Toyota Avensis, Suzuki SX4, Volvo V50, Chevrolet Captiva, Nissan Qashqai 2, Skoda Roomster, Opel Zafira авто » Автоновости\n23-02-2014, 05:02 Toyota Avensis, Suzuki SX4, Volvo V50, Chevrolet Captiva, Nissan Qashqai 2, Skoda Roomster, Opel Zafira авто - в разделе "Тюнинг"\nНа сімейний стан / / Toyota Avensis, Suzuki SX4, Volvo V50, Chevrolet Captiva, Nissan Qashqai 2, Skoda Roomster, Opel Zafira. Автомобілі Що спільного між сімями? Кажуть, все страждають однаково, а ось щасливі всі по-різному. Яка машина доповнить щастя завзятих дачників? А яка машина допоможе зберегти ідилію в тільки що поповнилася родині бізнесмена? Яку машину вибрати, якщо підібраний дітьми на вулиці щеня виріс в 80-кілограмового слона? Відповіді на всі ці запитання дають сім машин, нічим не схожих один на одного, кращих у своїх класах, в базовій комплектації в ціновому діапазоні до одного мільйона рублів (щоб культ сімї не перетворився на культ сімейної машини). Opel Zafira У Європі клас сімейних мінівенів настільки великий, що при всій своїй відносній непопулярності в Росії, майже всі автомобільні компанії тримають в своєму модельному ряду 1-2-3 зразка. І лише тому, що в цих автомобілях співвідношення місткість / ціна найкраще. А розмови про те, що з покупкою мінівена життя закінчується, все-таки сильно перебільшені. Mazda5 (115 л. С. Від 745 000 руб.) І VW Touran (102 л. С. Від 798 243 руб.) Управляються чудово, а у Opel Zafira і зовсім є модифікація OPC (240 л. С.) - На той випадок, якщо батьки відразу вирішили готувати своїх діточок в космонавти. При складених спинках задніх сидінь обєм багажника Зафіри досягає вантажних 1820 літрів. Це дуже багато. Навіть занадто, тому кожен власник мінівена повинен бути альтруїстом, з ентузіазмом сприймає чергове прохання родичів і навіть мало знайомих людей допомогти відвезти на дачу шафа. Або взагалі який-небудь зовсім оригінальний вантаж - благо можливості трансформації салону дозволяють. Практичність має й зворотний бік. Задні сидіння відверто незручні, але на них, за задумом, повинні розміщуватися діти на своїх власних королівських тронах. 1. Спочатку інтерфейс здається заплутаним, але, звикнувши, все виявляється цілком логічним. 2. У салоні просторо, функціонально і дуже нудно. 3. До опельовського важелю поворотників потрібно звикати. 4. Дизельні автомобілі обслуговують не всі сервіси офіційних дилерів, тому більш часті порівняно з бензиновими версіями ТО можуть бути клопітно. 5. Для дизельного двигуна автоматичної коробки передач не поставляється, але і механіка залишає приємне враження Інший, з точки зору дитини і будь-якої нормальної дорослої, більш серйозний недолік - занадто похмура і нудна обробка інтерєру. Виключно чорні і сірі тони більше підходять для спецтранспорту в останню путь, а тут-то життя тільки починається. Зате, правда, не видно плями від томатного соку. Мінімальна вартість Opel Zafira (115 л. С.) Становить 648 000 рублів. Для цієї моделі можна підібрати необхідне додаткове обладнання, починаючи від чохлів і закінчуючи контейнерами з функцією охолоджування і підігріву. Тільки у Citroen цей асортимент нітрохи не гірше, але мінівен C4 Picasso (120 л. С.) Істотно дорожче - від 814 000 руб. Значно дешевше Ford C-Max (100 л. С.) - Від 609 000 руб. У нього є і дизельні версії: 110 л. с. і 136 л. с. Вартість прекрасною дизельної версії Opel Zafira, протестованої нами, починається від 895 400 руб. Дизель, за законом жанру необхідний у сімейному автомобілі, є, звичайно, і у законодавця моди на солярку компанії Volkswagen для мінівена Touran: 105 л. с. від 1036405 руб., 140 л. с. від 1099417 руб., а з DSG Touran стає зовсім найдорожчим - від 1151063 рублів. На Mazda5 дизеля немає, зате є 7-місцева версія (від 857 000 руб.). Любителям французьких машин присвячується Renault Scenic (110 л. С. Від 785 500 руб.). Мінівени в цілому, і Opel Zafira зокрема, підходять тим, хто регулярно перевозить безліч речей, притому габаритних. Задні сидіння, як правило, незручні, тому в далеких поїздках комфортно буде тільки пасажирам у власних дитячих кріслах Skoda Roomster Автомобіль, однозначно нагадує комерційний каблучок, придатний і для сімейного візництва, якщо цей автомобіль Skoda Roomster. Нещодавно у нього зявився серйозний конкурент - Peugeot Partner Teepee з кліренсом від 180 до 200 мм, обємом багажного відділення від 642 до 3000 літрів і ціною від 588 000 рублів. А у Roomster кліренс становить всього лише 140 мм. Але зате в якості опції для нього доступна гігантська панорамний дах за ціною 25 490 рублів, а це означає, що коли мама з татом будуть витягувати з дачної бруду застряглу машину, дитина не буде вередувати, він буде мріяти про те, щоб стати астрономом , астронавтом або на худий кінець астрологом. Skoda Roomster відноситься до класу мікровенов, в якому зібралася маса різних за габаритами і характеристикам однообемников. Там і популярний Nissan Note (від 562 500 руб.), І абсолютно новий, побудований на його платформі Citroen C3 Picasso (499 000 руб.). Там старенький і страшненький Fiat Panda (320 250 руб. За 54 л. С.), Там же новенька і модненько Kia Soul (від 599 000 руб.). 1. Управління музичною системою і системою кондиціонування таке ж просте, як зовнішній вигляд кнопок. 2. Крісла широкі, плоскі і без поперекової підтримки, але, тим не менш, зручні. 3. Екран, на який виводяться свідчення бортового компютера, той же самий, що і на всіх моделях Audi і VW, - непомітний і легко читається. 4. Вибору матеріалу оббивки салону позаздрять багато моделей. (Та, що на зображенні зліва, доступна тільки в недоступній комплектації Scout) В автомобілі Skoda Roomster дивовижна аж ніяк не форма кузова, а форма передніх дверей. Верхній кут надто гострий, а тому надто небезпечний. Якщо виходячи з будь-якої іншої машини і завозить з якимись речами, ми ризикуємо стикнутися лобом об розчинені двері, то Румстер в цій ситуації вибє око. З цими дверима взагалі якось все не заладилося. Наскільки його вікно виглядає ефектно зовні, настільки ж потворно всередині. Справа в тому, що внутрішня дверна панель не має аналогічного вигину, і нам доводиться задовольнятися спогляданням чорного кута. Все це, не будучи смертним гріхом, тим не менше псує загальне хороше враження. Стеля у Румстер високий, салон просторий, а багажник величезний - при тому, що зовнішні габарити відрізняються від Фабії в довжину на якихось 21 см і на 4 см в ширину. Ось вона, міська сімейна машина, як за підручником поєднує в собі компактність і місткість, динамічність і низька витрата палива. У Росії Румстер нещодавно позбувся версії Scout. Сірий пластиковий обвіс, як на машині, що брала участь в нашому тесті, ще можна спробувати пошкребти по засіках у дилерів, якщо комусь здається, що він підвищує позашляхові якості. Якщо дозволити собі додати трохи емоцій, роблячи настільки практичний вибір, як Skoda Roomster, в інтерєрі цього автомобіля неодмінно зявиться велика рідкість для подібних машин - сидіння, оббиті тканиною яскравого блакитного кольору. Skoda Roomster підходить тим, у кого є собаки чи хобі, що вимагає великого багажника; тим, хто шукає компактний, але місткий автомобіль, а також інженерні рішення Volkswagen за нижчою ціною Nissan Qashqai 2 Так завжди буває: хтось висловлює ідею, а хтось доводить її до досконалості. Міні-кросовер Nissan Qashqai був першим. Слідом за ним потрусили і Ford Kuga, і VW Tiguan, і Renault Koleos. Вони новіше, а в чомусь і досконаліше. Але на безумовному, безмежному і, здається, вічний успіх японського першопрохідника це ніяк не позначається. Покупці однозначно знають, що їм потрібно. А потрібен їм Nissan Qashqai, і неважливо, що альтернативи вже зявилися, вони знають одне: Qashqai, та Qashqai. Мабуть, в компанії Nissan є блискучі фахівці не тільки по бездоріжжю і маркетингу, але ще і з гіпнозу. Але все це не має ніякого значення. Важливо лише одне - тепер Nissan Qashqai став ще й плюс два. Тобто дітей у сімї, обзавівся цією машиною, тепер може бути просто не злічити. 1. Оглядовість через дзеркало заднього виду погана, але допомагають парктронік і камера заднього виду. 2. Висока посадка дозволяє багатьом водіям відчувати себе більш впевнено за кермом. 3. Особливу увагу до музики приділено в комплектації SV. Безліч кнопок і значків лякає. 4. У режимі 2WD автомобіль передньопривідний, в Auto задні колеса підключаються автоматично при необхідності, Lock - імітація блокування центрального диференціала. 5. На маленькому круглому дисплеї маса інформації Тато з мамою спереду, троє дітей на задньому сидінні і ще двоє в багажнику. Садити дітей в багажник придумали давно і, мабуть, неспроста, а, наприклад, у виховних цілях - замість комори. Немає жодного автомобіля, крім автобуса, де третій, опціонний ряд сидінь не був би схожий на цирковий снаряд. Безперечно, маленькі діти там вмістяться фізично, але очевидно також і те, що провести там більше пари хвилин вони точно відмовляться. Там тісно, ??темно і нудно. Там холодно, жарко або душно. Там шумно і тряски. І, скільки зірок EuroNCAP не давай, не надто безпечно. Однак Qashqai 2 - це більше, ніж третій ряд сидінь. В дійсності це Qashqai, збільшений то тут на десятки міліметрів, то там на десятки сантиметрів. Причому не просто розтягнутий в довжину - щоб костюмчик сидів, кузов скроєний наново. Трохи більше місця над головою, трохи більше місця для ніг задніх пасажирів, трохи більше місця для багажу. Трохи більше вартість - від 777 000 рублів замість 726 000. Що з цього відчувається більше - питання, на яке оптимісти й песимісти дадуть протилежні відповіді. Базова вартість повнопривідної версії складає 936 000 рублів, а з варіатором ще на 40 000 дорожче. Це серйозне поповнення до ціни, але ще більш важливе додавання до машини. Кліренс в 200 мм так і просить повний привід, а варіатор допомагає рухатися автомобілю дійсно плавно. Якщо фінальна вартість Qashqai вашої мрії виявляється занадто високою, варто звернути увагу на інший бестселер від Nissan - місткий мікровен Note або ще більш місткі мінівени інших марок. Nissan Qashqai 2 підходить тим, кому близька ідея компактного міського кросовера, і тим, хто небайдужий до цієї машини. Всім іншим сподобаються кліренс 200 мм, можливість повного приводу і варіатор Chevrolet Captiva Купити середньорозмірний повнопривідний позашляховик менш ніж за мільйон рублів практично неможливо. А адже існує думка, що якщо в родині народився хоч одна дитина, то без подібного автомобіля не прожити. Від тяжкого положення рятує Chevrolet Captiva за ціною від 903 700 рублів. А також споріднені йому Opel Antara (від 857 900 руб.), Mitsubishi Outlander XL 2.4 (від 899 000 руб.) І Kia Sorento (від 839 990 руб.). Основне питання полягає в тому, скільки ці автомобілі будуть коштувати в фінальній комплектації з урахуванням мінімальних опцій. З цієї слизької цифри випливає ще одне питання: а чи так потрібно возити дітей неодмінно по бездоріжжю? А інакше навіщо потрібен позашляховик? Він місткий, а також він надійний в плані активної і пасивної безпеки. 1. Навіть при максимальному рівні комплектації інтерєр цього американсько-корейського кроссовера залишається простуватим і невигадливою, що, однак, йому анітрохи не шкодить. 2. З водійського місця габарити машини відчуваються добре. 