віанні, де щойно була доставлена меса людиною, яка повністю змінить моє сприйняття християнської віри та змусить мене сміятися сильніше, ніж я коли-небудь вважав можливим.\nАгент реєстратури в Super 8 сказав нам, що ми не можемо пропустити Red Rock Crossing, так що дзеркальні зображення Pentax та додаткові рулони ультранасиченої плівки Agfa в руці, ми вирушили на пошуки самого сфотографуваного місця в Арізоні. По дорозі ми проїхали повз середню школу Червоної скелі Седона, ніколи не здогадуючись, що хтось із її учнів врешті-решт одружиться з моїм майбутнім Пікелем. Нас четверо поділили б ночі, підживлені їжею та шампанським та шарфами та різьбленими гарбузами та хіп-хопом. Але я цього не знав, коли дивився у своє вікно на нову середню школу.\nНа Червоному скельному переході ми припаркували цю бірюзово-синю пікапу і пробралися по стежці вниз до повзу, поки ми не дійшли до галявини, яка сповістить про наступні 18 років нашого життя. Там біля основи Оук-Крік, Соборний Скел піднявся у всій своїй величі проти неба, такого блакитного, що змусило мої очі. Прохолодні води струмка кидалися над гладкими скелями, а зелені ямор та бавовняного дерева та червона струнка скеля оточували нас. Моя камера висіла на моєму боці, на мить забуте, і це почуття будинку поверталося назад, ляскаючи мені в душу, як вантажний поїзд. Кажуть, соборний рок - це вихор. Я кажу, що це було пробудження. З цього моменту в усьому світі було лише одне, чого я хотів: жити в Седоні. Коли я дивно дивився на соборний рок у той день, я не мав уявлення, що двоє людей, яких ми зробили б любити більше, ніж слова, можуть передати один день власними рятувальниками коней просто з іншого боку формування. Разом ми четверо насміхалися, плакали і ділилися Каліфорнійськими збігами, які переконали мене, що це не може бути наше перше спільне життя. Ми врешті-решт піднімемося на соборну скелю з друзями з Франції. З моєю молодшою сестрою. З моїм начальником, який почував себе старшою сестрою, я ніколи не знав, що хочу. Але я нічого не знав у травні 2000 року. Я знав, що саме там я належав.\nМи продовжили свою відпустку додатковою ніччю, тому що ніхто з нас не міг змусити себе покинути Седону. Повернувшись додому, ми обрамлили свої фотографії та провели години, розмовляючи про славу всього, що бачили. Пам'ятаєте Червоний Каньйон? Пам'ятаєте Долину богів? Пам'ятаєте мексиканський капелюх? Я поставив фотографію Red Rock Crossing, поклав її на робочий стіл і пообіцяв собі, що одного разу він буде у моєму дворі. Наступні п’ять років ми проводили, рятуючись до Седони всякий раз, коли мали триденні вихідні. Місцеві жителі сказали нам, що у нас є лихоманка Червоної Скелі. Це звучало екзотично і непристойно. Ми побували в Седоні під вітром, сильним вітром та запалюючими шкірою спеками та дощем та сліпучими кольорами осені. Ми відвідали День Святого Валентина та День Подяки та четверте липня. Ми відвідали, коли у нас були гроші і коли нас зламали. Щоразу, коли ми виїжджали, моє серце ставало все важчим, аж до одного серпня, коли ми посеред ночі витягнули буксирування двох котів та U-Haul, наповненого всіма нашими мирськими володіннями (а виснажені батьки Даніеля прямо за нами). Наші голови були наповнені уявленнями про роботу журналів, власність на дому, індійське мистецтво, нескінченні походи та життя.\nМи думали, що приїхали назавжди. Дім, милий дім.\nМене болить визнати, що серця та амбіції та кар'єра та інтереси (та смаки в декорі будинку) змінюються. Але друзі, які перетворюються на сім'ю? Це не змінюється.\nСвої початкові цілі кар’єри я виконав у Седоні. Ми купили наш перший будинок. Ми поклали перші дві кошеняти на відпочинок і прийняли ще двох невісток, які стали центром нашого життя. Ми подорожували Європою та Південною Америкою, живучи в Седоні. Я видав книгу. Даніель піднявся по корпоративній драбині і закріпив за кутовим офісом. Ми зросли ближче до родини, яка знаходилася за сотні миль завдяки чудесам технології. Ми зустріли сусідів, які переосмислили слово (і дали нам нові причини з нетерпінням чекати Різдва). Були автомобілі, домашній та домашній покращення та кисті з зустрічами Bono та Twin Peaks та вузликами. Бабусь і дідусь загубилися, а двоюрідні брати знову відкрили. Батьки неправильно зрозуміли. Милі дівчатка, яким завжди знайдеться місце в моєму серці, навіть якщо я не побачу, як вони виростають. Уявлені діти звільнені. Танцювальні вечірки, наркотики та терміни… завжди терміни.\nА тепер болісні прощання. На продаж знаки та продажі подвір’я та майбутнє, яке лякає та хвилює невизначеність. Але не шкодуйте.


