Aproximació històrica a l’Estat poscolonial africà: el cas de Moçambic (I) | BodhiRoots\nfebrero 26, 2014 · de polrubi\t· en Africa, Historia, Historia de África, Historia de Europa.\t·\nEstat i poder a Occident i a l’Àfrica negra\nEl 1648 -un any abans de que a Carles I d’Anglaterra fos decapitat en la primera Revolució burgesa d’Europa- es firmava a Münster la coneguda com a “Pau de Westfalia”, amb la qual es posava fi a la “Guerra dels Trenta Anys” que tot i que inicialment va ser un enfrontament religiós entre els partidaris de la reforma i la contrareforma, poc a poc va anar prenent un caràcter de lluita per la hegemonia y la reformulació de l’espai polític i social a Europa. Aquest és un punt d’inflexió rellevant en el sentit d’aquest treball, ja que és des d’aleshores quan s’estableix el principi d’integritat territorial com a fonament per a l’existència dels Estats moderns a Europa. Enrere queda la concepció feudal de que territoris i pobles constituïen un patrimoni hereditari; començava l’època dels futurs Estats-nació.\nTres anys desprès, i tornant a l’Anglaterra en que es lluitava pel parlamentarisme amb Oliver Cromwell al capdavant, el filòsof polític Thomas Hobbes publicava “Leviatán”. Així com aproximadament un segle abans, Maquiavel havia conceptualitzat la seva teoria del poder en la figura del “Príncep”, Hobbes proposava ara la necessitat d’un poder fort, centralitzat i organitzat, però molt més abstracte que no pas el que proposava Maquiavel. És a dir, mentre que el primer buscava personalitzar el poder, i per tant donava importància a les relacions de subordinació entre les persones; el segon parlava d’un poder més omniscient que buscava imposar-se sobre un territori ben delimitat, tot imposant la força de la seva llei. (Farré, 2007: 363-364). El sistema internacional que se’n deriva de la tolerància religiosa i la definició de les fronteres i les sobiranies estatals, apaivaga les tensions internes a Europa la qual cosa facilita l’expansionisme vers altres continents. Aquest equilibri durarà fins a l’esclat de la Revolució Francesa i la irrupció de Napoleó en escena, moment en que es tornarà a reformular l’espai polític i social a Europa, amb el Congrés de Viena celebrat entre els anys 1814-1815. Aquesta posada en comú dels estats europeus, tot i que fou per mirar de restablir l’Antic règim, és la primera vegada que els Estats s’ajunten amb la intenció de cooperar i defensar-se; depèn de com es miri, podríem parlar del primer indici del que més tard serà la UE.\nAproximadament un segle després de l’aportació de Hobbes, Jean Jaques Rousseau dóna un pas més en la evolució del pensament polític filosòfic. Pas, que com hem vist, també es traduirà en l’arena político-social, amb la precipitació de la segona Revolució burgesa a nivell europeu, primera a nivell continental: la Revolució Francesa. El pensament de Rousseau , fou per una banda, una gran influencia per al liberalisme polític, així com posteriorment per al pensament de caire més socialista, donada la seva visió del individu com a fonamental dins el marc d’un Estat de Dret. Ara ja no es parlava de sobirania dels estats, sinó de sobirania nacional; era el moment del romanticisme i la construcció dels nacionalismes europeus. L’Estat-nació, centralitzat, uniformitzat i tendent a la homogeneïtzació, troba el seu millor moment a partir de la Revolució Francesa, on el discurs jacobí pretén arrasar amb les diferències culturals, tot ensalçant la nació i la civilització francesa, i contribuint així a la tant perjudicial jerarquia de cultures que es farà patent sobretot durant l’època colonial.\nL’altre gran aportació en quant al pensament sobre l’Estat occidental, és la de Max Weber, durant finals del segle XVIII i principis del XIX. De fet, un any abans de la seva mort, el 1919, fou el moment en que les potencies aliades firmen el “Tractat de Versalles”, amb el qual es va acordar la pau desprès de la Primera Guerra Mundial, entrant així en un nou estadi del sistema internacional europeu. Aquell tractat parisenc, fou l’embrió de la futura ONU, el que aleshores es va anomenar la Societat de Nacions, i que com abans ja avançàvem, té el seu origen en el Congrés de Viena.\nAquells Estats que s’havien anat conformant des de la segona meitat del segle XVI, ara segons Weber, principalment eren estructures que en essència monopolitzaven l’ús de la força legítima (Chabal i Daloz, 2001:31) (Bosch, 1998: 33), la qual cosa era la principal font de poder, i d’aquest poder se’n derivava l’articulació de la política, que paradoxalment, el principal objectiu que tenia era el de limitar el poder.\nMax Weber parlava -no exempt d’un cert evolucionisme- de l’inevitable deriva del poder i dels Estats a Occident, cap a formes i models d’autoritarisme racional, burocratitzat i institucionalitzat. I es que des de Hobbes sobretot, es deixa veure en el pensament sobre el poder, una desconfiança palpable, que a mida que avancen els temps, encara es va fen més evident amb el sorgiment d’ideologies i utopies com les comunistes o anarquistes, les quals son filles -per molt que no ho vulguin- del devenir del pensament filosòfic exposat fins ara.\nEl que vull mostrar amb aquest breu passeig per l’evolució del pensament polític europeu, és en primer lloc, la deriva cap a la desconfiança i despersonalització del poder. I a l’hora, com quant més s’ha volgut racionalitzar -i per tant, dessacralitzar- aquest poder, més brutalitat i més abusos de poder s’han portat a terme dins la història occidental. Quants més tractats de pau i de tolerància, més crua i feroç ha estat la violència interna (guerres, feixisme, nazisme, stalinisme, etc.); i quantes més cartes de les nacions unides o declaracions universals dels drets humans, més incompliment i doble moral vers la resta de pobles del món. En definitiva, a diferència d’Àfrica, a Europa i Occident gairebé sempre s’ha desconfiat del poder i s’ha tendit així a consolidar una flagrant contradicció entre comportament polític i social i discurs (Iniesta, 2001: 120). En segon lloc, també he volgut fer patent que tots aquests processos previs son imprescindibles per a entendre l’evolució de les societats moçambiqueses des del contacte fins avui dia. Cal tenir en compte que ens serà difícil entendre certs comportaments dels occidentals i concretament dels portuguesos en relació a l’Àfrica, sinó s’és conscient del procés evolutiu occidental. Per exemple, el fet de materialitzar el poder a través de la divisió del territori sobre un mapa, i desprès pretendre aplicar-hi una administració efectiva, respon al canvi que abans comentàvem, de la ubicació física del poder de les persones (Maquiavel) al territori (Hobbes) (Farré, 2007: 364).\nLa teoria del “pacte social” que va proposar Rousseau, ja anticipava els tres grans valors de la Revolució Francesa: “llibertat, igualtat i fraternitat”, i per tant ja quedava clar que es rebutjava qualsevol idea que impliques jerarquia, ja que aquesta implicava subordinació i una limitació flagrant de l’individualisme (Iniesta, 2001: 116). Ara bé, no més cal observar i viure a l’Europa del segle XXI, per adonar-se’n de la contradicció tant exagerada que hi ha a Occident, entre la pràctica social y el discurs teòric. Aquesta doble moral, tant perniciosa és la que aboca a la divergència intel·lectual a desitjar utopies impracticables, mentre l’oficialisme teòricament moderat (sigui de dretes o d’esquerra), porta a terme l’esquizofrènia social, tot parlant de llibertats, igualtats i fraternitats, que a l’hora de la veritat no es tradueixen en res per al poble més ras.\nPotser és que l’arrel d’aquests tres valors, que s’endinsa en l’època grecoromana, es la que venia a proposar Hobbes: llibertat i igualtat entre els pater familias, que tenien una idea tan radical de l’individualisme, que no podien suportar la idea de tenir un poder “no racionalitzat”per sobre seu. És la democràcia atenenca, la República romana, o el naixement de l’Estat-nació i les revolucions burgeses. De fet, per referir-se a l’individu que restava al capdavant, es parlava del primus inter pares, és a dir, el primer d’entre els iguals. Fora d’aquesta reduïda casta social, quedaven els esclaus, les dones, els nens, i els pobres. Tot i que a partir del segle XIX i XX, com a causa de la Revolució Industrial, es desenvolupen ideologies i lluites per la inclusió dels abans citats, la pràctica avui dia encara segueix distant molt de les utopies socials i els intents per portar a terme alguns drets fonamentals, sense tenir en compte gènere, edat o classe social.\nRoca i Iniesta (2013), proposen una analogia africana per a la triada fundacional de la democràcia moderna. Una triada aquest cop, més ajustada a la realitat. I es que Àfrica mai a desconfiat del poder, tret de quan aquets a reiterat en l’abús. Sigui com sigui, el que queda clar que per mirar al futur (tant africà, occidental, com a nivell global) amb una certa coherència, no es pot permetre tractar de trasplantar uns valors que ni al propi bressol s’estan complint. Així doncs, en lloc de Llibertat, els autors parlen d’Harmonia. En lloc d’Igualtat, Jerarquia. I per Fraternitat, Identitat. Potser l’última sigui la menys encertada, per això ja ho proposen amb interrogant i fent al·lusió al cap davall a la societat, a la solidaritat entre el poble. Doncs la fraternitat s’entén històricament des d’Europa com a la solidaritat i la igualtat dels individus lliures enfront la llei. En l’analogia dels autors, es parla d’identitat, que és el que els africans han posat per sobre d’una fraternitat davant la llei “moderna” que els converteix de manera majoritària en il·legals davant les seves pròpies constitucions d’inspiració occidental (Santamaría i García Burgos, 2013: 97).\nCom venim apuntant i demostrant, els processos de configuració de l’Estat i les reflexions entorn al poder, han estat ven diferents a Europa respecte a l’Àfrica negra. Fins ara hem revisat breument el devenir del pensament polític europeu, per ara mirar d’abordar amb més bagatge i coherència la concepció del poder a l’Àfrica i la configuració del que entenem com a Estat africà, parant especial atenció a l’època precolonial, ja que desprès durant el contacte amb Occident, i durant el colonialisme, es configurar un nou Estat a l’Àfrica, barreja del devenir africà i la ingerència occidental.\nQuan a Europa es començava a definir la modernitat, a Àfrica s’iniciava la decadència de la seva època clàssica, i començava així l’època de predació, militarització o crispació, en part, gràcies al contacte amb l’expansionisme occidental (segle XV). Fins aleshores, a l’Àfrica s’havien desenvolupat grans formacions polítiques complexes, les quals destil·laven una essència comuna i autèntica, no importada sinó totalment arrelada a la cosmovisió del continent. La primera i més coneguda manifestació d’aquest classicisme, és sens dubte l’Egipte negre -Kemit-, durant l’época antiga. Més endavant en plena època clàssica (segles VII-XV), trobem els estats sudanesos -Gana, Mali, Sonrai i Kànem-Bornu-, els regnes de Benín i Yoruba, el del Mwene Mutapa o bé les dinasties salomònides d’Etiòpia. Ja fossin d’inspiració musulmana, cristiana o animista, totes les formacions ara citades compartien una mateixa concepció del poder: la monarquia divina.\n[Per ampliar sobre aquest model d’organització social, política i religiosa, tant característic de l’Àfrica negra, facilito el link al treball que vaig fer sobre l’Imperi de Mali, on ja parlava sobre la monarquía divina i el paper del rei-deu.]\nAquests estats clàssics, es caracteritzaven per la flexibilitat de l’aparell estatal i la falta de burocratització i institucionalització d’aquest mateix. Segurament aquests trets distintius, foren els que contribuïren al triomf d’aquestes complexes formacions político-socials. La tolerància religiosa, i en general la voluntat de no ingerència en els assumptes concrets de cada poble, província o regne, també van ajudar al bon funcionament dels Estats precolonials africans.\nEs tractava d’Estats patrimonials aliens a la tradició constitucionalista europea, però ben centralitzats amb experiència pactista i que tenien la capacitat de relacionar-se amb societats estrangeres. Com diu Iniesta, no eren ni pitjors ni millors que altres societats organitzades, simplement van ser, fins que finalment van ser derrotats pel colonialisme europeu a finals del segle XIX (Iniesta,1991: 499). El que volem fer patent és que el colonialisme el que va fer va ser modificar la realitat política africana, però això no es tradueix en que en que l’Estat poscolonial africà fou un producte únicament d’aquella colonització i per tant, desproveït de tota legitimitat. En paraules del politòleg francès J.F Bayart: “En África el estado posee raíces autónomas y se basa en un proceso de reapropiación de las instituciones de origen colonial que le garantizan su propia historicidad; no se puede considerar una simple estructura exògena.”\n[Per ampliar mínimament sobre l’època precolonial a l’Àfrica sud-oriental, podeu clicar aquest link, que us portarà a una entrada introductòria sobre Moçambic]\n Bayart, J.F.(1999) El Estado en África. p. 391.\nINIESTA, F. (2001) Despliegues teóricos tradicionales ante el discurso modernizante. III Congreso de Estudios Africanos, Lisboa.\nWEBER, M. (Original: 1905; reedició: 2012) La ética protestante i el “espiritu” del capitalismo. Alianza Editorial, Madrid.\nEtiquetas: Estat, Estat-nació, Hobbes, Leviatán, Maquiavel, Pau de Westfalia, Revolució francesa, Rousseau\n← Moçambic: inici d’una aventura\nAproximació històrica a l’Estat postcolonial africà: El cas de Moçambic (II) →


