El PSOE demanda als Srs Tadeo i Vilallonga que expliquin què està passant amb les negociacions amb el Consell de Mallorca (també governat pel PP) respecte del preu dels residus que es duen a Son Reus\nabr. 08 El PSOE demanda als Srs Tadeo i Vilallonga que expliquin què està passant amb les negociacions amb el Consell de Mallorca (també governat pel PP) respecte del preu dels residus que es duen a Son Reus\nEl Grup socialista al Consell porta al ple insular d'abril una proposta per tal que l'equip de govern expliqui com s'està duent a terme el trasllat dels residus a Mallorca.\nTambé s'hi aporten iniciatives per evitar que el sobre cost generat pels problemes actuals no es facin pagar als ajuntaments (i per tant als ciutadans i ciutadanes).\nPerò paral·lelament, i mentre s'anuncia la imminent resolució de l'adjudicació de la gestió de Milà, els mitjans de comunicació informen d'un nou conflicte que enfronta als Consells de Menorca i Mallorca respecte del preu que es paga per dur els residus a incinerar a Son Reus (conflicte respecte del qual els representants socialistes al Consell i al Consorci de Residus no han estat informats).\nLes informacions publicades exposen relats que semblen contradictoris. D'una banda des del Diari Menorca s'informa que el Consell insular està a punt d'enllestir la proposta que enviarà al Consell de Mallorca per demanar l'abaratiment dels 131 euros per tona al material que s'envia a Son Reus i que aquest preu sigui fins i tot inferior als 83 euros que paguen les dues poblacions de Nàpols que actualment duen fems a Mallorca. Per justificar aquesta petició –sempre segons informacions periodístiques, perquè els representants socialistes no han estat informats- l'equip de govern Insular argumenta que el què es duu de Menorca a Son Reus "no són fems, sinó combustible derivat de residus, sense matèria orgànica, de manera que per haver estat tractats prèviament a Milà no mereix ser considerats com la resta" de fems.\nEn canvi mitjans de Mallorca informen que la postura del Consell mallorquí (governat també pel PP) és diametralment oposada. Diario de Mallorca assegura que la consellera mallorquina de Medi Ambient, Catalina Soler "recordó que los residuos italianos están tratados previamente, mientras que los de Menorca no". I en una cita directe la consellera insular del PP a Mallorca afirma: "Hay una gran diferencia entre la basura que nos llega de Menorca y el material procedente de Italia. Los restos italianos son Combustible Sólido Recuperado (CSR) que ha sido tratado previamente y cuenta con un poder calorífico elevado. No obstante, lo que llega de Menorca es basura sin tratar y debe incinerarse en la línea de rechazo. Son productos totalmente diferentes."\nDe nou una nova contradicció flagrant entre el que diu defensar l'equip de govern del Consell de Menorca i el que exposen els seus companys del PP des de Mallorca. El fet que ni tan sols els populars menorquins i mallorquins es posin d'acord en quin tipus de residu s'envia a la incineradora de Son Reus, exigeix, com a mínim, explicacions clares per part del president Tadeo i el Conseller Villalonga.


Quarteró · Visitmuseum · Catalonia museums\nMesura de capacitat utilitzada per a grans, llegums o altres fruits\nEl quarteró era la mesura oficial de capacitat de la ciutat de Barcelona, equivalent a ¼ de quartà.\nPer evitar el frau, els recipients per vendre al detall havien d’estar homologats com a mesures oficials. Un dels identificadors de les peces oficials de Barcelona era el marcatge de la peça amb l’escut de la ciutat, com s’aprecia a la mesura exposada.\nLa peça té altres marques indeterminades com les inicials MX, probablement del mostassaf, persona que la devia homologar o referent al producte amb què s’utilitzava. Als cèrcols de ferro, s’hi observen restes d’una numeració, potser l’any d’elaboració.