Нові свідчення по справі втікача Генпрокуратура отримала від колишнього депутата Держдуми\nВіктор Янукович надіслав до Росії два листа, у яких просив ввести в Україну війська. Один, як відомо, на ім'я російського президента Путіна, інший – до Держдуми РФ. Про це на брифінгу повідомив генеральний прокурор Юрій Луценко, звітуючи про роботу відомства за 2016 рік, передає "5 канал".\nЗа словами Луценка, відповідні свідчення по справі втікача Генпрокуратура отримала від колишнього депутата Держдуми, який, як переконує Луценко, є цінним свідком у справі. Також чільник ГПУ звернувся до народних депутатів з вимогою удосконалити закон про заочне засудження – аби вже навесні суд приступив до розгляду справи про державну зраду Віктора Януковича.\n"Розпочався суд, який має розглянути клопотання про обмеження сторони захисту – Януковича – термінів вивчення матеріалів справи. Томів небагато, до 30, це означає 20-30 днів на ознайомлення. Відповідно, починаючи з березня, якщо Верховна Рада прийме закон про вдосконалення процедури заочного засудження, у березні ми почнемо розгляд справи про держзраду Януковича", – заявив Луценко.\nНагадаємо, раніше Луценко заявив, що Генпрокуратура розбереться з використанням формул "Роттердам+" і "Баумгартен+" при закупівлі вугілля і газу.\nЮрій Луценко Офіс генерального прокурора (ОГПУ) Віктор Янукович державна зрада


На Черкащині вирощують стійкі до посухи породи дерев - Лента новостей Черкасс\nНа Черкащині вирощують стійкі до посухи породи дерев\nКак передает provce.ck.ua, На території Білозірського лісництва Черкаського лісгоспу розташований затишний лісовий розсадник площею 1 га, де зростає понад 250 тисяч штук сіянців основних та супутніх лісоутворюючих порід. Чотири роки тому територію лісорозсадника обладнали системою крапельного зрошення, що сприяє оптимальному росту сіянців та їх відмінній якості.\nНаразі у білозірському лісовому розсаднику зростає понад тисяча сіянців карагани (акації жовтої) – ця чагарникова порода досить посухостійка та добре приживається на піщаних грунтах, а ще є гарним медоносом. У лісництві планують її висаджувати у буферних рядах під час створення культур сосни звичайної. А ще у лісорозсаднику зростає понад дві тисячі сіянців сосни жорсткої, для якої характерне зростання на бідних грунтах, у тому числі й піщаних, та яка є стійкою до посух.\n«Нині ми працюємо в таких у мовах, коли потрібно експериментувати та вводити нові деревні породи, які є більш стійкими до кліматичних змін. В останні роки науковці стверджують, що Черкащина переходить із зони Лісостепу в Степ – і ми це бачимо по стану наших лісів. Тож такий курс у роботі взято у всіх структурних підрозділах підприємства», – зазначає директор Черкаського лісгоспу Андрій Пустовіт.\nДо слова, у Білозірському лісництві самостійно забезпечують власні потреби у посадковому матеріалі та щорічно створюють 20-25 гектарів лісових культур.\nЧитайте також: Ейфелева вежа з’явилася в одному з лісництв Черкащини.


Першокурсник КПІ отримав нагороди в конкурсах винахідників у Малайзії та Індонезії | КПІ ім. Ігоря Сікорського\nЦьогорічний листопад став рясним на перемоги для студента-першокурсника радіотехнічного факультету КПІ ім.Ігоря Сікорського Івана Загорулька. Він здобув нагороди найвищого гатунку зразу двох конкурсів – "The International Invention, Innovation & Technology Exhibition" і "The 7th International Young Inventors Awards 2020". Перший конкурс проходив у Малайзії 20-21 листопада, а другий – в Індонезії 8-29 листопада. Обидва проводилися за підтримки IFIA – Міжнародної федерації асоціацій винахідників.\nУ Малайзії 17-річний Іван отримав золоту медаль, а в Індонезії виборов відразу дві нагороди: золоту медаль і нагороду за найкращу екологічну інновацію. Наш кореспондент поспілкувався з винахідником.\n– Розкажіть, у чому суть проєкту, з яким ви взяли участь у конкурсах, і як у вас з'явилася його ідея?\n– Назва мого проєкту – "Екологічно чистий багатофункціональний пристрій для ванної кімнати". Присвячено його розробці програмного забезпечення власноруч створеної комп'ютерної системи, яка є частиною розумного дому (РД) та проводить моніторинг температури і рівня води у ванні. Ідея його створення виникла ще під час мого навчання в Кіровоградській Малій академії наук на заняттях, які проводилися за методикою брейнштурму. Я звернув увагу, що технології для РД розвиваються для різних кімнат, а ванну обходять. Для ванни немає широкого асортименту пристроїв, і особливо – багатофункціональних. Після формулювання мети та створення прототипу виявилося, що створюваний пристрій вирішує навіть більше проблем, ніж очікувалося.\n– І які це проблеми?\n– Вирішує, зокрема, таку екологічну проблему, як раціональне водовикористання з метою зменшення витрат на житлово-комунальні послуги та, звісно, збереження природних та енергетичних ресурсів. Також проблему комфортного купання дитини. Та й, взагалі, спрощує щоденні справи.