58a Cursa Bassiero - FEEC - Federació d'Entitats Excursionistes de Catalunya\n58a Cursa Bassiero\nPreu 35€ federats i 36.5€ no federat ( cada mes que passa es sumen 5€ a la inscripció)\nUn any més arriba, CURSA BASSIERO 58a Edició:\nLa travessa amb esquís l’organitza la Unió Excursionista de Catalunya (UEC) de Barcelona. Una edició molt especial per a nosaltres i que volem que així sigui per a tothom que la fa possible. Amb 57 edicions a les espatlles, enguany la cursa torna a un ambient immillorable com és el Parc Nacional d’Aigüestortes i Estany de Sant Maurici i sempre pendents de l’imponent cim del Bassiero, que presideix un esdeveniment que aplega cada any desenes de corredores i corredors.\nAquest any la Bassiero torna al format OPEN per apropar la cursa a totes aquelles corredores i corredors que vulguin conèixer i gaudir l’esquí de muntanya en una cursa de recorregut alpí i polivalent, així com organitzada per una entitat centenària compromesa amb la muntanya i les valls que cada any acullen la Bassiero.\nDIA:13 de març 2021.\nLLOC: Aparcament Gerber-Peülla – Crta Port de la Bonaigua (C-28) Sortida i Arribada al Telecadira de Peülla.\nPREU: 35-50€ (Segons data d\_’inscripció)\n*DEVOLUCIONS de les INSCRIPCIONS: Només es retornarà parcialment l’import de la inscripció en cas de cancel·lació de la cursa derivat de la situació actual excepcional (CoVID-19), ja sigui per raons de la normativa vigent o perquè l’entitat organitzadora així ho consideri. L’entitat es quedarà 10€ de l’import pagat en conceptes de gestió i despeses d’organització. En cap cas es retornarà l’import total (100%) de la inscripció.\nRecollida de dorsals: De 16:00h a 19:30h\nPoliesportiu Esterri d’Àneu (exterior).\nIMPORTANT: A l’entrega de dorsals caldrà entregar la llicència federativa (Modalitat D, superior o equivalent) o assegurança corresponent.\nBriefing: Les persones inscrites rebran un correu amb tota la informació necessària.\nHora i lloc de la sortida: A les 08:30h al telecadira de Peülla (Ctra. Port de la Bonaigua C-28).\nHora i lloc de l’arribada: Com a màxim a les 16:00h al telecadira de Peülla (Ctra. Port de la Bonaigua C-28).\nLloc entrega de premis: Telecadira de Peülla (Ctra. Port de la Bonaigua C-28).La programació es pot veure alterada per necessitats de l’organització i les restriccions sanitàries derivades de la Covid-19.\nRECORREGUTS – Els recorreguts transcorren per les valls de Ruda, Gerber i Cabanes.\nCURSA BASSIERO: 2500 m D+ –> Força exigent tècnica i físicament. Pot haver-hi passos degudament equipats que requereixin l’ús de material de seguretat.\nCURSA POPULAR: 1500 m D+ –> Permet gaudir de la cursa amb bons descensos i pujades moderades i repartides durant el recorregut.\nMés info a: https://bassiero.org/itineraries\nAutorització de menors (només en cas de ser menor d’edat)\nEsquís i fixacions.\nBotes i Bastons.\n1 parell de pells de foca (recomanat 2 parells).\n2 capes a la part inferior (la segona ha de ser impermeable i tallavents).\nGuants DVA (recomanat 3 antenes).\nPala (recomanat amb mànec i metàl·lica)\nSonda (diàmetre mínim 10mm i 240cm llargada)\nManta tèrmica Motxilla (amb sistema porta-esquís)\nTelèfon mòbil OPCIONAL (s’informarà amb el briefing si és necessari o no)\nArnès Kit via ferrada + 2 mosquetons tipus K (de seguretat)\nFrontal Quarta capa a la part superior Tercera capa a la part inferior. L’organització es guarda el dret de modificar qualsevol dels punts anteriors.\nPer més informació podeu anara la pàgina web de la prova https://bassiero.org\n6 març diumenge\n2022 Competicions / Esquí de muntanya\n17 abril diumenge\n49a Núria Puigmal Núria


Antic bloc de la Biblioteca - Escola Sant Jordi Lleida: En Manel i Casi Fantasmas\nEn Manel i Casi Fantasmas\nHe portat aquest llibre perquè l'he portat perquè ha sigut el que més m'ha agradat. M'ha agradat molt es titula Casi fantasmas el que la escrites diu R.L.STINE. Manel\nPublicat per Montse a 18:13\nEtiquetes de comentaris: Cicle mitjà, gravació\nEt felicito. M'ha costat entendre-ho perquè era en castellà.\n5 de novembre de 2008 a les 20:25\nManel et felicito perque aquest llibre las lleigit molt be pero si\na vesis antonat una mica mes bé t'auria sortit com al Genis de 3r\net felicito perquè m'ha agradat molt com as llegit.\nJoel Sanjuan Marin de 4rt\n6 de novembre de 2008 a les 18:32\nJoel moltes gràcies en nom del Manel.\nEstic contenta de que t'adonis de la importància de l'entonació, de les pauses, dels signes de puntuació,... quan es llegeix en veu alta i per aconseguir que qui t'escolta entengui i imagini, molt bé, el que es llegeix.\n6 de novembre de 2008 a les 20:18


Anar a la Deixalleria té premi - Ajuntament de la Pobla de Montornès\n10/06/2020 | Comerç\nUs recordem que, amb l’objectiu de promocionar els comerços locals i de fomentar la utilització de la deixalleria mòbil municipal, es va iniciar una campanya amb què es premiarà la bona utilització d’aquest servei de recollida d’andròmines i voluminosos que, per les seves dimensions, no es poden deixar dins d’una bossa d’escombraries ni als contenidors.\nPer cada entrada que es faci a la deixalleria mòbil al pàrquing de l’antiga estació, els responsables de la deixalleria ompliran un registre amb els residus aportats i la quantitat aproximada i es recolliran les dades personals – nom, telèfon i adreça -, com fins ara. L’usuari haurà de guardar la còpia del registre i si surt guanyador, l’Ajuntament hi contactarà per anar a recollir el premi.\nCada mes, es realitzarà un sorteig de productes locals amb els usuaris que hagin portat residus durant aquell període i, a final d’any, es farà un sorteig amb totes les persones que hagin utilitzat la deixalleria al llarg de l’any.\nUtilitzeu la deixalleria mòbil aquest diumenge 14 de juny, de 10 a 17 hores, i entrareu en un sorteig d’un lot de productes de la merceria, moda i complements El Racó de L’Anna ubicada al C/ Major 32)


Eva Apartments Vlora Albània - Ofertes d'hotels amb els MILLORS DESCOMPTES EN LÍNIA\nVeure tots els 562 allotjaments a Vlora.\nIlias Village, Palasë, Vlora, Albània, 9422 - Veure al mapa\nMés informació sobre Eva Apartments\nSi el que està buscant és per un hotel ben situat a Himara, no busqui més enllà de Eva Apartments. Des d'aquí, els viatgers poden gaudir d'un fàcil accés a tot el que aquesta viva ciutat ofereix. Amb la seva bona localització, l'hotel ofereix fàcil accès a les destinacions obligades de la ciutat.\nEva Apartments també ofereix moltes instal.lacions per enriquir la seva estada a Himara. Per a la comoditat i comfort dels seus clients, l'hotel ofereix habitació familiar, instal.lacions de barbacoa.\nA més, totes les habitacions ofereixen una gran varietat de comoditats com ara aparell de televisió, nevera, plat de dutxa, assecador de cabell, rentadora per satisfer els clients més exigents. A més, l'oci que l'hotel ofereix assegurarà que tengui molt a fer durant el dia. Amb una localització ideal i amb comoditats imbatibles, Eva Apartments no troba competidors en cap categoria.