3. Потужність в 230 л. с. втрачається через анахронічних автомата. 4. Гальмо стоянки тут ручник, а не педаль, як у більшості американських машин 5. За своїми споживчими властивостями Captiva не сильно програє своїм більш дорогим однокласникам Так, але можна і посперечатися. Дитина - не слон, а доладна дитяча коляска - не платтяна шафа. У плані активної безпеки гарною підмогою є голова водія, здатна приймати вірні рішення і не переоцінювати свої здібності і здібності свого автомобіля. А пасивна безпека дитини - це багато в чому правильно підібране і коректно встановлено-ное дитяче крісло. А позашляховик - для тих, у кого дійсно вистачає на нього, а ще й йому на бензин, грошей, а також для тих, хто дійсно часто їздить по дійсно поганим дорогам. Дати пораду, що вибрати - Chevrolet Captiva або Opel Antara, - не зможе ніхто. Це одна і та ж машина, яка, за словами співробітників GM, по-різному налаштована. Крім формальних, нічого не значущих моментів, виявити принципову різницю не представляється можливим через відсутність оної. У інших близнюків - Mitsubishi Outlander XL 2.4 і Peugeot 4007 - карти зовсім різні. Японський позашляховик в базовій версії дешевше французького, а виглядає при цьому зрозуміліше. Зате у нього немає жвавого і економічного дизеля, як на 4007, у нього є тільки ненажерливий бензин. Простенький інтерєром і трохи брутальний зовні позашляховик Chevrolet Captiva не прагне здаватися чимось більшим, ніж є насправді. Цим він і хороший. У топовій версії з 3,2-літровим двигуном, автоматом і шкіряним (практичним) салоном він здається добре збалансованим автомобілем без надмірностей і без серйозних недоліків. У такому вигляді він коштує вже переконливо - 1205500 крб. Chevrolet Captiva підходить тим, хто більш впевнено почуває себе за кермом великого автомобіля; тим, хто вважає, що великий автомобіль - гарантія безпеки; тим, хто багато їздить по поганих дорогах або часто вибирається на природу; тим, хто всією родиною мандрує Volvo V50 Універсал Volvo V50 в протестованої нами комплектації коштує 2013892 руб. Це, звичайно, не за правилами, але ціна базової версії моделі (двигун обємом 1,6 л) починається від 902 300 руб. До того ж тест сімейних автомобілів без представника марки Volvo - просто нонсенс. З тих пір, як в 1959 році саме компанія Volvo вперше випустила серійні автомобілі, обладнані ременями безпеки, машини під цією маркою вважаються еталоном в області пасивної безпеки. Однак за останні 50 років багато компаній змогли наздогнати і як мінімум не відставати. Ось у чому автомобілі Volvo є безперечним еталоном, так це в питанні безпеки пасажирів від ризиків алергічної реакції на матеріали салону автомобіля і повітря в ньому. (Повне дослідження теми автомобілі для алергіків - у Автомобілі 6/2009.) 1. Із зовсім простій машини Volvo можна зробити абсолютно шикарний автомобіль. 2. Незалежно від матеріалів оздоблення інтерєру та дизайнерських рішень, салон Volvo гранично безпечний для алергіків і астматиків. 3. Меню бортового компютера русифіковане. 4. Задні сидіння, трансформуючись, можуть безпечно використовуватися дітьми. 5. Список опцій самого різного толку не має кінця Намалюйте узагальнений портрет середньостатистичної європейської сімї. Відчайдушний лабрадор, веселі, котрі граються дітлахи в яскравих кольорових костюмчиках, ставний чоловік і чарівна молода жінка, які, обнявшись, картинно милуються заходом. Чогось не вистачає? Так, універсала Volvo V50, припаркованого біля зеленої галявини. Або Volkswagen Passat Variant. Можливо, універсала Audi A4? Можливо! Можливо, і Mazda6 універсал. Але тільки універсал! А тепер загляньте на яку-небудь вечірку на честь заручин (тепер це модно)! Припустимо, нареченого звати Діма Мельников, а наречену, наприклад, Наташа Корнійко. Зараз Наташа їздить на кабріолеті Мерседес, але раз була заручини на європейський манер, то після весілля їздити їй за продуктами на Volvo V50. Нікуди не дінешся, процес запущений. У кіно був би хепі-енд, а в них щастя буде продовжуватися. Адже на V50 дійсно дуже приємно їздити. Як не дивно, але в управлінні ця машина краще, ніж її більш популярний в нашій країні прототип S40. Сімейні - саме точне і повне визначення, яке можна дати автомобілям Volvo. Це і комплімент, і докладний, незважаючи на лаконічність, опис. Ні в одній іншій компанії немає задніх сидінь, які в секунду трансформувалися б в дитячі крісла. Передній край нижньої подушки зміщується вгору і назад, забезпечуючи високе положення дитини для оптимального функціонування ременів безпеки і підголівників. Природно, в автомобіль можна встановити спеціальне дитяче крісло безпеки. Фахівці Volvo вважають найбільш правильним садити дитину в кріслі проти руху машини. Універсал Volvo V50 підходить тим, хто піклується про свою безпеку та безпеку свого здоровя; тим, хто віддає перевагу шведський дизайн і високо цінує шведські ноу-хау; тим, хто шукає автомобіль високого класу за більш-менш демократичною ціною Suzuki SX4 Хетчбек Suzuki SX4 - унікальний автомобіль. По-перше, це найдоступніший за ціною автомобіль з повним приводом. По-друге, це найбільш компактний автомобіль з кліренсом 190 мм. Що робити з цим багатством, питань не виникає: звичайно ж, паркуватися на заметі і їхати на дачу. Якщо ні того, ні іншого душа не вимагає, можна вибрати і передньопривідну версію з кліренсом 175 мм. Гурманам пропонується навіть седан, який виглядає так само, як і всі інші хетчбеки, у яких ні з того, ні з сього на заду схопився багажник. Машини випускаються в Японії і в Угорщині, причому японські (передньопривідні з 5-ступінчастою механікою і 4-ступінчастим автоматом) коштують дешевше угорських. Повнопривідні робляться в Угорщині і бувають тільки на механіці. Двигун обємом 1,6 літра (107 л. С.) Не справляє враження розлюченого звіра, хоч і ричить від будь-якого натискання на педаль газу. Так що не варто боятися, це дуже мила, тиха і дружелюбна машинка. 1. Простий пластик, непретензійних дизайн, але ергономічно і зручно - все, як традиційно було в японських автомобілях. 2. У сидінь немає ні поперекової, ні бічної підтримки, зате на них поміщаються люди різної комплекції. 3. 4. 5.


Новини - Туристичний довідник Карпат • turizm-karpaty.com.ua\nНовини - Туристичний довідник Карпат :\nКарпати — це прекрасне місце для Вашого зимового і літнього відпочинку. Ми доклали максимум зусиль для того, щоб зібрати всю достовірну інформацію про відпочинок у Карпатах.\nНаш сайт — це найбільший каталог, де Ви знайдете деталізований опис готелів Карпат, котеджів, баз відпочинку, приватного сектору, дитячих таборів у Карпатах. На сьогодні нам вдалось зібрати більше ніж 2300 туристичних об'єктів для відпочинку в Карпатах. Ми дбаємо про Ваш відпочинок!\nНа нашому сайті Ви знайдете всю необхідну і достовірну інформацію про відпочинок у Карпатах. У нас Ви знайдете не тільки готелі Карпат, садиби, котеджі, чи бази відпочинку у Карпатах, але й он-лайн карти, повний перелік баз відпочинку в приватному секторі Карпат, gps-координати готелів, баз відпочинку, котеджів, туристичних пам'яток Карпат; а також афішу новин, видатних подій, фестивалів, що часто проходять в Карпатах, і в Закарпатті. Ви дізнаєтесь, коли розпочинається відкриття літнього, чи зимового сезону в Буковелі, Яремче тощо.\nНаприклад, відпочинок в Закарпатті — це незабутня мандрівка в мальовничу Долину Нарцисів, можливість побачити на власні очі цвітіння сакури, це і фестиваль сиру і вина, фестиваль наречених, фестиваль голубців, - безліч цікавої і актуальної інофрмації.\nНа Туристичному довіднику Карпат Ви знайдете всю необхідну інформацію про відпочинок у Карпатах: готелі у Карпатах, бази відпочинку Карпат, садиби та приватні котеджі Карпат, вичерпну і достовірну інформацію про готелі Карпат: карти, фото, опис номерів, контакти, вартість номерів, послуги, відгуки відвідувачів.\nВсі готелі Карпат, бази відпочинку Карпат і приватний сектор Карпат періодично перевіряються співробітниками нашого сайту на відповідність і достовірність інформації, надання послуг.\nУ розділі кожного окремого району Карпат окремо винесені готелі, бази відпочинку, а також приватні садиби та котеджі. Неймовірно красиві і мальовничі Карпати надають Вам унікальну можливість обирати той відпочинок, який Вам найближчий до душі: від баз відпочинку до зеленого туризму Карпат.\nДля Вашого відпочинку у відповідних розділах сайту також подається інформація про місця відпочинку конкретної місцевості, з обов'язковим зазначенням ресторанів або колиб, визначних туристичних пам'яток Карпат, водоспадів, річок, озер, цікавих місць, карт місцевості Карпат, фотографій, схем проїзду. Одним словом, все для відпочинку у Карпатах.\nЗимовий відпочинок у Карпатах: на сайті розміщені всі гірськолижні курорти Карпат, схематично всі витяги, схеми спусків і схилів для катання на лижах, опис гірськолижних трас і карти навігації у Карпатах.\nУ розділі кожного району окремо знаходяться готелі, <b>бази відпочинку</B> та окремо приватні садиби та котеджі. Карпати надають можливість ВАм вибирати відпочинок на любий смак, від бази відпочинку до зеленого туризму Карпат.


Продовжується робота Ради регіонального розвитку в Ананьївському районі.\n06 лютого 2019 року керівник апарату районної державної адміністрації, заступник голови Ради регіонального розвитку в Ананьївському районі Валерій Крижан, разом з начальником управління економіки та розвитку інфраструктури райдержадміністрації Ольгою Касімбековою та начальником відділу комунікацій з громадськістю райдержадміністрації Світланою Байкаловою побували в Кохівській сільській раді, де було оглянуто об’єкти, ремонтні роботи по яких було проведено протягом 2014-2018 років, а також оглянуто об’єкти, які потребують капіталовкладень та є пріоритетом у роботі сільської ради на 2019-2021 роки.\nЧи не найбільшим досягненням, на думку Кохівського сільського голови Станіслава Рейтора є відкриття, після 18-річного руйнування, капітально відремонтованого приміщення дитячого дошкільного закладу «Берізка». Сьогодні наймолодші жителі сіл Кохівка, Шелехове та Великобоярка, виховуються та навчаються в гарних, теплих, затишних кімнатах. Відпочивають у прекрасних, облаштованих новими меблями, спальних кімнатах. Снідають, обідають та полуднують у чудовій столовій. А, вихователі та персонал дошкільного закладу у постійному пошуку нових форм та методів роботи з дітьми. Подвір’я закладу облаштовано тротуарною плиткою та має багато розважальних ігрових зон для відпочинку та розвитку дітей.\nЗначної уваги було приділено проведенню поточних ремонтів закладів культури. Так, абсолютного нового та привабливого вигляду набула глядацька зала Шелехівського сільського Клубу. Придбано нову апаратуру, облаштовано сцену, встановлено нові стільці для 110 глядачів.\nРозпочато ремонт приміщення сільського Будинку культури в с.Кохівка. Продовження капітального ремонту даного приміщення є серед пріоритетів на найближчі роки.\nЗ турботою про усіх жителів громади було вжито заходів щодо будівництва підвідного газопроводу високого тиску РО 6 МП. Сьогодні блакитним паливом користуються багато жителів сіл сільської ради,\nЗа словами Станіслава Рейтора, вживалися заходи з поточного ремонту доріг, у тому числі переїздів від с.Шелехове до с.Великобоярка. Роботи у даному напрямку продовжаться і надалі.