LA FEINA BEN FETA NO TÉ FRONTERES: AVANTI\nCal que estiguem orgullosos d’aquelles fites i gestes que ens proposem en un moment concret i que acaben sortint bé. Ningú ens vindrà a dir que som bons en unes accions concretes i hem de ser nosaltres mateixos els qui, amb humilitat, siguem capaços de veure on l’encertem i on fallem.\nAvui us dono a conèixer la web d’Avanti Comunicació, l’empresa de comunicació, màrqueting i publicitat que vaig crear l’agost del 2010, projecte il·lusionador des del primer instant que el vaig iniciar i en el que treballo amb ganes i molta il·lusió cada dia.\nAvanti ha crescut a tots els nivells i ara és ja una empresa coneguda, consolidada, respectada i referent en molts casos en el sector de la comunicació. Oferim cada dia més serveis, hem diversificat les línies de treball conscients de les necessitats del mercat i ens hem especialitzat en alguns temes com ara els gabinets de premsa i comunicació, el control de les xarxes socials o la generació d’imatges corporatives i la promoció i difusió de productes i marques. Els clients pels quals treballo són en primer lloc amics i aquest rol que assumeixen tots ells fa que el tàndem entre ells i jo sigui un camí creixent que sempre dóna bons fruits.\nAra estrenem nova web i avui us convido a visitar-la. Entre AQUÍ i ja em direu què us sembla. Avanti Comunicació és al vostre servei.\nTag : AVANTI COMUNICACIÓ, PERIODISME, PERSONAL\nDIARI DE ROMA (3): EL PAPA, GOETHE I LES SET CAMISES\nDel tercer i darrer dia a Roma en puc destacar diverses coses. La primera la pluja, que ens ha acompanyat de bon mati i que ha col·lapsat la ciutat per complet. Però també ens ha regalat una altra visió interessant que calia veure. A les pel·lícules sempre plou. A les grans ciutats, també.\nEls habitants de Roma parlen constantment de les gestes humils del nou Sant Pare, el Papa Francisco, que s’ha fet amb un tros del cor dels italians i amb tot l’espai destinat als souvenirs de les botigues. Diuen que el Papa es passeja per Palau i quan sona un telèfon l’agafa sense problemes i atén en persona a la gent que truca al Vaticà a qui fa venir dient-los: sóc el Papa, vingui i els espero. Quan arribin preguntin per mi i baixo. Senzill és l’acte i gran venint de qui ve.\nGoethe no és cap Sant però es queda a prop quan descobreixes el seu Museu ubicat a la casa on va viure. A part de poeta, novel·lista i científic, aquest personatge era un gran artista com es demostra amb la col·lecció dels seus aiguaforts plens de detalls que rememoren el passat, una ciutat i les seves afores encara no habitats, o a les persones que vivien en una època en que Roma era una ciutat prospera però més petita i més calmada. La primera imatge d’aquest escrit és una de les obres de Goethe que he fotografiat al seu Museu.\nAbans de marxar de la ciutat ha tocat fer algunes compres. I he triat una bona camisa a 7Camicie, una franquícia que té botigues a altres ciutats europees i que ofereix aquestes peces de vestir elegants amb mil varietats de colors combinats. No són barates però si que són belles. La compra ha valgut la pena. La que he comprat avui dijous serà la camisa dels diumenges.\nSegona imatge. El Temple d’Adrià, un dels monuments que més m’ha captivat per la seva monumentalitat. Al seu davant, un se sent petit. Al seu costat, esdevens història i reps l’energia que desprenen les seves columnes que s’alcen cap al cel. Hi ha òbviament altres indrets més coneguts però aquest m’ha colpit només veure’l.\nL’últim acte viscut a Roma ha estat la visita a una cooperativa anomenada Armadillo al barri del Trastevere. Instal·lada en un bloc d’edificis de gent senzilla, i on hi viu per cert el sempre genial director de cinema Nanni Moretti, aquesta botiga ofereix cafès i menjars de comerç just, roba, objectes de regal i mil coses més. També llibres.\nN’he comprat tres: Un mese con Montalbano (Andrea Camilleri), Mia sorella c’ha due bocche (Ninni Binetti) i Pasolini, una via violenta. Una compra de luxe en una ciutat per abandonar-se i somiar, viure i renovar-se.\nTag : DIARI DE ROMA, GOETHE, ITÀLIA\nDIARI DE ROMA (2): ART I LLETRES, POESÍA\nEls qui ens dediquem a definir els espais, paisatges i persones amb mots i frases, poesies i textos, tenim fàcil crear en una ciutat, Roma, que et satura la vista amb la bellesa que amaga cada racó que camines.\nDesprés del mati de compres a llocs assequibles i del tafaneig a tots aquells altres comerços de moda amb preus intocables, i d’una bona “birra alla spina”, ha arribat la tarda i amb ella el moment de presentar a l’Institut Cervantes, ple a vesar de públic, la Red Internacional de Escritores por la Tierra i els diferents llibres previstos amb lectura de poesia inclosa per uns assistents molt atents.\nEntre ells, el famós actor Omero Antonutti, protagonista de tantes pel·lícules com El Dorado (Carlos Saura), Good Morning Babilonia (Paolo i Vittorio Taviani) o El Sur (Victor Erice). Antonutti és tot un cavaller i sobretot una persona agraïda que ha vingut a escoltar, donar suport a la cultura i participar amb la seva presència. La primera foto és la meva amb ell tot just abans de començar l’acte, moment que he aprofitat per parlar amb calma amb aquest personatge.\nLa segona imatge és una demostració de l’amor i la passió que desperten a Roma, i a tota Itàlia, la cultura i les lletres. Omplir una sala com la del Instituto Cervantes, per a unes 80 persones, seria un repte al nostre país on les presentacions de llibres no arrosseguen, ni de lluny, a tants incondicionals.\nPerò aquí, a la capital romana, és senzill desbordar els espais de culte i cultes. La presentació ha estat tot un repte i una oportunitat de presentar al món els meus textos.\nOfereixo una tercera foto. La del President de la Red Internacional de Escritores por la Tierra, Ángel Juárez, l’amic i poeta italià Bartolomeo Smaldone (que ha recorregut mig país per estar amb nosaltres) i un servidor. La foto està feta just al davant del restaurat om hem sopar, Arancia Blu, on se’ns ha ofert pernil de Parma, assortiment de formatges, pizza i xocolata a la pedra i casolana de postres.\nDemà toca tornar cap a casa però fins al vespre, quan sortirà el nostre vol, hi haurà temps per seguir gaudint Roma.\nTag : BARTOLOMEO SMALDONE, DIARI DE ROMA, ITÀLIA, OMERO ANTONUTTI, RED ESCRITORES POR LA TIERRA\nDIARI DE ROMA (1): ROMA CITTÀ APERTA\nRoma ens ha acollit avui, 7 d’octubre, per regalar-nos durant tres dies la seva majestuositat, el seu llegat romà, el seu art que s’enfila per cadascuna de les llambordes dels seus carrerons cèntrics i de cada edifici històric que acull galeries amb exposicions, comerços d’antiquaris o petits museus que engrandeixen la capital italiana.\nDemà tocarà l’acte de presentació de la Red Internacional de Escritores por la Tierra a l’espai cultural més emblemàtic que uneix la cultura espanyola i la dels nostres veïns, el Instituto Cervantes. Allí, a més de presentar la RIET, s’hi presentaran alguns llibres de diferents poetes i entre ells, el meu estimat “Aforo Completo” que fa més d’un any que gira pel món i encara té vida.\nAllotjats a la Casa di Goethe, on va néixer el poeta, novel·lista, científic i artista, amb un museu dedicat a la seva obra artística i literària a la segona planta, som al centre de Roma, a la Via Corso. Des d’aquí, al centre, tots els carrers porten a la Roma sempre esperada i desitjada per un servidor.\nLa primera imatge que comparteixo en aquest Diari de Roma és de la mítica Fontana di Trevi que no decep a cap dels seus espectadors quan se la troben, de cop, darrera d’un carreró on mai podries pensar-te que s’hi amagués aquest monument.\nLa segona imatge és d’una de les places més emblemàtiques, grandioses i monumentals de la gran ciutat oberta (città aperta com la pel·lícula de Rossellini) que és Roma, la Piazza Venezia. Als peus del Capitoli, al costat del Fòrum Romà i amb el monument a Victor Manuel II com a principal element protagonista, aquest espai o plaça meravella a qui la veu i trepitja d’a prop.\nLa Plaça Venècia és punt de partida de moltes rutes. Al davant la Via Corso, a la dreta al fons el Coliseu i a l’esquerra més grans vies i més grans monuments i edificis. El dinar d’avui ha estat de primera: pasta amb marisc i un bon vi blanc italià. La gastronomia en aquest país també es patrimoni mundial. Demà, segona entrega del Diari de Roma.\nL’essència de la decisió del tancament del blog ha estat, com deia l’altra dia al que creia que seria l’últim post, el fet que el nom que li vaig posar al seu moment, tot és possible, ja no té raó de ser. Només jo sabré el perquè vaig decidir iniciar aquesta aventura i només jo sé, realment, el perquè la finalitzo.\nEls darrers dies he penjat una trentena dels vostres comentaris i n’han quedat pendents de publicar una setantena. Tots ells han estat mostres de suport i agraïment a la tasca realitzada. Parlo de la labor, sempre agradable però feixuga, de posar cada dia un text per compartir. No és senzill, us ho garanteixo.\nQuan els vents et són favorables és un plaer escriure però quan travesses èpoques convulses suposa un esforç que, ara mateix, no puc realitzar. Sé que a molts de vosaltres us entristeix que aquest espai tanqui portes i desaparegui, ho farà oficialment aquest dissabte dia 31 a les dotze de la matinada. També sé que altres persones podran respirar tranqui-les ara que no caldrà que entrin cada dia, des del despatx al mati i migdia, o des de casa a la tarda i vespre, per saber “què ha escrit avui” aquest periodista incòmode que sóc jo per alguns "personatges" de la ciutat.\nHe pres altres decisions que acompanyen el tancament del blog. Una d’elles és deixar d’escriure. Ara em dedicaré a fer la feina de periodista però poso punt i final a l’aventura literària iniciada fa pocs anys i que m’ha dut a publicar una dotzena de llibres com autor i coautor.\nNomés us vull agrair a tots i a totes el vostre suport incondicional en aquests sis anys durant els quals he escrit més de 1.500 textos que han llegit més de 126.000 persones de més de 140 països. Són dades de Google Analytics, les oficials que ningú pot posar en dubte ni en quarantena. Amb vosaltres si que tot ha estat possible. Us duré sempre al cor i ens seguirem veient i parlant al carrer, tot fent un cafè o compartint taula. La vida continua i encara ha de donar moltes més sorpreses i algun que altre disgust. Res que no es pugui suportar, com fins ara.\nHi ha un altre balanç, molt més calmat, d’allò que he viscut els darrers sis anys. Ha estat una època molt intensa. A part de la publicació dels dotze llibres, han passat moltes més coses. Pel camí he perdut al meu germà Carles i a la meva àvia Laura, a un gran amic com el Rafa i a moltes altres persones, com el Josep Maria Yago o l’Àngel Mula, amb qui he compartit molt bones estones, converses i feina.\nA nivell personal la cosa tampoc ha anat gens bé però s'ha fet tot el possible i s'hi han posat totes les ganes i els esforços. He tingut la sort de viatjar a diferents països i d’explicar-vos-ho en els diaris corresponents escrits per cada ocasió. I sempre he pensat que tot era encara possible. I ara, arribat el moment i per altres circumstàncies, deixo de creure, com deia a l’inici d’aquest post, en l’essència del títol d’aquest blog. Ara, ja no és tot possible.\nEm permetreu tots i totes, amics, coneguts i gent per saludar, algunes aportacions que crec que, per vivència personal, puc fer.\nGaudiu de la vida com us vingui i planteu-li cara sense por. Allò que hagi de passar, passarà.\nNo us deixeu acovardir davant les veus critiques dels altres que diuen voler-vos bé. Ni els escolteu, mireu sempre recte el vostre camí perquè només vosaltres el sabreu fer.\nQuan us diguin que sou d’una forma que no reconeixeu en vosaltres mateixos, gireu l’esquena a qui us ho diu i feu la vostra.\nManeu vosaltres mateixos en les vostres emocions i arrisqueu-vos. Recordeu aquella frase que diu “En mi hambre mando yo”.\nPreneu decisions sense por a errar perquè no hi ha res que ajudi més a créixer en aquesta vida que els propis errors que hem de cometre.\nPoseu vida als anys i no anys a la vida. Si per timidesa o inseguretat deixeu passar oportunitats, personals o laborals, més tard us adonareu que tornar enrere és sovint complicat o del tot impossible.\nNo us dosifiqueu com a persones en el gest de ser feliços, de compartir amb els altres, d’aprendre constantment en companyia, de tenir les vostres estones amb vosaltres mateixos, de viure els sentiments i les emocions. No us negueu la vostra pròpia essència.\nRes més. Ara si. L’últim que tanqui la porta.\nP.D: Aquest és l'escrit número 1.509. La imatge que acompanya el post és una metàfora de la vida. El transatlàntic de la informació que ha estat fins avui aquest blog, torna als seus origens: un petit bot sense timó que anirà marxant horitzó enllà fins a desaparèixer del tot.\n31 d’agost 2013\nTag : ARTICLES POLITICA, ARTICLES PREMSA, ARTICLES SOCIETAT, MÓN BLOGGER, TOT ÉS POSSIBLE\nTag : A10, ARTICLES POLITICA, ARTICLES PREMSA, ARTICLES SOCIETAT, ARTICLES SOLIDARITAT, MÓN BLOGGER, PERSONAL, TOT ÉS POSSIBLE\nI al final, set dies després que agreugés el seu estat, aquesta matinada, a dos quarts de sis, ens ha deixat la iaia Laura.\nAra ja descansa en pau amb els altres éssers estimats que van marxar abans com l’avi Lluís o el meu germà Carles.\nEl cel guanya bones persones mentre a la terra se’ls troba molt a faltar.\nGràcies per tot iaia.\n19 d’agost 2013\nTag : AVIS, CARLES RAMIREZ DOLCET, LA IAIA, PERSONAL\nPoder compartir amb un bon amic és un dels regals de la vida que sempre gaudeixo. Amb l’Alejandro sempre és un plaer estar-hi, mantenir una conversa intel·ligent, parlar de temes interessants, escoltar-lo i veure que m’escolta...\nÉs d’aquelles persones que es fan estimar i que quan toca, sense que ho demanis però just en el moment en què ho necessites, diu la seva en el punt concret on anaves a preguntar-li el seu parer sobre algun tema.\nFa pocs dies varem compartir un bon tiberi a Cambrils. Aquest diumenge, una orxata i un granissat de llimona a la Plaça del Mercadal de Reus. Molt aviat, un viatge. Les meves tardes amb l’Alejandro, i amb tants altres amics que m’acompanyen en aquesta etapa de la meva vida, fan que allò que sembla greu es transformi en fets lleugers i suportables.\nCom em deia avui ell, cal viure a la vida tots els moments que un vol amb seguretat perquè els anys passen molt ràpid i quan te’n adones de certes coses ja és massa tard. Viure i deixar viure, tot és possible.\nLa foto mostra a una bona amiga que em va acompanyar en un viatge ara fa tres anys i va provocar la meva admiració. Espero poder-la veure ben aviat.\n18 d’agost 2013\nTag : AMISTAT, PERSONAL\nAcabo de parlar amb un amic músic que, si no té res d'especial a nivell d'actuacions, podrà venir a actuar a la presentació d'Aforo Completo a les illes i ciutats on el presentaré d'aquí a ben poc. Per això escric això, que ell coneix prou bé, que ens uneix des de fa uns quants anys. Coses entre amics llunyans que no sap ningú.\nEn un barrio de casas muy viejas, la plaza y la iglesia… se ha perdido un hombre. Más pronto renacerá. Y mi alma va como las hojas de un viejo diario, que un viento loco sacude una noche, no sé donde van… el deseo de amar a la vida me salvará.\nY mi alma desnuda, pronto renacerá en esta nueva noche dormida, pronto renacerá. Más que dices, que comes, que miras, que haces, que ríes entre los restos más bellos, y antiguos de nuestra ciudad. La tarea de andar por la vida me salvará.\nEls Menehune són unes criatures que viuen amagades als boscos frondosos i a les valls interiors de l'illa de Hawaii. Es diu que van ser els primers pobladors d'aquest indret i que són uns éssers de poca estatura, entre un pam i seixanta centímetres, que treballen de nit i saben fer de tot. Gaudeixen cantant, ballant o nedant i el seu menjar preferit són les bananes i el peix.\nFins abans d'ahir no coneixia l'existència dels Menehune. Els vaig descobrir després de veure una obra d'art d'una artista que comença a divulgar les seves creacions a través de Facebook. Utilitza el nom artístic de Kauhane i es nodreix de la mitologia hawaiana tot i que beu de moltes altres fonts i especialment dels seus aprenentatges més espirituals i personals.\nRere la Kauhane com artista hi ha la persona, la Estefania MacGregor, que ha decidit mostrar-nos el seu art i aquest gest s'ha d'agrair sempre. Perquè el seu estil és del tot diferent als altres. Hi manen molt els símbols però aquests es combinen amb les figures humanes i amb els animals sovint immersos en el paisatge polinesi.\nLa Kauhane mostra al seu Facebook el procés de creació de les obres compartint primer el quadre a mitges, encara pendent de més pinzellades de l'autora, i ensenyant el resultat final. Les seves obres són a la venda en aquesta xarxa social a preus molt assequibles.\nJo he adquirit una de les seves obres. Es diu "Unlock" i és un festival de colors, amb la tècnica del collage, i una frase central que em guardo i té molta importància per a mi aquestes dies i setmanes.\nDilluns la tindré col·locada al meu despatx de casa. Serà un plaer poder-la observar cada dia. Quan me la miri em vindrà al cap la Kauhane i ella em conduirà directament a Hawaii i aquestes illes em faran viatjar de nou als boscos on cercaré, qui sap quan els trobaré, als Menehune, els nans treballadors que canten. ballen i neden.\nUs recomano que descobriu l'obra de la Kauhane. Si no podeu per la xarxa de Facebook no us preocupeu. Em diuen que molt aviat hi haurà quadres seus a la botiga Showroom, al número 9 del carrer Unió de Tarragona.\nLes imatges que acompanyen aquest post són quadres d'ella. La primera pertany a l'obra anomenada "Menehune", la segona es diu "Indirah" i la tercera és la que he comprat jo, "Unlock",\n17 d’agost 2013\nTag : ART, ARTICLES SOCIETAT, HAWAII, KAUHANE, MENEHUNE, MITOLOGIA, PINTURA\nPer més que intentis passar desapercebut el dia del teu aniversari, les xarxes socials, que tenen moltes utilitats al món actual i són obligades si no ens volem quedar enrere en molts sentits, t’obliguen a respondre a totes aquelles persones que se’n assabenten del “teu dia”.\nAquest divendres, 16 d’agost, més de 150 persones de les que tinc afegides com a “amistats” al Facebook m’han volgut felicitar. I molts altres ho han fet per telèfon. Amb la gran majoria dels qui ho han fet per Internet hi tinc una relació més que bona o del tot bona. Als qui han optat per la telefonia mòbil hi tinc un tracte molt més quotidià i directe.\nNo deixa de sorprendre la capacitat que tenen espais com Face i Twitter. Si no els tens, sembla que no existeixis. Una altra de les utilitats que tenen és la capacitat de difusió d’un esdeveniment. Fa pocs dies apuntava que apareixia el meu últim llibre “Cafè N” i que es pot adquirir fent comandes a través d’un correu i a hores d’ara ja tinc més de mitja edició venuda. No amagaré que m’agrada que les edicions d’una obra meva s’acabin exhaurint en poc temps i em sorprèn gratament perquè això vol dir, i serveix per a tots els escriptors, que l’autor acaba generant un públic lector fidel i adepte.\nSi, és cert que només són lletres i paraules. Però també ho és que certes paraules arriben al cor i l’ànima de les persones que les llegeixen, escolten, devoren i fan seves. Aquí rau un dels plaers de la vida, en crear en societat i aconseguir que una part de la societat, comparteixi o no els teus plantejaments, s’alimenti amb tu i t’aporti a tu mateix altres elements que et nodreixen.\nEn xarxa o sense ella, però millor que sigui amb xarxa, la possibilitat de debatre, dialogar i divergir ha d’existir a les nostres vides.\nTag : ARTICLES PREMSA, ARTICLES SOCIETAT, LLIBRE CAFÈ, LLIBRES, SOCIETAT, XARXES SOCIALS\nLa historia del vídeo que comparteixo avui és d’aquelles que toca la fibra a qualsevol persona que tingui un mínim de sensibilitat. Es va produir fa uns mesos a la ciutat de Wuppertal, a Alemanya, durant l’actuació d’un cor infantil.\nEls seus components van començar a cantar el tema “Mad world” del Tears for Fears. I de sobte un dels nens va marxar de l’escenari. Al cap d’un moment va abandonar el cor un segon nen. I un tercer, el quart...\nEl públic assistent no entenia res i lentament, el cor anava perdent-se, desapareixent. Fins que va quedar un sol nen cantant. Enllestida la cançó, el nen que era al davant de la gent, atònita i estorada, va llençar un missatge que va impactar i desvetllar el perquè de la desaparició del cor de nens.\nMireu-vos el vídeo i ho sabreu tot.\nTag : ARTICLES SOCIETAT, ARTICLES SOLIDARITAT, COR, WUPPERTAL\nFràgil com una Tanagra, amb cos de ballarina i peus de terracota, petita i abandonada en el record fins la troballa, anyosa per força i preciosa de naixement. I delicada, tal volta com l’aire que li ha donat vida fins el moment del naixement en mans d’un altre.\nElegant en la mirada sempre regalada i mai observada fins el descobriment. Tímida i plaent baixant el cap que amaga el primer amor que ara enyora per no haver gaudit a temps. I estàtica en el gest, quieta i pausada, aturada en un instant que encara es manté.\nI si ens regala encara més moments? On posem les paraules que li ha adreçat la gent? En quin costat del rostre amaga el secret? Tanagra, senyora del seu temps.\nTag : AMOR, BALLARINA, DELICADESA, FRÀGIL, MIRADES, ROSTRE, SECRET, TANAGRA, TEMPS, TERRACOTA\nDIARI DE ROMA (3): EL PAPA, GOETHE I LES SET CAMIS...