\n– Як ви потрапили на конкурси і як вони проходили?\n– Якщо б не було пандемії, я мав би честь представляти Україну на міжнародному рівні в тих країнах, де проводяться конкурси. А нині все перейшло в онлайн. Для того, щоб змагатися за винагороди на цих конкурсах, потрібно спочатку пройти національний відбір в Україні, а потім подаватися як члену делегації. Якщо говорити про очні змагання, то вони проходять дуже цікаво: це не лише захист роботи, а й різні екскурсії, тренінги, нові знайомства та багато інших корисних моментів. А онлайн – це декілька етапів. Спочатку подання тез роботи, щоб судді оцінили актуальність проєкту та його відповідність напряму роботи або конкурсу. Наступний крок – подання повної наукової роботи, щоб судді змогли повністю вивчити її і у них сформувалося певне враження та можливі запитання, і останній – це відеоконференція у форматі презентації проєкту та дискусія з членами журі англійською мовою.\n– Іване, а чому обрали для навчання саме Київську політехніку?\n– У КПІ я хотів навчатися ще з дитинства, бо це один з найпрестижніших закладів вищої освіти України. Мені подобається технічний напрям, тому вирішив, що саме в КПІ можуть надати велику базу знань щодо того, що тепер актуально в країні і світі та розвивається швидкими темпами.\n– І як вам навчається в нинішніх умовах пандемії?\n– Очне навчання у нас тривало лише один тиждень, для ознайомлення з предметами та викладачами. Зрозуміло, що це не ті відчуття та переживання, які могли б бути за відсутності пандемії. Але мене приємно здивувало, що в університеті використовується доволі багато всіляких методів і ресурсів для дистанційного навчання. Навчатися важко, але якщо захотіти – все можливо. За період одного тижня заручився підтримкою викладачів, які погодилися мені допомагати з проєктами. Саме радіотехнічний факультет тісно пов'язаний з моїми інтересами, і я дуже радий, що навчаюся тут.\n– Цікаве запитання! Як студент, не маю занадто багато вільного часу, тому використовую його для свого задоволення, а саме – для роботи над власними проєктами.\n– І, на завершення нашої розмови, розкажіть про свої найближчі плани?\n– Почав співпрацю з бізнес-інкубатором UF INCUBATOR від Малої академії наук України (МАНУ) щодо розвитку стартапу, а саме – мого пристрою для ванни. Працюємо над удосконаленням проєкту та можливим глобальним виробництвом. Паралельно працюю над новою розробкою. Це "Концепція модернізації надання екстреної медичної допомоги засобами мультикоптерів", яку вже представляв на фінальному Всеукраїнському етапі конкурсу-захисту науково-дослідницьких робіт учнів-членів МАНУ.


Дорогу Львів-Шегині планують завершити до першого червня | Львівський портал\nДорогу Львів-Шегині планують завершити до першого червня\n03 Травня 2012, 14:12 |\nПовністю завершити капітальний ремонт дороги Львів-Шегині планують вчасно та здати до 1 червня цього року. Про це сьогодні під час брифінгу повідомив новий начальник служби автомобільних доріг Львівської області Тарас Сиротинський.\nЗа його словами, робота активно ведеться, щоб завершити усі заплановані роботи до Євро-2012. Окрім того, в рамках підготовки до єврочемпіонату першочергово виконуються роботи з ремонту доріг Жовква-Ковель та Угринів-Хоробрів від нового пункту пропуску.\n«Це основні напрямки, які ми хочемо відремонтувати. Не можемо зробити капітальних робіт, але при ремонті будемо уникати банального латання дороги», – сказав Тарас Сиротинський.\n«Дуже активно в цьому напрямку працює Укравтодор, щоб збільшити надходження коштів та наблизити плани виконання. Багато об’єктів ще залишилось недовиконаних робіт з минулих років. Найбільше проблем в гірських районах. Де ще після повені не повністю виконані роботи», – додав начальник служби автомобільних доріг Львівської області.


«АЗОВ»: в сім’ї не без виродків, чи приватна армія Авакова? — Национализм — Ваши статьи — Элита Страны – Блог, коррупция, рейдерство, взятки, аферы, криминал, национализм, мажоры, государственные закупки\nГлавная - Ваши статьи - Национализм - «АЗОВ»: в сім’ї не без виродків, чи приватна армія Авакова?\nУ липні 2015-го року вітчизняний інфопростір сколихнула новина про збройну сутичку в Мукачеві на Закарпатті за участю «Правого сектора». Декілька днів правоохоронці проводили спецоперацію з виявлення і знешкодження озброєних бойовиків. Ще декілька тижнів питання існування неконтрольованих озброєних формувань активно обговорювали політики і громадськість. Здавалося б, усі коментатори тих подій, а також ідеологічні послідовники «ПС», дійшли до спільної думки: на території України права на насилля із застосуванням зброї не має ніхто, усі бажаючі постріляти можуть допомогти своїм побратимам на передовій. Хто прикривається статусом учасника АТО і стріляє на мирних вулицях – поза законом.