Майкл Бей (Michael Bay) біографія режисера, фото\nІм’я: Майкл Бей\nДата народження: 17 лютого 1965 р. (51 рік)\nБіографія Майкла Бея\nМайкл Бенжамін Бей – режисер і продюсер, успішний працівник кіноіндустрії США. Бей по праву вважається самим касовим режисером не тільки в своїй країні, але і у всьому світі.\nДитинство і родина Майкла Бея\nМайкл Бей народився в лютому 1965 року, в Лос-Анджелесі, штат Каліфорнія. Відразу ж після народження Бея мати, з невідомих нікому причин, відмовилася від цілком здорового малюка. Хто був батьком хлопчика, точно ніхто не знає. На щастя для Бея, він потрапив не в притулок для сиріт, а був узятий у сім’ю, де і був вихований прийомними батьками.\nЯк більшість дітей, які виросли в прийомних сім’ях, ставши дорослою і самостійною людиною, Майкл захотів дізнатися, чия кров тече в його жилах. Йому вдалося розшукати свою матір. Але яке ж було його здивування, коли на запитання про батька, мати відповіла, що, можливо, їм є легендарний режисер Джон Франкенхаймер.\nМолодий і гарячий Майкл вирушив до передбачуваного батька. Франкенхаймер не став категорично заперечувати свого батьківства, а запропонував зробити аналіз ДНК. Результати аналізу показали, що Франкенхаймер не є біологічним батьком Майкла Бея. Новина засмутила Майкла, оскільки він вважав, що дуже схожий на знаменитого режисера, і тому не повірив показаннями експертизи.\nПрийомні батьки Майкла хлопчика віддали в школу CrossroadsHiqh. Майкл ріс дуже товариським і комунікабельним дитиною. У нього було багато друзів. Разом вони проводили вільний час і, ще будучи підлітками, всерйоз захопилися відеозйомкою. З цього часу Бей не розлучається з кінокамерою.\nУ п’ятнадцять років хлопець влаштувався на роботу в компанію «Лукасфильм» помічником декоратора. Він з захопленням стежив за роботою режисерів і акторів. Поправляючи софіти або готуючи каву Стівену Спілбергу , Майкл, як губка вбирав усе, що відбувалося на знімальному майданчику: так і сформувалася чітка життєва мета – стати кінорежисером.\nЗакінчивши школу, Бей поступив в коледж художнього дизайну у місті Пасадені. Успішно закінчивши коледж, Майкл продовжив навчання в Уэслианском університеті мистецтв штату Коннектикут. Закінчивши університет у 1986 році, Бий одразу ж влаштувався працювати за фахом.\nКар’єра Майкла Бея, фільмографія\nВже через тиждень після закінчення навчання в університеті Майкл починає знімати музичні кліпи та рекламні ролики для компанії Propaqanda Films.\nПрацюючи в компанії Бей знімає кліпи для таких відомих музикантів, як Тіна Тернер, Донні Осмонд, Річард Маркс. Але Майкл не зупинився на досягнутому і став займатися зйомками роликів, які рекламують продукцію відомих і затребуваних брендів – Nike, Reebok, Budweiser, Coca-Cola.\nНезабаром і ця робота перестала цікавити режисера-початківця. Бей став замислюватися про зйомки фільмів.\nІнтерв’ю з Майклом Бейем Першою картиною, яка принесла режисерові світову славу, стала стрічка «Погані хлопці», знята в 1995 році. У фільмі знімалися відомі актори: Уілл Сміт, Теа Леоні, Мартін Лоуренс. Картина стала своєрідним трампліном у кар’єрі Майкла Бея.\nДалі пішов другий проект – кінофільм «Скеля», який при бюджеті в $75 000 000 приніс касові збори на суму в $335 062 621.\nПісля цього режисер став спеціалізуватися виключно на високобюджетних бойовиках і використовувати під час зйомок величезна кількість спецефектів.\nНадії на подальший успіх не виправдалися: фільм «Армагедон» не отримав схвалення критиків і приніс режисерові дві сумнівні перемоги в номінаціях «Найгірший фільм» і «Найгірший режисер» «Золотої малини».\nМайкл Бей сумує за Трансформерам Незважаючи на це, режисер не падає духом і вже на наступний рік знімає вісім повнометражних картин. В результаті йому вдається зайняти сьоме місце в рейтингу найбільш касових режисерів Голлівуду.\nАле і у Бея траплялися невдачі. Наприклад, фантастичний бойовик «Острів» не виправдав сподівань ні самого режисера, ні фанатів, ні критиків.\nНагороди Майкла Бея за внесок у кінематограф\nУ 1995 році Майкл Бей отримав нагороду Гільдії режисерів США як «Режисер року». Серед нагород кінорежисера і кілька премийMTV Video Musik Awards.\nЦікавим фактом є те, що Бей – єдиний режисер, якому двічі дозволили зняти запуск космічного шатлу для зйомок фільмів «Армагедон» і «Трансформери-3».\nКращими фільмами Майкла критики вважають такі відомі картини, як «Перл-Харбер», «Трансформери», «Трансформери: Помста занепалих» та інші. З цим режисером працювали такі зірки, як Бен Аффлек, Джош Хартнетт, Шайа Лабаф, Меган Фокс,Джош Дюамель та інші.\nОсобисте життя Майкла Бея\nРежисер ретельно приховує все, що пов’язано з його особистим життям. Принаймні, невідомо, скільки разів був одружений Майкл і був одружений взагалі.\nДостовірно відомо лише те, що Бей є власником двох особняків, які придбав на зароблені гонорари. Один з них знаходиться в рідному місті Майкла – Лос-Анджелесі, інший – в Майамі. Любить собак, разом з ним живуть два мастифа Костолом і Грейс.\nМайкл Бей сьогодні\nВ даний час Майкл Бей знаходиться на піку популярності і продовжує знімати картини. Правда режисер зізнався, що йому набридло знімати дорогі фільми.\nОстанньою роботою режисера є «маленький особистий проект», в якому використано мінімальну кількість комп’ютерної графіки та спецефектів.\nНещодавно Майкл купив компанію з виробництва спецефектів Digital Domain. А в перспективі знаменитий режисер хоче створити компанію, яка буде знімати фільми жахів.\nТом Беренджер (Tom Berenger) біографія актора, фото, особисте життя\nТото Кутуньо (Toto Cutugno) біографія, фото співака\nУле-Ейнар Бьорндален (Ole Einar Bjorndalen) біографія, фото, особисте життя, сім’я і його дружина


В Чехії з четверга послаблять обмежувальні заходи: відомо, які заборони скасують | Новини Закарпаття - pershij.com.ua\n30.11.2020 08:06 247 0\nУряд одноголосно вирішив послабити протиепідемічні заходи: у четвер країна перейде з четвертого рівня ризику на третій.\n«Після обмежень магазини, служби і ресторани зможуть відкритися», - сказав міністр охорони здоров'я Ян Блатні.\nКомендантська година буде скасована, і магазини знову працюватимуть по неділях. За словами Блатні, підприємці зможуть скористатися відстрочкою на чотири дні для підготовки до відкриття. Блатні повторив, що на більш високих рівнях протиепідемічної системи PES заходи повинні координуватися в масштабах всієї країни. Сьогодні індекс протиепідемічної системи PES залишається на рівні 57 пунктів зі ста сьомого дня поспіль, що дозволяє уряду ухвалити рішення про перехід з поточного четвертого на третій рівень епідемічної небезпеки. Це означає, наприклад, відкриття ресторанів, всіх магазинів і підприємств обслуговування, а також скасування обмежень на вільне пересування людей в нічний час. На вулиці можуть збиратися до 50 осіб замість нинішніх шести, заборона на вживання алкоголю в громадських місцях буде скасована, навпаки, збережеться зобов'язання носити маску у всіх закритих приміщеннях і в окремих громадських місцях. Заходи і раніше будуть застосовуватися до всієї країни. Це випливає з підготовленого Міністерством охорони здоров'я переліку заходів. Прийдешнє ослаблення заходів шкіл не торкнеться. Міністерство освіти оголосило, що з понеділка школи працюватимуть в рамках четвертого етапу протиепідемічної системи. Всі магазини одягу та взуття будуть відкриті без карантину У четвер відкриються всі магазини і торгові центри. Будуть застосовуватися обмеження по площі для кожного клієнта. Одяг і взуття, які міряли покупці, не потрібно буде ізолювати протягом 24 годин. Діючу заборону на недільні продажі також буде скасовано. У магазинах і торгових центрах на покупця має припадати 15 кв. м робочої площі. Дотримання двометрових відстаней між людьми буде обов'язково. У торгових центрах можна буде відкривати обідні зони, ресторанам буде дозволено продавати їжу тільки через вікно. Дитячі куточки залишаться закритими. У правилах для магазинів остаточно відмовилися від планового карантину приміряного одягу і взуття. За словами міністра промисловості і торгівлі Карела Гавлічек, на цю тему велася бурхлива дискусія. За його словами, чіткої єдиної думки про термін ізоляції не було. Хтось пропонував 24 години, хтось 48 годин, на думку деяких експертів, вистачило б кількох годин. Однак, за його словами, такий захід не діє в більшості зарубіжних країн. За словами Гавлічек, уряд не рекомендує відкривати ринки, але і не забороняє їх. Він залишає рішення муніципалітетам і муніципальній владі. До різдвяних ярмарок будуть застосовуватися ті ж правила, що і до фермерських ринків, тобто відстань між прилавками становить чотири метри. Вживання їжі і напоїв на території заборонені. Для сфери послуг не потрібно подвійного захисту особи У четвер зможуть відновити роботу всі служби. Персоналу потрібно використовувати маску або респіратор. Уряд не пропонує подвійний захист особи, тобто одночасне використання маски і захисного екрана. Можна буде відкрити перукарні, салони краси і масажу, педикюр і манікюр знову стануть доступні. Також можуть відновити роботу тату-студії та студії пірсингу. Відкриття стосується і фотопослуг. У сфері послуг, також як і в магазинах, діє обмеження в 15 кв. м на одного клієнта. Дітей до 15 років не слід включати в число клієнтів. При цьому людям доведеться дотримуватися двометрової дистанції навіть в черзі. Клієнти повинні будуть носити маску або респіратор. Вони зможуть зняти її, наприклад, для фотозйомки. З четверга ресторани будуть заповнені на 50% Пункти громадського харчування в четвер також зможуть відновити свою роботу. Вони будуть відкриті з 06:00 до 22:00. Можна буде обслуговувати тільки тих, хто сидить, за одним столом можуть сісти максимум чотири людини. Кількість гостей повинно бути не більше 50% від загальної місткості. До сих пір в ресторанах можна було продавати їжу тільки через спеціальні вікна і до 23:00. Однак, за словами президента Асоціації готелів і ресторанів Чеської Республіки Вацлава Старек, на них припадає від 10 до 15% продажів у порівнянні зі звичайними операціями. За його словами, у компаній більш високі витрати на упаковку харчових продуктів і гігієну. Згідно з постановою уряду про боротьбу з коронавірусом, 14 жовтня гастрономічні заклади повинні були бути закриті для відвідування. За даними бізнес-асоціацій, третина ресторанів була закрита через пандемію коронавірусу і урядових заходів, при цьому до 50% підприємств харчової промисловості опинилися під загрозою банкрутства. З четверга музеї та галереї можуть бути частково відкриті З четверга музеї та галереї зможуть частково відкритися для публіки. На третьому етапі протиепідемічної системи галереї і музеї можуть відкриватися на чверть своєї місткості. Минулого тижня готувалися до відкриття великі музеї, наприклад, Національна галерея в Празі і Національний музей. Відповідно до системи PES, деякі пам'ятники також можуть бути відкриті, але їх необхідно відвідувати групами до десяти чоловік. З четверга кількість людей на богослужінні буде залежати від розмірів церкви. Про це заявив міністр охорони здоров'я Ян Блатні після засідання уряду.\n«Служби влаштовуються не тільки через Адвента, вони будуть визначатися не абсолютною кількістю людей, а місткістю церкви», - сказав він.