Abulafia: Per què va costar tant aprendre a tocar la flauta?\nPer què va costar tant aprendre a tocar la flauta?...\nMamutets (3): Liuba i el senyor Fisher\nPer què va costar tant aprendre a tocar la flauta?\nEs publica a Nature (1) la troballa d’unes flautes d’òs al jaciment de Hohle Fels. Una d’elles, d’os de voltor, és l’instrument musical més antic trobat fins ara, dels principis de l’Aurignacià, al començament del paleolític superior. A partir del colagen de l’os, s’ha datat en 40.000 anys d’antiguitat. Hi ha set flautes més, sumant també les d’altres jaciments d’aquesta zona d’Alemanya (alguns excavats els anys 70), algunes d’elles d’altres aus i també de mamut (de mamut! Si. Tranquil, Dodger, tranquil). La flauta de voltor presenta cinc forats i les marques al costat de cada un. Aquestes marquen creuen que servien per assenyalar el lloc on s’havien de fer les perforacions per tal que l’instrument sonés bé. M’ha fet gràcia una cosa que recollia la Vanguardia. En Nicholas Conrad, el primer firmant del Nature, de la universitat de Tübingen i colegues van fabricar una flauta a partir d’os de voltot fent els forats al mateix lloc i es veu que sonava força bé. “Hem intentat tocar l’himne americà i recordava la versió de Jimmy Hendrix a Woodstock”. Jaja, eh? Quina gràcia. La pregunta més important que ara queda per respondre és: Per què uns alemanys troben una flauta a Alemanya i els dona per interpretar l’himne americà? No ha de ser bo anar a exacavar encara tenint al cap la Segona Guerra Mundial.\nNo ens quedem aquí. Es considera que la demostració d’habilitats musicals, va molt de la mà de les altres habilitats que considerem de “comportament modern”. Dius, vale, l’home modern, l’Homo sapiens tal i com el coneixem morfològicament, va aparèixer per allà a l’Àfrica farà entre 150 i 200 mil anys. Però quan preguntes per les primeres obres i creacions dels nostres avantpassats sempre acabem parlant de fa uns 45.000-30.000 anys, de finals dels pleistocè. És quan a Europa comença la transició al paleolític superior, que apareixerà més tard a Asia oriental, Austràlia i Àfrica. En aquesta època comença a desplegar-se el pack de virtuts humanes totes al mateix temps; que si ornamentació personal (ocres, cargolets perforats, etc), eines de pedra molt petites i especialitzades, artefactes d’os, evidències de rituals, estratègies de caça millorades amb millor tecnologia (propulsors de llança, arcs, boomerangs i xarxes), obtenció de materials de fonts més llunyanes, i etcètera. I instruments musicals, com aquesta flauta. De fet, al jaciment de Hohle Fels ja s’havien trobat altres restes importants d’art figuratiu, com una figura femenina de 35.000 anys, la venus de Hohle Fels, publicada recentment, o un híbrid entre home i lleó de 30.000. També un talla d’au aquàtica i l’escultureta d’un cap de cavall.\nDesde que apareix el primer sapiens fins a fa 45.000 anys queden una quantitat espectacular d’anys que fan pensar: i què carai fotien aquells? Si que s’ho van rumiar abans no van començar a tocar la flauta o a fer figuretes amb els ossos i les pedres, etc. Així que la pregunta que ens fem avui és: Què faltava, o què havia de passar, durant tot aquest llarguíssim temps previ a l’aparició de totes aquetes primeres joies de la humanitat perquè comencessin a aparèxier?\nEs podria pensar que van desenvolupar les capacitats cognitives necessàries mica en mica. Fins que no van tenir el hardware a la versió “Pentium” adequada no van poder començar a demostrar les seves noves capacitats.\nAquesta teoria implicaria unes mutacions que s’haurien d’haver extès amb l’Out of Africa i per tant haver-se produït abans. A més, la teoria té un problema més greu. No explica les troballes esporàdiques d’alguns d’aquests elements de “cultura superior” que s’han anat trobant de manera desconnectada però de molta més antiguitat. Dic de manera desconnectada per expressar que no venen amb tot el pack del paleolític superior, sinó que són allò i prou, en un lloc molt concret i que potser el registre arqueològic s’interromp allà durant milers i milers d’anys fins la següent troballa del fet en qüestió. L’Homorgasmus en va parlar en alguns posts. Per una banda tenim la publicació al Nature el 2007 que ens presenta evidències de pigments i util·lització de recursos marins a la base dels sapiens, fa 164.000 anys. Després tenims les primeres proves d’ornamentació personal amb objectes; són les closques de cargol perforades de la cova dels coloms, al Marroc, de fa 85.000 anys. Les segones més antigues són les de la famosa cova de Blombos, a Sud Àfrica, 41 closques de 77.000 anys. A la mateixa cova, es van trobar ocres de 100.000 anys. Falta per determinar la veracitat del les closques que podrien ser les més antigues de totes, del jaciment Skhul (Israel). entre 100.000 i 135.000 anys. segons la datació del sediment de la closca. Sembla que faltaven dades importants sobre l’estratigrafia del jaciment a la publicació. Homorgasmus dixit again.\nAixí que podríem dir que el potencial per ornamentar-se i pintar-se i canviar les estratègies d’obtenció de recursos ja hi era. Faltava alguna cosa per l’eclosió del paleolítc superior, però no sembla que hagués de ser una mutació i una organització sinàptica diferent.\nArran d’aquesta qüestió s’han proposat diverses opcions, i moltes d’elles tenen a veure amb la demografia. Les coses s’inventen quan es necessiten, i aquesta necessitat la pot provocar l’expansió deguda a una demografia creixent. La competició intergrupal també és un bon estimulant de l’enginy tecnològic (i si no recordem la guerra freda, per exemple, o les pel·lícules sobre la mateixa, els que no puguem recordar res).\nFa dues setmanes, es va publicar a Science (2) un estudi que parteix d’altres que recolzen la teoria de que un augment del tamany d’una població incrementa també l’acumulació d’habilitats beneficioses heredades culturalment. En aquest nou estudi, intenten modelitzar d’una manera més finals-del-pleistocènica la pèrdua o guany de complexitat cultural en relació a factors demogràfics com el tamany de la població o les migracions.\nLes simulacions que presenten semblen capaces d’explicar 1) l’aparició primerenca del comportament modern i la subsegüent desparició del registre fòssil.2) Les diferències en el temps de l’aparició d’aquest trets a diferents indrets del món. 3) El retard en l’aparició de la conducta moderna desde l’aparició dels primers sapiens. Tots aquests factors estan en estreta relació amb els demogràfics. Els nous trets apareixen quan la densitat demogràfica necessària es dona. Per exemple, les estimacions per Nord Àfrica de quan hauria de tenir la densitat poblacional adequda és de fa 40.000 anys, consistent més o menys amb el què diu el registre arqueològic de l’aparició del comportament modern en aquesta zona. Les estimacions sobre les densitats de població a finals del pleistocè es poden treure de l’estudi de l’ADN mitocondrial.\nSobre el fet que algunes d’aquestes mostres de comportament modern han aparegut molt en el passat de manera independent semblen qüestionar el model. Si hi havia prou població per fer sorgir aquelles habilitats culturals (closques, ocres) què va passar després? Es va reduir la població? El mètode que hem dit per reconstruir les grandàries poblacionals no indica als autors que hi hagués un pèrdua de població. Els propis autors critiquen aquests mètode d’estimació d’històries demogràfiques, diuen que molts esdeveniments pasen desaparceburts pel mètode. En canvi, estudis paleoclimàtics mostren que les condicions van empitjorar força fa entre 75 i 60.000 anys, possiblement reduint la població. Aquesta interrupció s’ha trobat en alguns jaciments de sudàfrica.\nTot i que falten dades reals per testar un cop i un altre aquest model, sembla que sobre el paper i reduint la transmissió cultural d’habilitats a un tal factor alpha, factors demogràfics com la grandària poblacional, la densitat de poblacions i les migracions han pogut ser la clau de l’aparició del nostre comportament modern fa uns 40.000 anys.\n- 1) New flutes document the earliest musical tradition in southwestern Germany .Nicholas J. Conard, Maria Malina & Susanne C. Münzel\n- 2) Late Pleistocene demography and the appearance of modern human behavior. Powell A, Shennan S, Thomas MG. Science. 2009 Jun 5;324(5932):1298-301.\nPublicat per Abulafia a 25.6.09 ((•)) Escolta aquest post\nMolt interessant, i molt ben explicat. Hi ha una cosa que segur que feia falta: temps lliure. Això es podria trobar en un nucli dens de població, on no tothom ha d'estar ocupat buscant aliment o tenint cura dels seus. La que apunteu és una bona hipòtesis, trobo que té força sentit.\n25 de juny de 2009 a les 19:37\nBones, Asimentrich. Merci. Tens raó, però m'agradaria veure un estudi que relacionés la demografia amb la quantitat de temps lliure. Potser estem parlant del mateix.\nDe totes maneres és curiós però a mi em passa tot el contrari. Quan anava més de cul feia el doble o el triple de post que ara, que vaig molt més relaxat...\n26 de juny de 2009 a les 21:15\nJo haig de recolzar inevitablement el fet que "anant de cul feia el doble o triple de coses que ara" (no és que ara vagi més "relaxada", perquè sempre hi ha coses a fer... però almenys vaig més relaxada "d'obligacions externes").\nIgualment, "lanzo la cuestión", que és un xic cabra: quan us imagineu que un Homo antic fa una flauta d'aquestes o una escultureta... us imagineu que ho fa un mascle o una femella? A mi em passa que imagino mascles fent aquestes coses (perdoneu-me, "congèneres")... Potser sí té a veure amb el "temps lliure" de quan no s'està caçant... volent dir que els "rols de gènere" (exaggerant) estarien realment molt marcats. Era per a introduir una mica de "soroll" al bloc! ;)\n29 de juny de 2009 a les 13:31\nAnònima, per fer soroll diré que les estatuetes de dones (aquestes Venus tan grasses) les devien fer els homes per contentar la parenta i dir-li "Comparada amb la figureta, sembles una top model!".\nEn canvi, la flauta me la imagino de mans d'una dona, més donades a allò de "tocar la flauta" (en el sentit de molestar, no malpenseuuu).\nEp!, només per fer catxondeo i tornar-te la pilota, que no ho penso en realitat! ;)\n30 de juny de 2009 a les 23:53\njejejeje... molt bona, asimetrich! ;) per a començar el dia somrient una mica! a veure què en pensen els "gañanes" d'abulafia... jejejeje.\n1 de juliol de 2009 a les 8:44\nConec dones que poden tocar la flauta, la gaita i la guitarra al mateix temps. El multitasking, que es diu. En resposta, molts homes aprenen a tocar el dos.\nQuin nivelón els diumenges, XD\n4 de juliol de 2009 a les 13:33\n4 de juliol de 2009 a les 16:56\nBon article. Crec que es planteja una bona cuestió. ¿Per que hi ha un buit tant gran entre les innovacions africanes i les europees?\nEl forat es d'uns 50.000 anys.\nO bé es tracta un altra vegada de evolució cultural convergent -l'art es redescobreix fa 35.000 anys a Europa un altre cop, després d'haverse olvidat lórigen africà; o bé encara no hem trobat els jaciments que donarien continuitat al art.\nEn quansevol cas, l'art africà sembla que va tardar molt en extendre's i en socializarse.\n4 de juliol de 2009 a les 19:13