\nОднак згаданий прикрий інцидент все ж таки не став останнім. Фактично за рік після описан��х подій, 15 липня, близько 17:00 на автодорозі Пологи-Горіхів в Оріхівському районі Запорізької області невідомі вчинили бандитський напад на інкасаторську машину «Ощадбанку». Нападники застосували вогнепальну зброю – пістолети, автомати, кулемет і гранатомети. Як згодом з’ясувалось, на цей раз учасниками злочинного угрупування були члени полку «Азов». Знову під ширмою АТО, знову у мирних містах і зі зброєю.\nВ ході брифінгу голова СБУ В.Грицак повідомив, що один з підозрюваних отримав громадянство України лише нещодавно. До цього він був громадянином Росії. Другий все ще є громадянином Росії. Третій, який загинув при затриманні, був латвійцем.\nЯк з'ясувалося, убитий - 27-річний боєць батальйону «Азов» Юрій Вишневецький (псевдонім «Слов'янин»). Цікаво, що Вишневецький раніше проживав в Латвії та професійно займався вільною боротьбою, свого часу був навіть чемпіоном країни. Згодом перекваліфікувався на бої без правил.\nТут доречно зробити маленьку ремарку: якщо врахувати «бойовий шлях» «Слов’янина», то й його латвійське громадянство стає сумнівним, зважаючи на проросійські погляди. Адже відомо, що Латвія – країна з найбільш чисельною російською меншиною далеко не пролатвійських поглядів. Агресивне татуювання теж чомусь зроблено російською мовою.\nВиникає питання – кого прихистили у свої лавах екс-командири «Азову» Білецький і Мосійчук? І для чого на Сході України утримується приватна армія у понад 1300 бійців, більшість з яких – вчорашні кримінальні елементи під егідою Авакова?\nБільш того, на базі ОЗСП «Азов» створено окремий штурмовий полк, фактично аналог німецької штурмової дивізії «СС» «Бранденбург-800». Члени цього втаємниченого підрозділу, набрані з колишніх спортсменів, за вказівкою Авакова були забезпечені поліцейськими посвідченнями, зброєю, спецзасобами, а також регулярними виплатами за рахунок бюджету.\nДжерела фінансування – українські платники податків та іноземні грантодавчі структури, які виділили чималі кошти на реформування української поліції. Куди пішли виділені кошти, - питання відкрите!\nЗробивши невеличкий екскурс у минуле та погугливши соцмережі, бачимо дивну картину – члени «Азову» активно пропагують неонацистські гасла і асоціюють себе з нащадками Адольфа Гітлера. Не без участі Білецького й Мосійчука.\nЩо поєднувало Білецького із «Слов’янином» (на фото зліва – дружні обійми) і яку роль відігравав убитий злочинець у схемах діючого нардепа?\nЯк бачимо, «азовці» не приховують своїх мізантропічних поглядів, активно «зігують», носять нацистську символіку і портрети Адольфа.\nТут варто зробити короткий екскурс у минуле, до часів формування «Азову» під егідою міністра внутрішніх справ Авакова. Він, як ніхто інший, був причетним до переведення «Азову» із статусу добробату під власне підпорядкування, у систему МВС. Нагадаємо, очолювали тоді підрозділ Білецький і Мосійчук, обидва – діючі нардепи, при чому один з них – під слідством за отримання хабара, заарештований у сесійній залі під час засідання ВРУ.\nСьогодні «Азов» юридично – окремий загін спеціального призначення (ОЗСП) у складі Нацгвардії, який базується під Маріуполем, фактично ж – приватна армія Авакова з бронетехнікою та важким озброєнням.\nЗнаково, що після численних звинувачень «азовців» у пропагуванні неонацистських поглядів, Арсен Аваков виступив на захист власної армії, так прокоментувавши питання про ідеологію, яку сповідує більшість бійців «Азову»: «Так, більшість із присутніх у батальйоні «Азов» хлопців мають своє сприйняття світу. Всякий, хто скаже мені, що ці хлопці проповідують нацистські погляди, носять свастику і так далі, - відверто бреше та займається дурницями. Я багато годин провів із бійцями «Азова» в розмовах. Немає там ні нацизму, ні свастик».\nЗапитання по суті: що ж тоді, на думку Авакова, зображено на фото? А тут ще й такі «не в тему» свідчення волонтерки, учасниці бойових дій та журналіста Олени Білозерської, яка відвідавши «Азов», зазначила: «Патріот України» і СНА (націоналістичні праворадикальні організації – авт.) складають кістяк «Азову». Людей з більш поміркованими поглядами не бентежить сусідство хлопців з витатуйованими рунами і написами типу «100% racist».\nЩо ж тоді правда – відсутність, зі слів Авакова, неонацистів у складі «Азову» чи їх наявність як спеціально продумана «багатоходовочка» північного сусіда для чергових страшилок на «Раша-ТБ»?\nОднак повернемось до останніх подій за участю «азовців» і спробуємо все ж таки розібратись, що є більшою загрозою для України – приватна армія, контрольована з одного кабінету, чи її відсутність.\nНагадаємо, що під час знешкодження банди, яка прикривала свої злочини «службою» в добровольчих батальйонах в зоні АТО, вилучено різне стрілецьке озброєння, в т.ч. кулемет і гранатомети.\nОчевидці подій стверджують, що подальшого конфлікту з членами «Азову» і ймовірного кровопролиття вдалось уникнути виключно завдяки поміркованій позиції СБУ, спецназ якої був готовий штурмувати базу полку. З іншого боку, варто звернути увагу, як «оперативно» виїхав на базу «Азову» Білецький, намагаючись покрити «побратимів».