\nПовинно застосовуватися правило 15 кв. м на одну людину. На третьому етапі також можуть бути відкриті бібліотеки, які до сих пір могли працювати тільки за принципом вікна видачі. З четверга вони зможуть працювати при дотриманні правила 15 кв. м площі на одну людину, а клієнти будуть дотримуватися дистанції в два метри. Книжкові магазини теж повинні бути відкриті в такому ж режимі. Однак для театрів і кінотеатрів з переходом на третій етап протиепідемічної системи нічого не змінюється. Театри можуть репетирувати і транслювати свої спектаклі. Минулого тижня представники аудіовізуальної індустрії звернулися до міністра охорони здоров'я з проханням перевести кінотеатри в категорію третього ступеня в рамках протиепідемічної системи PES, щоб вони могли відкриватися одночасно з ресторанами. За їх словами, кінопокази не є частиною живої культури, і вони вважають, що творці системи про них забули. В іншому випадку, на їхню думку, мова йде про перевагу однієї частини підприємців за рахунок інших. За словами представників аудіовізуальних асоціацій, кінотеатри можуть захистити своїх клієнтів так само, як оператори ресторанів. Минулого тижня Національна галерея в Празі заявила, що якщо вона відкриється, то посилить безпеку і збільшить кількість співробітників, щоб краще контролювати пересування відвідувачів. Також галерея планує продовжити години роботи виставки робіт Рембрандта з понеділка по неділю з 09:00 до 21:00. Решта виставки та експозиції будуть відкриті у визначені години роботи з вівторка по неділю з 10:00 до 18:00, по середах до 20:00. Блатні: Чеська республіка до кінця року вийде на третій рівень Малоймовірно, що Чехія досягне рівня нижче третього ступеня протиепідемічних заходів до кінця року, сказав блатних після засідання уряду. За словами Блатні, школи перейдуть на третій рівень не раніше наступного понеділка, тобто з 7 грудня.\n«Вкрай малоймовірно, що до кінця року ми вийдемо на стадію нижче третьої», - сказав Блатні.\nПрогнози міністерства охорони здоров'я не можуть оцінити вплив, який проявить на розвиток епідемії ослаблення заходів, яке відбудеться в четвер. За словами Блатні, в кінці року у нас буде часуоцінити діючу протиепідемічну систему PES і необхідність внесення в неї змін. Блатні також сказав, що потрібен якийсь час, щоб встановити правила для шкіл, тому вони не будуть переходити на більш м'який рівень заходів в четвер. Третій етап означає, що для учнів другого ступеня початкових шкіл, середніх шкіл і вищих професійних навчальних закладів буде введено чергування тижневого денного навчання. Читайте також: Народний депутат від «Слуги народу» повідомив з якого числа Кабмін введе повний «локдаун» Будьте в курсі з “ПЕРШИЙ.com.ua” – приєднуйся до наших каналів у Telegram та Viber, а також підписуйся на сторінку в Instagram


Навчання: Внутрішній аудитор процесу відповідно до вимог VDA 6.3 (онлайн-навчання). - Якісна Австрія - Польща\nВнутрішній аудитор процесу відповідно до вимог VDA 6.3 (Інтернет-навчання).\nVDA 6.3 - це постанова до проведення ефективних перевірок процесів, вимаганих великою кількістю замовників в німецькому ланцюжку поставок автопродукції. Вона зосереджена на аудиті процесу від розробки продукції до масового виробництва.\nСертифікат "Внутрішній аудитор процесу згідно з VDA 6.3", виданий Quality Austria Polska\nЦей курс знайомить вас із процесуальним підходом в аудиті. Це дозволить вам зрозуміти аудит процесу та надати вказівки щодо його застосування. Ви дізнаєтесь про вимоги та концепції аудиту та отримаєте глибоке розуміння того, як користуватися опитувальником VDA 6.3.\nЦе дводенний (16-годинний) практичний тренінг, під час якого:\nВи отримаєте вичерпні знання про методологію роботи внутрішнього аудитора, а також так званого стороннього аудитора (який проводить аудити третьої сторони у постачальників) з урахуванням вимог німецької автомобільної промисловості (VDA).\nви дізнаєтесь про вимоги постанови VDA 6.3 та навчитесь їх інтерпретувати;\nви дізнаєтесь про життєвий цикл товару згідно з VDA;\nви дізнаєтесь про аналіз ризиків в автомобільній промисловості;\nви дізнаєтесь необхідні компетенції та кваліфікацію аудиторів;\nви зрозумієте, що таке процесний підхід в аудиті;\nВи дізнаєтесь, як спланувати аудит нових постачальників, місць або технологій за допомогою VDA 6.3\nви будете практикувати використання анкети VDA 6.3;\nви отримаєте практичні навички з підготовки та проведення аудиту процесу згідно з VDA 6.3;\nви дізнаєтесь, як підготувати фактичні та повні звіти після аудиту процесу згідно з VDA 6.3;\nви дізнаєтесь, як розумно ініціювати та / або оцінювати дії, вжиті компанією / постачальником, спрямовані на її вдосконалення, на основі висновків проведених аудитів;\nВи підтвердите набуті знання та компетенції, отримавши сертифікат "Внутрішній аудитор процесу згідно з VDA 6.3".\nЧОМУ ПОТРІБНО ВИБРАТИ VDA 6.3 НАВЧАННЯ?\nЕфективне засвоєння знань та набуття практичних навичок надасть вам:\nнаш тренер, який - завдяки багаторічному досвіду i проведенню понад 100 аудитів в автомобільній промисловості та закінченню Академії Тренерів - надасть вам знання про з перших вуст і зосередиться на тому, що з точки зору вашої роботи може виявитись найкориснішим та найціннішим.\nучасть у невеликих групах навчання (до 10 осіб) з акцентом на практиці;\nможливість обговорити та отримати відповіді на питання, які вас турбують;\nРобота над тематичними дослідженнями.\nОсоби, які є або можуть нести відповідальність за проведення внутрішнього аудиту згідно з VDA 6.3;\nОсоби, які є або можуть нести відповідальність за проведення аудиту в ланцюгу поставок (аудитори третьої сторони) згідно з VDA 6.3;\nПрацівники, відповідальні за контакти з постачальниками (наприклад, за їх вибір, здійснення конкретних покупок тощо);\nАудитори, які хочуть розширити свої знання та компетенції в галузі аудиту систем та виробничих процесів;\nПовноважні представники системи управління відповідно до ISO / TS 16949, які хочуть систематизувати знання\nСпівробітники, відповідальні за виробництво або контроль його якості;\nКерівний персонал, який хоче краще зрозуміти процеси, що відбуваються в компанії.\nМОДУЛЬ 1: Вступ до VDA 6.3\nПрезентація основних вимог IATF / VDA в автомобільній промисловості\nПроцесний підхід - Аналіз ризику на основі моделі "черепахи"\nМОДУЛЬ 2: Презентація характеристик окремих аудитів\nПорівняння з VDA 6.3 (подібності та відмінності)\nМОДУЛЬ 3: Огляд найважливіших вимог (відповідно до постанови VDA 6.3), пов’язаних з аудитом в автомобільній промисловості\nВимоги IATF 16949\nВимоги, включені до посібників AIAG та VDA\nОсновні якісні інструменти Core Tools\nМОДУЛЬ 4: Розуміння процесуального підходу в аудиті\nПідсумкове оцінювання та закриття\nПрактичні вправи з виявлення вимог та формування невідповідностей\nМОДУЛЬ 5: Представляємо випуски з каталогу вимог VDA 6.3\nP2 - управління проектами,\nP3 - Планування розвитку продукту та процесу,\nP4 - Впровадження щодо розробки продукту та процесу,\nP5 - Управління постачальниками,\nP6 - Серійне виробництво,\nP7 - Задоволеність клієнтів, обслуговування, задоволеність споживачів / післяпродажна діяльність.\nМОДУЛЬ 6: Принципи проведення аудитів та компетенції аудиторів\nПланування аудиту нових постачальників, ділянок або технологій за допомогою VDA 6.3\nВикористання анкети VDA 6.3\nПрезентація та обговорення форм та документів, що використовуються під час аудиту VDA 6.3.\nОбговорення необхідних компетенцій та кваліфікації аудиторів.\nЗагальні правила проведення аудиту, задавання питань, отримання аудиторських доказів,\nМОДУЛЬ 7: Підсумок навчальної програми VDA 6.3 та екзамен\n1500 злотих + ПДВ


Кузьмине болото | Грес Анатолий Петрович | Писатели и поэты Кривого Рога - 1775.dp.ua\nКривой Рог Писатели и поэты Грес Анатолий Петрович Кузьмине болото | Писатели и поэты Кривого Рога - 1775.dp.ua\nПоліське літо видзвонювало на лугах вранішніми косами, пахло неповторним квітковим медом, грушами, білим наливом та полуницями. Воно бриніло турботливим летом заклопотаних джмелів і бджіл, гучно виспівувало пташиними виводками. Літо шуміло короткочасними дощами і зливами, гуркотіло грозами і далекими громовицями.\nЛипень того року видався як ніколи теплим та погожим і радував щедрим врожаєм і на полях, і в лісі. Стиглі жита кликали до себе женців, а на затінені лісові галявини, в зарослі трав і чагарників манили стиглі чорниці, буяхи, суниці та лісова малина. У цей час в гущавинах стояла нестерпна духота, болота і болітця дихали запаморочливими випарами і запахом цвіту трави-багна, одначе потік збирачів лісових дарів день за днем тільки зростав. Доки дорослі ледь встигали поратись по господарству і від зорі до зорі гнули спини у полі, лісовими жнивами зазвичай займались діти. Їх у скаліченого на війні Василя Кирилюка -- трійко. І всі -- дівчатка. У цю літню пору їм, як і іншим сільським дітям, бити байдики чи сидіти, склавши руки, було ніколи. Найстаршу, Одарку, батьки найняли у сусіднє село на все літо пасти череду. А десятирічна Катруся і семирічна Настя змушені були хазяйнувати вдома. Дівчатка помітно різнились, але не так зовнішністю, як звичками та вдачею. Верховодила у всьому синьоока, не за роками розумненька і кмітлива, але надто вже неврівноважена, а іноді й задерикувата білявка Катруся. Навіть у хлопчачій компанії, не дивлячись на низенький зріст, вона брала верх і була першою призвідницею. «Ой, Василю, Василю!-- жартували часто Кирилюкові сусіди, -- росте у тебе не дівка, а біс у спідниці». А Катрусин батько у відповідь тільки задоволено всміхався, адже його найменшенька, Настя, була чи не повною протилежністю середульшій. Вона вирізнялась не стільки спокійним, а скоріш незворушним характером. Та якими б різними сестрички не були, домашньої роботи вистачало кожній. То загадають ділянку проса до вечора прополоти, то гусенят від коршунів стерегти, то телятко напоїти. Коли вже там літніми красотами милуватись! А найтяжче дитячі душі гнітила ота біла заздрість, з якою вони дивились услід своїм одноліткам, коли ті щоранку поспішали з кошиками до лісу. Та усьому колись приходить край. І ось нарешті настав і їхній час. На Петра й Павла батьки влаштували собі перший від початку літа вихідний.\n-- Мамо! Таточку! -- защебетали ще вдосвіта діти, --дозвольте й нам сьогодні по чорниці сходити. Ми ж в ліс не самі, ми з гуртом підемо.\n-- Он і Миколка Чуханів розповідав. Ягід, каже, тепер, хоч греблю ними гати.\n-- Всі галявини, каже, суницями , як градом всипані. Ну, дозвольте…-- хникали по черзі дівчатка.\n-- Гаразд вже, гаразд. Досить скиглити! Ідіть, якщо гуртом, -- якось неохоче погодилась мати. -- Тільки ж дивіться мені!! Чуєш, Катько! Заблудитесь, цілу ніч, як отой Трохимів Іван, на дереві просидите. І ніхто вас шукати не буде. А як вовки загризуть, то таких чортів надаю! Мало нікому не здасться! Запам’ятали?! І обіцяйте, що ні ногою на оте прокляте …\nАле останніх материних застережень дівчатка, на жаль, вже не чули. З радісним галасом кинулись вони до клуні за кошиками для ягід.\n-- Та чоботи, чоботи не забудьте, -- нагадував їм у слід батько. -- От бісенята! Та нехай ідуть: буде й для них сьогодні і свято, і вихідний. А ти, стара, подивись, щоб, бува, чоботи не забули. Гадюк там тепер чи не під кожним пеньком.\n-- Та не переймайся ти, Василю. Нехай Настя ще дурепа мала, а Катруся ж у нас -- молодець. І ліс, і дорогу знає. Не заблудяться. Та й ягоди нам не завадять. А ти давай, збирайся мерщій, підемо сіно вернути.