9ª CHALLENGE PRINCE ALBERT II DE MÓNACO – 1º COUPE DE LA MEDITÉRRANÉE | OLIMPIC BARCELONA Club de rem\n← C.E. OLÍMPIC BARCELONA- SECCIÓ REM OLÍMPIC\nEL C.E. OLÍMPIC BARCELONA A MÓNACO, Galeria d’imatges →\nL’equip de rem de mar del C.E OLÍMPIC BARCELONA arriba a Mónaco trepitjant fort i marxa deixant ben amunt el nom de Barcelona\nAquest passat cap de setmana s’ha disputat a Mónaco la 9º Challenge Prince Albert II i la 1º Coupe de la Meditérranée.\nUn club de rem de mar com el nostre no podia faltar a aquest important esdeveniment.\n45 clubs de 9 països disputaven les victories i les copes. Una autèntica regata internacional, molta competència i una altíssima participació a totes les proves.\nDesprés d’alguns ensurts a l’hora de formar les tripulacions definitives degut a problemes personals i professionals dels nostres remers, van conformar l’equip de l’OLÍMPIC BARCELONA:\n4+ VM: Sinuhé Pérez – Chechu Vinatea- Jaime Ros – Ramon Riba, tim: Marina de Javier\n2x SF: Eva Martínez – Marina de Javier\nLa competició consta de:\nuna regata dissabte a migdia de 8 km (per seniors y masters masculins) y de 6km (per cadets, juvenils, seniors femenins i masters femenins) en un recorregut amb 3 boies i 4 rectes\ni una regata diumenge al matí de 1500m en línea recta\nL’alta participació va fer que es poguessin viure unes sortides espectaculars, emocionants i molt renyides. Els timoners es van haver d’esforçar molt a cada pas de boia per poder guanyar uns metres al rival sense colisionar\nEl dissabte, l’equip veterà masculí (4+) del nostre club es va proclamar guanyador de la regata de 8 km, una merescuda i lluitada medalla d’or\nL’equip senior femení (2x) va aconseguir una meritoria 4º plaça en una disputadíssima regata\nEl diumenge l’equip veterà masculí(4+) a la regata de 1500 m, va quedar en tercera posició aconseguint la medalla de bronze i l’equip senior femení (2x) va entrar en segona posició aconseguint la medalla de plata\nDestacar l’altíssima participació a totes les proves, una organització impecable en tot moment i un ambient inmillorable.\nEl dissabte al vespre vam disfrutar del sopar ofert per l’organització al Yacht Club de Mónaco. El representant del nostre club, el Jaime Ros va ocupar el seu lloc a la taula de les federacions juntament amb: el Vicepresident de la Federació italiana de rem, la Vicepresidenta de la Federació de rem de França, el President de la Federació de rem de Mónaco, el president del Yacht club de Mónaco, el Responsable Nacional del Coastal Rowing de la Federació Italiana de rem i el representant del Club d’Oran\nL’entrega de medalles va ser presidida per el princep Albert de Mónaco, acompanyat dels anteriorment nombrats representants de les federacions\nOLÍMPIC BARCELONA classificat en la posició nº 15 en el ranquing de clubs.\nVolem fer menció especial a l’Organització que ens va fer sentir millor que a casa i va estar pendent de nosaltres en tot moment. L’any que ve tornem, amics!!\nL’OLÍMPIC BARCELONA trepitjant fort a Europa!!


El Consell valora els resultats del programa de vigilància ambiental per l'increment de la recollida selectiva\nLa consellera insular de Medi ambient, Sandra Espeja, ha valorat aquest dilluns l'increment de la recollida selectiva enfront de la fracció de rebot a l'Illa, per la qual cosa ha celebrat els «bons resultats» del programa de mesures i vigilància ambiental.\nAixí ho ha expressat durant la Comissió anual de Seguiment de la Gestió de Residus no Perillosos, que ha presidit. En la comissió s'ha donat informació detallada sobre les diferents tasques que es duen a terme des de la Direcció Insular de Residus, segons ha indicat el Departament insular de Medi Ambient.\nAmb tot, des del Consell han advertit que la generació de residus «segueix augmentant» i, per tant, des del Departament de Medi Ambient seguiran «fomentant polítiques per a la seva reducció». D'altra banda, en la Comissió s'han abordat els problemes d'olors de Son Sardina durant l'estiu passat. I s'han explicat les mesures, recerques i actuacions que s'han duit a terme per trobar l'origen del problema. En aquesta línia, durant el pròxim mes d'abril es duran a terme unes jornades tècniques per fixar uns protocols d'actuacions «en temes tan subjectius com són les olors», ha explicat el Consell.\nFinalment, la consellera Sandra Espeja ha exposat les previsions per 2018 pel que fa a la gestió de residus. Ha destacat la línia de subvencions de 300.000 euros que s'ha engegat per ajudar econòmicament als ajuntaments perquè puguin retirar els residus de construcció o demolició no perillosos de punts d'abocaments incontrolats en sòl públic.\nDes del Departament de Medi ambient també ha informat que es té previst aprovar inicialment el nou Pla Director Sectorial de Residus no perillosos de Mallorca, que s'ampliarà el dipòsit de cendres i es començarà la II fase de la planta de metanització per donar cabuda a l'augment de la recollida de la fracció orgànica.\nUna de les novetats que han suscitat més interès entre els assistents, i que ha explicat el director insular de Residus, Joan Lladó, ha estat la demostració de com serà el visor per facilitar l'accés a les dades presents i històriques del programa de mesures i vigilància ambiental, millorant així la transparència.\nParal·lelament, des del Consell han destacat la «gran participació» per part dels assistents a la comissió, tant pel que fa a preguntes com a les propostes. «De fet, això és el que pretenem amb aquesta comissió, la implicació de la ciutadania i dels diferents actors implicats en la gestió de residus», ha manifestat Espeja.


Els 3 anys i\nles seves fòbies\nÉs millor agafar\nels problemes a temps que esperar que els conflictes s’hagin estès i\nsiguin més difícils\nEls tres anys corresponen a l’etapa vital en la qual els infants deixen de ser bebès per passar a l’etapa de la primera infantesa. Actualment, a més, aquesta edat coincideix amb el temps d’escolarització obligatòria, és a dir amb l'inici de la socialització fora del marc familiar. Per a molts nens és una etapa complicada, on han d’enfrontar la separació dels pares, l’inici de la vida social fora del marc familiar amb altres nens i amb altres adults. A més, és l’época en que s’inicien els primers aprenentatges simbòlics i l’assimilació de normes de convivència. A aquesta edat s’inicia l’estructuració de la imatge corporal i de la identitat pròpia, separada de qui ha estat la seva sustentació durant l'etapa com a bebè, caracteritzada per la dependència de l'Altre matern, l’escassetat de control motriu i de llenguatge.\nEn realitat, els tres anys marquen la primera etapa de canvi vital en la llarga carrera cap a la independència personal. Per això, és bastant habitual que els menuts mostrin algunes dificultats en aquesta època, com els terrors nocturns, les fòbies i les dificultats de separació de la mare quan ingressen a l'escola o altres llocs.\nAls tres anys, es xifra en un 90% la prevalència d’alguna manifestació fòbica, a animals o a situacions socials, per exemple. Aquestes fòbies posen en evidència les dificultats i temors que senten els nens petits en anar-se separant dels seus pares per pura embranzida vital. Les dificultats que comporta aquesta etapa de vida es poden agreujar per la imposició social externa d'escolarització.\nSón comuns els plors quan els pares s’allunyen de l’escola o les dificultats de relació amb els seus semblants, que inicialment es veuen com estranys i rivals. Són comuns els malsons, els crits per la nit i que mostren por a coses o situacions que 6 mesos abans no els feien por. Aquests problemes solen remetre amb l’edat i el pas del temps, que afavoreix que els petits s’acostumin i vagin simbolitzant la separació respecte als pares.\nSi aquests temors s’instalen, s’agreugen, no deixen dormir ni descansar i alteren de forma important la vida familiar i social dels menuts, és important consultar amb el psicòleg per trobar solucions als possibles encallaments i dificultats que aquesta etapa pot presentar als nens i a les seves famílies. Per regla general, unes poques visites amb els pares i/o amb els infants, solen resoldre el conflicte i les situacions de cercle viciós que promouen.\nLa consulta amb el psicòleg és una actitut preventiva que interessa generalitzar. De la mateixa manera que es va al dentista cada any per evitar danys majors i prevenir les càries, les consultes amb el psicòleg poden considerar-se orientatives, informatives i, sovint, preventives.


Salvem can Ricart?: NECRÒFAGS al Poblenou.\nAixò és pur TERRORISME URBANÍSTIC, en majúscules, un element de pes en\naquest Neo-Feixisme postmodern camuflat de "civisme", que s'ha implantat a Barcelona.


És l’aplicació de mobilitat per a smartphone que t’ofereix en temps real tota la informació perquè et desplacis per carretera amb la màxima seguretat i comoditat. Amb Autopistas en Ruta, controlar tot el que té a veure amb els teus viatges és molt senzill.\nQuè em proporciona?\nAvisos en ruta. Informació útil de les autopistes i incidències en ruta.\nMapa. El tràfic en temps real, planificador de rutes i serveis associats.\nLes Meves Alertes. Subscripció a alertes en Autopistas per dies i trams horaris.\nSOS Alarma. e-call automàtica al Centre d’Operacions i al 112.\nServeis. Històric de rutes, localitzador del vehicle i aplicacions de turisme.\nAvantatges. Ofertes amb Vía T.\nPer fer-ho, utilitza:\nSistema Voice Push per a alertes de veu.\nGeolocalització per identificar la teva posició.\nInforme d’incidències detectades pels usuaris de les autopistes.\nPer a quins dispositius està disponible?\nSi el teu mòbil és iOS: sistema operatiu versió iOS7 o superior.\nSi el teu mòbil és Android: sistema operatiu versió 4.0.3 o superior.\nAquesta aplicació és totalment gratuïta.\nSi el teu smartphone és Android, utilitza Google Play.\nPer a telèfons iOs, accedeix a l’Apple Store.\nEscriu App Autopistas en Ruta al cercador i fes clic a instal·lar.\nPermet l’accés a la teva ubicació mantenint el GPS actiu.\nAccedeix als serveis.\nÉs segur utilitzar els serveis d’aquesta aplicació?\nSí, la seguritat està garantida.\nEt sol·licitem permís per accedir a la teva posició només per poder oferir-te la informació més precisa en cada moment.\nSi ets previsor, voldràs tenir disponible el servei SOS Alarma. Indica el teu número de mòbil per contactar amb nosaltres. En cas contrari, facilitarà que et localitzem ràpidament.\nInforma directament de les incidències que observis en el teu viatge. Ens arribarà un avís per actuar ràpidament i evitar incidents a altres conductors. Aquesta acció no suposarà que hagis de fer cap acció posterior.\nProblemes en la descàrrega\nSi necessites alguna explicació addicional, contacta amb el Centre d’Atenció d’Abertis Autopistas al 902 200 320 / 934 927 827\nNo m’actualitza la informació\nComprova que el GPS està activat. Inicia de nou la consulta.