Lease the BMW X1 Estate sDrive 18i  SE 5dr | LeaseCar UK\nBMW X1 lease Estate sDrive 18i  SE 5dr\nper month was £354.62 Was £425.54\n£2,127.36 ex. VAT2,552.83 inc. VAT\nInitial Rental: £2,127.36 ex. VAT2,552.83 inc. VAT


Homilia a Montserrat: "Hem de dir no a la repressió i sí a la llibertat i al respecte dels drets més fonamentals" ! directe!cat\ndirecte ! a La República. N. 4126. Dijous, 25 d'abril de 2019 14:15 h\nPolítica Última actualització Diumenge, 24 de setembre de 2017 18:05 h\nEl pare Sergi d'Assís Gelpí denuncia que aquests dies es veu amenaçat "un dret tan senzill com el de ser consultats"\nACN Monistrol de Montserrat .- L'homilia de la missa de Montserrat d'aquest diumenge ha defensat el dret a decidir i ha denunciat la repressió de l'estat espanyol. El pare Sergi d'Assís Gelpí ha animat a "dir no a la repressió i sí a la llibertat i al respecte dels drets més fonamentals". I ha denunciat que el poble català ha vist com "s'han amenaçat, i en alguns casos vulnerat, els drets fonamentals: el dret de reunió, a la lliberta d'expressió" i a "un dret tan senzill com el de ser consultats.\nColau, Montserrat, Omella, referèndum\nUn homilia valenta que deixa en el ridícul les paraules del bisbe Omella\nL'alcaldessa de Barcelona, Ada Colau, fa seva la crida al "seny" d'Omella: "És compartit per la immensa majoria de la població".\nLa prèdica també ha subratllat que en els darrers dies "s'han menystingut les institucions del nostre poble", cosa que també vol dir "menystenir als ciutadans que la representen". A més, ha fet una crida a "no mirar cap a l'altra banda" davant de la que "està caient aquests dies", ni a deixar-se arrossegar per la postveritat que tergiversa la realitat".\nFinalment, Gelpí ha demanat a Déu que "ens ajudi a passar aquests dies sempre amb un esperit pacífic i a estar al lloc que ens correspon d'aquest moment de la història".\n24 de setembre de 2017, 21.29 h\n24 de setembre de 2017, 21.14 h\nJUA....JUA...JUA...JUA...JUA...JUA...JUA...JUA...JUA... a acer nonas.........\nSempre t'obsequio amablement amb els meus ASSENYATS, SAVIS I DESINTERESSATS consells, PPobre PPalurda franquista anal·f·Alberto.\n. . . i tu, en comptes d'escoltar-me, segueixes bevent la teva mitja copeta diària d'ANÍS EL MONO, i . és clar, CANIJILLU com ets , NO HO SOPORTES, tens molt mal beure, et puja al cap i FAS BOGERIES.\nSort que aquesta vegada no estracta de la teva pecaminosa relació antinatura amb el teu gos. Prefereixo que sigui, com és, els teus habituals DELI... Llegir més\n24 de setembre de 2017, 20.43 h\n24 de setembre de 2017, 20.32 h\npren-te les pastilletes i a dormir ... i no ploris mes\n24 de setembre de 2017, 19.33 h


La Bonoloto deja 58.767 Euros en Canals – ConeixerCanals\nActualitat · Economia · Succesos\nBy ConeixerCanals on 2 de febrero de 2019 No Comments\nLa Bonoloto de ayer dia 1 de febrero de 2019 deja 3 acertantes de 2ª categoría con 5 aciertos + complementario, con un premio de 58.767 euros cada uno.\nUn acertante de Canals selló el boleto en la papelería de la Avenida Vte. Ferri de Canals


Chat Castellfollit de Riubregós. Grupos Chat Whatsapp Castellfollit de Riubregós 🥇\nChat Castellfollit de Riubregós\nChat Castellfollit de Riubregós está de moda. Tanto para hacer amigos, buscar pareja, o simplemente desahogarse.\nChat de Castellfollit de Riubregós\nChat en Castellfollit de Riubregós\nChat Castellfollit de Riubregós desde tu teléfono móvil\nAmistad Castellfollit de Riubregós\nGrupos Chat Castellfollit de Riubregós. La guía completa\n¿Qué son grupos para Chat en Castellfollit de Riubregós?\n¿Cómo unirse a grupos de Chat Castellfollit de Riubregós?\nGrupos de Whatsapp links Chat de Castellfollit de Riubregós\nMejores grupos Whatsapp Chat de Castellfollit de Riubregós para unirse (links):\nSi accedes a Chat de Castellfollit de Riubregós, ten en cuenta que puedes encontrar personas que quieran compartir una buena conversación.\nPero es que, además, puedes encontrar a esa persona especial. Hay veces que es difícil atreverse a dar el paso en persona, decirle a esa persona que te gusta, es el momento de Chat nueva en Castellfollit de Riubregós.\n¿No estás buscando pareja? Pues el Chat en Castellfollit de Riubregós también es para ti. Puedes hablar con gente que no conoces y crear nuevas amistades.\nO, si eres nuevo en Castellfollit de Riubregós, es una buena manera de comenzar tu vida aquí. En esta nueva realidad 2.0, hay que aprovecharse de las ventajas que nos ofrece el Internet para mejorar nuestra vida.\nChat Castellfollit de Riubregós. Se puede acceder desde el teléfono móvil u otro dispositivo electrónico. Descubrir Online es la mayor plataforma de Grupos de Whatsapp.\n¿Buscas links para Chat de Castellfollit de Riubregós?\nEn Descubrir Online hemos recopilado los mejores grupos de Chat de Castellfollit de Riubregós para que nuestros usuarios puedan unirse a grupos de Whatsapp con sus intereses. Aquí podrás acceder a miles de links de grupos Whatsapp.\nEsta página es la guía completa sobre los grupos Chat de Castellfollit de Riubregós. Aquí aprenderás todo lo que necesitas saber para unirte a grupos de Whatsapp, y participar de ellos dominándolos por completo.\nDescubrir Online ha nacido con la idea de compartir contigo los mejores grupos de Chat en Castellfollit de Riubregós donde puedas encontrar grupos a los que unirte.\nCuando alguien crea un grupo de Chat de Castellfollit de Riubregós, añade al grupo a las personas que el mismo selecciona en su listado de contactos que quiere que participen de dicho grupo.\nLos links o enlaces de los grupos de Chat de Castellfollit de Riubregós son (como ya te he comentado), los enlaces que los administradores comparten para que otras personas puedan unirse a dicho grupo.


La premsa alemanya ridiculitza la infanta Elena: "Sembla un pirata"\nLa infanta Elena presideix la fira de San Isidro Europa Press\nLa premsa alemanya ridiculitza la infanta Elena: "Sembla un pirata”\nper Jennifer Navarro Redactora 13 de juny de 2019 14:17\nQui li havia de dir a la infanta Elena que robaria protagonisme a la reina Letícia... La premsa estrangera vigila de molt a prop a la monarca espanyola, de qui analitzen cada conjunt estilístic i gest controvertit. La revista alemanya 'Bunte' és una de les principals precursores d'aquest seguiment internacional, per exemple, però ara s'ha centrat a fer una anàlisi de la germana gran del rei Felip.\nElena és el suport principal del rei Joan Carles, el que s'ha evidenciat encara més des de la seva retirada pública. És ella la més fidel acompanyant de l'emèrit, especialment durant les corregudes de bous. És molt habitual que les càmeres l'enxampin a una plaça de toros, un dels seus escenaris predilectes. Però no és això el que ha interessat a la premsa alemanya, sinó els conjunts estilístics que duu en aquests esdeveniments.\nLes aparicions públiques de la infanta Elena sempre venen envoltades d'expectació mediàtica, per descomptat. Però fins fa poc mai no s'havia parlat del seu estil. De fet, és la seva filla qui més flaixos està acaparant últimament. Ara bé, a 'Bunte' li interessa analitzar una cosa en concret, els complements que escull Elena.\nAfegeixen fotografies dels últims cops que la Infanta s'ha deixat veure en públic, les que tenen en comú la gran quantitat d'accessoris que duu a sobre. Un gest que no ha passat desapercebut a Alemanya: "La Infanta va combinar braçalets, un gran fermall, un barret i diversos anells cridaners. La varietat d'accessoris gairebé recordava a l'aspecte d'un famós pirata".\nLa infanta Elena, amb un gran pompó / Casa Reial\nCollars maxi, arracades enormes, fermalls, polseres, anells, barrets, fulards... És ben cert que la infanta Elena li dona molta importància als complements, però comparar-la amb un pirata? Molts han volgut veure una ridiculització d'Elena, per això. No queda clar si era aquest l'objectiu o no, ara bé, es demostra que la premsa estrangera té l'ull en la monarquia espanyola. Dels looks de Letícia, als complements de la infanta Elena. Qui serà la pròxima protagonista?\nCasa Reial Infanta Elena Moda