\nІз села вирушали дружньою галасливою ватагою, а діставшись першої-ліпшої галявини, розсипались по знайомих ягідниках, як горох з дірявого мішка. Дітей оточували височенні сосни. Їхні верхівки гострими свічками впивались у блакить прозорого неба. Віття осик, грабів, беріз ледь помітно тремтіли від подихів легенького вранішнього вітерцю. Сонечко піднімалось швидко, але його промені крізь густі крона старезних дерев пробивались до землі через силу, і в лісі ще панувала приємна свіжість та напівтемрява. А в гущавинах, де зазвичай і достигали лісові ягоди, вже стояла відчутна задуха. Численні болітця і багнища починали дихати запаморочливими запахами незчисленних болотяних трав. Здавалося, що в такій задусі могли виживати хібащо хмари всюди сущих тут великих чорних комарів-кровососів. Вони відразу ж накинулись на дівчаток, невпинно роїлись біля самісінького обличчя, нахабно лізли в очі, в носа і нищівно гризли за руки.\n-- Катю, Катю, чого вони такі кусючі?! У рота лізуть, слова сказати не можна, -- заскиглила відразу ж Настя. -- Йдемо звідси! Я тут вже не можу!\n-- А й справді, -- погодилась Катруся, -- ягід тут, як наш кіт наплакав. А от комарів… Я таких злих ще зроду не бачила.\n-- То давай мерщій втечемо звідси! Вони нас не наздоженуть. Правда?\n-- Так, мабуть доведеться-таки нам іншого ягідника пошукати. Пам’ятаєш, ще коли Миколка розказував, що біля Кузьминого болота чорниць тих … хоч лопатою греби. А може там і комарів менше. Йдемо, Настуню, на Кузьмине. Назбираємо швиденько і з повними кошиками -- додому.\n-- Лопатою, казав, греби? -- перепитала Настя. -- Жаль, ми ж ні однієї лопати з собою не прихопили. Та нічого, правда, Катю? Якось руками впораємось.\n- А ти дійсно дурепа, чи тільки прикидаєшся? То тільки кажуть -- лопатою. А насправді це, коли можна чогось брати без міри і, головне, без труда.\n-- А я… Я до Кузьминого … боюсь, -- наче й не чула отих глузливих слів Настя. -- Як мама дізнається, то буде нам. Боюсь до Кузьминого, от і все.\n-- Дізнається, не дізнається. Якщо ти своїм тихим язичком не бовкнеш, то нізащо не дізнається. Ну й пришелепувата ти у нас. Сама ж, першою запропонувала тікати звідси. То кажи куди, якщо така розумна?\nУ відповідь Настя тільки гучно сопіла та раз по раз ляскала себе по обличчю, відганяючи настирливих кровососів. Потім дівчатка мовчки закинули за спини напівпорожні кошики і попрямували туди, де, як казав сусідський хлопчисько, ягід міряно не міряно.\nЛіс і гущавини поволі розступались, і невдовзі діти опинились у тому закутні лісу, де ягідники то стелились окремими синюватими острівцями, то зливались у суцільні блакитні галявини. А далі йшла ділянка лісу, густо вкрита високим соковитим мохом, поросла оточеними багном лозняками, завалена трухлявими корчами і буреломами. Це і було Кузьмине болото. Сюди чомусь не залітали птахи. Сторонились болота і лісові звірі. А моторошну тишу, яка тут постійно панувала, час від часу порушували викиди болотяного газу. «Шу-у-х!!!», «Бу-бу-х!» І знову тиша. «Бульк-буль-буль!», «О-о-х!», -- дихало болото своїми отруйними газами. Дерева тут росли миршаві, поодинокі. А от задуха стояла неймовірна. Уздрівши отой рясний ягідник, дівчатка взялись похапцем наповнювати свої кошики. А незабаром Настя поскаржилась на головний біль і нудоту.\n-- Мені зле. Чуєш, Катю, пити хочу. Пити.\nКатя дістала пляшку з молоком :\n-- Ось, ковтни. Вийдемо звідси і все минеться. А поки-що потерпи. Трішечки потерпи.\nВона заспокоювала сестричку, як могла і не хотіла зізнаватись, що й сама ледь тримається на ногах. А Настя підвелась і тихо промовила:\n-- Голова паморочиться. Спати… Я хочу спати…Летимо! Високо… Як красиво! Додому… -- і, знепритомнівши, впала в траву.\nОсь тут Катруся не на жарт злякалась, адже навіть не здогадувалась, з якого це доброго дива усе те діється з її сестричкою. Вона не знала, що далі робити, але була впевнена в одному: треба негайно залишити це кляте болото. Негайно! Інакше… І тут у її голові вихором пронеслась давня розповідь бабусі Федори.\nБув колись у їхньому селі пастух Кузьма -- парубок вродливий, дужий, розумний, а головне, совісний та порядний. Свою худобу селяни довіряли йому як самим собі. І ту довіру Кузьма завжди виправдовував. Та якось серед літа випасав він корів біля віддаленого лісового болота, де росли високі, соковиті трави. А в кінці дня однієї корівки не дорахувався. Пригнав Кузьма стадо до села, а сам -- в ліс, до болота повернувся. Вже й місяць над лісом розжареною до біла сковорідкою повис, а Кузьма все лозняками та гущавинами бродить, Марчуківську Берізку кличе-шукає. Тільки під ранок, розчарований невдачею, вкрай знесилений, колючим віттям подертий, голодом зморений, присів Кузьма під старою сосною. Очі йому самі закрились. І полинув парубок у такі міцні і красиві сни, що не захотів і не зміг вже просинатись. І не проснувся. А наступного дня знайшли його під сосною: пишноволосого, красивого, усміхненого, цілого-цілісінького, але вже зовсім мертвого. Відтоді й почали те підступне болото Кузьминим називати. Були щоправда в окрузі й інші болота. З протилежного боку села простиралось, приміром, Данилове болото. Були ще -- Омелянове і Федотове. Але таку сумну славу мало лише Кузьмине болото. Пастухову смерть кожен щоразу по-своєму пояснював, а те болото намагався обходити десятою дорогою…\nТільки тепер Катруся здогадалась, від чого хотіла застерегти їх мати. Вжахнулась і у відчаї з силою смиконула Настю за руку. Раз, другий, третій!\n-- Та просинайся ж ти! Просинайся нарешті! Чуєш?! Йдемо звідси! Хутчіш йдемо!-- і вперше зайшлась гіркими сльозами відчаю. Але оті її рясні сльози не були того дня останніми.\nТим часом Настя остаточно отямилась, відкрила набряклі від комариних укусів повіки і здивовано запитала:\n-- Ти? Чому ти плачеш? Ми ще на болоті?\nКатя нічого не відповіла, а з новою силою взялась тягти меншеньку за собою. Настя не пручалась і покірно, як уві сні, переступала сухі гілляки, купини, зарослі моху. За чверть години вони вже були далеченько від болота. Дихати їм стало легше, запаморочення більше не турбували. Здавалося, всім непереливкам прийшов нарешті край. Та ліс підготував дітям нові, не менш важкі і небезпечні випробування. Від втоми, а може й від переляку, вони повністю втратили орієнтири і тепер, перепочиваючи на невеличкій галявині, вирішували чи не найскладніше для себе питання: як пошвидше вибратись з лісу і в якому напрямку рухатись додому.\n-- До болота -- а ні на крок! Чуєш? -- попередила меншеньку Катруся.\n-- Тоді йдемо … наліво? Чи прямо?\n-- Мабуть … наліво, -- невпевнено відповіла Катя і додала: -- Та хоч куди, тільки б не до болота.\nІ діти, тішачи себе слабкою надією на краще, вирушили в путь. Йшли, не поспішаючи, бо відчутно давала себе взнаки втома. Та через деякий час помітили, що знову опинились на тій самій галявинці, звідки й вирушали. Спочатку обоє розсміялись. А потім так само дружненько і невтішно розплакались.\n-- Нічого, Настусю, нічого! Це нам наука. Зате тепер напевне знаємо, що йти треба зовсім у протилежному напрямку.\nІ, не відпочиваючи, впевнено повернули з галявини направо. А невдовзі знову опинились на вже знайомому місці. Та тепер вони не сміялись і не плакали, а мовчки повалились на траву і почали прислухатись. Першою підвелась Настя.\n-- Чуєш? -- смикнула вона сестричку за платтячко, -- чуєш, чуєш?! Отам, отам! Ніби… собаки гавкають.\nКатя довго вертіла головою: то вправо, то вліво, то знову вправо. А потім радісно вигукнула:\n-- Твоя правда, Настусю! Гавкають! Там! Туди! Туди йдемо!\nЛише тепер вибрали вони вірний шлях і попрошкували з галявини не наліво і не направо, а прямо-прямісінько. Йшли довгенько, близько години, не менше. І раптом, за останніми деревами побачили перестигле житнє поле. Високою золотою стіною тулилось воно до старого зеленого лісу, а між ним і деревами змійкою тягнулась ледь помітна вузенька стежина. Вони ще не знали, в який бік тією стежкою йтимуть, та розуміли, що, дякувати богові, вже врятовані. І тепер по їхніх, спотворених втомою обличчях, поповзли сльози радості. Постояли, заспокоїлись і знову прислухались. Десь неподалік гелкотали гуси, здалеку доносилось мекання ненапоєного теляти. Дівчаткам захотілось бігцем кинутись у ту сторону, та вони могли ледь пересувати ноги.\nБудь-яка стежина все одно кудись та виведе От і ця, якою чвалали діти, привела їх до нібито й знайомого, і неначе зовсім чужого, обнесеного з усіх сторін огорожею, обійстя. У самому центрі невеликого, розкішного садочка, дерева якого гнулись від яблук, груш та інших фруктів, стояла невеличка, акуратна, вкрита соломою, дерев’яна хатина. Здалеку вона здавалась іграшковою, так, неначе щойно виринула з якоїсь старовинної казки. Поодаль, за садом, на невеликому лузі, вгадувались підперті жердинами копиці свіжого сіна. Двору майже не було. Тільки біля воріт, під старезною яблунею, дрімав, спершись на сучкувату палицю, білоголовий дідусь. Дрімав не дрімав, а тільки-но помітив дівчаток, відразу ж підняв голову і примружив підсліпуваті очі.\n-- Хе-хе, -- хмикнув він собі під ніс. -- Оце гості, так гості!..\n-- Здрастуйте, діду, -- в один голос привітались дівчатка.\n-- Ну, здрастуй Катю, здрастуй! Де ж це вас носило?\nДіти здивовано перезирнулись і якусь мить мовчали.\n-- А звідки, діду, ви мене знаєте? -- якось нерішуче і зніяковіло запитала Катя.\nТепер черга дивуватись випала дідові:\n-- Отакої! Звідки? А хіба ото минулого року не тебе я на Спаса яблуками та медом пригощав? Ти ж Василя Кирилюка донька. Середульша. Еге ж?\n-- Та воно то, діду, так… Кирилюківська я. А тільки… Скажіть, діду, правду. Як це село зветься, бо скоро вже й вечір, а нам ще у Рогельки дибати.\n-- Ти ба! Яке село, питає! Не інакше, хоче діда в дурні пошити. А чи й просто поглузувати з старого. То скажу я вам обом так: не вийде! Іч, кепкувати вони здумали! Над дідом Савкою?! Не вийде, бо… бо це і є Рогельки! Ось!\nДіти ще не йняли віри в таку вдачу. А дідусь, помітивши на їхніх обличчях страшенну втому і за плечима -- кошики з ягодами, ще сильніше примружив очі і аж подався вперед.\n-- Чи мо?.. Ох, ти, бідонька! Не інакше, як на Кузьминому збирали. Мої ж ви голуб’ятонька! А я тут теревені розводжу. Ходіть, дітоньки, до двору ходіть. Я зараз… Зараз я…\nДід швиденько підвівся і, спираючись на ціпок, коротенькими кроками заспішив до хатини.\n-- Нам, дідусю, хоча б водички. Вмираємо від спраги, -- благально промовила йому у слід Катя.\n-- Не вмрете, дітоньки, тепер не вмрете. Не дам, -- дід повернув до криниці й дістав звідти цеберко холодної води. -- Ось, пийте. Пийте на здоров’ячко. Та не простудіться. Холодна ж бо. Як крига.\nІ знову поквапився до хатини. А за хвилину з’явився на порозі з білим, як сонце, з рум’яною шкуринкою окрайцем хліба в одній руці і полумиском меду -- в другій.\n-- Ось вам, дорогесенькі. Хе-хе… Підкріпіться, відпочиньте. Дасть Бог, від чарів Кузьминого болота й позбавитесь. А я… Я тим часом Василя сповіщу, заспокою чоловіка. А ви -- їжте, їжте. Потім отам під грушею, на сухому сінці і лягайте. Сон, він усіх лікує. А я тим часом…\nЗдається, дід ще щось бубонів про сон, про Кузьмине болото, про Берізку, яка в ньому втопилась, та його вже ніхто не чув. Сестрички лежали на сіновалі і бачили один і той самий сон. В лісовій гущавині під старою сосною сидить красень-парубок. Посміхається і махає їм своєю дужою, але чомусь білою, як сніг, рукою.