La germana de Melyssa de 'La isla' no es talla: diu tot el que pensa de Tom en directe\nLa germana de Melyssa de 'La isla de las tentaciones' causa furor a les xarxes\nLa seva gran expressivitat ha fet que es converteixi en tendència\nper Manel Ferrer 07/10/2020 07:53h\nLes dues gales setmanals de 'La isla de las tentaciones' es completen amb un debat presentat per Carlos Sobera i que compta amb familiars dels concursants que ajuden els col·laboradors a entendre les reaccions dels protagonistes d'aquesta nova edició.\nAixí doncs, gràcies al debat podem descobrir nous personatges i fins i tot, alguns gaudeixen d'un èxit propi, arribant a participar després com a concursants d'altres 'realitys' de la cadena. En el d'aquesta passada nit, Melyssa ha tingut com a defensora a la seva germana Lorena, la mateixa que ha presenciat diferents escenes inèdites en les quals es pot veure al seu cunyat Tom enganyant a la seva germana amb la temptadora Sandra. Les cares que posava la jove són el major reflex de la realitat i defineixen molt bé la impressió que ha causat en elles, i en moltes persones, el xicot de la seva germana.\nLes cares de fàstic quan veia les imatges del seu, fins ara, cunyat, i les explicacions i excuses que feia servir per intentar- justificar la infidelitat cap a la seva germana, no convencien gens a Lorena, que s'ha convertit en trending topic a Twitter per tots els espectadors de 'La isla de las tentaciones' i que no han dubtat a lloar la gran expressivitat que té la jove davant les càmeres.\nLa cara se asco que pone la hermana de Melyssa para absolutamente todo, me representa mil en mi día a día. #TentacionesDBT2pic.twitter.com/JxBIG8F8am\n— Srta Picky (@SrtaPickyGH) October 6, 2020\nLorena revela la mala relació de Tom amb la família\nLa visita de Lorena també ha servit per a conèixer la relació que tenia Tom amb la família de Melyssa, una relació no massa bona i que a més, venia acompanyada d'escenes de gelosia de Tom, que trucava constantment a la germana de la seva nòvia per a saber si Melyssa estava amb altres nois o si estava fent alguna cosa que no li havia explicat a ell.\nPer com ha parlat la jove sembla que la seva germana i Tom ja no estan junts. De fet, el Tom que ha descrit Lorena encara no l'hem pogut veure al programa, i només hem pogut veure les reaccions d'ella.\nNingú se'n sap avenir: el 'favor' judicial que pot rebre el marit d'Ana Rosa\nComentada reacció d'Ana Rosa Quintana davant un descobriment sobre Mainat


L’Horta Nord està formada pels municipis d’Albalat dels Sorells, Alboraia, Albuixech, Alfara del Patriarca, Almàssera, Bonrepós i Mirambell, Burjassot, Emperador, Foios, Godella, Massalfassar, Massamagrell, Meliana, Montcada, Museros, La Pobla de Farnals, Paterna, Puçol, El Puig, Rafelbunyol, Rocafort, Tavernes Blanques i Vinalesa.\nA més també es troben el nuclis de població de Roca i Cuiper i nombroses pedanies de València com Massarrojos, Carpesa, Mahuella, Tahuladella, Cases de Barcena i Rafalell i Vistabella.\nDe clima típicament mediterrani, amb hiverns suaus i estius càlids i assolellats, es troba situada entre el límit nord de la ciutat de València i Sagunt, llindant amb la Mar Mediterrània al est, el Parc Natural del Túria a l’oest, i la Marjal de Moro i la Serra Calderona al nord.\nTot i ser veïna d’una gran ciutat, l’Horta Nord conserva una important activitat agrícola que a més de bones verdures i hortalisses conforma un paisatge multicolor canviant en cada estació de l’any. El conreu més representatiu és la xufa, única zona d’Europa on es cultiva i del que s’obté una nutritiva, saludable i refrescant orxata.\nLa indústria de la comarca va tindre una gran importància a principis de s.XX, com la fàbrica de jute a Foios o les ceràmiques de mosaic valencià a Meliana, on es troba la fàbrica de Nolla i el palau del que va ser el seu propietari.\nD’especial rellevància són alguns monuments religiosos, com els monestirs de Santa Maria del Puig del s. XIII i el de Sant Miquel dels Reis d’origen datat al S. XI i que ha passat per diferents usos i modificacions al llarg de la història.