Foravial: Negre sobre negre resplendent\nNegre sobre negre resplendent\nAnit, nova sessió de l'espectacular negre sobre negre sonor que el Francisco López emet des de la més absoluta discreció. Com que l'home resulta car de veure (car per difícil no per costós -3 €), els amics i coneguts barcelonins vam córrer a la Plaça Catalunya (auditori Caja Madrid) per a, embolcallats per la foscor redoblada de l'antifaç, deixar-nos masegar i colpir pel seu dens univers sonor intencionadament tendent a l'absolut.\nPotser un nom tan vulgar com el seu no digui res en el món musical popular i que així resti -tal com ell vol- com un anònim desconegut. La cosa canvia si expliquem que els seus treballs han estat publicats per 170 segells discogràfics d'arreu del món i que és considerat un dels més importants artistes en els àmbits de la música experimental d'arrel electroacústica i del paisatgisme sonor.\nI no tan sols això, ahir després del concert vaig preguntar-li: "Qué...¿Ya has acabado con las hormigas?" "Hombre, Jordi, a tanto no alcanzo, però si las he dejado en paz" La cosa ve a tomb de la seva altra faceta de biòleg, en la qual ha aconseguit ser un dels principals especialistes en la Dinàmica de Sistemes a partir dels seus estudis de camp del fascinant món de les formigues. Conservo com a veritables tresors algunes mostres dels seus treballs inicials dels 80, quan era capaç de fer formidables composicions a partir, només, de sons gravats a l'interior d'un formiguer. Això ens porta de ple al seu repte compositiu, el de la música concreta (fundat Pierre Schaeffer): desaparició total dels instruments a excepció del món sencer, del qual se'n recullen mostres sonores que després, a l'estudi, s'articulen. Tant pot ser una allau als Alps, un servomecanisme en el terrat d'un gratacels a NovaYork, el brogit dels vents patagònics, els cruixits d'un saladar de la Mar Morta, la cridòria d'un col·lectiu de mones al cel ras de la selva, el glatir del quars en el cor d'un rellotge... Tot, un cop gravat amb parsimònia digital, i aïllat i abstret, acaba confluint i articulant-se en un evolutiu laminat sonor. Ahir, quan acabat l'acte el Francisco recollia amb interès els nostres parers, vaig insinuar-li: No visión sinó percepción, sobretodo háptica como corresponde a la invidencia. Recorrer con la yema de los dedos extensas grecas grabadas en una roca frágil, ahora erosionada por el viento y al poco humedecida y musgosa. Unos arabescos, estos, que te proponen el placer del acertijo: ¿qual es la simetria que pretenden disimular?, y que corren en paralelo a rotundos brochazos de gruesa textura. Y mucho monumentalismo de escala, no tan del pop de Oldenburg -que también-, sino más bien del de Cesar... Como palpitantes huellas digitales, sonidos imperceptibles son engrandecidos hasta tallas inverosímiles... Ell, que ja coneix la meva retòrica poètica, em va anar escoltant tot assentint amb el cap. I després... Au, tota la colla a buscar aixopluc a la taverna més propera. Res hi fa que no n'hi hagin pels volts de Plaça Catalunya; si tens esperit portuari no costa gaire vivificar un recolze de la barra d'un anodí local per a turistes. I a fe de déu que som marins que estimem la disbauxada comunicació dels paratges que venim de recórrer... Com volent perllongar els selectes retallons del món sonor que acabem d'escoltar, res ens pareix més necessari que engrandir l'univers conegut en la seva multiforme diversitat. Dic de l'Alejandro descobrint -i ja era hora!-, amb l'iPhone incrustat a la mà, l'imprescindible món alternatiu dels del Mundo Today (nascut com fancine d'uns companys de facultat (de filosofia) -precisa el Jovani).\nDic del relat detallat de la Charo del seu recent viatge per la costa pacífica del Canadà (En Vancouver, como en Amsterdam, no hay objeción alguna ante la hierba... Imaginadme en una pizzeria perdida del estado de Alberta: entra un oso, y tras zamparse tres pizzas sale por la puerta... ¡Y a nadie le parece raro!).\nTambé dic de la derrota actual d'un sens fi de projectes lluminosos: el murcià del López a propòsit d'establir un fons documental que reculli tota l'aventura de la música experimental recent (Nada importa que sean compositores con un único oyente- Paco dixit); o la nostre fallida Cosmologia Tàctil.\nDesprés ens embrancàrem, i ben a fons, pel territori suggeridor dels kibbutz israelians. Així vaig sentir de viva veu notícies de cràters de meteorits al desert del Negev i de l'opció defensiva d'aquestes estructures comunitàries -defensives, en origen, només davant l'hostilitat del desert-. El deix d'un somni, d'una gran possibilitat -aquest dels kibbutz-, que mereix ser escoltat amb atenció quan qui te l'explica és capaç d'oferir-te'n notícies fresques i viscudes. El Francisco de la línia fronterera amb el Líban i, ell mateix i la Charo, dels establiment tòpics de les ribes de la Mar Morta. Algú va insinuar que la dels kibbutz és l'aventura inaugural del comunitarisme... Apa-li, on vas a parar ! Si ja per l'any 900, la facció comunitària de l'islam, la dels els càrmates, va ser massacrada pel califat bagdaguí.\nI així seguírem; feliços pel nostre rumb enlloc i aturant-nos a tots els ports imaginables. A l'hora final dels adéus, algú -ara no sabria dir qui- va saber cridar: Demà sí que caurem de ben amunt!\n(Si no penjo cap vídeo del Paco és perquè cap d'ells li fa justícia. Ni escoltant-los amb uns bons cascos t'aproximes a la seva original i quadrafònica (sinó major) explicació del món. Deixem que algunes coses impecables rebutgin qualsevulla mena de reproducció!).\nPura enveja no ser-hi...\n2 de desembre de 2011 a les 21:35\nEn fa d'anys que per casualitat vaig adquirir un cd d'en Francisco López, Tonhaus crec que es diu.Diria que és d'allò menys concret i d'allò més abstracte: so pur, sintètic.Certament ni tan sols el cd deu fer-li justicia (menys encara un link d'internet) a l'audició en viu i en directe, més encara quan la composició sonora forma part d'una obra més extensa, amb arquitectura inclosa.\n2 de desembre de 2011 a les 22:40\nVeus, Galde, l'entrada és un full de dietari exposat a la vista; com sempre, una temptativa de retenir el temps fugisser.Més que ningú, segur que degut a la seva posada en escena, el López aconsegueix immersions absolutes en el so. Quelcom terrible si no hi estàs disposat; i em dius que tu ho estaves...Encara queden tres sessions d'aquest cicle, les dedicades a la veu com a instrument:el 15 a les 8 -Mariona Sagarrael 16 a les 8 -Bartomeu Ferrandoel 17 a les 11'30 -Alessandra Patrucco (la seva gorja prodigiosa dedicada a la diversió de petits i grans -imprescindible!)\n3 de desembre de 2011 a les 9:11\nCaram, Sergi, si en fa d'anys del Tonhaus... espaterrants els títols dels temes, oi?Ara s'ha tridestil·lat. Et recomanaria "La Selva", fruit reconcentrat d'una llarga estada a les selves de Costa Rica. I també "Wind", cap instrument de vent com el mateix vent o com capturar els mítics vendavals patagònics. Riu-te'n tu dels ventijols de pega que afegien els Pink Floid.\n3 de desembre de 2011 a les 9:20\nOh quina nit laberíntica més fantàstica. M'he divertit llegint-te i imaginant les converses. Tal com les expliques semblen un aliment misteriós que ve de gust assaborir i gaudir\nLaberíntica, Marta, però amb un desplaçament total de ni 50 metres.Per manca d'espai, i per discreció, no he dibuixat els retrats d'aquesta estimable patuleia (com segur hauries volgut). Si en res som forts és en encarar l'absurd del món amb un humor imaginatiu i descarnat.\n4 de desembre de 2011 a les 9:53\nSi no és per tu, no en sabria res.No sóc una persona desperta musicalment parlant. Tinc un pòsit musical i visc en ell. I arriba de nou el que l'atzar vol.Hi ha un món musical que funciona com la poesia. De forma marginal. Si no hi ets dins, no t'asabentes de què s'hi cou. Aquesta música "marginal" viu i creix de l'experiència; és el resultat d'un sotrac emcional (la vida en el desert, per exemple).Això no passa amb la literatura. Les gran obres o s'editen i es comercialitzen o dormen en un calaix. Però no hi ha una literatura de qualitat que visqui en els marges. La música sí. I el que resulta interessant és que aquests marges són tan grans o més que el món de la música comercial.\n5 de desembre de 2011 a les 10:46\nEi Jordi!Encara que massifict en certs moments, un pastís al "Pastís" mai queda de menys...fora d'hores arriba a ser íntim i tot!!!Ara entenc el que em deies de formigue i sons del món...entre la aleatorietat a desxifrar i l'ordre orgànic a interpretar no?curiós...i interessant...tot i que segur que "ED+" per als novells!!!\n5 de desembre de 2011 a les 13:47\nSí, l'humor ens salva i ens protegeix! Molts petons.\n5 de desembre de 2011 a les 19:10\nEnric, en dius unes quantes que demanen atenció.No es gens banal establir una connexió entre poesia i música experimental: podem detectar-la a l'antologia "Nueve fresquíssimos d'Espanya" -on mes de la meitat de poetes són alhora músics bregats, o en l'Eduard i el Martí -actuals directors del Festival de Poesia-, afegim-hi el rapper Josep Pedrals; tots rere les passes del Casasses i de l'avi Pau...La veritat és que un cop encertes la porta d'aquesta part poc domesticada de la cultura te n'adones que la oferta és major del que mai hauries dit -tan pel que fa a actuacions com a gravacions-; amb l'imponderable afegit de poder fer, amb els artistes que acabes d'escoltar, unes cerveses -si són d'aquí o polonesos-, o un mezcal si són mexicans...\n5 de desembre de 2011 a les 20:08\nEp, TRanki, això del "ED+" ho entenc, cal entrenar abans les orelles en un desplomat plafó musical. El so pot arribar a ser perillós, certes combinacions de volums i freqüències resulten altament perjudicials... De totes maneres aquí tractem amb autoritats en la matèria, que fa anys coneixen els límits que no s'han de superar. Un cop els fas confiança alhora d'embarcar-te en el seu planejador acrobàtic, t'ho acabes passant d'allò més bé.


La nostra principal activitat és organitzar i guiar sortides, viatges i expedicions per zones muntanyoses d’Europa i per zones àrtiques. Així doncs, el nostre camp de treball va des dels Pirineus a Groenlàndia, passant per Sierra Nevada, Alps o Escandinàvia.\nTambé realitzem formació en qualsevol aspecte relacionat amb la muntanya, ja sigui orientació, seguretat, tècnica de progressió, etc. Així mateix oferim assessorament a esportistes i entitats en aquests camps i en tot allò referit a l’equipament i al material necessari per dur a terme des d’una excursió a una expedició.\nPersonalitzem i adaptem qualsevol tipus d’activitat ajustant-la a les necessitats o requeriments de qui vol una experiència més individualitzada.\nSentim un gran respecte pels pobles nadius d’allà on viatgem. És per això que sempre que podem intentem interactuar amb ells, ja sigui convivint-hi o utilitzant els seus serveis. Els Nenets a Iamàlia, els Sami a la Lapònia o els Inuits a Groenlàndia, en són uns exemples.\nResponsable de PAS FERM / Guiatge i formació.\nKola Peninsuka Skitraverse


Oposiciones Curso de Auxiliar d'infermeria en Hospitals de l'ICS online Oposiciones.de | Emagister\nLa metodologia del Curs li proporcionarà l\_'adquisició dels coneixements i les habilitats necessaris per a superar el procés selectiu i aconseguir una plaça com Personal Estatutari Sanitari de Formació Professional en Atenció Hospitalària. Aquest curs va dirigit a tots els auxiliars d\_'infermeria interessats a desenvolupar la seva tasca professional en els Hospitals depenents de l\_'Institut Català de la Salut.\nEl alumno recibe dos volúmenes con\nCurso de Auxiliar d'infermeria en Hospitals de l'ICS Oposiciones.de


L'última resolució de Conselleria permetria una celebració condicionada de les processons extremant les mesures de seguretat\nL'alcalde de Sueca, Dimas Vázquez, i el regidor de Cultura, Vladimir Micó, s'han desplaçat esta setmana fins a la Conselleria de Sanitat Universal i Salut Pública per a interessar-se per la situació sanitària i normativa, modificada divendres passat, que poguera afectar la realització dels actes festius de setembre que van acompanyats d'espectacles itinerants, especialment les processons, a fi de poder prendre les decisions més oportunes. “Existia una resolució per part de la Conselleria, en vigor del 17 d'agost al 6 de setembre, que impedia la celebració d'un cert tipus d'espectacles i manifestacions al carrer. Nosaltres, des de l'Ajuntament, sempre hem procurat oferir algun tipus de programació de festejos amb tota la il·lusió, condicionats sempre a la normativa sanitària, per a intentar oferir un poc de llum i d'alegria als carrers de la nostra ciutat. Per això, vam decidir seguir avant amb estes festes que es podien qualificar com de transició a la nova normalitat”, ha explicat l'alcalde de Sueca, Dimas Vázquez, qui ha assenyalat també que, dins de la possible programació, en un principi la celebració de les processons no podia assegurar-se al no estar permeses les manifestacions itinerants per la normativa sanitària vigent fins al divendres passat.\nLa màxima autoritat municipal explica que, ja fa unes setmanes, responsables de la Conselleria el van informar sobre la previsible modificació de la normativa, la qual seria més permissiva quant a la realització d'alguns actes. “Efectivament, eixa nova resolució que relaxava un poc les restriccions va arribar divendres passat 27, just en el moment en què celebràvem una reunió que jo mateix vaig convocar, davant el malestar que s'havia generat al carrer, totalment infundat, respecte a la celebració de les processons”. A la reunió van ser convocats els portaveus de tots els partits de l'Ajuntament, la Policia Local, l'arquitecte municipal i l'arquitecte responsable de l'obres de la cúpula de l'Església de la Mare de Déu de Sales, així com representants de la Reial Associació de la Mare de Déu de Sales i del Crist, i una representació dels sacerdots de la ciutat. A tots ells, l'alcalde vol agrair-los la seua assistència i col·laboració.\nAixí, la nova normativa de Conselleria, que es va anunciar divendres passat, permetria una celebració adaptada de les processons, mantenint en tot moment les mesures de protecció individual, com a mascaretes i distància de seguretat, tant de les persones que participen en la desfilada com del públic. L'alcalde, per la seua part, ha volgut enviar un missatge a la ciutadania demanant-li que extreme les precaucions “perquè esta situació no ha acabat, i encara que s'han programat una sèrie d'espectacles, tots ells amb l'aforament establit per la Conselleria i amb els assistents asseguts, no podem baixar la guàrdia. Per tant, des de la il·lusió que tenim a l'Ajuntament de fer coses, demanem a la ciutadania que responga amb responsabilitat perquè la salut no es pot posar en risc a canvi de diversió o altres manifestacions. Es poden compaginar totes dues coses”.\nRespecte a la restauració de la cúpula de l'Església de la Mare de Déu de Sales, l'alcalde ha assenyalat que, malgrat que l'edifici no és municipal, “com a símbol i referent per a molts suecans i suecanes, m'he compromés a sol·licitar una major agilitat a l'hora que s'autoritzen els tràmits des de Conselleria, on tenen tota la documentació presentada des de fa un temps, a fi que es comencen al més prompte possible les obres de restauració de la cúpula”.


Risto Mejide posa nom a la nova RTVV: es denominarà ‘À.’ – El Temps\nInici » Política Risto Mejide posa nom a la nova RTVV: es denominarà ‘À.’\n3 Vistes\tLes instal·lacions de Burjassot//Prats i Camps. Després que la directora de la Corporació Valenciana de Mitjans de Comunicació (CVMC), Empar Marco, presentara el seu projecte a les Corts Valencianes, el Consell Rector ha donat una passa més per la recuperació de les emissions abans de l'estiu. Entre les 82 propostes presentades, l'òrgan directiu ha escollit el nom de la radiotelevisió. Es denominarà À. i es pronunciarà 'À punt'. L'empresa encarregada de dissenyar-ho ha estat Aftershare, dirigida pel popular presentador de televisió Risto Mejide. Aquesta agència junt amb les firmes Estudio Menta i Didac Ballester s'encarregaran de dissenyar la futura identitat corporativa. Més notícies Reciprocitat amb TV3 i IB3, noticiaris per a nens i un ‘Polònia’ valencià a la nova RTVV Amb l’inici de les emissions fixat per a abans de l’estiu, la Corporació Valenciana de Mitjans de Comunicació (CVMC) ha polsat l’accelerador. Després de la controvertida elecció de la direcció general de l’ens -Pere Valenciano, un dels candidats ha impugnat el concurs-, el Consell Rector de la corporació ha decidit aquest dimecres escollir la futura denominació de la radiotelevisió. I d’entre les 82 propostes que s’han presentat al concurs, la productora del presentador de televisió, Risto Mejide, Aftershare, ha estat la guanyadora, segons ValenciaPlaza. Així, la denominació de la radiotelevisió serà ‘À.’ i es pronunciarà ‘A punt’.\nAquesta denominació englobarà a tot el conjunt de mitjans de la corporació. Això és, els dos canals de televisió, les dues emissores de ràdio i la plataforma web. Les condicions del concurs eren que el nom triat promocionara la llengua pròpia i la cultura valenciana, i que, a més, fos un element de vertebració del País Valencià. També va fixar-se que fos fàcil de llegir i que el nom comptara amb originalitat.\nEl Consell Rector, però, també ha seleccionat les empreses encarregades del disseny dels logos. I tot, quan aquests dos anuncis han estat una sorpresa, ja que la reunió dels membres del Consell Rector, a priori, era per estudiar les propostes que havien rebut. L’empresa de Mejide, la firma de Dídac Ballester i Estudio Menta, una empresa que ha realitzat treballs altres vegades per a la Generalitat Valenciana, han estat les escollides. La nova RTVV deixa d’estar òrfena de nom.\n- Publicitat -\tCVMCDídac BallesterRisto MejideRTVV\tEscrit per\nRisto Mejide posa nom a la nova RTVV: es denominarà ‘À.’