\nПаралельно, використовуючи тісні зв’язки з Аваковим, Білецький спромігся протягнути час і попередити про необхідність термінової зачистки бази «Азову» від речових доказів і наркотиків. Уже після цього, Білецький надав можливість працювати слідчим СБУ на базі «Азову», мотивуючи це тим, що «паршиві вівці є скрізь». А чи не намагався таким чином Білецький відбутися «малою кров’ю» - одним членом полку, до того ж уже мертвим?\nІсторія отримала своє доволі цікаве продовження: для того, щоб максимально «відбілити» полк від підозр у вживанні наркотиків його членами, керівництвом «Азову» терміново було розпочато відповідну внутрішню перевірку. Спочатку було визначено коло потенційних «наркоманів» (18 осіб), яким запропонували добровільно здати необхідні аналізи за свій рахунок, за умови повернення коштів у випадку непідтвердження підозр. Логічно, що «герої» аналізи здавати відмовились, адже наркотики у крові таки залишають сліди надовго. А щоб не утримувати на базі потенційних наркоманів, які у будь-який момент могли стати причиною чергової НП, їх банально, без подальшої перевірки, звільнили. Нагадаю, «Азов» - у складі МВС, яке за законом зобов’язане боротись з наркоманією.\nНайбільш прикрим і таким, що не має права на існування в Україні, є те, що поруч із героями ДАПу, Іловайська, Пісків, Пропасної т.і. під прикриттям АТО і статусу учасників бойових дій виникають і чинять злочини новоявлені озброєні банди. Сьогодні вони просто грабують мирне населення і розстрілюють інкасаторів, завтра зброєю будуть прикривати чиїсь політичні амбіції чи комерційні оборудки. Ще з часом можуть стати регулярними арміями нових квазідержавних новоутворень.\nТакі речі у наш непевний час взагалі важко передбачити, ще важче – убезпечити від таких «героїв» мирне населення. І тільки професіоналізм правоохоронців та розуміння з боку командирів справжніх бойових добровольчих підрозділів можуть гарантувати безкомпромісну боротьбу з цими новоявленими метастазами на фоні війни.\nЗдавалося б, тут усі крапки над «і» уже розставлені. Однак є декілька «але». Тему добробатів і їх можливу участь у псевдополітичному житті України знову активно почали пропагувати діючі депутати. При цьому, погрожуючи «повстаннями добровольців» та «військовими переворотами». Прізвища депутатів відомі – Парасюк, Соболєв, Лещенко та ін.\nСаме вони одразу ж після подій навколо «Азову» і спроби державного перевороту у Туреччині в унісон почали «трубити» мантру на телебаченні про те, що українські добровольці от-от почнуть «повстання проти олігархів» в Україні. Самі при цьому замовчують, що живуть за рахунок тих самих олігархів: Парасюк і Соболєв – на подачки Коломойського, Лещенко – на багаторічному утриманні російського олігарха Григоришина.\nНавіщо у суспільство знову вкидають ідею «революції», для чого розкачують «негатив» на передовій і прив’язують до цього добробати, які воюють на Сході, чому жоден із згаданих депутатів-«ораторів» не розкриває істині наміри і джерела власних статків-подачок, - питання поза межами цього матеріалу, але спонукає до роздумів.\nОднак варто уже зараз зробити однозначні висновки для усіх учасників українського політичного життя:\n- зберігання і використання зброї будь-ким для вчинення кримінальних злочинів – ПОЗА ЗАКОНОМ!;\n- у випадку з «Азовом» очевидним стає той факт, що маргіналізація окремих добробатів за два роки війни вимагає дедалі рішучіших дій правоохоронців, адже насильство, мародерство і розбій – головні вороги дієздатного війська. Демонізація перед мирним населенням вчорашніх героїв - це в першу чергу на руку ворогу. Закон тут один для всіх;\n- тема добробатів і «переворотів» буде активно просуватись в інфопростір особами на кшталт Парасюків, Соболєвих і Лещенків, адже тільки перевибори і постійна нестабільність у країні дають їм можливість залишатись «на плаву» і доїти кошти із спонсорів;\n- масова істерія в інформаційному просторі про тотальну «зраду» і «знищення патріотів» є давно спланованою і системною провокацією саме проросійських «агентів впливу», метою якої є виключно поширення депресивних настроїв у суспільстві та штучне озлоблення учасників АТО на владу у столиці.\nКартина, на перший погляд, вимальовується доволі невтішна, однак варто розуміти головне: ворог зовнішній, розбивши лоба у стіну українського патріотизму і самопожертви бійців ЗСУ та добробатів на Сході, намагається тепер завдати удару зсередини, активно пропагуючи гасла, дуже схожі на більшовицьку пропаганду в царській армії під час Першої світової війни. Більшовики теж розвалили фронт під гаслами «безвладдя царя» та «довгої війни без перемоги». Це все колись було в історії, варто лише не забувати про наслідки. І робити правильні висновки.\nАвтор: Kozha Alex