Inici > Restaurants > Mont Bar\nMont Bar, un restaurant amb mil i una possibilitats\nUn dels propietaris, Iván Castro, és fill d’una família de restauradors de Viella i va néixer al petit poble de Mont, a la Vall d’Aran. Amb el nom del local ha volgut retre un homenatge a la seva terra. A més de la qualitat del producte, el Mont Bar ofereix una altra característica poc comuna en els restaurants de Barcelona.\nEstà obert tota la setmana i des del matí fins a ben entrada la nit. Així, s'hi pot anar a esmorzar de forquilla o a base d’una molt bona brioixeria, a fer el vermut al migdia, un afterwork a la tarda o, si és hora de dinar o sopar, gaudir del plats del dia, de la carta o de la possibilitat de que els clients es facin el seu propi menú per a compartir. De fet, l’Ivan recomana, per a grups de tres o més, demanar diversos plats i així poder tastar la diversitat de l’oferta culinària de l’establiment.\nL’interior del local, totalment renovat pels interioristes Akio Numa, Oriol Reus i Isabel Merino, és summament càlid i curosament planificat fins a l’últim detall, amb amplis finestrals i una zona molt escandinava amb cadires de procedència danesa, làmpades noruegues i una gran taula de fusta. Altres taules més petites i íntimes i una gran barra de marbre on s’exposen els formatges i el fresc marisc del dia completen aquest acollidor indret.\nEl personal del local és jove, molt motivat i té un tracte directe i atent amb els comensals, fet que ha generat que el Mont Bar ja compti amb una clientela fidel. El boca-orella segueix sent la millor de les promocions.\nLa filosofia del Mont és oferir un producte fresc, proper i ecològic a un preu ajustat. L’altre propietari, Manel Arjo, s’encarrega dels productes. Marisc del dia, tonyina de Vallfregó, gamba de Palamós, navalla del Delta, anyell de Viella i verdures i hortalisses del seu propi hort aranès, a Mont. A l’hora del vermut disposen d’un molt ampli assortiment de productes en llauna de qualitat premium per acompanyar un molt notable vermut Izaguirre de tirador.\nEls plats del dia es basen en productes de temporada i canvien cada setmana. cocotxes al pil-pil amb bolets, peix de la llotja, galtes amb parmentier trufat o burrata amb tomàquet són algunes de les delícies que s’hi poden trobar. El responsable de la cuina és en Pedro Salillas, amb experiència a l'Akelarre de Sant Sebastià, a l’Atelier de Joel Robuchon a Las Vegas, al Cingle amb la Montse Estruch i a l’Hotel Ohla amb en Xavier Franco.\nAl capdavant d’un equip de cinc persones, elabora una cuina mediterrània, basada en el producte i sense massa manipulació, per fer que el client frueixi al màxim de l’elevada qualitat del menjar. Altres plats però, requereixen coccions més llargues i estan també per llepar-se’n els dits.\nLa carta, que canvia cada tres mesos per adaptar-se al producte, és ben variada. Per picar, croqueta de pernil ibèric, amanida russa amb esturió confitat o seitons marinats en vinagre Chardonnay. Del que anomenen “barquetes” hem de destacar el matrimoni d’anxova i seitó o la molt recomanable mini hamburguesa de bou dry-aged en pa de mollete fet per ells mateixos.\nEl foie poêlé, també de producció pròpia, amb pebre i vi de Boira, l'excel·lent ventresca de tonyina marinada amb emulsió de pinyons, el ragú de calamarsons amb cigrons de l’Anoia, els callos de bacallà amb botifarra de perol i mongetes de Santa Pau o l’arròs socarrat de carxofes i gamba vermella de Palamós.\nPel que fa a les carns, extraordinària la mitjana de bou dry-aged a la brasa, la terrina de garrí ibèric amb pera en textures i el caneló melós del seu xai ecològic de Viella. Entre les postres, una recomanació: el Babà de pinya colada, amb rom negre, pinya rostida i mousse de coco. Vols saber més d'aquesta nova proposta gastronòmica? Els seus protagonistes t'ho expliquen en aquest vídeo.


Texas (Nova York) - Viquipèdia, l'enciclopèdia lliure\n43° 30′ 46″ N, 76° 15′ 05″ O / 43.512777777778°N,76.251388888889°O / 43.512777777778; -76.251388888889\nTexas és una àrea no incorporada (conegut també com a llogaret) situada al comtat de Oswego a l'estat nord-americà de Nova York. Texas està ubicada dins del territori de la ciutat de Mexico.\nEl comtat de Oswego a partir dels impostos de propietat registra que aproximadament 50 habitatges són a Texas. La població voreja els 200 habitants.\nEn 1790, George Scribe, un comerciant de la ciutat de Nova York i un alemany de naixement, van adquirir 500.000 acres (2.000 km²) de terra situada entre el llac Oneida i el llac Ontario, per la suma de $ 80.000 (aproximadament 870.000 $ en diners d'avui). Aquesta compra, coneguda com a "patent Scribe", va ser limitada a l'est de Fish Creek ia l'oest pel riu Oswego, i va abraçar a 14 ciutats al comtat de Oswego i quatre ciutats en el Comtat de Oneida. Al voltant de 1794, Scribe va fundar l'assentament de la Vera Creu a la desembocadura del rierol Little Salmon, a la vora del llac Ontario, a 12 milles (19 km) al nord-est de Fort Ontario. Scribe va construir un molí fariner, una botiga, i altres edificis, i va començar un actiu comerç al llac.\nEl 1812 la ciutat va patir el bloqueig comercial per part de l'imperi Britànic, i el 1820 un incendi va arrasar el lloc, anys després es va establir enm el lloc una naviliera que va plegar en sis o set anys i de 1839 a 1905 es va establir una sucursal de correus.\nEl nom del llogaret es va convertir en Texas, en algun moment entre 1820 i 1860\nTexas, està ubicada a les Coordenades 43° 30′ 46″ N, 76° 15′ 5″ O / 43.51278°N,76.25139°O / 43.51278; -76.25139Coord.: 43° 30′ 46″ N, 76° 15′ 5″ O / 43.51278°N,76.25139°O / 43.51278; -76.25139.\n↑ «http://www.census.gov/geo/www/gazetteer/gazetteer2010.html», (En anglès). Oficina del Cens dels ESTATS UNITS (16 de febrer de 2011).\n↑ Faust, Ralph (1948). The Story of Oswego County. Oswego: Palladium-Times.\nObtingut de «https://ca.wikipedia.org/w/index.php?title=Texas_(Nova_York)&oldid=18014216»\nLa pàgina va ser modificada per darrera vegada el 11 gen 2017 a les 10:37.