Com funciona la Taula? - Taula sectorial de Cultura - l'h-on participa\nLa Taula Sectorial de Cultura, de la mateixa manera que les altres Taules, és un òrgan molt flexible en tot allò relatiu a la seva composició i estructura. Es tracta d'1 de les 6 Taules Sectorials que el Plenari del Consell de Ciutat ha acordat constituir per al llarg del mandat 2019-2023.\nEnguany, la Presidència pertany al Sr. Josep Ortega i la Secretaria a la Sra. Mireia Mascarell Llosa. A més a més, la Taula compta una vintena de components en representació d'alguna entitat o persona individual interessada en el foment de les xarxes culturals i la cultura com a tal a la ciutat de L'Hospitalet.\nLa Taula Sectorial de Cultura és disposa de certa trajectòria respecte l'anterior mandat. És a dir, es tracta d'una taula amb experiència en l'elaboració de treballs i projectes ja que ha tingut continuïtat respecte el mandat 2015-2019. Durant aquest mandat la Taula va realitzar la projecció de propostes envers el foment i la creació cultural a la ciutat, així com en l'impuls de la capacitat informativa de l'activitat cultural de les entiats de la ciutat.\nSi voleu participar a la Taula Sectorial de Cultura, ja sigui com a representació d'una entitat o a títol individual, heu d'omplir un senzill formulari a través del següent enllaç: https://forms.gle/aSHP2VhbzgxEz7aW8 o a través del correu electrònic p-cultura@l-h.cat.


Estació de trens de Luxemburg - Viquipèdia, l'enciclopèdia lliure\nL'Estació de trens de Luxemburg (en luxemburguès: Gare Lëtzebuerg: en francès: Gare de Luxembourg; en alemany: Bahnhof Luxemburg) és la principal estació ferroviària que serveix a la ciutat de Luxemburg, al sud de Luxemburg. Està operada per la companyia estatal ferroviària de Chemins de Fer Luxembourgeois.\nFaçana de l'estació\nPlaça de la Gare, 11\nLGV Est europeu (SNCF)\nTER Lorraine (SNCF)\nGare centrale (fr)\n49° 36′ 00″ N, 6° 08′ 02″ E / 49.6°N,6.13389°E / 49.6; 6.13389Coord.: 49° 36′ 00″ N, 6° 08′ 02″ E / 49.6°N,6.13389°E / 49.6; 6.13389\nÉs el centre de la xarxa ferroviària nacional de Luxemburg, que serveix com a punt d'escala a totes, menys una, de les línies ferroviàries de Luxemburg -amb l'excepció de la línia 80, que solament s'atura en una estació a Luxemburg-. També funciona com a centre ferroviari internacional del país, amb serveis a tots els països de l'entorn: Bèlgica, França i Alemanya. Des de juny de 2007, la LGV Est europeu s'ha connectat a l'estació a la xarxa francesa TGV.\nL'estació es troba a 2 quilòmetres (1,2 milles) al sud del centre de la ciutat (Ville Haute), al sud del riu Pétrusse. L'estació dóna nom a Gare, un dels barris de la ciutat de Luxemburg.\n1 Treballs de modernització\n2 Serveis de tren\n6 Serveis internacionals\n7 Serveis locals i regionals\nTreballs de modernitzacióModifica\nDes de l'any 2006, sota els auspicis del Ministeri de Transports de Luxemburg, l'estació de Luxemburg ha estat sotmesa a importants obres de renovació que, abans de 2009, ja havia donat lloc a nous de llocs de venda i instal·lacions a la terminal principal, l'ampliació de les andanes, nous ascensors i un nou passatge subterrani. Inclourà també la renovació de la instal·lació elèctrica aèria, instal·lació de dues escales mecàniques per a andanes, un nou porxo d'entrada i un pati davanter reconstruït, durant els anys 2011-2012 es va realitzar la construcció d'un saló de passatgers en vidre i un aparcament de quatre plantes.\nServeis de trenModifica\nL'estació té els següents serveis:\nServeis d'alta velocitat (TGV) París - Metz - Thionville - Luxemburg\nServeis EuroCity Brussel·les - Namur - Luxemburg - Estrasburg - Mulhouse - Basilea\nServeis interurbans de Luxemburg - Arlon - Namur - Brussel·les\nServeis interregionals Luxemburg - Ettelbruck - Kautenbach - Troisvierges - Gouvy - Lieja - Liers\nServei de llit nit Luxemburg - Avinyó - Marsella - Canes - Niça\nServei de llit nit Luxemburg - Nimes - Montpeller - Perpinyà - Portbou\nServeis regionals de Luxemburg - Ettelbruck - Diekirch\nServeis regionals de Luxemburg - Wasserbillig - Trèveris - Coblença\nServeis regionals de Luxemburg - Bettembourg - Esch - Pétange - Rodange\nServeis regionals Luxemburg - Bettembourg - Dudelange - Volmerange-les-Mines\nServeis regionals (TER Lorena) Luxemburg - Thionville - Metz - Nancy\nServeis locals de Luxemburg - Ettelbruck - Kautenbach - Wiltz\nServeis locals de Luxemburg - Ettelbruck\nServeis locals de Luxemburg - Wasserbillig\nServeis locals de Luxemburg - Kleinbettingen\nServeis locals de Luxemburg - Bettembourg - Esch - Belval - Pétange - Rodange\nServeis locals de Luxemburg - Pétange - Rodange - Athus - Longwy\n↑ «Carte du réseau». CFL. Arxivat de l'original el 2015-08-27. [Consulta: 26 agost 2015].\n↑ «Gare Lëtzebuerg». Rail.lu. [Consulta: 26 agost 2015].\nA Wikimedia Commons hi ha contingut multimèdia relatiu a: Estació de trens de Luxemburg\nLuxembourg Arxivat 2015-10-19 a Wayback Machine.\nBrussel·les Sud Arlon NMBS/SNCB Fi de recorregut Fi de recorregut\nLiers / Lieja Mersch NMBS/SNCB Fi de recorregut Fi de recorregut\nBrussel·les Sud Arlon EC Thionville Coira\nBrussel·les Sud Arlon EC Thionville Zuric\nBrussel·les Sud Arlon EC Thionville Basilea\nFi de recorregut Fi de recorregut TER Bettembourg Nancy\nFi de recorregut Fi de recorregut TER Hollerich Longwy / Longuyon\nFi de recorregut Fi de recorregut TER Thionville Basilea\nFi de recorregut Fi de recorregut TGV Thionville París\nFi de recorregut Fi de recorregut Lunéa Thionville Niça\nFi de recorregut Fi de recorregut Lunéa Thionville Portbou / Cervera de la Marenda\nServeis locals i regionalsModifica\nFi de recorregut IC\nCFL línia 10 CFL Mersch Liers\nFi de recorregut RE\nCFL línia 10 CFL Dommeldange\no Mersch Troisvierges\nFi de recorregut RB\nCFL línia 10 CFL Dommeldange Diekirch\nCFL línia 30 CFL Sandweiler-Contern Trèves\nCFL línia 30 CFL Cents-Hamm Wasserbillig\nCFL línia 5 CFL Arlon Fi de recorregut\nCFL línia 5 CFL Bertrange-Strassen Arlon\nCFL línia 5 CFL Bertrange-Strassen Kleinbettingen\nCFL línia 60 CFL Berchem Rodange\nCFL línia 60b CFL Bettembourg Volmerange-les-Mines\nCFL línia 60b CFL Bettembourg Rumelange\nCFL línia 60 CFL Berchem Athus\nCFL línia 70 CFL Hollerich Rodange\nCFL línia 70 CFL Hollerich Athus\nFi de recorregut TER\nCFL línia 90 CFL Bettembourg\no Thionville Metz-Ville\nObtingut de «https://ca.wikipedia.org/w/index.php?title=Estació_de_trens_de_Luxemburg&oldid=26161976»\nDarrera modificació: 28 gen 2021 a les 07:06\nLa pàgina va ser modificada per darrera vegada el 28 gen 2021 a les 07:06.


Suárez es reafirma com a Pitxitxi culer\nAmb el doblet contra l’Inter l’uruguaià se situa també com el tercer màxim golejador de la història del Barça a la Lliga de Campions\n03 d’oct. 19\nLuis Suárez es va erigir com l’artífex de la remuntada culer en el partit de Champions League d’aquest dimecres contra l’Inter de Milà. El davanter uruguaià es va posar l’equip a l’esquena: va signar un doblet per tal de situar el 2-1 definitiu a l’electrònic del Camp Nou. Primer, amb una volea sensacional des de la frontal de l’àrea neroazzurra i, després, culminant un eslàlom de Messi marca de la casa, amb un decisiu control orientat.\nVota el gol de Suàrez com el millor de la setmana a la Champions\nVota Suárez com el millor jugador de la setmana a la Champions\nEl ‘9’ blaugrana no aconseguia perforar la porteria rival per doble partida en un partit de Champions League des de la primera jornada de la fase de grups de l’edició 2016/17, quan el Barça va rebre el Celtic. Aquell 13 de setembre del 2016 també significava el seu últim gol en una fase de grups de la màxima competició continental, una mala ratxa que ha arribat al seu punt final davant l’Inter.\nEl killer uruguaià només havia signat dos gols en les últimes dues temporades a la Lliga de Campions, però la 2019/20 ha començat de la millor manera, demostrant que el gol encara corre amb força per la seva sang. Amb aquest doblet, Luis Suárez ha escalat fins a la tercera posició del rànquing de màxims golejadors blaugrana a la història de la Champions. El dorsal ‘9’ ha desfet l’empat amb Neymar Jr i Kluivert per tal d’accedir al podi, amb 22 gols en 50 partits, només per darrere de Rivaldo (25 gols en 45 partits) i Messi (112 gols en 137 partits).\nDavant l’Inter de Milà, Suárez ha aconseguit arribar als 50 partits de Champions League amb la samarreta blaugrana. I ho ha celebrat de la millor manera, ja que el ‘9’ no només ha assolit el centenar de gols com a local amb el Barça, sinó que també l’ha superat; el Camp Nou ha celebrat 101 gols de Luis Suárez en 123 partits oficials.\nLuis Suárez és el màxim golejador del Barça aquesta temporada. Ha marcat per segon partit consecutiu, i ja suma fins a 5 gols. És el segon doblet d’aquesta campanya, després de fer-ho també contra el València. A més a més, l’uruguaià ja va ser el màxim artiller durant la pretemporada, en la qual va marcar 3 gols en 3 partits.


Isaacs Hostel Dublin, Hostal a Dublin · HostelsClub\nIsaacs Hostel Dublin, Hostal a Dublin\nSobre Isaacs Hostel Dublin\nL'alberg original, més atmosfèric de Dublín i famós a tot el món per ser el millor lloc per conèixer altres motxillers. Un gran valor i tot ridícul, cap visita a Dublín estaria completa sense estar a Isaacs Hostel Dublin. Vine a dormir amb nosaltres!\nEl Issacs Hostel Dublin està situat davant de l'estació d'autobusos de Dublín. L'alberg econòmic està molt ben situat dins d'una antiga botiga de vins de 200 anys que conserva les seves voltes de vins embotits. Proporcionant allotjament en habitacions privades i dormitoris, l'hostal Wi-Fi és perfect\nProporcionem dormitoris múltiples i habitacions privades amb bany compartit. Totes les habitacions tenen accés a la targeta de claus. Els banys estan disponibles a totes les plantes i disposen de miralls i assecadors. L'esmorzar i la roba estan inclosos en les tarifes de l'habitació.\nEstem situats al centre de Dublín, a prop de botigues, pubs i restaurants. El carrer O Connell es troba a només 5 minuts a peu amb el Temple Bar i la Universitat de la Trinitat, a només 12 minuts a peu. El 3 arena i el Crokepark són fàcilment accessibles. És molt pràctic per al transport, ja que Isaacs és a tocar de l'estació d'autobusos de Dublín (Busaras), la parada d'autobús de l'aeroport i a 5 minuts a peu de l'estació de tren de Connolly.\nTenim àrees comuns atmosfèriques i sociables que inclouen un soterrani Sala de jocs, sala de TV, sala d'estudi i fins i tot una sauna gratuïta. Tenim planxa i servei de bugaderia i una cuina d'hostes. Per descomptat, hi ha Wi-Fi gratuït a la nostra zona comuna.\nL'oferta d'Isaacs ofereix esmorzars lliures, un recorregut gratuït a peu cada dia, setmanes gratuïtes de pocs nits de petanca i un rastre nocturn nocturn de Dublín per només 12 €.\nPolítica d'infants Children can stay for free in parents' bed/s if younger than 2 years.Children are only allowed in private rooms – not suitable to have children in shared dorms\nCondicions especials Please note that photo ID is required to check in.false