La defensa nacional contra els Borbons – Ideari\nData: 25 de Setembre de 2018Autor: Queviures 0 Comentaris\nAl Fossar des les Moreres se soterraren el 1714 els cossos de part dels que moriren defensant la ciutat de Barcelona de les tropes borbòniques. És sabut que entre els defensors figurava un contingent important de valencians, una part dels quals acabà soterrada al fossar. El que era desconegut i només comença ara a ser sabut és que mallorquins i eivissencs també participaren activament en la defensa barcelonina i que els mortscompartiren el mateix lloc d’enterrament.\nLa presència valenciana en la defensa de Barcelona va ser el resultat de laderrota austriacista al País Valencià. En efecte, a la batalla d’Almansa, el 25 d’abril de 1707, la major potència de foc dels canons del Borbó destrossà les bateries aliades. Després, aprofitant la seva majoria d’efectius, els esquadrons de cavalleria filipistes carregaren contra el centre de l’exèrcit lleial, que no pogué resistir l’envestida.\nAls flancs les coses no anaren millor. Al cap de dues hores de combat el destí del País Valencià quedava segellat. La derrota a la batalla d’Almansa obrí les portes del país a les forces borbòniques. Xàtiva fou el primer objectiu. Queia el 5 de juny i, tot seguit, els invasors la incendiaren per ordre de Felip V. La salvatjada quedà gravada als cors delsvalencians que l’han recordada a través de les generacions. Com és prou conegut, un quadre del brutal monarca està penjat cap per avall al museu municipal de Xàtiva, en senyal de condemna per la seva perversitat. D’aquells fets venen dites populars valencianes com “de ponent, ni vent ni gent”.\nDesprés de Xàtiva la repressió borbònica al País Valencià no aturà. Caigueren sota l’odi invasor Alcoi, Alacant, Dénia, València, Vila-real… Les autoritats austriacistes que pogueren fugiren cap a l’exili, la majoria a Barcelona. El general Joan Baptista Basset s’encarregà de reorganitzar el que quedava de l’exèrcit lleial i aconseguí articular un cosque marxà a defensar la capital catalana. Es calcula que entre soldats i familiars foren uns 5.000 els valencians que se n’anaren.\nUna vegada instal·lats a Barcelona, crearen una unitat de cavalleria només formada per exiliats, sota el comandament del capità Josep Marco. Més tard, les antigues autoritats austriacistes valencianes, comManuel Mercader i Josep Vicent Torres, organitzaren, ja el 1713, dos regiments d’infanteria també exclusivament formats per valencians: el de la Mare de Déu dels Desemparats i el de fusellers de Sant Vicent Ferrer. El primer el comandava el mateix Torres i el segon un alacantí, Josep Ortiz.\nPlaca d’Acció Cultural del País Velencià al Fossar de les Moreres\nEn conversa amb aquest setmanari, Mestre explica que la seva “investigacióes basa en la documentació que aporta Pere Oliver i Domenge, a partir de la qual he anat trobant altres fonts”. Oliver (Palma 1886- Felanitx, 1968), farmacèutic de professió, fou batlle republicà de Felanitx durant laSegona República, i va ser autor, entre més obres, de La catalanitat de les Mallorques, publicat el 1916. Oliver s’interessà per la guerra de Successió quan va viure i estudiar a Barcelona. Allà, explica Mestre, formava part—en va ser el portaveu—\nQuants d’ells moriren? Diu Mestre que, segons els papers d’Oliver Domenge, 120, “però no he pogut confirmar la dada, no he trobat cap altre document que s’hi refereixi, a la xifra de morts”. El que sí que coneix és que els artillers baleàrics participaren, sobretot, en la sagnant batalla delbaluard de Santa Clara juntament amb els valencians i els catalans. Algunes cròniques que recolliren testimonis dels fets, segons explica Mestre, parlaren de verdaderes pluges d’explosius sobre els caps dels defensors d’aquell indret. Molt pocs aconseguiren sobreviure.\nBartomeu Mestre, durant la conferència a l’Ateneu Barcelonès, el 2014\nLa fama adquirida feia que molts artillers formats en aquestaescola mallorquina fossin contractats per exèrcits d’arreu d’Europadurant els segles XVI i XVII. A Barcelona ja se’ls detecta el 1683, quan un grapat\nd’artillers mallorquins hi anaren a enfortir les defenses atesa “la previsió d’un possible atac de l’armada francesa”, explica l’investigador; si bé, afegeix, “la gesta més destacada va ser en la guerra de Successió, on demostraren una gran destresa i on s’implicaren fins a la mort”. Justamentaquest destacat paper “va ser la causa principal que se suprimís l’escoladesprés de caure Mallorca el juliol de 1715”.\nEntre tots els artillers illencs destacà l’eivissenc Francesc Costa, que es formà, com tots els baleàrics, a l’Escola Mallorquina, i que és descrit per la documentació coetània com “el més hàbil artiller conegut en aquest segle”. Va sobreviure al setge. En entrar a Barcelona, els francesos li demanaren “que s’incorporàs al seu exèrcit i li oferien 4 doblons al dia,però ell va refusar la sol·licitud, perquè se n’anà a Nàpols. Altres fonts asseguren que se’n va anar a Mallorca o a Eivissa i, posteriorment, a Viena”.\nConta Mestre que centenars de barques del bou sortien dels molls illencs, principalment d’Alcúdia, d’Eivissa, de Felanitx, de Palma, de Pollença i de Sóller, per posar rumb cap a Barcelona. “Sovintejaven tant que elsbarcelonins, en veure arribar a port les naus, carregades de pólvora, d’armes i de teies, però també de farina, de vi, de llegums i d’altres productes bàsics, feren popular la dita: ‘arriba el rebost de\nEls artillers illencs, i els mariners que se’ls afegiren, juntament amb els soldats valencians d’infanteria i de cavalleria ajudaren a aguantar les envestides borbòniques fins que l’11 de setembre de 1714 la capital es rendí. Una part dels defensors illencs, igual que passà amb els valencians i els catalans, partí a l’exili, d’altres intentaren continuar amb la seva vida tant a Barcelona com a València, Eivissa, Mallorca, Alacant… i els caigutsquedaren per sempre allà, soterrats al Fossar de les Moreres.\nAnterior Entrada anterior: Ya viajo, nene. Ya viajo.\nSegüent Entrada següent: L’esquerra i l’incivisme


Un llibre electrònic a punt per obrir un e-book. MARC ROVIRA\nBarcelonaLa demanda de llibres electrònics del servei eBiblio de les biblioteques públiques de Catalunya va créixer durant els primers dies de confinament un 150%, mentre que el nombre de visites va augmentar un 500% els dies 13 i 14 de març. El creixent interès a causa de les mesures pel coronavirus ha fet que el departament de Cultura, juntament amb les diputacions de Barcelona i Girona i les biblioteques de Barcelona, hagi aprovat la contractació immediata de més títols i llicències d'ús per un valor de 120.000 euros.\nCovid-19 biblioteques públiques


Una 'Agenda' per transformar el país - Josep Maria Vilalta\nUna 'Agenda' per transformar el país\nArticle publicat al diari ARA el dia 30 de novembre de 2015\nEl món es transforma a gran velocitat. Es fa més complex i imprevisible. Com podem veure en les darreres setmanes, tenim enfront reptes locals i globals de gran abast: culturals, socials, econòmics, tecnològics. I sovint mirem de fer-hi front amb vells instruments creats per a contextos més estables i previsibles, amb polítiques excessivament compartimentades i fent valer velles jerarquies. En el cas de Catalunya, a aquest context de complexitat hi hem d’afegir els reptes polítics que tenim entre mans.\nConscients de tot plegat, fa pocs dies la Plataforma Coneixement, Territori i Innovació presentava públicament l’Agenda per a la innovació i la competitivitat de Catalunya 2015-2020. La Plataforma CTI la promou l’Associació Catalana d’Universitats Públiques (ACUP), en col·laboració amb l’Obra Social La Caixa, Foment del Treball Nacional i PIMEC. A dia d’avui, conformen la Plataforma CTI un grup de 23 organitzacions del país entre associacions empresarials, empreses, universitats i institucions. El seu objectiu: promoure el desenvolupament social i econòmic de Catalunya a partir del treball conjunt entre empreses, universitats i institucions públiques. L’Agenda 2015-2020 vol esdevenir una eina troncal en la transformació de la societat i l’economia del país. Per a fer de Catalunya un país intensiu en coneixement, talent i innovació. Per tal d’integrar les agendes social i de competitivitat. L’Agenda 2015-2020 pretén situar la innovació al centre de les prioritats col·lectives i les polítiques públiques al nostre país. Com diu el propi document, els agents econòmics, socials, institucionals i acadèmics han d’internalitzar que la creació de valor i la innovació permanent formin part de l’ADN de la seva raó de ser. Per al Govern de la Generalitat i la resta de governs locals, les polítiques d’innovació, en un sentit ampli, han de constituir el nucli dur de l’agenda política i vertebrar l’acció de govern; per a les empreses, la innovació és tot allò que els permet crear valor afegit i ser competitives en els mercats locals i globals i d’acord amb la seva responsabilitat social; per a les institucions acadèmiques, innovació vol dir tenir en compte en el desenvolupament de les seves missions el progrés social i el desenvolupament econòmic, cultural i tecnològic; per a les entitats del tercer sector, comporta vetllar per la innovació social i treballar per una societat més justa i solidària.\nL’Agenda parteix d’un concepte ampli d’innovació: des de la clàssica innovació tecnològica i la competitivitat empresarial fins la innovació social, passant pel capital humà i els seus nivells de formació i capacitació. En aquest context, la situació actual de Catalunya mostra clarobscurs: d’entrada, el progrés que ha fet la societat i l’economia catalana en els darrers trenta anys ha estat espectacular. En recerca científica, ens hem posicionat a la primera divisió europea en producció científica internacional amb una alta eficiència. En competitivitat, però, la crisi ha comportat una davallada important en la posició catalana en els índexs europeus: d’acord amb el Regional Competitiveness Index, Catalunya ha passat d’ocupar el lloc 103 l’any 2010 a ocupar el lloc 142 l’any 2013 (d’un total de 260 regions europees). En l’àmbit de la formació, trobem encara desajustos greus, com l’alt grau d’abandonament i de fracàs escolar o la manca suficient de població amb estudis secundaris post obligatoris, sobretot per a la formació professional. Amb greus problemes d’atur i d’un mercat de treball de baixa qualificació, amb xifres d’atur juvenil insostenibles (40% població de 20 a 24 anys aturada) i unes desigualtats socials creixents. Per fer front a aquestes problemàtiques, el país ha estat molt prolífic a l’hora de generar plans i projectes, però força maldestre a l’hora d’aplicar-los amb estabilitat, amb recursos suficients i mesurant els seus impactes reals.\nL’Agenda 2015-2020 promou, doncs, una aliança estratègica entre Govern i actors empresarials, acadèmics i socials per tal de treballar amb un full de ruta comú que es concreta en dotze objectius específics, entre els quals arribar a invertir el 3% del PIB en R+D. Vol treballar per una major concertació, horitzontalitat i governança compartida entre els actors. I contempla l’establiment d’un sistema d’indicadors i un observatori permanent de la innovació que a dia d’avui no existeix al nostre país. Reptes complexos requereixen objectius de país ambiciosos. I impliquen agendes compartides entre els distints actors del país. Fem-ho possible: és a les nostres mans.


Pis a Pineda de Mar\nCiudad TODAS __BARCELONA__ ARENYS DE MAR ARENYS DE MUNT CALELLA CANET DE MAR EL MASNOU MALGRAT DE MAR MONTGAT PALAFOLLS PINEDA DE MAR SANT POL DE MAR SANTA SUSANNA TORDERA __GERONA__ BLANES\nTODAS __BARCELONA__ ARENYS DE MAR ARENYS DE MUNT CALELLA CANET DE MAR EL MASNOU MALGRAT DE MAR MONTGAT PALAFOLLS PINEDA DE MAR SANT POL DE MAR SANTA SUSANNA TORDERA __GERONA__ BLANES\nPis a Pineda de Mar, en perfecte estat, disposa de 3 habitacions (2 d'elles dobles i una individual), saló menjador amb sortida a un balcó, un bany de 3 peces amb plat de dutxa i cuina independent amb safareig.\nPis molt ben conservat a pocs minuts de la zona comercial del poble i de l'estació de tren.\nPrimera planta sense ascensor.\nDisposem d´una àmplia cartera d´immobles a la zona de Calella, Pineda de Mar, Santa Susanna i Malgrat de Mar.\nTambé tenim a la seva disposició immobles procedents d´entitat bancària amb unes condicions especials.\nPot visitar la nostra pagina web habitatgesmaresme cat, on trobarà informació mes detallada de cada immoble.\nEls podem atendre en les nostres oficines de Pineda de Mar per a un tracte mes directe, estem al Carrer de la Vila numero 6.\nWe have a wide portfolio of properties in the area of Calella, Pineda de Mar, Santa Susanna and Malgrat de Mar.\nWe also have properties available from bank under special conditions.\nYou can visit our website habitatgesmaresme cat where you will find more detailed information for each property.\nWe can meet in our offices in Pineda de Mar for a more direct, we are in the street de la Vila numero 6.\nWir verfügen über ein breites Portfolio verschiedenster Objekte in den Orten Calella, Pineda de Mar, Santa Susanna und Malgrat de Mar.\nWeiterhin bieten wir Ihnen Häuser zu Sonderkonditionen an, die von verschiedenen Banken offeriert werden.\nAuf unserer Webseite habitatgesmaresme cat finden Sie weitere detaillierte Informationen über die von uns angebotenen Objekte.\nGerne beraten wir Sie auch persönlich in unserem Büro in Pineda de Mar, welches sich in der Calle de la Vila Nummer 6 befindet\nWe hebben een ruim aanbod van woningen in de omgeving van Calella, Pineda de Mar, Santa Susanna en Malgrat de Mar.\nOok beschikken we over onroerend goed, direct afkomstig van de Bank, welke we U tegen speciale condities aan kunnen bieden.\nVoor meer informatie kunt U onze webpagina bezoeken: habitatgesmaresme cat , alwaar U gedetalleerd ons aanbod aantreft.\nWe kunnen U persoonlijk te woord staan in één van onze kantoren Pineda de Mar Calle de la Vila nr. 6\nПредлагаем большой выбор жилой недвижимости в прибрежной полосе в Calella, Pineda de Mar, Santa Susanna и Malgrat de Mar.\nРасполагаем объектами банковской недвижимости на продажу на специальных условиях.\nЗаходите на наш сайт habitatgesmaresme cat, где Вы сможете найти детализированную информацию о каждом объекте.\nБудем рады видеть Вас в наших офисах в Pineda de Mar на Calle de la Vila 6\nZona / Ciudad OTRAS / Pineda de Mar\nInteresad@ en HM-0112