PepsiCo «Слов'яночка» запрошує на III Всеукраїнський День Молока | PepsiCo Україна\n«Слов'яночка» запрошує на III Всеукраїнський День Молока\n16 серпня 2015 на Співочому полі вже традиційно «Слов'яночка» підтримає захід «День Молока», виступивши в якості партнера. Всі бажаючі зможуть долучитися до цієї корисної соціальної ініціативи, а також скуштувати смачні та свіжі молочні продукти!\nВже третій рік поспіль у Києві пройде III Всеукраїнський День Молока, свято надзвичайно корисного напою, любов до якого передається з покоління в покоління. Цього року захід відбудеться 16 серпня на Співочому полі. Всі гості свята, діти та їх батьки, зможуть відвідати безкоштовні атракціони, міні-ферму і взяти участь у цікавих конкурсах і вікторинах. Більше того, для відвідувачів будуть організовані різноманітні майстер-класи, розіграші подарунків, естафети та святковий концерт. Також в рамках Дня Молока гості заходу зможуть долучитися до благодійної акції «Посилка добра», а найменші відвідувачі — взяти участь у конкурсі дитячого малюнка на тему «Україна майбутнього». Ще одним сюрпризом від організаторів стане фотовиставка «Зірки за здоровий спосіб життя. Я люблю молоко», яка продемонструє ставлення відомих людей до здорового способу життя і правильного раціону харчування.\nЯк партнер заходу і одна з улюблених ТМ українських споживачів, «Слов'яночка» проведе дегустацію своєї молочної продукції, а саме кефіру 1%, ряжанки 4% і сиру 9%. Всі любителі молока зможуть поласувати свіжими і смачними продуктами, особисто переконавшись в їх високій якості. ТМ «Слов'яночка» запрошує всіх відвідати спеціальну фотозону в українському національному стилі, щоб відобразити на фотознімку свої спогади про чудово проведену неділю. А для найменших гостей заходу «Слов'яночка» організовує захоплюючу дитячу зону з цікавими розвагами, а також смачними та корисними ласощами.\nЯкщо ви хочете згадати смак дитинства, який асоціюється у вас зі свіжою молочною продукцією, обов'язково приходьте на свято молока, беріть з собою рідних і близьких і насолоджуйтеся атмосферою добра і позитиву.\nПроведіть День Молока не тільки корисно, але й смачно разом з ТМ «Слов'яночка»!\nМісце проведення: Співоче поле, Печерський ландшафтний парк, вул. Лаврська (м. Арсенальна).\nЧас: 16 серпня, 10: 00-19: 00.\nВхід вільний! Фотозйомка та відеозйомка — безкоштовно.\nОрганізатори заходу: Асоціація виробників молока (АВМ) і соціальний проект «Я люблю молоко».\nПартнер заходу: ТМ «Слов'яночка».


Як побачити, скільки повідомлень є в чаті ▷ ➡ Творча зупинка ▷ ➡\nЯк побачити, скільки повідомлень у чат\nЯк хороший ентузіаст статистики, що ви вмираєте, щоб знати, скільки повідомлень ви обмінялися зі своїми контактами WhatsApp, Telegram чи інші системи обміну повідомленнями? Ви не єдиний: останнім часом, насправді, я отримував кілька таких запитів від своїх читачів, і тому я вирішив розпочати цю тему.\nУ наступних кількох абзацах цієї статті я насправді покажу вам як побачити, скільки повідомлень у чаті вивчення всіх програм, що забезпечують таку функцію (на жаль, не всі), як у мобільному, так і в настільному середовищі.\nТим не менш, якщо ви хочете копати глибше, все, що вам потрібно зробити, це продовжувати читати. Влаштовуйтесь зручно, витрачайте весь час, який вам потрібен, щоб зосередитись на прочитанні кількох наступних рядків, і дотримуйтесь «порад», які я вам дам. Результат вас задовольнить.\nЯк побачити, скільки повідомлень у чаті WhatsApp\nЯк побачити, скільки повідомлень є в телеграм-чаті\nЯк побачити, скільки повідомлень у чаті Instagram\nЯк побачити, скільки повідомлень у чаті гонець\n1 Як побачити, скільки повідомлень у чаті WhatsApp\n2 Як побачити, скільки повідомлень є в телеграм-чаті\n3 Як побачити, скільки повідомлень в чаті Instagram\n4 Як побачити, скільки повідомлень знаходиться в чаті Messenger\nПочнемо цей іспит, з’ясувавши як побачити, скільки повідомлень у чаті WhatsApp. Завдяки функції відомого додатку обміну миттєвими повідомленнями, насправді це зробити зовсім не складно.\nЯкщо ви хочете побачити, скільки повідомлень є в чаті WhatsApp Android Все, що вам потрібно зробити, це перейти до розділу статистики споживання даних програми та перевірити дані, які вас цікавлять.\nЩоб продовжити, відкрийте Додаток WhatsApp на своєму пристрої натисніть на три вертикальні точки у правому верхньому куті та натисніть на плакат Налаштування з меню, що з'явиться на екрані. Тепер на новому екрані, що відкрився, натисніть на Використання простору та даних і натисніть голос Використання файлів.\nПісля цього натисніть на ім'я людини або група на наступному екрані ви можете побачити, скільки текстові повідомлення e аудіоповідомлення присутні в розмові, а також статистичні дані про обмінені контакти, надіслані та отримані фото / відео та будь-що інше. Ви бачили, як легко побачити, скільки повідомлень є в чаті WhatsApp на Android?\nВи хочете побачити, скільки повідомлень є в чаті WhatsApp, діючи як iPhone ? По суті, кроки, які слід виконати, такі самі, як і в попередньому розділі, присвяченому Android.