Wikiloc - ruta Cercs - Figols - Fumanya - Vallcebre - Coll Portet - Rasos de Paguera - Corbera - l'Estany - Cercs - la Nou de Berguedà, Catalunya (España)- GPS track\nCercs - Figols - Fumanya - Vallcebre - Coll Portet - Rasos de Paguera - Corbera - l'Estany - Cercs\nCercs-Sant Jordi-Vall llobrega-La Bauma-Santa Maria de les Garrigues (Vilosiu)-Sant Miquel del Castell de Blancafort-Castell de (senderisme)\nCercs-collada de Palou-torrent de Peguera (senderisme)\nVista 2035 vegades, descarregada 49 vegades\nCercs - Rodonella - St.Corneli de Cercs - Figols - Coll de la Creu - Fumanya - Vallcebre - Llac de Toní - Coll del Portell - Coll del Portet - Collade de Molar - Paguera - Rasos de Paguera - Roca d'Auró - Mare de Déu de Corbera - l'Estany - Cercs\nLa ruta no és 100% ciclable, petit tram de pujada al Coll de la Creu amb forts pendents, tram de baixada desprès del Coll del Portet, primer tram del corriol a peu i Primer tram de baixada de la Roca d'Auró, per coriol a peu.\nLa resta per pistes, corriols i algun tram d'asfalt.\nTram de Fumanya i pujada a St.Corneli de Cercs, per asfalt\nAl coll del Portet hi ha una font i baixant a corbera tambè.\nHola, ha trobat interessant aquesta ruta Cercs - Figols - Fumanya - Vallcebre - Coll Portet - Rasos de Paguera - Corbera - l'Estany - Cercs https://ca.wikiloc.com/rutes-btt/cercs-figols-fumanya-vallcebre-coll-portet-rasos-de-paguera-corbera-lestany-cercs-7026477 Salutacions, Wikiloc - Rutes del Món


Entrevista a David G. Torres | Bonart\nEl Centre d’Art Objectif, d’Anvers. Un espai de 200 metres quadrats en blanc. I s’hi fan exposicions de molta repercussió. L’Hangar responia a aquest tipus de cosa, després s’ha tornat a l’overdesigned, la gran malaltia de Barcelona. El Canòdrom, un centre d’art; s’ha d’agafar el maleït bitxo que hi ha a la Meridiana? S’han de gastar tota aquesta milionada a recuperar-lo… L’art és un territori, i la cultura. Necessitem molts diners per produir i per fer pensament, no per fer contenidors. M’interessa molt un espai com Le Laboratoire d’Aubervilliers, per fer una comparació. Té una programació molt interessant en un lloc que seria l’equivalent a un centre cívic. El referent continua sent la política descentralitzadora de Jacques Lang a França. Primer, programacions, llocs d’interès i potenciar el que hi ha. Potenciar Vic, un lloc que ha tingut la gent de les HACS quinze anys fent coses, però (al govern) tenen aquesta idea democràtica de la mateixa quantitat de diners i d’oportunitats d’infraestructura en llocs que no han tingut una realitat. Vic era un lloc on passaven coses, i anàvem a Mataró, hi havia el Tinglado de Tarragona, Valls, la Sala de Lectura de Reus, Figueres, potser.\nEtiquetes: ACCA · Biennal de Venècia · Canòdrom · Clement Greenberg · David Armengol · David G. Torres · Gregor Schneider · Harald Szeemann · Jacques Lang · José Luis Brea · MACBA · Marcel Duchamp · Martí Manen · Montse Badia


PICA-PICA DISCOGRàFIC CATALà PEL 2015 (III)\nManén: obra coral.\nDaniel Blanch, piano. Cor Lieder Camera. Xavier Pastrana, director.\n95 danses catalanes (harmonitzades per Manuel Otlra)\nJoan Valor, piano.\nMassana. Integral de cançons\nMaria Teresa Garrigosa, soprano. Francesc Garrigosa, tenor. Alan Branch, piano.\nColumna Música 1CM0329. 131 minuts.\nUna obra coral de primer ordre\nL’Associació Manén és una de les entitats sense afany de lucre més actives en la recuperació del patrimoni musical català. Ho fa amb intèrprets autòctons sobrerament qualificats i gràcies a la confiança de la també sabadellenca La mà de Guido, la discogràfica que amb aquests ha publicat tres compactes de la integral Joan Manén (1883-1971). En aquesta línia l’encert de comptar amb el Lieder Camera per a la primícia mundial de les seves obres corals a capella mostra l’alt grau de preparació del conjunt sota la direcció de Xavier Pastrana. Les de Manén no són composicions menors: l’ambició mostrada en altres camps com el simfònic o cambrístic també s’evidencia en el terreny coral. L’escriptura tendeix a les frases i als desenvolupaments llargs, amb modulacions no sempre previsibles i un tractament de les veus i del material melòdic pròxim a l’orquestralitat. Hi convergeixen l’herència francesa (cecilianisme), l’ascendència catalana (alguns girs melòdics, ritme de sardana) i el romanticisme germànic. Són obres extenses que generen nombroses dificultats per mantenir l’afinació, amb contrastos dinàmics a voltes extrems i amb un dramatisme infreqüent en aquest repertori. Tampoc hi falten retards en l’entrada de les veus cercant espaialitat i altres recursos que atansen al compositor a un nivell exigent i singular a l’època en les nostres latituds.\nEscrites majoritàriament entre 1908 i 1920, aquestes obres configuren un dels corpus més difícils d’abordar com palesen l’ascètica Muntanya de Montserrat Op. A-47, El petit maridet Op. A-34 i Pardal Op. A-28. Aquesta darrera desplegada en una elaboració temàtica, jocs onomatopeics i una variació de textures que van de l’homofonia al contrapunt lliure. El petit maridet és un conjunt de nou variacions per a cor mixt, soprano i veu blanca: és l’exemple de desenvolupament temàtic més complex i assoleix els 25 minuts de durada. A destacar també mal·leabilitat de les veus femenines en les Tres cançons ibèriques Op. A-12; les inflexions dinàmiques a El cavaller enamorat en adaptació d’Àngel Colomer o l’emotivitat de l’harmonització de Muntanya del Canigó que integra algun solo vocal, passatges a “bocca chiusa” i un clímax final amb caràcter hímnic, homofònic i homorrítmic de gran impacte. L’edició de La mà de Guido manté els paràmetres habituals, amb orientatives notes de carpeta tot i que s’hi enyora els cantables.\nCançons catalanes harmonitzades per Oltra\nLa recent defunció del mestre Manuel Oltra i Ferrer (1922-2015) ens porta a recordar part de la seva immensa tasca musical. Una tasca caracteritzada en diverses facetes entre les quals també s’hi comptava la d’arranjador i vetllador del patrimoni cultural i folklòric nostra. Un exemple són les 95 harmonitzacions aplegades en aquest doble compacte. La selecció permet reviure balls populars interpretats al piano per Joan Valor que opta per un toc delicat, pausat i d’articulació amorosida sense manllevar les dosis de contundència i èmfasi rítmic que moltes de les peces exigeixen. Tot plegat atansa a l’oient a una música recopilada i tractada com a base per a esbarts dansaires com el sabadellenc –agent actiu del compacte- en la preparació dels seus espectacles. Més enllà, és clar, de la implícita i significativa recuperació de patrimoni tradicional. El disc també té un accent de proximitat que permet rellegir algunes coordenades de la societat i els costums d’una època concreta que les va veure néixer, sonar i ballar. La majoria d’aquests, balls rodons, danses de cerimònia, balls de pabordes o balls de bastons es ballaven durant el cicle anual festiu i tenen una procedència diversa tant del Principat com dels Països Catalans.\nOltra va harmonitzar aquestes partitures perquè servissin d’acompanyament als assajos dels dansaires. Són obres sense dificultat tècnica bastides amb l’essencialitat i accessibilitat característiques del compositor acomplint la funcionalitat per al ball. Algunes presenten les repeticions dels temes (o balls) principals, però la majoria s’han enregistrat només amb una o dues repeticions per tal d’aplegar tot el cicle d’harmonitzacions. L’edició en dijipack i dos compactes inclou textos a l’entorn del mestre i a l’entorn de l’origen de l’enregistrament. No obstant, s’hi enyora un inlay més complet amb els minutatges de cada pista i un text historiogràfic més ample i específic sobre la relació entre aquesta música i les tradicions arrelades.\nCançons del pare Massana\nAntoni Massana (1890-1966), compositor català de la Companyia de Jesús format amb Granados, Marshall, Morera i Taltabull va cultivar un ample catàleg en diversos gèneres. Dos néts de Joan Massana, cosí germà del compositor, Maria Teresa i Francesc Garrigosa i Massana, cantants i professors en actiu, soprano i tenor respectivament, ofereixen en aquests dos compactes la integral de cançons juntament amb el pianista britànic Alan Branch. Aquest reafirma la seva meritòria trajectòria com a repertorista i especialista en lied al costat de dues veus que demostren correcció i adequació estilística, fluïdesa del discurs musical i dicció, tot i que el tenor resulti irregular en tècnica i projecció. Sens dubte aquesta edició és un altre encert com a recuperació (ref.: 1CM0329 DDD. 130:30) i com a aportació necessària en la dignificació del lied català i de la íntima relació amb la poesia catalana. En conjunt són 51 cançons inspirades en poetes com Apel·les Mestres, Jacint Verdaguer, Ángel Guimerá, Joan Maragall, Víctor Balaguer, Josep Carner o Tomás Lamarca, entre altres. Hi ha també sis poemes en castellà (cinc de Xavier Criado i un de la infanta María de la Paz de Borbón, filla de la reina Isabel II) i tres en francès de Sainte Thérèse de Lisieux.\nEl corpus inclou diverses dècades i per tant no és homogeni ni uniforme estilísticament ni formal, tot i ser hereu de l’ideari orsià del Noucentisme. Això implica una estètica, ètica i moral enteses com europeistes, els trets principals rauen en qualitats ambigües com la mediterraneitat i l’afrancesament (bressol de l’avantguarda), així com una propensió cap a un formalisme i un classicisme allunyats del sensibilisme modernista. Musicalment, a més, tendeix a un essencialisme, sense detallismes anecdòtics, que juga amb melodies elaborades. Aquestes acostumen a ser líriques i ben definides, movent-se per graus conjunts (salts només puntuals) i cimentades en textures d’acompanyament no molt denses. Entre el més bonic cal citar “Plor de la tórtora”, “Serenata a una morta” de Cançons líriques; “La passionera” de Sis cançons; “Arbre nevat” de Vuit cançons, El fontinyol i el duo “La Verge será un dia” darrera de les Cançons líriques i “Rosalia” d’ Idil·lis i cants místics. L’edició conté faixa exterior, els cantables, fotografies i notes en tres idiomes que inclouen un assaig de Josep Soler i una suggerent aproximació a l’obra de Antoni Massana signada pels intèrprets vocals.


Lluís Hernández i Sonali - Resultados de la búsqueda - Traces : base de datos de lengua y literatura catalanas\nPágina principal > Resultados de la búsqueda: Lluís Hernández i Sonali\nLa taca de l'any Rodoreda / Bonada, Lluís (1948-)\nLluís Bonada desqualifica frontalment el llibre ressenyat, però no aprofundeix en els motius que l'emmenen a fer-ho.\nEl Temps. València, núm. 1.260 (2008, 5 d'agost), p. 70\nMolta fredor i poca ànima / Sotorra, Andreu\nAvui Cultura. Barcelona (2008, 5 de juliol), p. 15\nEl Periódico de Catalunya. Icult. Llibres. Barcelona (2008, 22 d'abril), p. 37\nLluís Hernández i Sonali en Amazon\nLluís Hernández i Sonali en Google Books\nLluís Hernández i Sonali en Google Scholar\nLluís Hernández i Sonali en Google Web Lluís Hernández i Sonali en INSPIRE\nLluís Hernández i Sonali en NEBIS\nLluís Hernández i Sonali en Scirus


Constitució Espanyola de 1869 - Viquipèdia, l'enciclopèdia lliure\n(S'ha redirigit des de: Constitució del 1869)\nLa Constitució Espanyola de 1869 (oficialment: Constitució de la Nació Espanyola) fou la llei fonamental per la qual es va regir l'Estat Espanyol des de la seva promulgació el 6 de juny de 1869 fins a l'abdicació d'Amadeu I i la proclamació de la Primera República, l'any 1873. Aquesta nova constitució fou molt avançada per a la societat espanyola de l'època.\n2 Elements bàsics\nLa constitució està dividida en onze títols en aquest ordre: drets; poders públics; poder legislatiu, s'inclouen les seccions de convocatòria de corts, i les del Senat i el Congrés; rei; successió de la corona i regència; ministres; poder judicial; administracions territorials; contribucions i forces públiques; províncies d'Ultramar i, finalment, un títol referent a la reforma de la Constitució. Tanmateix, el text inclou dues disposicions transitòries: la primera referent a l'elecció d'un nou monarca, i la segona sobre certes potestats del poder executiu fins a la promulgació d'una llei orgànica de tribunals.\nEl principi de la sobirania nacional.\nEstablia una monarquia parlamentària, amb predomini de les Corts Generals sobre el rei.\nReconeixia llibertats democràtiques plenes (entre les quals, la llibertat de culte).\nProclamava el sufragi universal masculí.\n↑ 1,0 1,1 «Constitución de 1869» (en castellà), 1869.\n↑ Palomero Caro, Rafael; Pérez Rodríguez, Josep Maria. Histocard 2. Història contemporània de Catalunya i d'Espanya. núm. 14. Barcelona: Castellnou Edicions, 2006, p. 47. ISBN 84-9804-211-9.\nDocument íntegre de la Constitució Espanyola del 1869. (castellà)\nObtingut de «https://ca.wikipedia.org/w/index.php?title=Constitució_Espanyola_de_1869&oldid=20400297»\nLa pàgina va ser modificada per darrera vegada el 16 oct 2018 a les 11:15.