La guerra civil a Catalunya no va aturar la celebració del Dia del Llibre. L'any 1937 va celebrar-se del 3 al 5 de juny; l'any 1938, el 15 de juny, quan ja parts de Catalunya eren ocupades pels feixistes.\nA Barcelona, Carles Riba donava una conferència titulada "Sinceritat i expressió literària". Alfons Maseras, dies abans, per ràdio, parlava de "Honorem el llibre" i Francesc Pujols de "Els llibres i els pobles". Pere Calders acabava de publicar "Unitats de Xoc", Joan Oliver "La fam" i Ferran Soldevila "Hores angleses", però el gran best-seller del 38 va ser Mercè Rodoreda amb Aloma, premi Crexell de l'any.\nLa història de Catalunya es resum en el que va d'Aloma de Mercè Rodoreda a les Palabras del Caudillo i els Dicursos de José Antonio.\nVa caldre esperar a 1977 perquè s'igualessin els 865 títols que s'havien publicat en català l'any 1936. La llarga nit dels vidres trencats de la cultura catalana va durar quaranta anys. Per a la literatura catalana va ser una autèntica commoció i un daltabaix colossal. Els escriptors de l'interior, emmordassats, no podien escriure el que volien escriure; els de l'exili, lliures però desarrelats, no podien fer arribar els seus llibres al que hauria d'haver estat el seu públic normal; els editors, col•lapsats en el laberint d'Eugène Ionesco de la censura, maldaven per esgarrapar engrunes; els lectors, balancejant-se entre el temor i la resistència, veien convertit el plaer de llegir en un acte heroic i gairebé de confrontació amb el règim.\nA veure si ens entenem. El franquisme va ser un cop contra la civilització catalana del que encara no ens hem recuperat. Som com som perquè el feixisme –encara avui impune- ens ha fet així. Per això parlem precisament de "normalitzar", perquè una monstruosa i salvatge desnormalització, un intent de genocidi nogensmenys, va remoure els fonaments d'una cultura i d'un país.


El sector de la indumentària de festa ix al carrer per a demanar ajuda - À Punt\nEl sector de la indumentària de festa ix al carrer per a demanar ajuda\nLa pandèmia ha reduït els ingressos en un 99% i els professionals avisen que desapareixeran si no reben cap suport.\nProtesta, aquest matí, al centre de València\n06 d'octubre 2020 - 13:18\nLa pandèmia ha deixat molts sectors en una situació complicada, entre les quals hi ha el de la indumentària de festa. Els professionals de la indumentària valenciana han llançat aquest dimarts al centre de València un agònic missatge d’ajuda: o hi ha Falles en 2021, o és el final d'un sector clau per a una festa patrimoni de la humanitat.\nLa suspensió de les falles 2020 i d'altres festes a causa de la pandèmia ha fet caure els ingresos del sector en un 99%. Sense clients ni encàrrecs, i amb les màquines parades, demanen que s'agilitzen les ajudes "promeses" per l'Ajuntament de València, i que es publique un calendari que garantisca les Falles del 2021. La seua alternativa: mobilitzacions per a denunciar la mort del sector.\nEl col·lectiu ha eixit aquest dimarts al carrer convocat per la nova Associació de Comerços d'Indumentària Valenciana, que té més de 60 socis. Han protagonitzat una marxa silenciosa pel centre de València per a visibilitzar la mort del sector, vestits de negre i amb crespons per a exigir ajudes i transparència. Amb el lema "La indumentària també és patrimoni”, els indumentaristes, artesans, telers i orfebres de tota la Comunitat Valenciana demanen un pla d'acció que garantisca la supervivència del sector.


L'Ajuntament de Nàquera comptarà prompte amb nova web i App municipal - Noticias CAMP DE TURIA\nL’Ajuntament de Nàquera comptarà prompte amb una renovada pàgina web principal i entrarà en escena la nova APP municipal que estarà tant per a Android com per a IOS.\nEs tracta d’una optimització que farà que tot estiga molt més a l’abast del ciutadà en la pròpia web i, a més, l’estètica també variarà per a adaptar-la així a l’actualitat deixant arrere la web actual. En ella podrem trobar la secció de notícies, esdeveniments, història de la localitat, accés ràpid a telèfons d’interés, horaris dels edificis municipals… Es tracta d’un avanç cap al modern i, sobretot, cap a una mena de pàgina més útil.\nReferent a la nova APP, en ella podrem visualitzar en un format òptim per a mòbil tota la informació que es podria trobar en la web principal però, no sols això, sinó que també tindrà un apartat perquè qualsevol ciutadà, siga l’hora que siga, reporte les incidències que li succeïsquen podent geolocalitzar-les i afegir imatges i així poder solucionar-ho en el menor temps possible. D’aquesta manera, es canalitzaran totes les incidències a través d’aquesta APP i així poder tindre un registre de si estan solucionades o si segueixen a l’espera.\nUna vegada estiga implantat i operatiu, el consistori anirà informant a través de les nostres xarxes socials i de la pàgina web i així que ningú es quede sense estar informat i sense poder informar de qualsevol incidència de la qual siga testimoni.


Sant Feliu On Line - Xarxa Municipal d'Alfabetització Digital: Cursos on line gratuïts\nCada dia tenim menys excuses per no estudiar. Internet ofereix moltes possibilitats per aprendre sense que això ens suposi cap despesa. Únicament haurem d'estar motivats per iniciar-nos en aquesta nova metodologia que sovint exigeix una alta motivació i autodisciplina així com una certa constància per garantir un bon aprenentatge.\nAulaclic és una de les pàgines que ens ofereix la possibilitat d'estudiar on line sense cap cost. Està especialitzada en informàtica i conté una amplia oferta de cursos. Des del Punt TIC del Palau Falguera sempre la recomanem als alumnes que finalitzen la formació inicial com a una bona estretègia per continuar el seu itinerari formatiu.\n*Imatge obtenida de la web d'Aulaclic\nAulaFácil és una altra pàgina amb nombrosos recursos didàctics però especialitzada en matèries diverses com per exemple: dibuix, nutrició, economia... i moltes més disciplines que pots consultar tu mateix. Mailxmail també és una web amb nombrosos cursos i recursos, com per exemple, comptabilitat, salut i maquillatge...\nPerò si a nosaltres el que ens agrada és incrementar les nostres habilitats i coneixements lingüístics tenim cursos de anglès, francès, alemany i també de xinès i àrab. Però si el que vols es iniciar-te o perfeccionar el català Parla.cat t'ofereix la possibilitat de fer cursos.\nNo oblidis que el Servei d'Ocupació de Catalunya (SOC) en col·laboració amb la Universitat Oberta de Catalunya (UOC) estan oferint des del mes de juny passat una amplia oferta de cursos a distància de reciclatge professional. Utilitza el seu cercador per saber que s'ofereix en aquest moment.\nPublicado por Punt TIC del Palau Falguera . 10:28 Categoria: Curiositats digitals, Recursos i eines\nPeonia ha dit...\nI per qui vulgui aprendre l'italià hi ha aquest portal:


Encuentra aquí información de Arrós del Delta de l'Ebre para tu escuela ¡Entra ya! | Rincón del Vago\nCRÈDIT DE SÍNTESI: L'Arrós del Delta de l'Ebre\nLa recerca no ha sigut gaire fàcil de realitzar, ja que no trobava la informació que volia, però al final buscant molt, ho he trobat. Ha sigut una experiència molt bona, ja que he pogut apendre coses sobre l'arrós que no en tenia ni idea, com per exemple que hi havia diferents tipus d'arrós. I també com s'ha format el delta, per què es va formar, quins pobles hi ha,...\nIntroducció ..................................................................................... 2\nÍndex ............................................................................................. 3\nL'arrós ............................................................................................ 4 i 5\nEl conreu tradicional ........................................................................ 5 i 6\nEl conreu actual .............................................................................. 6 i 7\nLa barraca ...................................................................................... 7\nProducció al Delta de l'Ebre ............................................................. 8\nGastronomia del Delta de l'Ebre ....................................................... 8 i 9\nPlats típics del Delta de l'Ebre .......................................................... 9 i 10\nConclusió ....................................................................................... 11\nBibliografia ..................................................................................... 12\nAl Delta de l'Ebre l'agricultura és una de les grans bases econòmiques, amb un predomini clar de l'arròs (15.215 ha de les 24.554 ha cultivades) i amb el 98% de la producció total d'aquest cereal a Catalunya, seguit pels productes d'horta i els arbres fruiters. Són molt importants les cooperatives agrícoles, especialment les cambres arrosseres. La pesca és també una activitat fonamental, amb els ports de Sant Carles de la Ràpita i de l'Ampolla al mateix delta i els propers de les Cases d'Alcanar, l'Ametlla i Vinaròs. S'obtenen unes 9.000 tones anuals de peix (15% de la producció a Catalunya) i dóna feina a prop de 2.000 homes. Hi ha també cria de bestiar (es calculen uns 2.000 bous, 10.000 porcs i una xifra inferior d'ovelles i un milió i mig de caps en avicultura).\nEls arrossars, són uns tipus de vegetació espontània. Als ullals (petits llacs d'aigua dolça) s'hi fan nenúfars com la nimfea blanca (Nymphaea alba), llengües d'oca (Potamogeton sp), les quals creen greus problemes a l'agricultura per tal com envaeixen els canals i fins els mateixos arrossars. De fet, els arrossars es comporten com a petites basses bona part de l'any, i, a més de les plantes esmentades. hi trobem la bova, el llaponet de pato (Lemna sp), la utricularia i altres que han estat considerats els vegetals adventicis més notables d'aquesta flora: la presseguera (Ammania coccinea), l'aufàbiga (Bergia aquatica) i l'aufabigueta (Lindernia dubia).\nLa diversitat d'habitats i el clima humit i temperat propicien l'aparició de molts invertebrats. Les sangoneres eren tan abundants que calia en els arrossars portar les cames ben cobertes i se n'exportaven a llocs ben allunyats centenars de milers cada any. Han desaparegut quasi algunes espècies com l'hemípter Naucoris maculatus dit cutimanya al delta, i es troba en canvi en expansió el crustaci Procarnburus sp, dit cranc de riu americà.\nAls arrossars hi ha nombroses espècies de petits i interessants crustacis, com Apus cancriformis. Amb una base de fauna entomologica tan extensa, els predadors hi són ben representats: araneids com l'argiope dels sorrals (Argiope lobata) o nombrosos odonats com els cavalls de bruixa o rodadits (Libellula sp) i toreros (Calopterix sp);Als vespres d'estiu, nuvolades d'efímeres (Polymitarcis virgo) es precipiten als punts de llum. Els coleòpters tenen també una nombrosa representació i el seu paper en els diferents ecosistemes resulta bàsic: els iaios (Hydrophilus) dels arrossars i les seves agressives larves o miquels, el generes Pimeliadels sorrals, així com Scarabeus, Anoxia, Amphimalon, Elenophorus, etc.\nL'agricultura és una de les grans bases econòmiques, amb un predomini clar de l'arròs (15.215 ha de les 24.554 ha cultivades) i amb el 98% de la producció total d'aquest cereal a Catalunya, seguit pels productes d'horta i els arbres fruiters. Són molt importants les cooperatives agrícoles, especialment les cambres arrosseres. La pesca és també una activitat fonamental, amb els ports de Sant Carles de la Ràpita i de l'Ampolla al mateix delta i els propers de les Cases d'Alcanar, l'Ametlla i Vinaròs. S'obtenen unes 9.000 tones anuals de peix (15% de la producció a Catalunya) i dóna feina a prop de 2.000 homes. Hi ha també cria de bestiar (es calculen uns 2.000 bous, 10.000 porcs i una xifra inferior d'ovelles i un milió i mig de caps en avicultura).\nLes activitats tradicionals humanes tenen una presencia privilegiada. Hi ha construïdes tres barraques típiques dedicades a la pesca continental, a les tècniques tradicionals del conreu de l'arròs i una altra habilitada com a observatori d'aus de la llacuna.\nL'Ecomuseu ajuda a conèixer i interpretar una realitat complexa on la profunda humanització i el pes de les activitats econòmiques contrasta amb l'existència d'uns espais que estan protegits pels seus importants valors naturals. Explotació conservació, un difícil equilibri però del tot necessari per al manteniment cultural i natural del delta de l'Ebre.\nEl conreu tradicional\nFa uns 1000 anys que es cultiva l'arròs a l'Occident europeu, tot i que aquest conreu era conegut a l'Orient fa uns 4000 anys aC. L'arròs és una planta lligada als aiguamolls, per això els deltes i les zones litorals són les àrees més habituals de conreu. Al delta de l'Ebre, la construcció dels canals de regadiu -el de la Dreta de l'Ebre, l'any 1860 i el de l'Esquerra, l'any 1912- va permetre la introducció extensiva del conreu.\nTradicionalment, l'arròs es conreava mitjançant el mètode del trasplantament i el treball de l'home i els animals. A la sala s'ensenyen les fases del conreu i transformació. Aquestes començaven al mes de març amb la preparació dels camps i acabaven a la tardor, amb les feines de transformació del gra: xarugar, entaular, plantar, adobar, birbar i segar l'arròs, així com les tasques de batre, ventar, solejar, pesar i emmagatzemar, deixant-lo llest per a espellofar-lo i pulir-lo als antics molins arrossers de la zona.\nEl conreu actual\nDes que cap a l'any 1930 les trilladores van reemplaçar els animals i, sobretot, des de l'any 1960, amb la generalització de l'ús dels tractors i les recol·lectores, la tecnificació del cultiu de l'arròs ha anat en augment. Els mètodes tradicionals han estat substituïts, paral·lelament a la mecanització, per la sembra directa i l'aplicació de nous productes.\nAquí es mostra també com actualment, una vegada enllestida la collita, el cereal es transporta als molins arrossers, moderns i tecnificats, on és emmagatzemat en grans sitges, abans de passar pel procés industrial d'assecament, espellofament i poliment, del qual en resulta l'arròs blanc, apte per al consum.\nSituades entre els senillars, als lligallos, a les llacunes, a prop del riu o de la costa marítima, o en nuclis urbans, han marcat l'evolució de l'assentament humà al delta de l'Ebre, constituint el nucli més avançat de la seva colonització per part de pescadors, saliners, caçadors, etc. L'existència de barraques està documentada des del segle XIV, però és a partir de mitjans del segle XIX, amb la colonització arrossera, quan esdevé arreu de la Ribera l'habitatge permanent dels pagesos.\nDe construcció senzilla, està feta amb materials naturals (fusta, canya, fang i brosses) propis del medi deltaic, per la qual cosa, a més de ser funcionals, guarden un gran equilibri ambiental i paisatgístic amb aquest entorn.\nProducció al Delta de l'Ebre\nAl Delta de l'Ebre es sembra arròs al voltant de 22.000 Ha. Començant a mitjans d'abril amb la inundació d'aigua dels camps de cultiu per a procedir a finals d'abril a la sembra. La recol.lecció de l'arròs s'inicia a mitjans de setembre i dura aproximadament entre 4 i 5 setmanes.\nEs recullen al voltant de 120 milions de quilos d'arròs closca que una volta és processat a les plantes de molturació es convertiran al voltant de 70 milions de quilos d'arròs blanc apte per al consum.\nLa producció al Delta de l'Ebre significa el 98,5% del total de producció de Catalunya i el 20% d'España. Al Delta de l'Ebre es cultiven principalment les varietats Bahía, Senia, Tebre i Bomba, que són arrossos de gra semillarg i rodó , que es caracteritzen pel seu gran poder d'absorció dels sabors.\nGastronomia del Delta de l'Ebre:\nLa cuina local és rica i variada i aprofita els abundants recursos naturals del delta (caça, pesca, agricultura). Als pobles litorals la cuina marinera catalana s'enriqueix amb varietats de plats d'arròs i espècies pròpies de la zona: rossejat (arròs molt torrat guisat amb brou de peix) i llagostins.\nEls pobles de l'interior tenen més tradició en la cuina de peix basada en les espècies de riu com les anguiles i les angules (havien tingut molta anomenada els esturions i les llampreses de l'Ebre). Es també abundant el marisc: ratllats, canyuts, caxels, cornetes, etc. Els plats de carn són els fets a base de la caça d'ocells (ànecs especialment) i també tenen anomenada les ovelles que pasturen pel delta. Els productes de la fèrtil agricultura són a la base, però, de la gastronomia del delta: carxofes a la brasa, arròs amb cols i fesols, faves ofegades són bons plats d'hivern igual com la samfaina, les amanides, els melons i altre fruita ho són d'estiu. Com a postres, són de recomanar els cocs, fets de brossat, ou o licor (cocs borratxos), els pastissets de cabell d'àngel o de moniato, les borraines amb mel, les coquetes de sagí, el menjar blanc, la llet merengada o amb canyella i sucre, etc.\nPlats típics del Delta de l'Ebre:\nAls plats tipics, se'ls pot substituir l'arròs com a ingredient bàsic per fideus cosa que gaudeix de gran acceptació a la gastronomia local, i n'és la més popular la fideuà.\nAbans de començar a degustar un excel.lent plat de cuina, és tradicional de fer uns entrants a base de les finíssimes anques de granota.\nL'anguila és el peix tradicional del Delta que es prepara amb guisats, en salsa o xapada\nDurant la temporada de caça podem assaborir-se excel.lents plats preparats\namb aus aquàtiques, tot essent el més comú l'ànec salvatge.\nEsparsos pel delta, en els nuclis de població o vora el riu, hi ha bon nombre de restaurants o guinguetes on se serveixen aquests i d'altres menjars típics.\nAl finalitzar aquest treball he aprés que el Delta de l'Ebre és un espai que s'ha de protegir, ja que hi ha moltes aus que hi viuen i és una gran riquesa per la nació de Catalunya. També, aporta una gran economia a Catalunya, perquè aporta aproximadament un 98% de l'arrós que és fa a Catalunya.\nHa sigut una experiència molt bonica, malgrat que n'havia sentit a parlar molt mai havia pogut anar.\nLa fauna és molt variada, encara que a l'estiu hi ha moltes plagues de mosquits.\nLa flora també és molt variada, s'hi pràctica molt l'agricultura, majoritariament l'arrós encara que també és cultiven arbres fruiters i horta.