Поблизу Франківська з’явиться тюльпанове поле - Стометрівка\nЯк стало відомо Версіям, 2 мільйони тюльпанів висадили під Івано-Франківськом – в приміському селі Чукалівка неподалік жвавої траси Н-10. Вже менш ніж за місяць прикарпатці зможуть помилуватись різнобарвною весняною красою. Тюльпанове поле неодмінно стане популярною інстаграм-локацією та місцем релаксу для поціновувачів прогулянок поміж квітів.\nПідприємець, який першим почав садити тюльпанові поля на Буковині, робить це тепер у сусідній Івано-Франківській області.\nЧерез жорсткі обмеження жодного відвідувача на тюльпанове поле у розважальному комплексі “Троя” не пустили. Чоловіку довелося зірвати мільйони тюльпанів на ділянці розміром півтора гектара.\nЧитайте також: Мерія не планує допомагати постраждалому від “ковіду” бізнесу: що думають франківці\nОлександр Стратійчук садив тюльпани біля Мамаївців там, де були чагарники, сміттєзвалище, прибирав це все, корчував. Змінював ділянки. Востаннє взяв в оренду півтора гектара в розважальному комплексі “Троя” в Кіцманському районі.\n“Я в період карантину часто їздив в Івано-Франківськ і таких жорстких обмежень не бачив. Зрозумів, якщо залишуся ще на рік зі своїм бізнесом у Чернівецькій області, це буде боргова бочка”, – сказав підприємець.\nМітки: тюльпанове поле, Франківськ\n40-річний прикарпатець помер, збираючи в лісі ягоди\nПризупинять роботу та проведуть перевірки: у “Буковелі” прокоментували нещасний випадок


Role of Internet-based Information Flows and Technologies in Electoral Revolutions: The Case of Ukr: Демократизація в Україні та помаранчева революція у дзеркалі громадської думки\nДемократизація в Україні та помаранчева революція у дзеркалі громадської думки\nПісля проголошення незалежності у 1991 році Україна декларувала вибір демократичного шляху розвитку, який передбачає побудову відкритого суспільства, орієнтацію на ринкову економіку, зміцнення демократичних засад політичного життя, підвищення рівня та якості життя населення. Соціологічні опитування, що проводилися Центрально-Українським відділенням ВЦДГД у 1989—1991 роках, свідчили про масову підтримку такого вибору з боку населення.\nПочинаючи з 1992 року, Інститут соціології НАНУ проводить моніторинг процесу демократизації в Україні. За результатами щорічних опитувань населення здійснюється аналіз змін, які відбуваються в суспільстві та масовій свідомості. Проводиться оцінка відповідності демократичним принципам змін у реальному житті та свідомості людей.\nАж до 2005 року стосовно більшості показників, які характеризують масову свідомість, було зафіксовано ряд тенденцій, які свідчили про поступове наростання «поворотних» (орієнтованих на минуле) орієнтацій і настроїв. Зокрема фіксувалося зростання антиринкових настроїв і негативного ставлення до процесів приватизації та інституту багатопартійності, виявилася перманентна недовіра до політичних партій та представників владних структур різного рівня. У настроях людей переважали високий рівень соціального песимізму й аномічної деморалізованості — психологічної реакції на відсутність норм та цінностей, які об’єднують людей.\nПодії помаранчевої революції, що переломили адміністративний «сценарій» президентських виборів в Україні наприкінці 2004 року, привели до істотних змін у масовій свідомості. Одні тенденції змінили спрямованість, інші — різко посилилися. Значні зміни, що відбулися у суспільній свідомості під впливом революційних подій, пов’язаних із виборами президента, дозволяли робити висновки про те, що у процесі демократичного розвитку України настав перелом.\nУ моніторинговому опитуванні початку 2005 року було зафіксовано значне підвищення рівня демократизації масової свідомості щодо цілого ряду показників, передусім у політичній і морально-психологічній сферах.\nНайпомітніше зросли демократичні настрої на початку 2005 року щодо таких показників, як довіра до президента, уряду, Верховної Ради; довіра до інституту багатопартійної системи, партій та партійних лідерів; усвідомлення власної політичної ефективності — впевненості в тому, що «прості» люди можуть впливати на політичні процеси, які відбуваються у країні; підвищення соціального оптимізму — очікувань і впевненості в тому, що ситуація в країні поліпшуватиметься.\nОднак революційні очікування, сподівання й ілюзії не витримали постреволюційних реалій, які призвели до відновлення застійних тенденцій та поворотних настроїв в українському суспільстві. Результати опитування, проведеного через рік (відразу після парламентських виборів у квітні 2006 року), із усією очевидністю продемонстрували повернення демократичних установок і настроїв населення на «вихідні позиції» початку 2004 року. Зрештою виявилося, що помітні поліпшення проявилися лише як тимчасові «сплески» демократичних настроїв.\nНаведу лише деякі дані, які ілюструють динаміку революційних і постреволюційних настроїв.\nНа початку 2005 року вперше за всі роки незалежності в Україні кількість людей, які висловлюють соціальний оптимізм, удвічі перевищувала кількість песимістів: 40% опитаних вважали, що «у найближчий рік наше життя більш-менш налагодиться», і 18% думали, що «ніякого поліпшення не буде». На початку 2004 року була зовсім інша картина — 18% вважали, що «в найближчий рік наше життя більш-менш налагодиться», і 43% були впевнені, що «ніякого поліпшення не буде». Однак не минуло й року, як тенденція переважання у країні соціального песимізму повернулася майже до попереднього рівня — 22% оптимістів і 36% песимістів.\nЗа минулий рік кардинально змінилися настрої людей, пов’язані з думками про майбутнє України. Якщо до початку 2005 року в масових настроях переважав оптимізм, то до початку 2006 року домінуючим тлом громадських настроїв виступає тривога. Зменшилася питома вага людей із такими відчуттями як оптимізм, інтерес, упевненість, радість, задоволення. Водночас значно зросла кількість людей, у яких переважають відчуття тривоги, розгубленості, безвиході, страху, песимізму.\nПевною демократичною «дистурбацією», на жаль, виявився і масовий сплеск довіри населення до владних структур та конкретних політичних лідерів, який проявився у перші місяці після революції.\nПередусім це стосується розчарування в президентові, рівень довіри до якого за минулий рік знизився на 20%. Поряд із цим відбулося й різке зниження оцінки діяльності президента. З 1998 року в моніторинг включено питання, пов’язані з оцінкою діяльності президентів України, Росії, Білорусі та США (за 10-бальною шкалою). Протягом цього періоду найвищою була оцінка президента США Б.Клінтона (1998—2001 рр.). 2001 року вона піднялася до 7,7 бала. Після приходу до влади Дж.Буша оцінка діяльності американського президента різко знизилася. У 2004 році рейтинг Дж.Буша становив 4,5 бала. Однак ця оцінка була вища, ніж оцінка українським народом свого президента — Л.Кучми (3,2 бала). Щодо непопулярності в Україні з президентом Л.Кучмою міг змагатися лише президент Росії Б.Єльцин (1998—2000 рр.). Після приходу до влади в Росії В.Путіна рейтинг президента Росії в Україні різко зріс. Прихід В.Ющенка до влади викликав істотне зростання рейтингу президента України (5,6 бала). У березні 2005 року за популярністю у населення України В.Ющенко майже впритул наблизився до рейтингів В.Путіна (6 балів) і О.Лукашенка (5,8 бала), випередивши рейтинг Дж. Буша (5 балів). Однак до початку 2006 року рейтинг президента України знову виявився найнижчим (3,8 бала), тоді як рейтинги В.Путіна й О.Лукашенка ще більше зросли й сягнули однакової позначки — 6,3 бала.\nПоряд зі зниженням довіри до президента, протягом 2005 року істотно знизилася й частка людей, котрі довіряють іншим владним структурам: уряду — на 21%; Верховній Раді — на 13%. Наразі у ставленні населення до парламентської і виконавчої влади, як це було й раніше (до помаранчевої революції), недовіра знову переважає над довірою. Сплеск позитивного ставлення до інституту багатопартійності безпосередньо після помаранчевої революції, а також у наступний рік обернувся подальшим зростанням негативних установок (до 46%) і зниженням позитивних (до 22%).\nПоворотні зміни демократичних установок великою мірою пов’язані з розчаруванням у лідерах помаранчевої революції. Відповідаючи на запитання «Чи підтримували ви політичних лідерів помаранчевої революції і чи підтримуєте ви їх зараз?», 15% респондентів відповіли, що «підтримували їх тоді, але не підтримують зараз». За рік утричі збільшилася питома вага людей, які вважають, що вони опинилися в програші в результаті помаранчевої революції, і вдвічі зменшилася кількість тих, хто вважає себе у виграші. Негативна динаміка фіксується й у відповідях на запитання: «Яким чином результати президентських виборів уплинуть на добробут вашої сім’ї в найближчі п’ять років?»\nУ результаті позитивні зміни у процесі демократизації в Україні, викликані помаранчевою революцією, за минулий рік були зведені нанівець, тобто повернуті до початкового рівня початку 2004 року. Натомість негативні поворотні тенденції, що фіксуються протягом усіх років незалежності України (такі, наприклад, як наростання антиринкових настроїв, ослаблення західних геополітичних орієнтацій тощо) помітно посилилися.\nЗа період із березня 2004-го по березень 2005 року відбулося різке наростання антиринкових настроїв і поширення негативного ставлення до процесів приватизації землі, малих і особливо великих підприємств. Менше стало людей, які хочуть відкрити власну справу (підприємство, фермерське господарство тощо), і тих, хто згоден працювати у приватного підприємця. Протягом 2005 року під впливом «антиолігархічної» риторики антиприватизаційні настрої зросли ще більше. На початок 2006 року частка людей, котрі негативно ставляться до приватизації великих підприємств, становила дві третини населення (67%). Слід зауважити, що після проголошення незалежності України в опитуванні 1992 року таких людей було вдвічі менше — близько 32%.\nЗначно зросло й негативне ставлення до приватизації землі. Якщо 1992 року негативно до приватизації землі ставилися 14%, а позитивно — 64%, то 2006 року ці цифри, відповідно, такі — 53% і 24%. Істотні стрибки в наростанні приватизаційного негативізму припадають на два останніх роки.\nЗа революційний і постреволюційний періоди, поряд із наростанням антиринкових настроїв, хоч як це дивно на перший погляд, зміцнюється тенденція формування орієнтацій масової свідомості на східний геополітичний вектор міжнародної консолідації України.\nЗа рік перебування при владі лідерів помаранчевої революції різко зросло негативне ставлення населення до ідеї вступу України в НАТО. Слід зауважити, що поступове наростання негативних установок відзначалося протягом усього моніторингу. Зразу після помаранчевої революції (початок 2005 року) кількість противників союзу з НАТО різко зросла (як за рахунок тих, хто ставився до цієї проблеми нейтрально, так і за рахунок прибічників такого союзу) і становила трохи більше половини населення. На початок 2006 року частка противників вступу в НАТО зросла ще на 14%(!) і на цей час становить майже дві третини дорослого населення України (64%), а частка прибічників зменшилася до 13%.\nУ 2005 році 54% населення України висловлювали позитивне ставлення до «ідеї приєднання України до союзу Росії та Білорусі» (негативне — 28%). Попри те, що поширеність позитивних орієнтацій на «східнослов’янський союз» 2005 року знизилася, порівняно з 2004-м, коли позитивно до такої ідеї ставилися 63% (а негативно — 20%), 2006 року питома вага прибічників цього союзу знову підвищилася до 61%.\nПроявляючи певну амбівалентність, масова свідомість, поряд зі «східною» орієнтацією, одночасно в цілому схвалює й ідею вступу України в Європейський Союз: 2006 року її підтримав 61% населення.\nЗараз у Євросоюзі здійснюється грандіозний соціологічний проект «Європейське соціальне дослідження». У понад 20 європейських країнах, задіяних у ньому, один раз на два роки за єдиною анкетою проводяться репрезентативні порівняльні опитування населення. Координаційний комітет контролює суворе дотримання всіх соціологічних стандартів.