Batedor Bamix Classic 160 W colors | Gadgets & Cuina\nGadgets&Cuina Estris de cuina Aparells de mesura i electrodomèstics Electrodomèstics de cuina Batedor Bamix Classic 160 W colors\nBatedor Bamix Classic 160 W colors\nAbans 179,00 € 149,00 €\nBatedora Bamix Classic 160 W, el millor company per al cuiner de casa. Bamix és una marca suïssa d'absoluta garantia que ens ofereix aquesta meravella des de 1.954 per a tots els cuiners amants de la cuina.\nNova gamma de batedores Bamix Classic 160 W en atractius colors a escollir.\nLa batedora Bamix és molt més que un túrmix, tot i que té la seva mateixa aparença, la batedora Bamix Classic 160 W s'acosta més a un autèntic robot de cuina ja que ofereix unes possibilitats i proporciona uns resultats extraordinaris a l'hora de tallar, picar, triturar , barrejar, batre, muntar o emulsionar qualsevol preparació.\nLa batedora Bamix incorpora un accessori circular fix en el seu peu, format de 4 dents o puntes, al qual es van acoblant accessoris o capçals de tall segons les necessitats. Aquests 4 dents són els que permeten treballar amb Bamix a l'interior de qualsevol recipient, olla o paella, fins i tot amb el foc, ja que actuen a manera de suport i protecció.\nQuè inclou el Batedor BAMIX Classic 160 W colors?\nAixí, la batedora Bamix Classic 160 W es presenta amb 3 capçals de tall, cada un amb unes funcions específiques que detallem a continuació:\nPicador molinet multiús Bamix (4 fulles). Extraordinari accessori per picar, tallar, fer puré, barrejar i triturar tant aliments crus, com cuinats o fins i tot congelats. Amb aquest accessori podem filtrar sopes i cremes fins al punt òptim de finor. Resulta ideal per preparar farinetes de nadons directament a l'olla o cassola. També barreja masses pastisseres, tritura fruita congelada per aconseguir sorbets i gelats així com pica gel per a còctels.\nDisc batedor BAMIX. Disc llis per muntar clares d'ou, cremes, batuts de llet, souflés així com barrejar beixamel, salsa holandesa i altres salses emulsionades. En general, aquest accessori batedor és ideal per a totes les barreges de textura lleugera i suau.\nDisc mesclador BAMIX. L'autèntica joia de la corona. Disc mesclador BAMIX per barrejar, fer puré, emulsionar. Amb aquest accessori podem muntar maionesa en 30 segons !!, també podem aconseguir autèntiques escumes de sifó, pomposos aires amb lecitina de soja, purés de patata d'extraordinària cremositat o denses vinagretes per amanides. En general, aquest accessori BAMIX mesclador és ideal per a aquelles barreges i preparacions amb textura cremosa i consistent.\n* El producte inclou 3 capçals de tall. Els altres accessoris del Batedor BAMIX Classic no estan inclosos.\nFinalment, anem a repassar alguns consells per treballar de forma adequada amb Bamix:\nVelocitat. Com a norma general treballar a velocitat 2 (botó de 2 puntets), especialment davant ingredients durs i quantitats importants. S'ha de treballar amb velocitat 1 si el líquid no arriba a cobrir totalment la part inferior dels 4 grans o puntes i també per preparacions on es vulgui resultat de textura lleugera i suau.\nMoviment del canell. En treballar amb la batedora Bamix, es pot fer una rotar la batedora Bamix a l'interior del recipient amb un moviment giratori de canell, pujar una mica fins a la superfície i deixar-la caure de nou sobre els aliments, sense pressionar. Amb això aconseguim abastar tots els ingredients i aconseguir un resultat homogeni. El grau de finor del resultat dependrà de la durada del procés.\nBatre i muntar. Deixar la batedora Bamix uns segons al fons del recipient. Després inclinar fins a aconseguir cert angle i pujar lentament recolzat en un costat del recipient. Quan ja no circulin els aliments per la batedora tornar a baixar fins del fons i repetir el procés de pujar i baixar fins a aconseguir la textura buscada.\nLiquar i barrejar. Introduir la batedora Bamix en el recipient amb l'aliment amb cert angle, llavors encendre-la i passar tot l'aliment mantenint aquesta mateixa inclinació fins que el producte aquest completament batut. Apagar la batedora Bamixabans de treure-la i així evitarem esquitxades.\nNeteja. La neteja és molt senzilla. Primer s'ha de retirar l'accessori de tall amb el qual s'ha treballat i esbandir. Després disposar la part metàl·lica del braç sota un raig d'aigua calenta i netejar a mà (en aquest moment la batedora mai ha d'estar endollada!). Netejar sempre després de cada ús per evitar que es pugui encallar l'eix motor inferior. La batedora Bamix no es desmunta, és completament impermeable pel que fa a la seva part superior on s'allotja el motor, de totes maneres evitar contacte directe amb l'aigua.\nManteniment. La batedora Bamix es mantindrà millor si de tant en tant es greixa la part inferior. Per a això escollir un bon oli o lubricant especial, girar la màquina i fer 2 o 3 gotetes al centre de la seva part inferior per l'eix de rotació, entre els 4 dents. Encendre després la màquina 2-3 minuts per greixar correctament tot l'eix. A continuació, aclarir amb aigua calenta.\nTaller pastel calabaza 3d en Gadgets Cuina\nTaller madalenas clásicas en Gadgets Cuina\nTurron Vienés de Chocolate\nBizcocho de Sifón de Café\nQuinoa en leche de avena y frutas\nPiruleta de hummus y verduritas con gelatina de pimentón.\nPiruleta de mousse de cabra y cebolla caramelizada\nSopa de Melón y Aguacate\nSopa verde con almendras\nEls que van comprar Batedor Bamix Classic 160 W colors també van comprar\nOrganitzador cuina Oxo\nTisores de cuina Oxo\nCopa burdeos Ivento x6\nProductes similars de Batedor Bamix Classic 160 W colors\nAccessori Picador i Tamís fruites FVSFGA Kitchen\nMàquina envasadora al buit professional SV2000\nAccessori liquadora sucs i salses 5KSM1JA KA\nPerniler Arcos professional\nCassola oval ferro fos esmaltada 33 cm, 6,5 L


GUIAS VISUALES WORD 2007. KIMBER SCOTT, MARÍA. 9788441521445 Librería El Puerto\nGUIAS VISUALES WORD 2007


Canvi d’horari en el concert inaugural del Cicle de Blues & Boogie de L’Hospitalet | Ciclo de Blues & Boogie\nBad Music / 11 octubre, 2019\nEl concert d’obertura del Cicle de Blues & Boogie de L’Hospitalet a càrrec de la Collblanc-Torrassa Band que se celebra el divendres 25 d’octubre en el Centre Cultural Collblanc – La Torrassa començarà a les 20.30 h en lloc de les 21.00 h com estava previst. La Collblanc Torrassa Band, torna a fer l’impecable toc d’inici de la XIV edició del Cicle Blues & Boogie. En aquesta ocasió els joves intèrprets dirigits per Toni Santos ens porten un repertori basat en els musicals de Broadway.\nLa formació, reforçada amb diferents músics de big band, comptarà amb la veu de la gran cantant i actriu Mone Teruel. Aquest concert reflecteix l’esperit d’implicació del barri amb la programació de música d’arrel afroamericana del cicle, la programació completa del qual podeu consultar en el següent enllaç:\nPrograma Cicle Clues & Boogie de L’Hospitalet 2019\n11 octubre, 2019 en Ciclo Blues & Boogie.\n← LA REVISTA ROCKDELUX SE HACE ECO DEL XIV CICLO DE BLUES & BOOGIE DE L’HOSPITALET\nFINALISTAS DEL VIII CONCURSO DE LA SOCIETAT DE BLUES DE BARCELONA →


Relaciona. Les plantes | Recurso educativo 444489 - Tiching\nRelaciona els elements: Plantes inferiors que viuen a l'aigua: . Plantes superiors que viuen a llocs humits: . Plantes formades per falses tiges i fulles diminutes: . Substància necessària per fer la fotosíntesi: .\nVídeo: el fondo marino del Mar Rojo\nDes de la perspectiva dels insectes