El ressorgiment del Fenerbahce de Kokoskov - esmaixada.cat\nDe 26 a Berlin, de 37 a Kaunas, de 20 a Madrid o de 42 al Palau. Aquestes van ser les derrotes més sonades de Fenerbahce durant els mesos de novembre i desembre. Molta gent donava a Igor Kokoskov per destituït, però el fet d’haver-lo aguantat (cosa poc extranya al món de l’esport en general) ha donat fruits.\nHi ha hagut moviments als despatxos de Gherardini: han signat Álex Pérez, Marko Guduric i Kyle O’Quinn (aquest l’última setmana) i han marxat Leo Westermann (Barça) i Hamilton (Mornar Bar). D’entre tots ells, el gran nom és Marko Guduric.\nPrimer, però, els problemes de Fenerbahce venien donats per una dramàtica dependència de Nando De Colo en la generació de joc. La lesió del francès va coincidir amb el tram de les pallisses, i és que ni Westermann, ni Dixon ni Ulanovas des del pal baix aconseguien situacions profitoses pels companys. Jan Vesely, a més, va ser víctima del mal funcionament col·lectiu, ni tenia exteriors que l’assistíssin i la defensa col·lectiva no funcionava. A més, Kokoskov no donava mai amb la tecla a la zona: Barthel alternant 4 i 5, Hamilton entrant i sortint de la rotació i fent jugar Vesely de 4 amb Ahmet de 5. Tot i això, l’equip tenia dos punts positius: DyShawn Pierre i Jarrell Eddie. L’aler és un “rookie” de l’Eurolliga vingut des de Sassari, jugador defensivament impecable que cada cop se’l veu menys cohibit ; Eddie, una màquina d’anotar triples que té una de les mecàniques més ràpides del continent, gran executor.\nJan Vesely self-assist 👀#Euroleague#EurolegaTipo pic.twitter.com/jlRjg3trcs\n— Marco A. Munno (@MarcoAMunno) January 28, 2021\nTot i això, el punt d’inflexió és Marko Guduric. Tallat a Memphis, segona etapa al club turc amb ganes d’assolir un paper principal. Des de la seva arribada, ratxa de 7 victòries seguides. L’aler serbi està promitjant 11,4 punts amb un 40% en triples i incidència molt notòria en quasi cada partit. Ha pujat un parell de marxes el ritme dels de Kokoskov, ha alliberat De Colo i dota el perímetre de molta més capacitat física.\nSeguint amb noms propis, al parlar de Fenerbahce molts oblidem que De Colo i Vesely són autèntiques superestrelles, en les seves versions més òptimes no tenen res a envejar. Comencem pel pivot: des de l’inici de la ratxa de set victòries, ha valorat 14 o més en tots els partits, amb diverses exhibicions rondant els 30 crèdits davant rivals de gran entitat, sobretot l’últim partit a la pista del CSKA. Seria lògic que fos l’MVP del Gener. Aquesta versió de Vesely eleva a l’equip a una altre dimensió: en defensa intimida, és capaç de defensar en trap els pick&roll, no pateix amb els “missmatch” amb els exteriors rivals i està dominant el cèrcol. Ofensivament, està expandint el repertori: a una capacitat atlètica a l’abast de ningú al continent, està començant a generar des dels 6,75 amb assistències pels seus companys; això dona a Kokoskov una riquesa tàctica increïble, ja que té jugadors intel·ligents off ball com Pierre o Eddie. A més, cada cop està llançant millor des de mitja distància, element important sobretot quan l’entrenador serbi el rota molts minuts de 4 amb Ahmet de “center”.\nI l’altre nom propi és Nando De Colo. No cal allargar-s’hi massa, simplement és un dels millors jugadors de la història d’aquesta competició capaç de liderar l’equip que vulgui. Quan les lesions el respecten és una via de generació infinita. A més, en contradicció amb les seves ultimes temporades, està jugant més de base pur que mai. Ell crea, ell ordena i ell marca el ritme. Lorenzo Brown, el teòric base “estrella” per jugar amb De Colo està sent cada cop més escolta que base, fet lògic a causa de les mancances en la direcció de l’americà. Això sí, com el francès es refredi en moments importants, el seu equip ho passarà molt malament. Cert que també podríem aplicar això a Tavares, a Larkin, a Mike James…\n.@NandoDeColo we see you 👀#7DAYSMagicMoment pic.twitter.com/TxIBRYSTLW\nAra mateix el balanç és de 13 victòries i 10 derrotes, empatats amb Zalgiris i Zenit (2 partits menys). El calendari a curt termini: reben Zenit (duel importantíssim) ALBA i Efes (un altre rival directe) i visiten Milà, Lió i València. A priori no és el calendari més assequible del món però dels 6 en podrien treure 4 perfectament. A més, serà clau Kyle O’Quinn. Si l’americà és capaç de donar 15 minuts de qualitat a Vesely, aportant energia, protecció del cèrcol i sabent aguantar els canvis defensius, l’equip ho notarà molt, doncs la dependència de Vesely és massa perillosa.\nMolts el donaven per mort, i ha tornat. Fenerbahce és un clar aspirant a ser Play Off, i si mantenen aquest ritme (la lliga turca els permetrà rotar) són un equip al que els caps de sèrie (Barça, CSKA, Madrid..) no voldran veure ni en pintura.\nRepassem el més interessant de la doble jornada d'Eurolliga.


> Novetats>Informàtica>Excel 2013. Manual práctico para todos los niveles\nExcel 2013. Manual práctico para todos los niveles\nAquest llibre és una guia completa i pràctica de l'ús del programa Excel 2013. És un llibre de continguts clars i didàctics.\nEls capítols, sempre pràctic, estan plens d'exercicis pas a pas que reforcen els conceptes desenvolupats al capítol. A més a més, al final del llibre, s'han afegit dos capítols complets de pràctiques i solucionari als exercicis de reforç del temari.\nNº de pàgines 310\nInclou des de l'anàlisi ràpid, minigrafícs o edició fins la creació d'escenaris, cerca d'objectius, macros, gràfiques complexes i taules dinàmiques, aprofondint en apartats importants com la seguretat o la importació i exportació d'arxius. El llibre es completa amb un capítol dedicat al treball en equip d'Office per guardar en núvol, amb SkyDrive i Office Web Apps.\nEll autors, professors i experts en la creació de manuals autodidactes dónen a tots els seus manuals un alt contingut pedagògic de fàcil seguiment, assegurant un èxit en l'aprenentatge.