\nЗа фінансової підтримки фонду «Відродження» Інститут соціології НАНУ на початку 2005 року зміг провести опитування населення в рамках проекту, завдяки чому з’явилася можливість порівняти особливості масової свідомості та якості життя населення нашої країни з аналогічними показниками інших європейських країн. Зокрема можна бачити, що населення України до ідеї розширення європейської інтеграції ставиться дуже позитивно, перебуваючи на третьому місці з питання підтримки розширення цього союзу.\nОднак близько 20% населення займають сьогодні амбівалентну геополітичну позицію, одночасно підтримуючи ідею вступу України як у східний, так і в західний союзи.\nДо того ж геополітичні орієнтації українців нерідко суперечать їхньому електоральному вибору. Аналіз взаємозв’язку виявляє деяку «прірву» між геополітичними уподобаннями людей і програмами тих політичних сил, за які вони голосують. Наприклад, позитивно ставляться до союзу з Росією та Білоруссю по 36% як серед тих людей, хто проголосував за В.Ющенка в третьому турі президентських виборів 2004 року, так і серед тих, хто голосував за «Нашу Україну» на парламентських виборах 2006-го. Позитивно ставляться до союзу з Росією та Білоруссю також 31% тих, хто на парламентських виборах віддав голоси БЮТу, і 57% тих, хто проголосував за Соціалістичну партію. Негативно ставляться до вступу в НАТО 43% тих людей, які проголосували за В.Ющенка в третьому турі президентських виборів 2004 року, і 40% тих, хто проголосував за «Нашу Україну» на парламентських виборах 2006-го. Негативно ставляться до вступу в НАТО також 42% тих, хто проголосував за БЮТ на парламентських виборах, і 61% тих, хто на парламентських виборах віддав голоси за соціалістів.\nПричину зміни своїх настроїв самі люди, як ми вже бачили, пов’язують передусім із розчаруванням у лідерах помаранчевої революції. Однак, на наш погляд, такі метаморфози масової свідомості багато в чому пояснюються не лише об’єктивними результатами діяльності конкретних політиків, а й тим, що яскраво виражений у перші післяреволюційні місяці соціальний оптимізм населення мав значною мірою «утриманський» характер. Він супроводжувався «фантастичним» (для соціологічного моніторингу) сплеском довіри до нових політичних лідерів, передусім до новообраного президента України. Однак, видаючи великий кредит довіри новій владі, суспільна свідомість тим самим атрибутувала йому і всю повноту відповідальності за подальший розвиток країни та власний добробут. Рівень політичної і громадянської активності населення, окрім участі в революційних подіях, за даними моніторингу, продовжував залишатися низьким. Не отримавши очікуваного «все й відразу», населення розчарувалося в ефективності нової влади. На перший погляд, це досить несправедливо, оскільки заробітна плата (яку люди самі зазначали в анкетах) у середньому зросла на 45%, а середньодушовий дохід — майже на третину — 31%. Але, з урахуванням зростання цін на продукти, товари та послуги, рівень життя при підвищенні доходів цілком може й знизитися. Поряд із підвищенням рівня доходів, змінилися й уявлення людей про матеріальні стандарти — про те, скільки потрібно грошей, щоб забезпечити прожитковий мінімум і «нормальне» життя; скільки потрібно отримувати, щоб сім’ю можна було вважати «убогою», «бідною», «середньою», «заможною», «багатою».\nПоріг прожиткового мінімуму, що його населення визначає у грошовому еквіваленті, як і середньодушовий дохід, зріс на 31% (хоча в абсолютних числах прожитковий мінімум значно вищий від середньодушового доходу). Навряд чи респонденти, відповідаючи на запитання «Як ви гадаєте, який дохід у розрахунку на одну людину на місяць забезпечує прожитковий мінімум у даний час?», із калькулятором у руках вираховували коефіцієнти інфляції, зіставляючи зі своїм доходом. Це «точне» влучання базується на реальному гаманці й реальних цінах.\nПорівнюючи самооцінку рівня життя в Україні із самооцінкою населення інших країн, можна побачити, якою мірою розходяться матеріальні запити і можливості їх реалізації в Україні. Оцінюючи свій дохід, тільки близько 1% українців зазначили, що «живуть на свій дохід комфортно», тоді як, наприклад, у Данії таку відповідь дали 63%, в Ісландії — 56%, у Швеції та Норвегії — по 53%, в Ірландії — 50%, у Люксембурзі — 49%, у Швейцарії — 47%, у Нідерландах — 45%, у Словенії й Австрії — по 39 %, у Великобританії — 38%, в Іспанії — 37%, в Бельгії — 36%, у Німеччині — 29%, у Фінляндії — 22%, у Греції — 9%, у Португалії, Угорщині та Чехії — по 8%, у Словаччині й Естонії — по 6%, у Польщі — 5%.\nОднак населення України відчуває не тільки матеріальний, а й соціальний дискомфорт. Аналіз соціальних благ, недостатність яких знижує рівень соціального самопочуття, свідчить, що сьогодні більшості людей (понад двом третинам населення України) не вистачає благ, які відповідають цінностям середнього класу: стабільності в суспільстві і соціальних гарантій, які забезпечують відчуття впевненості в «завтрашньому дні».\nАналізуючи в цілому причини в’янення демократичних паростків масової свідомості, найпростіше списати все на розчарування в лідерах помаранчевої революції. Проте, на наш погляд, така динаміка масових настроїв корениться значно глибше, визначаючи можливі негативні особливості подальшого розвитку демократії в Україні.\nЗ часу проголошення незалежності населення України вимушено живе в умовах соціальної аномії, що характеризується відсутністю в суспільстві ціннісної-нормативної бази соціальної консолідації (загальних уявлень про те, що таке добре і що таке погано, що в цьому суспільстві заохочується, що засуджується і що карається). Попередня ціннісно-нормативна система, яка консолідувала тоталітарне суспільство, зруйнована, а нової, побудованої на демократичних цінностях, так і не сформували.\nЦі умови вже досить давно призвели до високого рівня аномічної деморалізованості понад 80% населення України. Але стан аномії не може тривати в суспільстві як завгодно довго. За таких умов масова свідомість шукає ціннісні підпірки в історичному минулому і вдається до пошуків месії, який прийде й наведе «лад у країні». Таким месією в аномічному суспільстві може стати авторитарний лідер фашизоїдного штибу, або тоталітарний лідер із комуністичною риторикою, або архаїчно-традиціоналістський «духовний пастир». В Україні занадто живі ще рани від фашистських і комуністичних лідерів. Не знаходячи в соціумі не тільки нових діючих демократичних цінностей, а й діючих елементарних законів, масова свідомість звертається до традиціоналістської ціннісної бази регулювання соціальних відносин. Інтуїція підказала новій політичній силі, котра йшла і прийшла до влади, атрибутику й риторику, що відповідає цінностям, які набирають у суспільстві ваги морально-консолідуючої основи. Звідси й досить дивна для політичних лідерів, котрі проголошують курс на інтеграцію в сучасне демократичне співтовариство, традиціоналістська орієнтація: архаїчні вбрання і зачіски, молебні й богослужіння на вищому державному рівні, спроби впровадити релігійні догмати в державну систему освіти, непотизм (кумівщина) як основний принцип добору кадрів при формуванні владних структур тощо.\nОднак критики такого стилю недооцінюють ту обставину, що архаїчність атрибутики та соціальної поведінки нової влади значною мірою відповідає власному вибору населенням України традиціоналістської моделі консолідації і розвитку українського суспільства на даному відтинку його розвитку (у певному сенсі «вимушеному» в умовах тривалої аномії та беззаконня).\nПомаранчева революція, що маніфестує себе як демократична, за своєю ціннісно-нормативною суттю є культурно-етнічною революцією. В електоральному розколі України з подальшим розмежуванням електорату ключову роль почав відігравати чинник історичної ідентичності. Ця категорія, що отримала обґрунтування у праці львівського соціолога В.Середи, є, на наш погляд, найадекватнішим конструктом для аналізу відцентрових і доцентрових сил у консолідаційних процесах, які виникли в Україні після помаранчевої революції, — розмежування і консолідація населення України на осі «Захід—Схід».\nНа заході України населення консолідується на основі своєї історичної пам’яті і відчутті, що їй відповідає, — «вирватися з-під гноблення Росії». На сході історична пам’ять пов’язана з відчуттям «соціально-культурного зв’язку з Росією».\nНаселення центру, балансуючи між заходом та сходом і перебуваючи під подвійним пресом — аномічної невизначеності й проблеми вибору спрямованості історичної ідентичності, — схиляється більше у бік Заходу, але не консолідується з ним повністю через певну відмінність історичного досвіду. В умовах подвійної невизначеності тут більшою мірою слід очікувати зростання потреби в авторитарному лідері типу В.Путіна чи О.Лукашенка (тим паче що населення України під впливом аномічної деморалізованості, яка породжує потребу в сильному авторитарному лідері, вже досить високо їх оцінює), але бажано з українською атрибутикою.\nПарадокс «національних особливостей» розвитку демократії в Україні, на наш погляд, пояснюється тим, що демократичні декларації (як у вустах населення, так і у вустах нової влади) наразі значною мірою мають риторико-прагматичний характер. Часто ця риторика зумовлена, радше, надією на підтримку і допомогу з боку «заможного» Заходу, ніж реальною потребою самим орієнтуватися на демократичні норми соціального життя. Ідеться насамперед про такі демократичні цінності, як верховенство права й рівність усіх перед законом, повага до прав та інтересів кожного громадянина, соціальна солідарність, громадянська активність тощо. Щоб ці цінності не були порожнім звуком, владна еліта насамперед сама повинна демонструвати відповідні зразки поведінки.\nОднак нова влада свою політику почала з порушення демократичних норм. Передусім це стосується президента, який часто проводив і озвучував свою політику, мало турбуючись, щоб це відповідало чинному законодавству. Демократичні норми, як і будь-які інші, потребують підкріплення застосуванням санкцій до їх порушників. Ключові, за визначенням, постаті у процесах легітимації демократичних норм, такі як міністри юстиції та МВС, представники прокуратури й судів, самі нерідко фігурували в скандалах, пов’язаних із порушеннями законів, були викриті у брехні, однак не піддавалися жодним санкціям із боку вищої влади.\nІ, нарешті, істотним чинником етнопсихологічного розмежування, яке проявилося в масовій свідомості у процесі помаранчевої революції, є мовна політика нової влади.\nОднак нова влада, яка сповідує демократичні цінності, попри реалії, замість створення умов для розвитку й розширення зони впливу української мови (організації численних курсів із вивчення української мови із залученням кваліфікованих викладачів, створення комфортних умов видавничої діяльності і т.п. заходів, які сприяли б реальному поширенню державної мови), ухвалює рішення про примусову українізацію не лише в медійному просторі та сфері освіти, а й у сфері юридичного і правового захисту. За останній рік прийнято указ про ведення судочинства лише державною мовою. За якоюсь підпільною вказівкою, із фармакологічних препаратів, продуктів харчування та косметологічних товарів знімають анотації російською мовою. При такій зневазі до прав та інтересів половини громадян країни найімовірніше буде очікувати від населення невиконання явно нездійсненних законів. Ця імпліцитно закладена зневага до виданих законів та політичних рішень явно не сприятиме розвитку цінностей демократичного суспільства.\nКонсолідувати суспільство і розвернути вектор його розвитку у бік реальних демократичних змін могла б тільки першочергова і щонайпильніша увага влади до створення умов суворого контролю за виконанням ухвалених (і тих, що перебувають на стадії ухвалення) законів та демонстрація особистих зразків поведінки, які б відповідали не архаїчним, а сучасним демократичним цінностям.