\nПотім запустіть програму WhatsApp, торкніться значка Налаштування (ікона о команда в правому нижньому куті) і на екрані, що відкриється, торкніться значка Використання та архівування даних. Потім натисніть на Використання файлів і грати на ім'я людини або група чию статистику ви хочете бачити.\nНа екрані, який буде показано, ви можете прочитати, скільки текстові повідомлення e голосові повідомлення Вони присутні в розмові, а також усі інші доступні статистичні дані (включаючи обміняні контакти, спільні адреси, мультимедійні елементи чату, наклейки, надіслані та отримані тощо). Проста правда?\nВи хотіли б бачити кількість повідомлень, надісланих через WhatsApp PC ? На жаль, я повинен повідомити вам погані новини: коли я пишу, неможливо побачити, скільки повідомлень є в чаті на WhatsApp, що діє як комп’ютер.\nNi Веб WhatsApp ні клієнт WhatsApp для Windows та MacOS не має для цього функції. Якщо в майбутньому все зміниться, я не припиняю оновлювати статтю, включаючи всі відповідні інструкції.\nЯкщо ви прийшли до цього посібника, щоб знати як побачити, скільки повідомлень є в телеграм-чаті Вони знають, що, на відміну від WhatsApp, розглянута функція дещо прихована, але вона все ще доступна, хоча і лише у мобільній версії програми.\nЩоб продовжити, запустіть програму телеграми на своєму Android-пристрій o Ios/ iPadOS, відкрийте чат щоб зацікавити, натисніть три вертикальні точки розташовано у верхньому правому куті та виберіть Шукати в (вгору Android ) або збільшувальне скло (вгору iOS / iPadOS ).\nПотім введіть символ + в клавіатура і, якщо потрібно, натисніть кнопку пошук у розташована внизу праворуч. Що стосується "магії", внизу екрана ви побачите слова 1 із [загальний обмін повідомленнями в чаті]. Просте, правда?\nЯк побачити, скільки повідомлень в чаті Instagram\nЯкщо ти хочеш знати як побачити, скільки повідомлень є в чаті Instagram Мені шкода сказати вам, що фото соціальна мережа - принаймні на час, коли я пишу цей підручник - не пропонує жодної відповідної функції для цієї мети (хоча вона є частиною тієї самої "родини" WhatsApp, що і також належить Facebook).\nЯкщо в майбутньому Instagram вирішить застосувати для цього корисну функцію, я не припиняю оновлювати статтю, включаючи всі кроки, які потрібно зробити.\nЯк побачити, скільки повідомлень знаходиться в чаті Messenger\nНа жаль, навіть не в гонець Ви можете бачити кількість повідомлень у чаті, оскільки для цього немає корисної функції.\nЯк і у випадку з Instagram, я не припиняю оновлювати статтю, якщо відповідна функція доступна.\n* Мобільні пристрої та програми, Програми для Android, Додатки для iphone, WhatsApp\nЯк повторно активувати YouTube\nЯк відключити облікові записи Google від усіх пристроїв


Найперші людські поселення на території України. Реферат – Освіта.UA\nOsvita.ua Высшее образование Рефераты История Найперші людські поселення на території України. Реферат\nНайперші людські поселення на території України. Реферат\nУкраїна – значить "земля, що лежить скраю". Це дуже влучна назва для країни, розташованої на південно-східному пограниччі Європи, на порозі Азії, по окраїнах Середземноморського світу, з обох боків колись важливого кордону між лісом, де ховалися від небезпеки, і відкритим степом


Р Е Г Л А М Е Н Т Кубку Уманського району з міні-футболу 5х5 (чоловіки) 2017 року серед ветеранів 40 років і старше »\n» Новини » Чемпіонат району » Р Е Г Л А М Е Н Т Кубку Уманського району з міні-футболу 5х5 (чоловіки) 2017 року серед ветеранів 40 років і старше\nР Е Г Л А М Е Н Т Кубку Уманського району з міні-футболу 5х5 (чоловіки) 2017 року серед ветеранів 40 років і старше\nАвтор: Sobolenko від 12-07-2017, 12:28, подивилося: 1247\nмолоді та спорту Уманської\n_______________ Б. Б. Бондар\nГолова Уманського районного\n_______________Ю. В. Танасійчук\nКубку Уманського району з міні-футболу\n5х5 (чоловіки) 2017 року серед ветеранів 40 років і старше\n- популяризації і подальшого розвитку міні-футболу в районі;\n- широкого залучення населення району до систематичних занять спортом;\n- організації дозвілля та здорового способу життя.\nЗагальне керівництво змаганнями здійснює Уманський районний Фізкультурно-оздоровчого спортивного клубу «Колос». Арбітраж змагань здійснюється арбітрами, призначеними ФОСК «Колос».\n3. ЧАС, МІСЦЕ І СИСТЕМА ПРОВЕДЕННЯ\nЗмагання проводяться 05.08.2017\nСклад груп змагань визначаються після підтвердження.\nТермін підтвердження до 24 липня 2017 року.\nЗмагання проводяться в с.Городецьке на майданчику зі штучним покриттям.\nЗмагання проводяться по круговій системі – «кожен з кожним» в одне коло.\nкоманди розбиваються на групи, по чотири або по три команди.\nУ наступний етап виходять команди, які зайняли перші два місця в групі, за 3-4 місце гратимуть команди, які зайняли 2 місце в групі, за 1-2 місце команди, які зайняли 1 місце в групі.\nРозподіл по групах проводиться згідно жеребкування.