Recreen llars de foc i forns a la Ciutadella Ibèrica de Calafell per estudiar com era la vida a l’edat de ferro - Benvinguts al Món Rural\nL'ICAC lidera un experiment insòlit que complementa les restes trobades a diversos jaciments arqueològics\na Arqueologia, Cultura, Portada\nSaber quina temperatura assolien les llars de foc i forns de fa gairebé 3.000 anys, quins eren els millors combustibles i què s’hi cuinava. És el propòsit que s’ha marcat l’ICAC (Institut Català d’Arqueologia Antiga) amb l’insòlit experiment que està fent aquesta setmana a la Ciutadella Ibèrica de Calafell. Durant cinc dies, els investigadors recreen sis llars de foc i un forn usant diferents mètodes per analitzar com era la vida quotidiana a l’edat de ferro. Les proves complementen les dades recollides a partir de restes de diversos jaciments de Catalunya, les Illes Balears, Castelló i el sud de França. Tot, en el marc del projecte TransComb, que es desplegarà fins el maig del 2023 amb el finançament de l’Agència Estatal d’Investigació.\nL’equip investigador, liderat per la professora d’ICREA i investigadora de l’ICAC Carme Belarte, ha estat gairebé durant un any estudiant els sistemes de combustió de l’edat de ferro a partir d’anàlisis ja publicats i de restes recollides a nombrosos jaciments. D’aquesta recerca, els investigadors s’han marcat diverses hipòtesis que ara aspiren a corroborar o desestimar amb una setmana d’experiments a Calafell.\n“No venim a descobrir com és una llar de foc, que fa dècades que estan estudiades, sinó que volem anar més enllà i aplicar nous sistemes d’anàlisi per saber com funcionaven aquestes estructures”, remarca Belarte a l’ACN. Amb aquestes tècniques més innovadores, confien obtenir informació sobre els elements que es cuinaven, com ho feien i, si fos possible, saber per què els humans de fa 3.000 anys escollien un o altre sistema de combustió.\nDurant tota la setmana, l’equip està treballant amb sis estructures que van crear al maig –i que han necessitat un temps de repòs-: un forn situat fora la vila emmurallada, i sis llars de focs ubicades tant a espais interiors com exteriors. Entre aquestes llars de foc, s’estan provant diferents mètodes d’inducció de la calor i també varis combustibles, des de fems a troncs, passant per palla o restes de margalló.\nTant les llars com el forn s’han construït a base de terra argilosa barrejada amb aigua i, en ocasions, amb palla. En algun cas, sota de la capa de terra s’hi ha posat ceràmica fragmentada, còdols o una capa de cada element per veure com ajuden a mantenir l’escalfor.\n“És evident que la llar de foc era un element molt freqüent en època pre romana, fins el punt de ser el centre de la vida domèstica, però no sabem com funcionaven”, apunta Belarte, que destaca que l’estudi permetrà conèixer nombrosos detalls de la vida domèstica d’aquells poblats. “Si no fem experiments, tot queda en el camp de les hipòtesis elaborades als despatxos i laboratoris”, recalca.\nTot i que és molt aviat per extreure conclusions, els investigadors ja han constatat que és viable encendre llars de foc a l’interior dels habitables, “malgrat sempre s’havia pensat que només cuinaven amb brases perquè no tenien una sortida de fums definida”. Al mateix temps, han observat que les fogueres assoleixen temperatures més altes a l’exterior que no pas dins els habitacles.\nTotes aquestes conclusions preliminars s’avaluaran els propers mesos a partir de les dades recopilades aquesta setmana per un equip multidisciplinar format per arqueòlegs de camp, especialistes en arquitectura, en estudi antropològic, en bioarqueologia, en anàlisi químic i en geoarqueologia, entre d’altres disciplines del sector. Un cop fets els primers anàlisis, l’equip preveu iniciar una nova sèrie d’experiments “per tenir la certesa que els resultats obtinguts no són fruit de la casualitat”.\nEl projecte ‘TransComb: Estudi transdisciplinar i experimental d’estructures de combustió al Mediterrani occidental durant la protohistòria’ s’allargarà fins a finals de maig del 2023. Belarte confia que els resultats obtinguts permetin ampliar la divulgació de l’edat de ferro que es fa actualment des dels jaciments, i desitja que espais com la Ciutadella de Calafell incorporin les llars de foc experimentals com un element més per atraure visitants.\nDe moment, aquest divendres l’equip de l’ICAC ha organitzat una jornada de portes obertes per poder veure l’última sessió d’experiments d’aquesta recerca. Serà en el marc de les Jornades Europees d’Arqueologia, i la visita guiada serà d’11 h a 13 h.\nA banda d’investigadors i investigadores de l’ICAC i la Ciutadella Ibèrica de Calafell, al projecte TransComb hi intervenen especialistes d’altres institucions com la Universitat de Barcelona, el CSIC, la Diputació de Castelló, el Museu d’Història de Manacor o el CNRS, Centre National de la Recherche Scientifique (França); i empreses com Món Iber ROCS, SL.


Aleix Espargaró competirá la próxima temporada en Moto2 con el equipo Pons Racing - Periodista Digital\nArchivado en: Aleix Espargaró | Ducati | Motor | Sito Pons\n«Si tenía que ir a Moto2 tenía que hacerlo con las mejores garantías y sé que Sito Pons me las va a dar. Estoy encantado y muy ilusionado con esta nueva etapa, y con poder trabajar tanto con Sito como con Santi Mulero y toda su gente», valoró Espargaró sobre su futura etapa en la cilindrada intermedia.\nEl piloto catalán cree que en su nuevo equipo encontrará «el potencial para luchar por lo máximo desde el principio», aunque sabe que en este «reto» se medirá a «grandes pilotos y equipos, lo que hace que tenga todavía más alicientes de cara a este nuevo objetivo».\nPor su parte, Sito Pons reconoció que, desde que Espargaró confirmó su marcha de MotoGP, pensaba en el catalán como «el piloto que tenía que liderar el proyecto» en Moto2. «Es un piloto que ya lo ha hecho muy bien en MotoGP y también conoce la categoría de Moto2. Todo esto junto a su enorme talento y juventud hacen que encaje perfectamente en la filosofía de nuestro grupo», destacó.


Gonnesa - Viquipèdia, l'enciclopèdia lliure\n39° 15′ 59″ N, 8° 28′ 18″ E / 39.2664838°N,8.4717464°E / 39.2664838; 8.4717464Coord.: 39° 15′ 59″ N, 8° 28′ 18″ E / 39.2664838°N,8.4717464°E / 39.2664838; 8.4717464\nGonnesa és un municipi italià, situat a la regió de Sardenya i a la província de Sardenya del Sud. L'any 2004 tenia 5.184 habitants. Es troba a la regió de Sulcis-Iglesiente. Limita amb els municipis de Carbonia, Iglesias i Portoscuso.\n2005- Pietro Cocco L'Unione\nA Wikimedia Commons hi ha contingut multimèdia relatiu a: Gonnesa\n(italià) fotos de Gonnesa Arxivat 2008-07-04 a Wayback Machine.\nObtingut de «https://ca.wikipedia.org/w/index.php?title=Gonnesa&oldid=29186746»


Seedlip Grove 42 - Ginebra Sense Alcohol - The Blue Dolphin Store\nInici Destil·lats Sense Alcohol Seedlip Grove 42 – Ginebra Sense Alcohol\nquantitat de Seedlip Grove 42 - Ginebra Sense Alcohol\nGinebra sense alcohol\nSeedlip Grove 42 és una ginebra sense alcohol àcida i complexa elaborada amb una barreja de cítrics -tres tipus de taronges- i un toc de pebre. Té un caràcter herbal, elegant i fresc. Amb notes de gingebre i citronella per a un subtil final sec amb un punt de pebre.\nAquest destil·lat sense alcohol és sense calories, sense sucre, edulcorants ni saboritzants artificials. Ideal per a barrejar amb tònica i acompanya-la de pell de taronja.\nSKU: DES05 Categoria: Destil·lats Sense Alcohol Etiquetes: Botànic, Natural, Sense calories, Sense saboritzants, Sense sucre\nLa ginebra sense alcohol feta amb una barreja de cítrics, especialment la taranja. Seedlip Grove 42 és molt refrescant, amb un gust especial i deliciós.\nSeedlip és la primera marca de begudes espirituoses destil·lades sense alcohol del món. Tot un pioner, les seves ginebres sense alcohol són de gran qualitat i cadascuna amb un gust únic. Costa creure que no contenen alcohol.\nCaixa x 6 Seedlip Grove 42\nNo Ghost In A Bottle – Herbal Delight – Ginebra Sense Alcohol


Tauleta Alchi 1 calaix 62cm\nInicio / DORMITORIS>TAULETES DE NIT>Tauleta Alchi 1 calaix 62cm\nTauleta Alchi de disseny minimalista i amb detalls d'alta qualitat. Les potes de fusta li donen un aire retro i molt singular. El calaix no té tirador i s'obre a través del sistema "push", a més incorpora guies per a un tancament de seguretat. Combina aquesta tauleta Alchi amb altres elements de la col·lecció Asai.\nDescripció del producte Tauleta Alchi 1 calaix 62cm\nMés informació del producte Tauleta Alchi 1 calaix 62cm\n- Taula en acabat de xapa natural d'alta qualitat.\n- Obertura de calaix mitjançant empenta, sense nanses.\n- Estructura de potes sòlides.\nTauleta Alchi 1 calaix 62cm https://www.kibuc.com/3246832-large/tauleta-alchi-1-calaix-62cm.jpg

Acabats de producte

- Taula en acabat de xapa natural d'alta qualitat.
- Obertura de calaix mitjançant empenta, sense nanses.
- Els calaixos incorporen guies amb retenció de fre.
- Estructura de potes sòlides.

Descripció de la col·lecció

Elegància, sofisticació, qualitat i gust pels detalls, així és la nova col·lecció de dormitoris Asai. Espais exclusius que compleixen tots els teus somnis. Destaca la noblesa dels materials, l'excel·lència dels acabats i la dedicació en cadascuna de les peces. Kibuc t'ofereix una gran modularidad perquè triïs el dormitori que millor s'adapta a tu.

Manteniment de la col·lecció

Netejar amb un drap net, sec i no abrasiu. Per a mantenir el moble com el primer dia segueix els consells de manteniment de la nostra Guia de manteniment de mobles.

Mides producte

L62xP45xH35cm

Dissenyador:Equipo creativo Kibuc

 KIBUC tauletes-de-nit 296 EUR in_stock\nhttps://www.kibuc.com/ca/tauletes-de-nit/105030-tauleta-alchi-1-calaix-62cm.html 105030 Tauleta Alchi 1 calaix 62cm Tauleta Alchi de disseny minimalista i amb detalls d'alta qualitat. Les potes de fusta li donen un aire retro i molt singular. El calaix no té tirador i s'obre a través del sistema "push", a més incorpora guies per a un tancament de seguretat. Combina aquesta tauleta Alchi amb altres elements de la col·lecció Asai. https://www.kibuc.com/3246832-home_default/tauleta-alchi-1-calaix-62cm.jpg 296 instock KIBUC 296 244.6281 0 0/DORMITORIS /DORMITORIS/TAULETES DE NIT /Dormitorios\nHomeDORMITORISTAULETES DE NITTauleta Alchi 1 calaix 62cm


LAVEGA I BURGUES, PERE \nEls Jocs tradicionals al Pallars Sobirà / Pere Lavega, Glòria Rovira ; amb la col·laboració de Jordi Abella, Xavier Català i Antoni Costes ; pròleg: Ramona Violant i Ribera\n123 p. : il. ; 24 cm (Estudis, 17)\nAutors add.: Rovira, Glòria ; Abella i Pons, Jordi (Col·l.) ; Català, Xavier (Col·l.) ; Costes i Rodríguez, Antoni (Col·l.) ; Violant i Ribera, Ramona (Pr.)\nLocalització: Biblioteca de Catalunya; Universitat de Lleida; Universitat Rovira i Virgili; B. Centre de Lectura de Reus; Biblioteca Sant Bartomeu (Alpicat); B. Margarida de Montferrat (Balaguer); B. Marquès d'Olivart (Les Borges Blanques); B. Comarcal Josep Finestres i Monsalvó (Cervera); B. Esterri d'Àneu; B. Carles Rahola (Girona); B. Pública de Lleida; B. Comarcal Jaume Vila (Mollerussa); Biblioteca Municipal (El Pont de Suert); B. Central Xavier Amorós (Reus); B. Comarcal Sant Agustí (La Seu d'Urgell); B. Pública de Tarragona; Biblioteca Marcel·lí Domingo (Tortosa); B. Pública Maria Barbal (Tremp); B. Central Comarcal (Tàrrega); B. Generau (Vielha)\nHortajoc! Conèixer els espais d'Horta de Sant Joan amb els jocs tradicionals / Pere Lavega Burgués, Biel Pubill Soler\nEn: 132252 Espais de joc: patrimoni, turisme i festa. El Perelló : Aeditors, 2010. p. 83-107 : il., plàn\nMatèries: Animació sòciocultural ; Jocs populars ; Festes populars ; Promoció de ciutats ; Política cultural ; Participació ciutadana\nEstudi dels jocs populars/tradicionals a la vall del Sió i als municipis del pla entre l'Ondara i el Sió (Urgell) / Pere Lavega, Francesca Bardají, Antoni Costes; [et al.]\nEn: Revista d'Etnologia de Catalunya. [Barcelona], núm. 26 (2005) , p. 128-132 . il.\nMatèries: Jocs populars ; Tradicions populars ; Estudi antropològic ; Vida social\nÀmbit: Urgell ; Sió, vall del\nAutors add.: Lavega i Burgués, Pere ; Bardají Santiveri, Francesca ; Costes, Antoni\nEls Jocs populars tradicionals a la Lleida de l'edat mitjana / Antoni Costes, Pere Lavega\nEn: 080998 La ciutat baix medieval. Lleida : Ateneu Popular de Ponent, 1998. p. 133-146 : il\nMatèries: Edat mitjana ; Jocs populars ; Tradicions populars ; Lleure ; Jocs d'atzar ; Escacs\nAutors add.: Lavega i Burgués, Pere