Найважливіше — наприкінці | Читомо | Культура читання і мистецтво книговидання | Усе про книги Найважливіше — наприкінці | Читомо | Культура читання і мистецтво книговидання | Усе про книги\nГалина Вдовиченко. Найважливіше — наприкінці\nГалина Вдовиченко. Найважливіше — наприкінці [Tекст] : роман / Галина Вдовиченко. — Львів : Видавництво Старого Лева, 2019. — 336 с. – ISBN 978-617-679-721-0\n«— Піднімайся негайно!\nУвірвався терпець. Уже й не треба вдавати зі себе злу виховательку. Така і є цієї хвилини, розлючена й недобра, після стількох закликів підвестися з ліжка.\n— Вставай же, ледарю! Майже десята, а він все лежить-вилежується. Оце якби не я, то так би й валявся колодою. Підйом, кажу! Бігом у ванну, раз-два!\nГаля посуває ходунки до ліжка, металева ніжка бамкає добатареї парового опалення. Дзвінко починається новий день…»\nМашина для вбивства\nПід чужим прапором. Пригоди Марка Шведа\nОлександр Левченко. Машина для вбивства\nГерої збірки детективно-пригодницьких творів Олександра Левченка «Машина для вбивства» зовсім не супергерої. Це — звичайні хлопці, які волею долі опинились у незвичайних, ба навіть — надзвичайних ситуаціях. Водій одного з місцевих політичних лідерів повинен убити свого шефа, якому щиро відданий… Комп’ютерник, скоївши незбагненні убивства в нічному клубі, намагається дошукатися причин того, що сталося… Науковець вирушає в експедицію на загадкові острови у компанії незнайомців, що таємничим чином посіли місця справжніх дослідників… Двоє військових опиняються на місці катастрофи гелікоптера із секретною розробкою… Чи зуміють усі вони здолати жорстокі обставини і гідно вийти зі скрути?\nА ще… У житті героїв Олександра Левченка завжди наявне те, чого ми, звичайні люди, стомлені сірою буденністю, інколи так би хотіли бодай мимоволі доторкнутися…\n«Якби я був тверезим, то, мабуть, як і кожна нормальна людина, просто відсунув би столик і дістав запальничку. Однак мій задурманений благородним напоєм розум наказує мені зробити це у кращий, як на нього, спосіб. Опускаюся на підлогу і пробую заповзти під столик. Проте запальничка аж під диваном, дотягтися до неї нелегко, тож я для зручності перекидаюся на спину. Тепер уже можна посунутися ще далі, але замість того, щоби зробити це, завмираю, ледь не переставши дихати. Просто наді мною, на світлій нижній поверхні столика, чітко виділяється округлий сірий предмет, схожий на невеличкого ґудзика. Однак дірочок у ньому немає, а з бічної поверхні вистромлюється коротка дротинка. Це — «жучок»».\nЛора Підгірна. Під чужим прапором. Пригоди Марка Шведа\nВ Україні збирає гіркі жнива Голодомор. Зелений Клин може стати головною опорою українців у боротьбі проти совєтської окупації, «аби тримати Москву у шаху». А тим часом — Стара Європа у передчутті нового неминучого лиха, бо у недрах Веймарської республіки поволі зводиться на ноги Гітлеризм… Нові небезпечні випробування чекають і на Марка Шведа. Тепер, волею долі, він – спеціальний агент МІ-6 і разом із молодим британським журналістом Яном Флемінгом має виконати таємні, сповнені небезпеки місії у Харбіні й совєцькій Москві… Однак, і під чужим прапором Марко залишається лицарем Таємного Українського Легіону. Повернути вкрадену історію свого народу, розгадати таємницю свого роду і не загубити подароване йому долею кохання не просто, бо ворог той самий. Він так само жорстокий. Він усюди: на Далекому Сході, у Москві, і навіть у Лондоні. Нові пригоди українського «Джеймса Бонда» — Марка Шведа, що розгортаються на історичному тлі 30-х, майстерно виписаному авторкою, Лорою Підгірною, вражають своєю реалістичністю і драматизмом. Небезпеки, таємниці, кохання… А головне — українська історія, невивчені і незасвоєні уроки якої можуть відгукнутися для сучасників дуже болючими наслідками.\nЛора Підгірна — письменниця, громадська діячка, випускниця історичного факультету Кам’янець-Подільського національного університету імені Івана Огієнка. Працює у жанрі українського історичного вестерну. Її успішним дебютом стали два перші романи із серії «Пригоди Марка Шведа» — «Червона Офелія» та «Печатка святої Маргарити».\n«Переслідувач вхопився за плече, хрипло скрикнув, лантухом гепнувся на сходи. Втративши рівновагу, скотився униз. Марко вийшов зі свого укриття. Ступив сходами кілька кроків униз… Постріл пролунав знову. Кірсанов знову схибив. Куля вп’ялася у хитке перило. Швед в один стрибок опинився біля свого переслідувача. Вибив черевиком нагана з ослаблої руки. Перевернув його долілиць. Попляцкав рукою по спині, кишенях, відутій халяві чобота. Видобув мисливського ножа. Схопив Федюху за барки, повернув до себе».\nВасиль Махно. Вічний календар\nРоман Василя Махна «Вічний календар» — своєрідний український літопис, масштабна родинна сага, в якій поєднуються, переплітаються, співіснують і антагонізують історії кількох українських сімей від ХVII століття до наших днів. Тло — всесвітня історія, в якій ніколи не бракувало ні воєн, ні зрад, ні одвічної жаги до життя. Герої роману Василя Махна несуть у собі риси різних поколінь, національних характерів і ментальностей, протистоять часу й обставинам, витворюють і продовжують себе, повсякчасно утверджуючи одвічний постулат: історія насправді не вчить, вона тільки гартує.\n«Розпочинається наша історія із того, що восени 5426 року від створення світу, 1666 року від Різдва Христового, 1115 року за вірменським літочисленням і 1076 року мусульманського календаря Гіджри з порту міста Ізмір відплила ґалера-баштарда. Подія, на котру можна було б не звернути уваги, якби цією ґалерою плив до Стамбула хтось інший, а не Саббатай Цві, ізмірський мешканець, який оголосив світові про своє месіанство. Надходили роки, у які тривожно вчитувалися юдейські книжники та християнські богослови, щоби зрозуміти: що чекає цей світ. А очікували вони приходу Месії та кінця світу…».\nНомер стенду:104, 105, 016


В Україні набули чинності зміни щодо нової позначки у посвідчення водія - Телеканал Z\nГоловна / Головне / В Україні набули чинності зміни щодо нової позначки у посвідчення водія\nВідтепер як у країнах ЄС. На посвідченні водія інформація щодо обмежень у керуванні буде у вигляді кодів, а не піктограм, як це було раніше. Одне з головних нововведень — позначка про складання практичного іспиту на транспорті з автоматичною коробкою передач. За відсутності такої можна керувати будь-якою автівкою.\nТакож оптимізований і освітній процес. При одночасному відкритті двох категорій іспити складаються лише за вищою з них. При відкритті нижчої категорії або категорії з причепом більше не потрібно надавати додаткові документи, що підтверджують навички керування. Та найголовніше — збільшений термін чинності результату успішно складеного теоретичного іспиту з 3-х місяців до 2-х років. А отримати посвідчення можна буде за допомогою «Електронного кабінету водія» та застосунку «Дія».\nПерші права з позначками у вигляді кодів з’являться приблизно за 3 місяці, кажуть у сервісному центрі. Крім того, наразі опрацьовується процедура та можливість здійснення теоретичної підготовки, перепідготовки та підвищення кваліфікації водіїв онлайн.


Створено революційний формат відеокниг - Література. Сучасна українська література. Всеохопний літературний портал\nСтворено революційний формат відеокниг\nКомпанія Simon & Schuster представила проект Vook, який може стати прабатьком формату друкованих видань майбутнього. Фірмовий слоган “Vook – Read it, Watch it” відображає суть розробки. Simon & Schuster називає її відеокнигою, але фактично це текст, об’єднаний з відеороликами і поміщений у зручну оболонку.\nКомпанія-розробник вважає, що Vook може глибше занурювати людей у читання і є більш інформативним рішенням, ніж традиційна книга. Наприклад, в технічній літературі користувач зможе спостерігати роботу якихось вузлів устаткування у дії, у художній – на власні очі побачить телепередачу, що переглядається героєм книги. Варіантів об’єднання книг і відеоконтента маса, і це розуміють не лише невеликі колективи зі сміливими ідеями, але і такі гіганти індустрії як Apple.\nНа даний момент в асортименті Simon & Schuster є чотири відеокниги: тренувальна фітнес-програма, збірка косметичних порад для жінок і два літературні твори. “Прочитати” їх можна за допомогою комп’ютера і веб-браузера або ж iPhone. Онлайнова версія Vook пропонується за 7 доларів, мобільна – за 5 доларів.\nВарто відзначити наявність соціального елементу в Vook. Інтерфейс відеокниги пропонує можливість поділитися своїми враженнями і з іншими її читачами. Передбачають, що саме такий формат книг стане візитною карткою майбутнього планшетного ПК від Apple, пише Освітній портал


Буде велика кривава війна. Треба готувати автомати — Високий Замок\n23.06.2020, 12:03 786\nПутін скоро помре. Або він уже помер. Або його оточення «уб'є його табакеркою». Або його розчавить «рекордним падінням рейтингу». Росіяни повстануть проти узурпатора, Навальний підніме народ проти корупції, прийде до влади і… Або уявіть собі ще що-небудь в жанрі українського псевдоаналітичного марення, щоб продовжувати спати спокійно. Насправді нічого цього не буде. А буде велика кривава війна. Можливо, з сотнями таких, як вчорашній, вибухів будинків щодня. Але не від витоку газу, а від бомб і ракет.\nТому що ніяку владу Путін не узурпував. Йому її принесли на блюдечку піддані, які мріють про рейх, засинають і прокидаються з думкою про свою «особливу російську велич». Путін — вождь, фюрер, а не диктатор/узурпатор. Путін — міжнародний терорист, військовий злочинець і вбивця, а не корупціонер. Його несе і буде нести на руках його «великий народ», поки цей їхній «хрестовий похід» не зупинять. І ті ж гроші стоять для Путіна давно на десятому місці. Путін хоче «творити історію», він жадає війни, він хоче землі і крові. Чужих. Цього ж хочуть маси його «носіїв».\nА іншим, у всьому світі, і в першу чергу нам, треба готувати автомати, міномети, танки і ППО. Домовитися ні про що не вдасться. Українська армія повинна бути мотивована, добре озброєна і перебувати в повній боєготовності. Резервісти і цивільні повинні розуміти, що робити, коли почнеться, а не літати разом з частиною політикуму в хмарах. Готовність до війни, а не до миру, якого не буде, поки є нинішній російський рейх, — єдина причина, чому ми повинні вижити і перемогти.\nАле я розумію, що це нудно, і ніщо не зможе відволікти нас від внутрішньополітичних воєн один з одним і від «чорної агресії» в Сполучених Штатах як головної загрози українській державності у фейсбуку. Усі, хто спить, в Україні і на Заході, спіть далі. Вони всіх розбудять. Рано чи пізно, але всіх.\nВолодимир Путін оточення агресія війна