\nЗмагання на всіх етапах проводяться за правилами гри з міні-футболу\nГравець, якого вилучено – пропускає наступну гру.\n-\tза найбільшої кількості набраних очок ( перемога – 3 очки, нічия – 1 очко, поразка - 0 очок);\n-\tза результатами особистої зустрічі;\n-\tза більшої кількості перемог в усіх зустрічах Кубку;\n-\tкращу різницю забитих та пропущених м’ячів у всіх зустрічах Кубку;\n-\tбільшу кількість забитих м’ячів у всіх іграх Кубку.\nПри однаковій кількості очок у трьох і більше команд перевага надається команді яка має: - Більшу кількість очок в особистих зустрічах Кубку.\n- Краща різниця забитих та пропущених м’ячів в особистих зустрічах.\n- Більшу кількість м’ячів у всіх зустрічах Кубку.\n- Меншу кількість пропущених м’ячів у всіх зустрічах Кубку.\nДо сільських спортивних ігор допускаються сільські жителі Уманського району 1977 року народження і старші, всі учасники представляють лише той населений пункт в якому проживають та прописані (не менше 6 місяців) або працюють в даному селі, уродженці мають право брати участь за команду села, та мають дозвіл лікаря.\nНа гру команда повинна представити заявку (завірену в оргкомітеті) та підтверджуючі документи на гравців до заявки. Забороняється вносити в протокол не заявлених гравців.\nУ заявку дозволяється заявляти 14 гравців, з них в протокол вносяться 12 гравців. В разі не дотримання всіх вимог команді зараховується технічна поразка.\nКоманда виступає в єдиній формі, у м’якому спортивному взутті.\nКоманди-учасники Кубку здійснюють безповоротну фінансову допомогу для відшкодування витрат, пов’язаних з організацією і проведенням змагань (суддівство та медичне обслуговування) в розмірі гривень (після підтвердження команд). Витрати по відрядженню учасників на всіх етапах змагань (проїзд, добові, харчування) за рахунок відряджуючих організацій.\nКоманда-переможець нагороджується кубком, медалями, міні-футбольним м’ячем та грамотою.\nКоманди, які зайняли 2-3 місця, нагороджуються – медалями, міні-футбольним м’ячем та грамотою.\nПоложення про проведення V сільських спортивних ігор Уманського району з волейболу серед чоловіків у 2015році


Якісне пошиття медичних халатів (медичного одягу) у Хмельницькому - Оголошення - УкрБізнес, UB.UA\nЯкісне пошиття медичних халатів (медичного одягу) у Хмельницькому\nХмельницька\tДодано: 26 жовтня 2012 в 12:24 publishПідняти\nТМ "Модний Доктор" пропонує якісні медичні халати власного виробництва!\nКомпанія займається пошиттям медичного одягу з якісного матеріалу за найвигіднішими цінами. Фірма пропонує своїм клієнтам послуги виготовлення різноманітного медичного одягу, як для чоловіків, так і для жінок.\nПошиття медичного халату або одягу розпочинається з процесу підбору дизайну і моделі майбутнього виробу. Враховуються всі професійні спеціалізовані вимоги до медичного спецодягу, залежно від напрямку діяльності (стоматолог, хірург, лікар, медсестра, фармацевт і т.д.). А тоді розглядаються варіанти сучасного крою, які в свою чергу дозволяють візуально приховувати певні недоліки фігури і вигідно підкреслити її привабливість.\nЗавітайте до нас та придбайте якісні та надійні медичні халати від ТМ "Модний Доктор"!


28-06-2018 04:54 | У світі\nКоли сімейство Стокса з Алабами вирушили полювати на алігаторів, вони навіть не підозрювали, що незабаром встановлять світовий рекорд. Тварина, спіймана ними, важила близько 460 кілограмів, інформує Ukr.Media.\nОднак вага крокодила стала не найбільшим потрясінням для людей. Таксидерміст, що планував створити з велетня опудало, особисто відкривав його черево. Побачене всередині змусило всіх присутніх здригнутися від страху!\nЛюдина, яка збиралася обробити крокодила, була майстром у своїй області. Літній чоловік думав, що потрясти його може лише щось дійсно неординарне. Однак такого алігатора він раніше точно не розкривав.\nЗауважу одразу: полювання на плазуна було цілком і повністю законним. У штаті існують певні квоти, слідування яким не загрожує нормальному життю популяції алігаторів.\nНайцікавіше чекало глядачів у шлунку гіганта. По-перше, там вони виявили труп дорослого оленя. Вже він один мав наситити алігатора на довгий час. Але, судячи з усього, велетень мав жахливий апетит!\nОкрім оленя, люди знайшли в алігаторі дві білки. Примітно, що гризунів крокадил проковтнув пізніше. Навіть з його величезною вагою крокодилові точно вистачило б одного оленя.\nТепер ненаситний хижак вже не буде спустошувати округу. А опудало велетня незабаром буде вражати уяву людей.\nСША Полювання Відео Крокодил\nЧоловік хотів побороти страх висоти, а зробив тільки гірше, ідея з тріском провалилася, але падіння було епічним\nУ спробах переселити фобію чоловік поліз на драбину, але полетів вниз головою.\nНаречений вийшов на танцпол, наречена моментально здивувалася, побачивши те, що було прив'язано до його грудей!\nТе, що відбулося далі, було справжнім чаклунством.\n22 Серпня 2018 06:23\n20 Грудня 2020 05:01