Memòria de les activitats commemoratives del centenari del naixement de Ferran Soldevila [Fullet]\nTítol : Memòria de les activitats commemoratives del centenari del naixement de Ferran Soldevila [Fullet]\nParaules clau : Soldevila, Ferran, 1894-1971 -- Homenatges\nSoldevila, Ferran, 1894-1971 -- Aniversaris\nMemòria de les activitats commemoratives del centenari del naixement de Ferran Soldevila [Fullet] [text imprès] / Catalunya. Generalitat, Autor . - Barcelona : Generalitat de Catalunya, 1995 . - 23 p. : il. ; 22 cm.\n13010000027510 capsa 101 -- 929Sol Mem Fullet Biblioteca Nacional de Catalunya Hospitalet - Magatzem CEC Exclòs de préstec\nMil.lenari de Catalunya\nTítol : Mil.lenari de Catalunya\nNota general : Exposició del Mil.lenari de Catalunya (desembre 1988-gener 1989 : Barcelona) celebrada al Palau Robert el mes de desembre de 1988 i gener de 1989\nMatèries : Catalunya:Catalunya -- Condicions socials ; Catalunya:Catalunya -- Història ; Exposicions\nNota de contingut : Inclou cronología\nMil.lenari de Catalunya [text imprès] . - Barcelona : Generalitat de Catalunya, 1988 . - 131 p. : il. ; 30 cm.\nExposició del Mil.lenari de Catalunya (desembre 1988-gener 1989 : Barcelona) celebrada al Palau Robert el mes de desembre de 1988 i gener de 1989\n13010000024572 946.023"10/19" Mil Llibre > 1960 Biblioteca Nacional de Catalunya Hospitalet - Magatzem CEC Disponible\nTítol : Miscel.lània Arqueològica : 1996 - 1997\nAutors : Museu d'Arqueologia de Catalunya, Autor\nAltre editor : Barcelona : Viena Serveis Editorials\nNombre de pàgines : 298, XII p.\nISBN/ISSN/DL : 84-393-4269-1\nMatèries : Catalunya:Catalunya -- Arqueologia ; Miscel·lànies\nMiscel.lània Arqueològica : 1996 - 1997 [text imprès] / Museu d'Arqueologia de Catalunya, Autor . - Barcelona : Generalitat de Catalunya : Barcelona : Viena Serveis Editorials, 1996 . - 298, XII p. : il. ; 30 cm. - (Cultura. Museus) .\nISBN : 84-393-4269-1\n13010000028535 F0330_902(460.23) Mis Llibre > 1960 Biblioteca Nacional de Catalunya Hospitalet - Magatzem CEC Disponible\nMatèries : Castell de Montgrí (Torroella de Montgrí, Catalunya) ; Monestirs benedictins ; Videocassets\nParcs naturals de Catalunya / Francesc Gurri i Serra\nAutors : Francesc Gurri i Serra, Autor ; F. Tur, Autor\nISBN/ISSN/DL : 84-87254-66-7\nNota general : Bibliografia p. 301-311. Índexs\nMatèries : Catalunya ; Paisatge:Paisatge -- Protecció ; Parcs naturals\nParcs naturals de Catalunya [text imprès] / Francesc Gurri i Serra, Autor ; F. Tur, Autor . - Barcelona : Generalitat de Catalunya, 1997 . - 355 p. : il. col., fot., map. ; 30 cm. - (Som i serem; 10) .\nISBN : 84-87254-66-7\nBibliografia p. 301-311. Índexs\n13010000028714 719(460.23) Gur Llibre > 1960 Biblioteca Nacional de Catalunya Hospitalet - Sala CEC Disponible\n570100000CN019 A1LL26 Llibre CE Terrassa Sala Disponible\nEls Ponts de pedra de Catalunya / Maristany, Manuel\nTítol : Els Ponts de pedra de Catalunya\nAutors : Maristany, Manuel, Autor\nAltre editor : Barcelona : Editorial 92\nCol·lecció : Som i serem núm. 12\nISBN/ISSN/DL : 84-393-4593-3\nNota general : Reimpr.: 1998, 2000\nEls Ponts de pedra de Catalunya [text imprès] / Maristany, Manuel, Autor . - Barcelona : Generalitat de Catalunya : Barcelona : Editorial 92, 1998 . - 289 p. : il. col. ; 31 cm. - (Som i serem; 12) .\nISBN : 84-393-4593-3\nReimpr.: 1998, 2000\n13010000029453 725.95(460.23) Mar Llibre > 1960 Biblioteca Nacional de Catalunya Hospitalet - Sala CEC Disponible\nRecull de textos sobre les Bases de Manresa (1892) i el seu temps\nTítol : Recull de textos sobre les Bases de Manresa (1892) i el seu temps\nRecull de textos sobre les Bases de Manresa (1892) i el seu temps [text imprès] . - Barcelona : Generalitat de Catalunya, 1992 . - 89 p. ; 30 cm.\n13010000026327 329.17(460.23)"18" Rec Llibre > 1960 Biblioteca Nacional de Catalunya Hospitalet - Magatzem CEC Disponible\nTítol : Nomenclàtor oficial de toponímia major de Catalunya\nNombre de pàgines : XXXIII, 1393 p.\nISBN/ISSN/DL : 84-393-6189-X\nPermalink : ./index.php?lvl=notice_display&id=16413\nNomenclàtor oficial de toponímia major de Catalunya [text imprès] . - Barcelona : Generalitat de Catalunya : Barcelona : Institut d'Estudis Catalans, 2003 . - XXXIII, 1393 p. : il. col. ; 30 cm.\nISSN : 84-393-6189-X\n13010000032502 801.311(460.23) Nom Llibre > 1960 Biblioteca Nacional de Catalunya Hospitalet - Magatzem CEC Exclòs de préstec\n5701000GEOF080 A2LL25 Llibre CE Terrassa Sala Disponible\nLa Vall de Calonge / Caner i Estrany, Pere\nTítol : La Vall de Calonge\nAutors : Caner i Estrany, Pere, Autor\nEditorial : Sant Feliu de Guixols : Ajuntament de Calonge\nll. : 241 p. : il. ; 24 cm.\nISBN/ISSN/DL : 84-500-8446-6\nLa Vall de Calonge [text imprès] / Caner i Estrany, Pere, Autor . - Sant Feliu de Guixols : Ajuntament de Calonge : Barcelona : Generalitat de Catalunya, 1983 . - : 241 p. : il. ; 24 cm.\nISBN : 84-500-8446-6\n13010000023297 910.4(460.23EmB) Can Llibre > 1960 Biblioteca Nacional de Catalunya Hospitalet - Sala CEC Disponible


Contingut de: Hemeroteca de Cassà de la Selva. [Fons]\nDiputació de Girona — Servei de Biblioteques > Biblioteca de Cassà de la Selva > Hemeroteca de Cassà de la Selva.\nPàgina 1 de 1. Resultats: 5. Ordenats per rellevància de més antic a més recent de més recent a més antic per títol (a–z) per títol (z–a) per modificació (antic primer) per modificació (nou primer) per inserció (antic primer) per inserció (nou primer)\nEl Brollador és una revista d'informació local i cultural, portaveu primer de l'Associació de Veïns de Caldes de Malavella (1976). Més endavant, a partir del número 17-18 de novembre-desembre de 1977, el publiquen conjuntament amb l'Associació de Veïns de Cassà de la Selva.\nCassà de la Selva -- Revistes\nAssociació de veïns de Cassa de la Selva\n01 / 12 / 1979 — 01 / 11 / 1981\n34(467.1 Gi Cassà de la Selva)(05)\nEls primers números eren editats per l'Associació de Veïns de Caldes de Malavella\nDiputació de Girona — Servei de Biblioteques > Biblioteca de Cassà de la Selva > Hemeroteca de Cassà de la Selva > Brollador, El.\nCircular per als socis.\nExcursionisme -- Cassà de la Selva -- Revistes\nColla Excursionista Cassanenca (Cassà de la Selva)\nBiblioteca Municipal (Cassà de la Selva)\n01 / 12 / 1963 — 01 / 05 / 1970\n796.5(467.1 Gi Cassà de la Selva)(05)\nDiputació de Girona — Servei de Biblioteques > Biblioteca de Cassà de la Selva > Hemeroteca de Cassà de la Selva > Circular per als socis.\nDrecera : butlletí de la Colla Excursionista Cassanenca.\nDrecera : butlletí de la Colla Excursionista Cassanenca\n01 / 12 / 1979 — 01 / 01 / 2000\n796.5(467.1 Sl Cassà de la Selva)(05)\nDiputació de Girona — Servei de Biblioteques > Biblioteca de Cassà de la Selva > Hemeroteca de Cassà de la Selva > Drecera : butlletí de la Colla Excursionista Cassanenca.\nEcos Juveniles : periódico escolar.\nEcos Juveniles : periódico escolar\nRevistes d'estudiants -- Cassà de la Selva\n01 / 11 / 1903 — 01 / 06 / 1906\nDiputació de Girona — Servei de Biblioteques > Biblioteca de Cassà de la Selva > Hemeroteca de Cassà de la Selva > Ecos Juveniles : periódico escolar.\nLlum i Guia.\nCassà de la Selva -- Història local -- Revistes\nAcció Catòlica (Cassà de la Selva) -- Junta Parroquial\n01 / 06 / 1944 — 01 / 12 / 2014\n05Llum i guia\nPosteriorment porta el subtítol: Revista cassanenca fundada el 1944.\nVariant del títol: Llumiguia.\nEditor anterior: Junta Parroquial de Acción Católica.\nEs manté la numeració.\nDiputació de Girona — Servei de Biblioteques > Biblioteca de Cassà de la Selva > Hemeroteca de Cassà de la Selva > Llum i Guia.


Masies de les Guilleries i Collsacabra: d’octubre 2008\nEl Mas Claver el trobem al costat de l’antic camí que anava de Sant Hilari a Querós passant per les Illes , Coll de Querós i Busquets per baixar cap a la Querosa, que ja hem vist en una entrada anterior.\nQuan hi arribes sembla tenir millor estat del que te realment. Bona part de la teulada s’ha enfonsat i la resta no tardarà massa a fer-ho però la façana es conserva en bones condicions. Te la teulada a dues bassants amb el carener perpendicular a la façana, encarada a migdia. Es pot comprovar que ha sofert diferents modificacions hi ampliacions. No he pogut saber l’època en que es va fer i no apareix en els fogatges del 1553 encara que podria ser que hagués canviat el nom i per això no hi surt ja que la construcció sembla mes antiga.\nEl mas dona nom a una riera que desemboca a la d’Osor i que te uns bonics saltants encara que bastant enclotats.\nEn aquest mas hi va néixer un entranyable personatge l’any 1871, es tracta d’en Jaume Traveries i Riera conegut com en “Jaumet del flabiol” que els darrers anys de la seva vida els passà portant un petit carret amb càntirs de la Font Vella que oferia pels carrers de Sant Hilari per treure’n unes monedes. De petit s’havia quedat mut, diuen que d’un espant que li va donar el seu germà gran que el volia cremar i l’únic so que feia eren les tretze notes escadusseres que treia del seu flabiol. El personatge va donar nom als populars dolços de Sant Hilari, els jaumets.\nL'aspecte al arrivar-hi es bastant bo.\nEl forn de pa que no faltava a cap casa.\nLes restes del fogons.\nLa manca de poblacions importants en tot el retall del mapa pot donar idea de l'aillament de la casa.\nPublicat per Lluís Balasch a 20:55 Cap comentari:\nAl nord-est del terme de Tavertet sobre la fondalada on es troba Rupit hi ha la casa de Rajols, al costat del camí de Tavertet a Rupit passant per l’Avenc. Com es pot comprovar ha estat modificada en diferents ocasions i se l’hi ha afegit una part al cantó de llevant. En una pedra hi ha gravat 1787 que deuria ser l’any de la darrera reforma. L’entrada actualment es per llevant però es veu clarament que antigament era pel sector oest on hi havia una gran portalada sense cap interès a la que actualment se li ha canviat la porta original per una de metàl·lica amb un gust mes que dubtós. Els marcs de les finestres son de pedra el que indica que la casa es antiga hi ho podem comprovar amb una documentació del 1269 en que Arnau de Rajols hi figura com a testimoni. També en un altre document del segle XIV hi consta que tenia vinyes. Hi ha bastants més documents en que surt anomenada. Actualment està habitada i té unes granges al costat. Com a curiositat remarcar la bonica font de pedra que hi ha poc abans d’arrivar a la casa venint de Rupit.\nFaçana i porta d'entrada a la casa antigament.\nActualment s'accedeix a la casa des de la part de llevant per l'afegit que es va fer.\nPublicat per Lluís Balasch a 19:55 Cap comentari:\nPublicat per Lluís Balasch a 20:22 2 comentaris:\nPassada la casa de Sobiranes i en direcció a Sant Miquel de Sorerols trobem sobre un turó a la dreta del camí, l’antic Castell de Sorerols. Citat ja en documents del 1072, durant els segles XI i XII pertanyé a la família Sorerols i després passà per diferents famílies, els Malla, els Santvicenç, els Rovira i finalment al baró de Savassona.Si es puja al turó es poden apreciar entre l’alzinar les poques restes que en queden. De lluny son inapreciables.\nRestes del que sembla era una torre circular.\nUna de les llenques de paret que es poden veure.\nPublicat per Lluís Balasch a 19:00 Cap comentari:\nLa casa de Sobiranes està situada al costat del camí que mena a Sant Miquel de Sorrerols des de la carretera a Tavertet, entre el torrent de Sobiranes i el de Baumallera.\nEs una antiga masia citada ja el 1138 com un dels masos que tenia la parroquia de Sant Miquel de Sorrerols. La trobem despres en molts altres documents, com el capbreu de Sorrerols de 1212, així com en el fogatge de 1515 i molts altres.\nConserva detalls d’interés com la finestre gòtica de la façana de llevant i unes magnífiques porxades de cara migdia mirant a Sant Miquel.\nA llevant hi ha l’era i la cabanya que en altres temps havia estat masoveria. Els seus habitants encara porten el cognom Sobiranes, el que indica que la propietat no ha canviat de familia en molt temps.\nDetall de la finestre gòtica.\nA ponent la casa hi te aquesta font o mina per abastir-se d'aigua.\nVista venint de can Tafura.\nPublicat per Lluís Balasch a 21:38 2 comentaris:


FOTOS i VÍDEOS. Els Troneres, Carnaseb i Anats de l'Olla repeteixen podi per tercer any\nMés de 700 persones formen la rua de carrosses i comparses en la desena edició de Ràdio Taradell com a organitzadors del Carnaval.\nAQUÍ, àmplia galeria del Carnaval.\nLa desena edició del Carnaval de Taradell organitzat per Ràdio Taradell, conjuntament amb l'Ajuntament, ha tornat a ser un èxit. Ahir al vespre, dues colles més que l'any passat (nou carrosses i sis comparses) van omplir els carrers amb les seves millors disfresses. No ho van posar gens fàcil a un jurat que, a més de fixar-se en l'originalitat i la posada en escena, també va tenir en compte la reutilització de material per fer les carrosses i les disfresses, i la implicació dels més petits en la tradició del Carnaval.\nMalgrat que la majoria de membres del jurat eren nous, es va repetir el mateix podi que els últims dos anys. Per tercera edició consecutiva, els imparables Els Troneres, la colla de Santa Eugènia Carnaseb i els taradellencs Anats de l'Olla es van repartir la primera, segona i tercera posició, amb 144, 134,5 i 121 punts, respectivament. El mateix va passar en el capítol de comparses. Per tercer any, es va imposar el nombrós grup Ledkids, amb 123,5 punts. En aquesta categoria, també es va concedir un accèssit a Peti qui peti 4.0, que anys enrere havien triomfat en carrosses.\nLa rua de Carnaval va començar a la plaça de l'Atlàntida, on els responsables i col·laboradors de Ràdio Taradell van llegir el pregó. Un text carregat de referències a l'actualitat, com els últims actes vandàlics o el canvi de govern municipal. Fins i tot, es va fer broma amb alguns regidors, com el de Governació, Lluís Rodríguez, a qui es va fer pujar a l'escenari per col·locar-li una placa de xèrif. Els locutors també es van riure d'ells mateixos i van rematar el pregó destacant que han estat "10 anys d'il·lusions, emprenyades i emocions, però els ovaris i els collons hi hem posat, perquè la vida són nou dies i quatre ja ens els hem ventilat".\nLa cercavila de carrosses i comparses va recórrer el centre del poble durant un parell d'hores ben llargues i les colles es lluïen especialment davant del jurat, situat al balcó de l'Ajuntament. Des d'allà, l'alcaldessa, una Mercè Cabanas disfressada de Frida; la directora artística del Canet Rock, Laura Duran; el músic Guillem Soler, i els periodistes Rubén Vázquez (Canal Taronja) i David de Dios (La Xarxa) van puntuar tots els grups.\nCal destacar un parell de moments divertits, quan dues carrosses van dedicar els seus balls a l'alcaldessa. La colla del futbol van ballar la cançó Mercè, d'Strombers, i Canya que no és conya, recordant el passat de Cabanas a Mèxic, va tirar d'una pel·lícula mexicana, Coco, per interpretar una de les seves cançons.\nL'imperi d'Els Troneres\nEls Troneres ahir van jugar a casa i una setmana després de triomfar a Torelló es van endur el primer premi de Taradell, valorat en 400 euros, per sisè any consecutiu. Ho van fer amb uns dracs impressionants i un seguici de 70 persones. El títol de la seva carrossa era XINO XANO hem arribat, entre temples, dracs, bestioles i soldats, i un cop purificats… quina alegria estem de festa major! Brindem per Sant Fermín, 10 anys si senyor! I és que amb un pastís davant del jurat van commemorar el seu desè aniversari de participació a Taradell.\nTambé era espectacular la carrossa de Carnaseb, amb un cavall gegant i un nombrós grup. Amb SpartaSEB's, a la conquesta del regne de Troyadell es van endur el segon premi, valorat en 300 euros.\nPel que fa al tercer premi, els Anats de l'Olla es van endur 100 euros amb una carrossa amb molts elements reciclats. Es deia Els follets i el bosc reciclat.\nEn la categoria de comparses, Ledkids ha trobat la fórmula de posar-se el jurat a la butxaca. Aquest cop, ho han fet amb Jardileds, simulant un jardí gegant amb 90 persones.\nEn comparses també es van concedir un accèssit a Peti qui peti 4.0. Amb El mar de liats van denunciar tots els residus que es llencen al mar.\nEls premis, patrocinats per l'Ajuntament de Taradell, Ràdio Taradell, l'Agrupació de Botiguers de Taradell i BonPreu, es van entregar a Can Costa, just abans del final de festa, que va anar a càrrec del grup de karaoke De Mortimers i el grup de versions La Banda del Coche Rojo.\nMés vídeos dels balls al nostre Facebook.\nGaleria de fotos > GALERIA DE FOTOS. Rua del Carnaval de Taradell 2020


Posted on 17 maig 2022 17 maig 2022 Posted in Ciutat per treballar, Ciutat per viure, Comú de Lleida, Paeria and tagged Banc de terres, Comissió Horta, Horta de Lleida, IMO, Joventut, ocupació.\nAprovada la proposta de resolució que hem presentat a la comissió de l’Horta amb diverses mesures per impulsar-hi l’activitat agrícola amb un Pla de Conreu, projectes de recerca, formació i experimentació agrària i la creació d’obradors.\nLa representant del comúdelleida a la Comissió de l’Horta, Marina Pifarré, ha reclamat que les propostes d’impuls del turisme a l’Horta presentades recentment pel govern de la Paeria vagin precedides d’accions per millorar aquest espai i impulsar-hi l’activitat agrícola. «Està molt bé que des de Turisme es tingui en compte l’Horta, però per a que sigui un espai atractiu per al turisme primer cal garantir que sigui un espai atractiu per viure-hi i treballar-hi», ha explicat la Marina Pifarré.\nPer això, el comúdelleida ha reclamat que es doni compliment a propostes anteriors d’intensificació de la neteja a l’Horta i un nou paquet de mesures per evitar l’abandonament de terres i impulsar-hi l’activitat agrària.\nMillores en els conreus lligades a l’ocupació, la formació i la recerca\n«Proposem que l’Institut Municipal d’Ocupació (IMO) impulsi un Pla de conreus a l’Horta vinculat a programes d’integració social i plans ocupacionals, amb plans formatius i recursos especialment adreçats al jovent i a dones, que puguin aprofitar les terres que hi ha en desús” ha explicat la representant del comú, Marina Pifarré.\nEn aquesta línia es proposa un programa de cessió de terrenys per a la recerca, l’experimentació i la formació, en col·laboració amb l’IMO i institucions de formació i recerca en l’àmbit de la natura, els estudis del sòl i la capacitació agrària.\nUna altra de les mesures de la resolució del comúdelleida és la creació d’obradors col·lectius que puguin facilitar l’elaboració de productes derivats, amb la col·laboració i assessorament de l’Institut de Recerca i Tecnologies Alimentàries (IRTA).\nLa proposta de resolució ha estat aprovada per tots els grups i el govern s’ha compromès a reactivar el banc de terres municipal i la signatura d’un conveni amb l’IRTA per a programes de recerca del sòl, així com el programa d’obradors. Per la seua part, la representant del comú ha demanat que s’informi regularment a la Comissió de l’Horta de l’estat d’execució de la resolució aprovada.\n← No a la privatització del…\nMesures per millorar el funcionament… →


Los golluts o nans de Ribes\nMorayta va enviar un escrit a El Globo titulat “Los enanos de Ribas”, explicant la seva troballa a la Vall de Ribes, fins i tot va arribar a considerar la possibilitat que es tractés d’una nova espècie, cosa que no va caure gaire bé en l’Espanya pretesament unitària de l’època.\nLa seva publicació va provocar un rebombori a l'època, nombrosos cièntifics i antropòlegs van venir a Ribes de Freser per estudiar-los i es van realitzar moltes publicacions a l'època per diferents entitats del món. A causa d'aquesta exposició, els Golluts van ser forçats a abandonar les seves terres, cases i varen ser discriminats i alguns d'ells exterminats fins a la seva desaparició a mitjans del segle XX.\nFotografia realitzada per David MacRitchie, l'any 1894. Publicat al llibre "Els misteris dels nans o golluts de Ribes" (2021) de Miquel Sitjar i Joaquim Roqué\nCOMPRA EL LLIBRE EN LÍNIA\nL’excel·lent explicació de la mà de l’historiador i filòleg Miquel Sitjar al pas del programa Divendres de TV3 a Ribes de Freser. 11-01-2012\nEls “golluts” dels Pirineus – Televisió de Catalunya.\nEntrevista al programa de Julia Otero d'Ondacero. Secció Sociedad Anónima: Joaquim Roqué y la historia de los Golluts. 30-11-2018\nEls golluts de Ribes: ni folklore ni bruixeria. Reportatge d'Albert Requena. Corporació Catalana de Mitjans Audiovisuals, SA. Catalunya al dia. 30-12-2021\nUn llibre trenca el mite dels nans de Ribes i els «humanitza». Nació Digital. 28-12-2021\nMiquel Sitjar i Joaquim Roqué presenten el llibre "Els misteris dels golluts o nans de Ribes". El Ripollès Digital. 02-01-2022\nEls golluts de la vall de Ribes: una història d'injustícia i ocultació. Entrevista al programa "La tarda de Catalunya Ràdio" amb Òscar Fernández. 03-01-2022\nÀrea Hermètica- Ràdio Caldes 107.8 fm. El misteri dels Golluts o nans de Ribes. 12-02-2022\nTelevisió de Ripollès. Entrevista a El Magazin. 13-02-2022


EL CAU DE CALPURNI: D'ENÇÀ QUE ELLA PARTÍ (Tu Fu)\nEls xiprers porten el record d'on reposen les persones estimades...\n11 d’agost de 2016, a les 22:13\nEl xiprer, un arbre assimilat a la mort. Llàstima, en època romana se'n plantava a les entrades de les cases en senyal de benvinguda.\n13 d’agost de 2016, a les 17:58


Llibres per Sant Jordi - Nutresalut\nPer Sant Jordi aquest any us recomano un llibre que em va agradar molt: La cuina de la salut.\nEscrit per Ferran Adrià, Josep Corbella i Valentí Fuster, un autèntic manual per tenir una vida sana.\nLa cuina de la salut mostra com es pot tenir una alimentació sana i al mateix temps passar-t’ho bé menjant. L’obra no es limita a parlar de nutrició sinó que en el marc de la vida d’una família al llarg del dia, aborda també les qüestions com l’activitat física, el control de pes, de la pressió arterial o del colesterol, o com ensenyar als nens a cuidar el seu cos i evitar addiccions.


nens | Projecte Kimlea\nA les entrades anteriors (en el temps) o posteriors (en la posició) es parla del transport a Kenya.\nEn el fons, no és més que una introducció per això:\nEls nens de Kenya fan kilòmetres per anar a l’escola. Molts kilòmetres caminant, en qualsevol condició atmosfèrica, a vegades sense haver esmorzat (a l’anada) o sense haver dinat (a la tornada). Nens molt petits fan sols el trajecte.\nEls nens de Maramba no havien de caminar, perquè la Nursery School està dins del recinte de la plantació de tè on treballen les seves famílies. Però els de Gatina venien a vegades de 5 o 6 kilòmetres enllà, perquè són famílies que treballen a la plantació però viuen als voltants.\nFiled under: Gatina, Maramba, Vida a Kenya - Life in Kenya | Tagged: camí, caminar, escola, gana, Gatina, Kenya, Maramba, nens, parvulari, transport |\tLeave a comment »


Publicat el Dijous, 16 Març 2017 15:05\nUn dels principals objectius és donar a conèixer el patrimoni tant de la seva pròpia ciutat com el d’altres ciutats que tenen atorgat el mateix reconeixement atorgat per la UNESCO.\nLa tinent d’alcalde de l’Ajuntament d’Eivissa, Elena Lopez ha destacat que “aquestes iniciatives ajuden a que des de petits s’ensenyi a valorar el patrimoni, que és un dels béns més preciats de la nostra ciutat”. Per la seva banda la regidora d’Educació, Formació i Normalització Lingüística ha agraït la implicació per part de les escoles que participen en aquest concurs.