'Objectiu: combatre les desigualtats i afavorir la inclusió' | L'Exprés de Sant Andreu\nSi posem el focus en les dades concretes de Sant Andreu de Palomar, el nivell de RFD de l’any 2015 es situa en 75,6, tres punts per sobre de la mitjana del districte, però amb una renda un punt més baixa que l’any 2014. Malgrat les xifres evidencien la necessitat de continuar treballant i aplicant polítiques que permetin revertir les desigualtats, les dades de la RFD de 2015 a Sant Andreu de Palomar mostren una frenada en el ritme descendent que havien mantingut en anys anteriors: gairebé tres punts de retrocés entre els anys 2013 i 2014 i prop de 4 punts entre els anys 2009 i 2010.\nQue s’hagi alentit la caiguda en els nivells de RFD ha estat possible, entre d’altres, gràcies a un augment del nivell acadèmic de la població així com a un descens del pes de l’atur entre la població de 16-64, passant d’un 10,6 el desembre de 2014 a un 9,5 el desembre de 2015. Tanmateix no podem conformar-nos amb això: sabem que l’ocupació que es crea és sovint precària i amb domini dels contractes temporals, el que ens obliga a no abaixar la guàrdia.\nDes del govern tenim plena consciència que cal continuar fent camí per aconseguir uns barris cohesionats i això passa per millorar l’ocupabilitat de les persones en situació d’atur, pel combat contra la precarització i les escletxes salarials així com per enfortir les polítiques socials que permeten garantir els drets bàsics de veïns i veïnes. I és en aquesta línia que treballem, dotant-nos de mesures i actuacions tant de districte com de ciutat que ens permetin assolir els objectius esmentats malgrat com a administració local no tinguem capacitat d’incidència en una legislació laboral, impulsada pel Partit Popular, que és font de precarietat.\nEl Pla d’Actuació per l’Ocupació, emmarcat en l’ “Estratègia per l’Ocupació 2016-2020” i dotat amb 37 milions d’euros, és una d’aquestes eines i posa especial èmfasi en l’atenció i el foment de l’ocupació de col·lectius com ara les dones, els joves o els majors de 45 anys en situació d’atur de llarga durada, així com les persones migrades, les que tenen un baix nivell formatiu o es troben amb majors dificultats per incorporar-se al mercat.\nMesures per combatre l’atur juvenil; el programa integral “Làbora” per fomentar l’ocupació de persones en risc d’exclusió social que impulsa l’àrea de Drets Socials i que preveu atendre a més de 8000 persones; la incorporació de la perspectiva de gènere i de la diversitat en el conjunt d’actuacions de promoció de l’ocupació; el reforç de l’oferta de formació vinculada a certificats professionals; o els incentius a la contractació a través del programa “Barcelona es Compromet” que enguany introdueixen canvis per afavorir a aquells col·lectius que es troben amb dificultats afegides així com els contractes superiors a un any són algunes de les claus d’aquest Pla d’Actuació per l’Ocupació.\nL’impuls a la contractació pública responsable, l’aposta per l’economia social i solidària o el Pla de Desenvolupament Econòmic de Sant Andreu, en procés d’elaboració i que esdevé el full de ruta per a la dinamització i transformació socioeconòmica del Districte en els propers anys, són alguns altres mecanismes que ens han d’ajudar a continuar treballant per aconseguir un major grau d’inclusió social als nostres barris.\nEn l’àmbit dels drets socials, l’aposta del govern per combatre les desigualtats és continua. Si en el primer any i mig de mandat el creixement de la partida destinada a Drets Socials en el conjunt de la ciutat va passar de 223 a 314 milions d’euros anuals, enguany sumem un creixement d’un 11%, que situa en 334 milions d’euros el pressupost adreçat a la transformació social.\nGarantir el dret a l’habitatge de les persones i la lluita contra la pobresa energètica (amb un punt d’atenció específic obert a Sant Andreu de Palomar i una campanya porta a porta al respecte), la promoció de la innovació educativa i la construcció de noves escoles bressol, l’impuls a projectes com Radars (extraordinària feina conjunta de Serveis Socials, entitats i comerç de proximitat), la implementació del Pla de Salut Mental o la renda d’infància i monoparental (que l’any 2016 va arribar a més de 19.000 infants a la ciutat) són algunes de les mesures que s’hi inclouen.\nTot plegat ens ha d’ajudar no només a posar fre a l’increment de les desigualtats sinó a revertir-les i afavorir la construcció d’una ciutat de barris cohesionats.\nNotícia anterior Notícia anterior: La PAH ocupa i pernocta al BBVA de Torras i Bages\nNotícia següent Notícia següent: Les entitats exigeixen la reforma més radical per la Meridiana


Curs de fotografía digital “No més poltergeists a les teves fotos” | Hangar\nCurs de fotografía ...\nCurs de fotografía digital “No més poltergeists a les teves fotos”\nCurs orientat a artistes, creadors i qualsevol persona interessada en millorar els seus coneixements tècnics en fotografia digital. L’objectiu del curs és l’assimilació del funcionament del procés fotogràfic, control en la captura amb llum natural, llum artificial i tècniques bàsiques per obtenir una bona posproducció.\nCalendari: 15h, 5 sessions de 3h/sessió els dimarts i dijous. 19, 26, 21 i 28 de febrer i 5 de març. De 17h a 20h.\nLloc: Hangar. Emilia Coranty, 16. Can Ricart. 08018-Barcelona\nMatrícula: 120€/ 95€ amb el carnet de soci de la AAVC, de l’atur o d’estudiant. Per inscriure’s emplenar el formulari al final d’aquesta entrada.\n-Introducció al procés fotogràfic a través de la llum. Comprensió del funcionament de la fotografia des del format analògic al digital.\n-La “santíssima trinitat” en fotografia: explicació del diafragma, la velocitat i la sensibilitat del sensor. Efectes d’aquests elements en la imatge.\n-“El que veig no és el que fotografia la càmera”: l’interval de luminàncies de l’escena i el rang dinàmic de la càmera.\n-Per a una exposició correcta: explicació i pràctica de fotometria amb la càmera, amb fotòmetre extern i amb carta de grisa.\n-Enteniment de l’histograma amb una pràctica senzilla. Detectar què és què i el que representen els valors.\n-L’avís de gamma. Alertes de sobre-exposició i sub-exposició en la nostra càmera.\n-Llum i qualitat de llum.\n-Llum, grandàries d’objecte i distància a la font d’il·luminació. Ombres: adreça, definició i duresa.\n-Demostració amb bust de porexpan de l’explicat referent a llum i qualitat de llum.\n-La llum natural. Aprofitament al màxim de les possibilitats de fotografiar amb il·luminació natural.\n-Temperatura de color de la font i com corregir-la.\n-Tipus de fonts de llum artificial: llum contínua i flaix. Explicació dels resultats que obtenim amb cadascun del tipus de llum disponible en Hangar (fluorescents, quars i flaix d’estudi).\nFamiliarització amb el material d’il·luminació d’Hangar.\n-La importància de la producció d’una fotografia.\n-Per què no m’agrada com queda la foto? Plantejament de l’enquadrament i elecció de llum (en cas de treballar amb llum controlada, il·luminant nosaltres l’escena).\n-Angle d’emissió de cada font. Distancia objecte/subjecte – font de llum. *Difusores i reflexió de la llum per a obtenció de resultats plàstics i/o d’exposició.\n-Pràctica en estudi:\nRetrat amb les diferents tipus de font de llum d’Hangar.\nPer a la propera sessió, qui disposi de trípode que ho porti.\n-El format de captura RAW i el rang dinàmic.\n-Processament d’imatges en format RAW amb Adobe Photoshop.\n-Explicació de com obtenir de fotografies d’alt rang dinàmic, HDR.\n-Pràctica en exteriors:\nObtenció d’imatges HDR. Dues tècniques: tret de diverses captures i tret d’una sola captura i 3 “revelats” del RAW en 3 TIFFS.\n-Trucs per disparar de forma correcta una imatge que després va a ser processada com HDR.\n-Pràctica de posproducción:\nProcessament d’imatges HDR amb Adobe Photoshop (parteix I)\nProcessament d’imatges HDR amb Adobe Photoshop (parteix II)\n-Trucs bàsics per a una correcció de la imatge amb Photoshop “no destructiva”. Seleccions, capes d’ajust i màscares de capa.\nPreguntes extres i comentaris.\nEls requisits tècnics i de coneixement de fotografia digital per assistir al curs són mínims:\n-Disposar de càmera digital. A poder ser réflex i que dispari en format RAW.\n-Tenir algun tipus de coneixement d’Adobe Photoshop, mínim. En cas de no tenir-ho tampoc passa gens, doncs es dedicarà tan sol 1/5 part del curs a la posproducció.\n-No fa falta portar ordinador portàtil. La pràctica de retoc es realitzarà amb els 5 iMacs d’Hangar, en grups de 3 persones màxim.\nMarc Serra, Barcelona 1977\nLlicenciat en Fotografia per la EFFPC (Escola de Fotografia Fundació Politècnica de Catalunya), Barcelona, 1999-2002 i becat per la Westminster University, Londres, Regne Unit, 2002-2003. Treballo com a creador visual, desenvolupant el meu treball com a artista i en paral·lel com a fotògraf publicitari. He impartit classes com a docent de Fotografia (analògica i digital) i il·luminació en el centre Editrain i els centres Cívics Pati LLimona, Ca Vaig bastar i Golferichs.\n+info i obra a la seva web\nCategories: Formació, News, Programa Hangar\t| Etiquetes: 2013, activitats, Clara Piazuelo, febrer2013, Formacio continua, fotografía, març2013, taller, Tallers