Científics de l’Institut de Biologia Evolutiva descobreixen una nova espècie de papallona ibèrica – Lo Campus diari\nCientífics de l’Institut de Biologia Evolutiva (CSIC-UPF) han descobert una nova espècie de papallona, ‘Spialia rosae’, endèmica de la península ibèrica. Es tracta d’un fet excepcional ja que a Europa no es descrivia cap espècie nova de papallona des del 1993. Els científics assenyalen que ha passat desapercebuda tots aquests anys “ja que és una espècie críptica i no es pot diferenciar a simple vista de la seva espècie bessona, la ‘Spialia sertorius’”. A més expliquen que “les dues espècies sovint conviuen en el mateix hàbitat, fet que no és habitual en espècies tan properes”.\nEl mateix equip ja va publicar l’any passat un estudi que diu que pot haver-hi fins a un 30% d’espècies de papallones encara desconegudes a Europa i que ha desencadenat el descobriment. “Ens vam fixar en el gènere Spialia perquè les dades de l’ADN mitocondrial assenyalaven que hi havia més d’una espècie a la Península Ibèrica, però al mirar-les no podíem veure cap diferència”, explica Roger Vila, científic del CSIC a l’IBE i investigador principal de l’estudi. Durant anys les van analitzar a fons i van veure que eren iguals fins i tot a través d’un microscopi d’alta resolució. A més, també els científics han informat de que les dues espècies “comparteixen moltes parts del genoma nuclear, on hi ha la majoria de gens, i que és el causant de la majoria de processos d’especiació”. És per això que les úniques diferències que van trobar van ser l’ADN mitocondrial i els hidrocarburs cuticulars, és a dir, l’olor que desprenen. Aquesta característica, indiquen, és “imperceptible pels humans, però és segurament el que permet distingir-se entre elles”. A més, el científic Roger Vila ha afirmat que “això és molt rellevant ja que, si per equivocació es creuessin, la descendència probablement no seria fèrtil i per tant les dues espècies anirien minvant”. Finalment, perseguint un exemplar de ‘S.rosae’ per Serra Nevada, els investigadors es van adonar que parava a posar un ou a una rosa, fet que segons Vila, “ens va sorprendre molt, perquè totes les altres ‘Spialia’ s’alimenten i posen els ous a unes plantes que s’anomenen pimpinelles”. Arrel d’aquest descobriment, també van poder entendre perquè ‘S. Rosae’ arriba a viure fins a gairebé 3.000 metres, més amunt que ‘S. Sertorius’, ja que les seves plantes nutrícies, les roses, es troben en aquests indrets on no poden viure les pimpinelles. De moment no hi ha dades suficients per saber si es tracta d’una espècie en perill d’extinció, però al ser un endemisme ibèric “és important protegir-la”. Se n’han trobat exemplars a Sierra Nevada, al Sistema Central, als Picos de Europa, i en alguns llocs dels Pirineus. Per altra banda, aquesta troballa valida els resultats publicats l’any passat sobre la diversitat críptica. Segons Vila, “durant els propers anys potser aconseguim descobrir altres noves espècies, però en tots els casos serà una labor detectivesca ja és difícil o fins i tot impossible diferenciar-les a simple vista. Només posant juntes les dades sobre la seva forma, les seva olor, la seva ecologia, la seva genètica, com si fossin les peces d’un puzle, es pot acabar entenent si hi ha vàries espècies”.♦\nFOTOGRAFIA: Mascle d’Spialia rosae en el Port de la Ragua. Autor: Juan Carlos Vicente.©\nL’Institut Cartogràfic i Geològic de Catalunya desenvolupa una tecnologia per mesurar la contaminaci...


Acaba la segona fase a Son Coletes amb 54 víctimes - CENT PER CENT\nAcaba la segona fase a Son Coletes amb 54 víctimes\n54 víctimes, quatre de les quals són dones -i que possiblement es podrien relacionar amb les milicianes- i una imatge aèria que posa els pels de punta. La segona fase d’excavació i exhumació al cementeri de Son Coletes, iniciada el passat mes d’octubre, arribava la setmana passada a la seva fi pel que fa a la intervenció de camp i a poc a poc acabar la feina antropològica i de labortori. Aquest nombre global de víctimes podria augmentar amb l’estudi antropològic de les restes, també desarticulades, aparegudes entre els fonaments de les criptes construïdes els anys 50 del segle passat.\nLes síquies o fosses 1, 2 i 3 són continuïtat de les excavades l’any 2020 i les 4, 5, 6 i 7 són quatre de noves, situades totes elles en un dels passadissos de l’actual cementiri de Son Coletes. La fossa 1, ubicada dins una de les zones enjardinades, és l’única que ha aparegut buida. En canvi, s’han exhumat dos individus a la continuació de la fossa 2, situada gairebé en un dels angles entre dos passadissos, on ja s’havien documentat quatre víctimes en la fase anterior. A aquests cal afegir la localització de quinze individus més a la fossa 3 i en la qual es varen localitzar sis milicians de l’expedició del capità Bayo l’any 2020.\nAquesta quinzena de víctimes de la fossa 3 s’han trobat en dos grups: un format per deu individus, alguns dels quals es podrien relacionar amb milicians. I un segon grup format per cinc víctimes més, quatre de les quals s’han pogut recuperar en la seva integritat i una altra només parcialment. Les primeres observacions antropològiques indiquen que aquests quatre cossos complets són compatibles amb dones, una de les quals menor de 22 anys. De la resta, caldrà fer una anàlisi antropològica acurada en el laboratori per poder determinar correctament el seu perfil biològic. Finalment, pel que fa a les noves fosses localitzades al passadís, cal destacar que a la fossa 4 s’han exhumat sis individus; a la fossa 5, cinc; a la fossa 6 vuit individus, i a la fossa 7 altres dos, un d’ells molt jove.\nAmb aquests resultats, des del Comitè de Son Coletes consideren que “La feina feta a Son Coletes la campanya del 2020 i la del 2021, ha estat un èxit que segurament molts no esperaven. De fet, no es confiava trobar-hi restes ni molt menys en el grau de conservació que han aparegut. Això demostra que no s’ha de perdre l’esperança i cal tenir sempre en compte tots els factors de cara a provar d’obrir una fossa; el no, sempre hi és. Però s’ha fet evident com la realitat s’imposa”.\nD’altra banda, pel que fa al futur proper, des del Comitè afirmen que “cCaldria seguir explorant en aquelles zones on s’observa que segueixen les rases i allà on no hi ha nínxols i coincideix amb el traçat de l’antic cementiri, tal com va demostrar la recerca històrica i la superposició de fotografies aèries antigues i noves. Encara hi ha esperances i molta feina a fer i confiem en el criteri de les arqueòlogues sobre la continuïtat i viabilitat de la fossa”. Així mateix, com sempre, continuaran fent feina per recordar les víctimes i que, a hores d’ara, tenen un paper complementari, “atesa l’especialització i professionalització de tota aquesta fase”. Tenen clar que “aportarem l’ajuda que se’ns demani, però ara mateix cal deixar que les especialistes facin feina i s’avanci amb les identificacions; per això serà molt important que per fi es resolgui la qüestió de la protecció de dades i es puguin comparar les mostres d’ADN que van prendre’s en el seu moment juntament amb les d’ara”. A més, recalquen que “com a comitè, seguirem estant a la disposició dels familiars i la gent de Manacor de cara a dubtes i especialment, pel que fa a la nova recollida de mostres d’ADN que es farà segurament més endavant, on demanam que ens contactin els possibles familiars susceptibles de comparar”. A més, afegeixen que “no hem de pedre de vista que la dignificació de la memòria de les víctimes és una de les moltes cares de la memòria històrica, molt important, importantíssima, però no l’única: avui més que mai es fa necessària la tasca de recordar on duen els plantejaments totalitaris i la recerca del poder a qualsevol preu”.\nprevious post: “S’ha fet visible que no és cert que la majoria de la població estigui a favor de la ZPR”\nnext post: Rodar clau o no organitzar esdeveniments, les opcions què prenen els bars i restaurants de Manacor


Passeig Joan de Borbó, Barcelona (La Barceloneta)\nEtiquetes de comentaris: B/N, Barcelona, Barceloneta, carrer, FUJIFILM X-T20, gent\nLuis Serrano 23 de maig de 2020 a les 10:27\nHas captado muy bien ese momento mágico en el que el sol se decide y nos deja.\nQueda la esperanza de mañana.\nFernando Álvarez 23 de maig de 2020 a les 16:55\nVaya luz Josep, esas bonitas losas cobran más vida aún y toda la escena tiene un halo especial. Las bombillas encendidas sobre ese entramado de ramas y cielo son geniales.\nVENTANA DE FOTO 23 de maig de 2020 a les 20:43\nEs el momento en que la luz artificial se iguala en luminosidad, a la luz natural.\nComo siempre...muy buena foto.\nTracy 23 de maig de 2020 a les 23:59\nEsta foto me trasmite tristeza.\nIldefonso Robledo 24 de maig de 2020 a les 7:01\nBuena imagen de calle del anochecer, amigo. Muy buen trabajo\nMiguel García 24 de maig de 2020 a les 21:51\nEl sol ocultándose y dejando la escena entre luces y sombras y potenciando esa scateboard.\nLaura. M 27 de maig de 2020 a les 13:25\nEl cielo estaba muy guapo.


Ciclismo: Mauricio Moreira gana la Volta y Benassar la última etapa - Superdeporte\nsuperdeporte valència 13.09.2020 | 18:22\nOficial: Este es el parte médico de Coquelin.\nDe la Vega segueix el seu idil·li amb el triomf.\nJoan Martí Benassar


Implants Dentals - Clinica Dental Sant Cugat Dra. Nayra Grau - Dentista Sant Cugat\nImplants Dentals a Sant Cugat Dra. Nayra Grau\nEls implants dentals son la millor solució per a la reposició per pèrdua d’una o més dents\nLa implantologia és l’àrea de la odontologia que ha avançat molt els darrers anys. Actualment la col·locació d’implants dentals té altíssimes taxes d’èxit i amb un alt grau d’adaptació i confort pel pacient.\nL’implant dental es un cargol fabricat de titani, un material biocompatible que s’uneix a l’os. Constitueix el que seria l’arrel de la dent. Després d’un temps de cicatrització i un cop l’implant dental està perfectament integrat a l’os ja es pot col·locar la funda o el pont depenent de la dent a reposar.\nAconsegueix la màxima estètica i funcionalitat sense perjudicar ni realitzar tractament agressiu a les dents sanes.\nDents adjacents intactes\nLa substitució d’una dent seriosament malmesa per un implant no suposa cap mal ni tractament agressiu a les dents del voltant, al contrari del que succeïx en la utilització de ponts dentals.\nIgual que la teva dent original\nEl grau de confort d’un sistema fixe davant d’un de removible és incomparable. L’implant dental permet que funcions com la de menjar, parlar i riure siguin iguals a que tenim amb dents naturals.\nMillora la teva estètica\nEl grau d’estètica és màxim ja que la funda es fabrica amb la mateixa característica de forma i color que la dent que substitueix. De fet, hi ha vegades que es difícil de diferenciar un implant d’una dent natural.\nEvitem complicacions en el futur\nRecuperem l’estètica i funcionalitat de la dent perduda a la vegada que evitem la pèrdua d’os en la zona de l’absència i la migració de la dentadura del voltant.\nTorna a ser tu mateix\nPots menjar i somriure com abans ja que ja no hi haurà un forat a amagar i que no et deixava menjar amb normalitat.\nEl tractament d’implantologia pas a pas\nDe la primera presa de contacte amb l’especialista en implants dentals a Sant Cugat fins a l’última cita del tractament d’implantologia. En la Clínica Dental Dra. Nayra Grau volem que sàpigues els pasos i tot el que implica construir el teu nou somriure.\n1. El diagnòstic per els implants dentals\n2. La col·locació de l’implant dental\n3. La osteointegració de l’implant dental\n4. La 2ª cirurgia per els implants dentals\n5. La col·locació de la funda per l’implant\n6. El seguiment dels implants dentals\nDra. Maria Lluisa Auge\nCol. Núm. 3356\nMàster en Implantologia Oral\nDocència de cursos en Implantologia Oral\nDirigeix el Postgrau de Cirurgia Oral\nDr. Marc Alguero\nCol. Núm. 5617\nMàster de Pròtesis bucal i ATM\nMàster de implantologia Oral, Cirurgia i Periodòncia\nProfessor associat a la Residència Clínica i Tècniques Quirúrgiques\n1. El diagnòstic\nÉs imprescindible fer un diagnòstic al que arribarem mitjançant un rigorós examen clínic i valoració radiològica. El diagnòstic permet determinar la quantitat i el tipus d’implants dentals que s’han de col·locar en cada cas.\nLa col·locació de l’implant dental és una mínima intervenció que es fa amb anestesia local, no dura més de 30 minuts i no requereix més cures que el que suposaria una simple extracció dental.\nAquesta fase acostuma a durar entre 3 i 4 mesos. La fase de osteointegració és la que fa que l’implant dental quedi perfectament fixat a l’os. Durant tot aquest temps el pacient no té cap tipus de dolor i pot portar una vida perfectament normal.\n3. La osteointegració\n4. La 2ª cirurgia\nEn aquesta fase es fa una petita incisió a la geniva que permet connectar l’implant dental amb l’exterior per així poder prendre mides per a la fabricació de la funda.\n5. La col·locació de la funda de l’implant\nEl laboratori dental especialitzat haurà fabricat la funda seguint les característiques de la dent del pacient per tal d’assolir un òptim i estètic resultat.\n5. La col·locació de la funda\n6. El seguiment\nUn cop l’implant i la funda estan col·locats s’hauran de fer visites de seguiment per comprovar que tot estigui bé. Es donaran instruccions d’higiene i manteniment de l’implant dental i la pròtesis per tal que el pacient tingui un bon manteniment d’aquests a casa.\nPer què fer-me els implants dentals a Sant Cugat a la Clínica Dental Dra. Nayra Grau?\nL’excel·lent formació i experiència dels nostres professionals permet oferir des de la col·locació d’ implants dentals a Sant Cugat convencionals a tractar casos més complexes i avançats.\nGarantim la màxima qualitat tant pels nostres materials com pels últims avenços en tecnologia de la implantalogia que fem servir.\nEls preus dels nostres implants dentals a Sant Cugat estan ajustats a la qualitat que oferim i no comprometen el resultat del tractament.\nLa primera visita a nosaltres a Sant Cugat y la valoració són completament gratuïtes.\nOdontologia Odontopediatria – Dentista Infantil