CLSLibrary | LibraryThing en català\nCLSLibrary Perfil Llibres Gràfics i taules Ressenyes Galeria\nCerca en els llibres de CLSLibrary\nTotes les col·leccions-----------Classroom SetsOlder Kid Chapter BooksHallway BooksTop Shelf BooksLa teva bibliotecaLlista de desitjosPer llegirLlegit, però no el tincPreferits\nSelecció a l'atzar de la biblioteca de CLSLibrary\nKaren's Witch (Baby-Sitters Little Sister, No. 1) de Ann Matthews Martin\nJunie B. Jones and her Big Fat Mouth (Junie B. Jones #3) de Barbara Park\nLet's Go Home, Little Bear de Martin Waddell\nThe Clue of the Leaning Chimney (Nancy Drew, Book 26) de Carolyn Keene\nMembres amb els llibres de CLSLibrary\nCol·leccionsClassroom Sets (448), Older Kid Chapter Books (2,938), Hallway Books (1,186), Top Shelf Books (2,177), La teva biblioteca (6,537), Llista de desitjos (75), Per llegir (14), Llegit, però no el tinc (106), Preferits (3), Totes les col·leccions (6,861)\nEtiquetesforever in blue (2) — mostra totes les etiquetes\nURL /profile/CLSLibrary (perfil)\nCLSLibrary ha afegit:\nQuant a | Contacte | LibraryThing.com | Privadesa/Condicions | Ajuda/PMF | Blog | Botiga | APIs | TinyCat | Biblioteques llegades | Crítics Matiners | Coneixement comú | 170,098,452 llibres! | Barra superior: Sempre visible