La presidenta d'Eurocop reclama compartir "al 100% tota la informació" entre els diferents cossos policials · Tribuna.cat\nDimarts, 29 de març del 2016 | 11:31\nLa presidenta d'Eurocop reclama compartir "al 100% tota la informació" entre els diferents cossos policials\nLa caporal dels Mossos i presidenta d'Eurocop, Àngels Bosch, reclama un canvi legislatiu perquè "totes les policies que tenen competències plenes a cada part del territori" puguin participar en organismes com l'Europol.\nEn una entrevista a l'ACN, feta abans dels atemptats de Brussel·les, Bosch assegura que la manca d'intercanvi d'informació posa en perill la ciutadania i els agents. I afegeix que les "disfuncions" entre els diversos cossos policials amb competències a Catalunya perjudiquen la feina dels Mossos, posant l'exemple de la Jonquera: Una patrulla dels Mossos d'Esquadra atura un vehicle a la Jonquera a la una de la matinada d'un dissabte i necessita dues hores i mitja per saber si el conductor té una ordre de recerca i captura. En canvi, una patrulla de la Policia Nacional espanyola té la informació en cinc minuts. "Si la transmissió d'informació no és fluida, el que fa és entorpir la nostra feina, que sigui menys eficaç", denuncia la presidenta d'Eurocop.\nÀngels Bosch assegura que tots els cossos policials europeus reclamen un canvi legislatiu perquè "totes les policies que tenen competències plenes a cada part del territori" puguin participar en organismes com l'Europol, on actualment només hi pot anar "un únic membre, que és l'enllaç de l'Estat". "Això passa a Catalunya, però pot passar a Escòcia o Irlanda del Nord, on també hi ha policies que són integrals i amb plenes competències en el territori on desenvolupen l'activitat". Tot plegat, afirma Bosch, s'ha convertit en una demanda que fa Eurocop perquè "la feina sigui més efectiva al protegir la ciutadania".\nLa caporal Àngels Bosch també ha explicat a l'ACN que les retallades en els pressupostos de la Generalitat durant la crisi "s'han notat moltíssim" tant pel que fa a la "reposició de material, de vehicles o la formació" com pel desplegament final de la plantilla. "Als Mossos falten 1.300 agents", adverteix la presidenta d'Eurocop, que diu que això implica "un sobreesforç per tots els agents que estan treballant ara, perquè fan la seva feina i la dels 1.300 que no han arribat a entrar mai" al cos.\nCom a representant dels agents dels Mossos, Bosch també considera "desmotivador" que la Generalitat no hagi adquirit encara les pistoles tàser a què s'havia compromès. "Aquest material l'estem esperant, és una eina entremig del bastó policial i l'arma de foc que permet solucionar moltes actuacions que són difícils de resoldre evitant conseqüències més greus", explica.\nPel que fa a la formació, Bosch reclama una "estandardització a nivell europeu", especialment pel que fa a la lluita antiterrorista. "L'amenaça terrorista s'ha d'entendre des del punt de vista europeu, i no nacional", assegura la presidenta d'Eurocop, que demana que s'estableixin les formacions i el reciclatge que necessiten "tots els policies d'arreu d'Europa" perquè estiguin "plenament coordinats" i "puguin actuar davant de l'amenaça de la mateixa manera".\nFins ara, lamenta Àngels Bosch, la formació que han fet els Mossos d'Esquadra en aquest aspecte "és insuficient". "Demanem que sigui la formació que cal tant a nivell cultural com operatiu", reclama, remarcant com a "molt positiu" el compromís del nou conseller de l'Interior d'invertir en recursos de "formació, material i equipament per a tots els Mossos" davant de l'amenaça gihadista.


Resum del Gaudi Centre\nEl Gaudi Centre Reus, un espai cultural dedicat a difondre i estudiar l'obra de l'arquitecte modernista nascut a la ciutat, obrirà les seves portes el 27 d'abril. L'Ajuntament de Reus, promotor de l'equipament, i la Reial Càtedra Gaudí, que dirigeix l'arquitecte Joan Bassegoda i Nonell, van subscriure ahir un conveni permetrà que que material sobre Antoni Gaudí, que es troba en poder de l'esmentada institució acadèmica, es dipositi i exhibeixi en el centre.\nLluís Miquel Pérez, alcalde de Reus (PSC), va qualificar de "molt important" l'acord perquè demostra que "no tindrem un simple parc temàtic sobre Gaudí, sinó un lloc dedicat a la investigació i a l'estudi amb un fort component acadèmic". Joan Bassegoda Nonell, conservador i impulsor de la càtedra, es va mostrar esperançant que el Gaudí Centre contribueixi a aprofundir en l'original personalitat del creador perquè "Gaudí mai no s'acaba, sempre descobrim nous aspectes relacionats amb la seva genial figura i aportació".\nL'arquitecte japonès Toshiaki Tange, director de l'estudi Arata Isozaki a Espanya, ha estat l'encarregat, al costat de Joan Sibina, del disseny conceptual del Gaudí Centre. Ha intentat que el visitant pugui "tocar" l'obra, va explicar Tange. En aquest sentit, la tecnologia punta facilitarà recreacions virtuals, encara que també hi haurà maquetes a escala d'elements gaudinianos i reproduccions. "El centre ha de transmetre el món fascinador de Gaudí", va comentar. S'ha pensat en un públic molt ampli, des de nens --que gaudiran de tallers didàctics-- fins a especialistes. Un altre dels objectius és potenciar la ruta sobre l'arquitectura modernista de Reus que ha atret, des de la seva obertura fa una dècada, més de 150.000 persones.\nUn estudi de la facultat de Ciències Empresarials de l'Universitat Rovira i Virgili ha revelat que el Gaudí Centre generarà un impacte que oscil·larà entre 1,6 i 2,2 milions d'euros en un any. El mateix treball|feina calcula que per cada euro invertit en el projecte se'n generaran 1,31 en la renda local.\nLa compra de l'edifici de l'antic Banc de Santander i la seva transformació en museu interactiu ha costat uns 6 milions d'euros. L'immoble, alimentat amb energia solar, consta de cinc plantes i 1.200 metres visitables. També disposa de restaurant, cafeteria i un espai comercial per vendre objectes i records.\nEn el pla|plànol urbanístic, s'espera que el Gaudí Centre ajudi a revitalitzar el casc històric de Reus, objecte d'una gran transformació en els últims anys. A la zona s'inaugurarà en els pròxims mesos en gran complex comercial i residencial.\nVine a visitar el Gaudi Centre .T'hi esperem!!!!!!!


NacióDigital se suma a la vaga general del 21-F | NacióGarrotxa\nper NacióDigital , 20 de febrer de 2019 a les 20:00 |\nL'empresa editora de NacióDigital, d’una banda, i l’assemblea de treballadors i treballadores del diari, de l'altra –amb NaciñoGarrotxa, doncs–, han decidit adherir-se a la vaga. Això tindrà implicacions en el diari, que no vol ser aliè a la defensa de drets que comparteix la majoria de la societat catalana. Des del dimecres a les vuit del vespre, el seguiment de l'actualitat, les seccions habituals i l'opinió es veuran reduïdes fins dijous a les vuit del vespre, quan recuperarem tot el vigor informatiu habitual i us informarem de forma extensa sobre la vaga general.\nSocietat, naciodigital, judici de l’1-O, vaga, Intersindical-CSC, 21-F


Posted on Agost 4, 2018 by joanmolar\tThis entry was posted in Art, Europa, Italia, medieval and tagged alberobello, altavilla, apulia, castellana, conversano, corte, cova, Europa, França, gallipoli, grotte, Gruta, hotel, humanitat, Italia, Mare, martina, ostuni, otranto, patrimopni, Platja, polignano, puglia, pulla, pullia, soberano, trulli, trullis, UNESCO. Bookmark the permalink.\n← Festa Major a Vilabella\nTerrazel a Hortons →


la lluerna | de gènere\nEntrada anteriortemps d’estiuSegüent entradallibres\n10 pensaments sobre “la lluerna”\n19 Juny 2009 a les 06:15\nM’has il·luminat el matí… 😉\nPer a mi son un record d’estiu. (Ara entenc perque).\nQuan feiem passejades nocturnes cap a l’Alcàntara tota la quadrilla. Xarrant, fent unes rises i el que més ens agradava “arreglar el mon”… jejeje\n19 Juny 2009 a les 06:42\nPer a mi també són un record d’estiu. Ja dic, feia mooooolltt temps que no veia cap.\nMe’n recorde de vorer-les pel carrer de fora, concretament al cantonet de Reis.\n4 Juliol 2009 a les 18:15\nHe fet una actualització del post de la lluerna per a mostrar la foto que li vaig fer el passat 13 de juny.\nI és que va ser molt curiós, ja que va ser fer-li la foto a la lluerna i apagar-se el mòvil i no anar més, fins avui que, gràcies al meu fill (gràcies Bernat 😉 ) l’hem pogut recuperar a la foto i al mòvil.\nLa foto apareix al final del post.\ncarla martelli ha dit:\n4 Octubre 2010 a les 17:24\non has fet les fotos de les lluernes, és molt important que hem diguis on les has trobat, ja que em serveixen pel fer un treball.! siusplau digam-ho!\n4 Octubre 2010 a les 18:30\nHola Carla, no sé qui eres, però et veig tan apurada en el treball de les lluernes, que vaig a ajudar-te.\nLa foto de la lluerna està feta a Sella. Sella és una població de la comarca de la Marina Baixa. Sella està situada a l’interior, en les muntanyes, molt a prop de Benidorm, en la província d’Alacant.\nPer a saber la seua ubicació exacta tecleja, Sella, en google earth i ahí t’apareixerà el poblet\nDir- te que, abans, (més de 30 anys enere) es veien moltes lluernes per Sella, però ara ja no s’en veuen apenes.\nBueno espere haver-te ajudat. I, a vore si m’ensenyes eixe treball com t’ha quedat.\n11 Octubre 2010 a les 14:31\nmoltes gràcies, llàstima que necessito més a prop(barcelona) ja que em és més disponible. per si a cas, saps on podria trobar-le aquí a barcelona? moltes gràcies un altre cop per la resposta!\n11 Octubre 2010 a les 14:34\nem podrias enviar una en un flacó? o alguna manera perquè en pugui estudiar una.\n12 Octubre 2010 a les 19:16\nSi en torne a vore alguna altra, te l’enviaré, (no sé com, però ja voré).\nAixò sí, haurem d’esperar fins l’estiu que, és quan apareixen i emeten eixa llum que les carateritza per a atraure als mascles.\nÀnim en eixe treball 🙂\n17 Octubre 2010 a les 05:40\noh no! es que el treball de recerca ho he d enetregar el gener, i la part pràctica ja hauria de fer-la per això et preguntaba si coneixes algun lloc de barcelona on podria trobar-les. de tota manera t’he d’agrair tot l’esforç i l’amabilitat que hi posas, gràcies de debó!\n17 Octubre 2010 a les 16:52\nCarla, si vius a Barcelona, podries visitar el Museu de la Ciència. No sé, tal vegada podries encontrar algun exemplar per allí.