Veganisme.cat | Vuit maneres en què la carn in vitro canviarà les nostres vides.\n“La Carn del Futur” és al vostre plat. Esteu nerviosos? Punxeu-la amb una forquilla. Ensumeu-la. Mossegueu! Mastegueu, empasseu. Felicitats! Ara relaxeu-vos i mediteu perquè digeriu una invenció muscular que tindrà un impacte massiu al planeta…\n…La carn in vitro, àlies carn de tanc, salsitxes ciència ficció, porc de Petri, cansalada de got, hamburguesa Frankenstein, vedella cultivada, be de laboratori, carn sintètica, transpernil, filet industrial, tonyina de tub d'assaig, pollastre cultivat, o qualsevol altre sobrenom que pugui seduir l'estómac del comprador – apareixerà d’aquí tres o deu anys com la proteïna més barata, saludable i ecològica, que es fabrica fàcilment en una metròpoli. La seva entrada serà enorme, no només en quantitat d'aliment, com va succeir amb l'ona del curri que va travessar Londres a la dècada dels setanta o els tomàquets colonitzats per harmonitzar amb la pasta a la Itàlia de principis de 1800. No. Més gran. La carn in vitro serà socialment transformadora, com els automòbils, el cinema, les vacunes.\nAquesta revista, H +, va discutir anteriorment sobre la carn in vitro, així com moltes altres publicacions [vegeu les referències al final d'aquest article]. Els especialistes de la ciència van provar les seves lluites microbiològiques als laboratoris holandesos i a New Harvest, una organització sense ànim de lucre de Baltimore. Periodistes escrupolosos van malgastar tinta a la seva “repugnant” i “antinatural” creació, mentre uns altres es preguntaven si és “vegana”* o no (PETA** la recolza, però molts dels seus membres se’n van queixar). Aquest article salta els números anteriors sobre teixits artificials, anticipant l'èxit; imagina amb optimisme, Vuit Maneres En què La Carn In vitro Canviarà Les nostres vides.\n1. Adéu a les Granges\nQuan la carn in vitro sigui més barata que la carn de bestiar de peu o d'au, ningú anirà a comprar l'oponent rebaixat. Les carns vermelles i de pollastre desapareixeran del mercat, de manera similar a la bugia d'oli de balena quan el querosè la va eclipsar a la dècada de 1870. Els pronosticadors creuen que la carn in vitro es vendrà per la meitat del cost dels seus rivals assassinats. Això posarà fi als 2.000 milions de dòlars de la indústria de la carn viva global (es consumeixen més de 225 milions de quilograms de carn cada any, la qual cosa s'espera que es dupliqui l’any 2050). Un ensangonat sentimentalisme mantindrà els escorxadors breument ocupats fins que els ramaders liquidin els seus inventaris abans que aquests siguin inútils, però aviat Wall Street serà plena de la no desitjada cansalada de porc.\nNota especial: les vendes de carn in vitro seran ajudades per continus brots de malalties a les repugnants granges plenes de gom a gom d'animals, com la grip porcina, la de les vaques boges, la grip aviària, la tuberculosi, la brucel·losi, i d’altres plagues que es transmeten d'animals a éssers humans. La histèria del públic exigirà l'eliminació preventiva dels enormes ramats on es formen els mortals patògens un cop que la proteïna de carn in vitro sigui disponible.\n2. Vaquers Urbans.\nLa suau tendència d'avui cap a la urbanització s'accelerarà sobtadament a mesura que els aturats treballadors del bestiar es resituïn i readaptin a les ocupacions de la ciutat. Els valors de les propietats rurals cauran en picat quan grans extensions de terres siguin abandonades i venudes per una misèria (el 70% de les terres cultivables del món s'utilitzen actualment per a bestiar, el 26% de la superfície terrestre total, segons l'Organització de les Nacions Unides per a l'Agricultura i l'Alimentació). Nou ús per a les terres? Cases de vacances barates, parcs reforestats, camps de productes ecològics com el cànem o el bambú. Nous treballs imminents a la ciutat? Tècnics i dissenyadors per a les fàbriques de carn in vitro.\n3. Éssers humans més Saludables.\nLa carn in vitro serà 100% múscul. S'eliminarà el greix saturat bloquejador d'artèries que ens mata. Al seu lloc s’hi afegirà Omega-3 saludable per al cor (oli de salmó). La carn in vitro tampoc conté hormones, salmonel·la, e. coli, campilobacteris, mercuri, dioxines, o els antibiòtics que infecten la carn primitiva. Hem assenyalat anteriorment que la carn in vitro reduirà la grip, la brucel·losi, la tuberculosi i la malaltia de les vaques boges. La gana i la malaltia de kwashiokor (deficiència de proteïnes) se superaran quan els compactes kits de carn in vitro siguin lliurats a les nacions amb plagues de fam. La crisi planetària de l'aigua serà en part esmenada a causa de la nostra herència del 8% de subministrament d'H2O que abans s'empassava el bestiar i els seus cultius de farratges. Ni tan sols s’ennuegarà a mort perquè la carn in vitro no conté ossos ni cartílags maliciosos. (Tot i que al Saló de la Fama es mostri Jimmy Fox asfixiant-se amb un os de pollastre, aproximadament el 90% de les víctimes són assassinades pel filet).\n4. Planeta més Sa.\nL'actual indústria de la carn és un hàlit brutal a la cara de Gaia. Un recent informe de l'Institut Worldwatch (“Ramaderia i Canvi Climàtic”) inculpa els 1.500 milions de caps de bestiar del món de ser responsables del 51% del total d'emissions de gasos d'efecte hivernacle causades per éssers humans. Les estadístiques són literalment una femta: l'excrement del bestiar té 130 vegades més volum que el d'un ésser humà, generant 64 milions de tones d'aigües residuals a Estats Units que sovint es filtren cap al riu Mississippí fins a matar els peixos i corals del Golf de Mèxic. Els porcs són igualment pútrids. Hi ha una granja de porcs a Utah que evacua una excreta total major a la de tota la ciutat de Los Angeles. Els rots i flatulències del bestiar són igualment odiosos i destructius de l'ozó. El 68% de l’amoníac del món és causat pel bestiar (creant pluja àcida), el 65% de l'òxid nitrós, el 37% del metà, el 9% del CO2, a més d'altres 100 gasos contaminants. Els grans animals per a carn malgasten terres de gran valor – el 80% de la desforestació de l’Amazones és per a ramaderia bovina, es tala un tram de la grandària de Bèlgica cada any. L'aigua és prodigiosament empassada – 15.000 litres d'H20 només produeixen un quilogram de carn bovina. El 40% dels cereals del món són devorats pel bestiar. Aquesta situació és clarament insostenible, i la carn in vitro és l'alternativa assenyada. (Encara que els escèptics adverteixen que les fàbriques de carn in vitro produiran les seves pròpies emissions, la investigació indica que la contaminació es reduirà, com a mínim, un 80%.) Un cop ens haguem mentalitzat que la carn in vitro, sorprenentment, no té un cos, estarem agraïts que no defequi, roti, tingui ventositats , mengi, hi hagi sobrepastura, begui, sagni, o brami de dolor.\n5. Commoció Econòmica.\nEl canvi a la carn in vitro sacsejarà les finances de les nacions que sobreviuen de les indústries d'animals vius. Molts dels líders mundials de carn de matança (EE.UU., Xina, Brasil) tenen ingressos diversificats, però l'Argentina s'enfonsarà quan la seva deliciosa carn de vaca sigui derrotada. Nova Zelanda sospirarà quan les seves vendes de be siguin esquilades. I les recol·lectores oceàniques de Vietnam i Islàndia hauran de pescar noves vocacions. Les indústries perifèriques que depenguin de les vendes de carn, com el cuir, els productes làctics i la llana, també seran sacrificades. Els països exportadors de pells i cuirs com Pakistan i Kenya seran batuts, però Corea del Sud es beneficiarà de les seves vendes de “koskin” i altres pells sintètiques. Les grans plantacions de cultius per al bestiar (soja i blat de moro) de Brasil, EE.UU., Argentina i Xina poden ser reemplaçades per substituts de la llana com el sisal. Les nacions més petites que sobresurten en l'elaboració d'aliments prosperaran perquè exportaran carn in vitro en lloc d'importar tones de carn congelada. Poden buscar apuntalament econòmic als Països Baixos, Bèlgica, Dinamarca, França, i especialment a Japó, que actualment és un dels majors importadors de carn bovina del món.\n6. Cuina exòtica i afrodisíaca.\nLa carn in vitro es produirà a partir de qualsevol criatura, no només de les domesticades que s'aconseguien en granja. Sí, QUALSEVOL ANIMAL, fins i tot animals estranys com el lleopard de les neus, o els dragons de Komodo. Estarem disposats a tastar-los tots. Alguns investigadors creuen que també es podrà crear carn in vitro utilitzant l'ADN d'animals extingits – òbviament, les “dino-hamburgueses” seran servides a totes les festes d'aniversari infantils.\nEls éssers humans són animals, per la qual cosa cada hipster intentarà el canibalisme. Potser només haurem de menjar la gent que no ens agrada, com va predir l'autor Iain M. Banks al seu conte “L'Estat de l'Art”, amb els comensals degustant “estofat d’Idi Amin.” Però es pot imaginar els amants apassionats literalment menjant-se l’un a l’altre, conreant salsitxes dels seus teixits mixturats durant la nit en aparells de taula similars a les màquines de fer pa. I, per descomptat, els gourmets masturbatoris simplement engoliran la seva pròpia carn.\n7. Hortes Verticals.\nLa comoditat de comprar carns fresques in vitro procedents de la fàbrica del barri inspirarà la població urbana a demandar les verdures i fruites locals. Això s'aconseguirà amb l’“agricultura vertical” – construint gegantescs hivernacles urbans multinivell -que utilitza hidroponia i llums de cultiu interior per a crear, lliures d'error, lliures de brutícia, súper verdures i fruites (d'arbres nans) de creixement ràpid, delicioses per a acompanyar els plats de carn in vitro. Ja no arribarà menjar ranci de l'interior a través de grans transports contaminants. Cada habitant metropolità comprarà carns fresques i vegetals cruixents a poca distància. L'èxit de les hortes urbanes paralitzarà l'agricultura rural i reforçarà la urbanització.\n8. Fi de la vergonya.\nLa carn in vitro acabarà amb la culpa subliminal que senten les persones sensibles quan es trobin davant un menjar carnívor. Quaranta milions d'animals són sacrificats cada any només als Estats Units, un milió de pollastres per hora. S'esmenta això al final, tot i que és la màxima prioritat per als vegetarians, perquè aquests representen només l'1-2% de la població, encara que només de moment… La carn in vitro és un gran pas cap a l’“abolicionisme” – l'eliminació del patiment de tots els animals. Peter Singer, pare fundador d'Animal Liberation, recolza la carn in vitro. També tots els grups vegetarians europeus amb els quals ens hem posat en contacte: VEBU (Federació Vegetariana d'Alemanya), EVA (Ethical Vegetarian Alternative, de Bèlgica) i la Societat Vegetariana Holandesa. I PETA, esmentada anteriorment, ofereix 1.000.000 de dòlars a qualsevol que pugui comercialitzar un producte competitiu de carn in vitro per al 2012.\nLa meva predicció final és aquesta: la carn in vitro tindrà èxit primer a Europa, en part perquè són més “verds” però majorment perquè ja mengen “repugnants” delícies com cargols, anguila fumada, botifarra, formatge de cap de porc, i haggis (estómacs d'ovella farcits amb farina de civada).\nA EE. UU., la carn in vitro envairà inicialment el mercat del porc enllaunat i els hot dogs, aquestes misterioses i artificials formes, encara que segures i absolutament americanes, amb què habitualment són temptats els compradors de salivació.\nAutor: Hank Hyena.\nFight Climate Change with Soy Burgers, “In-Vitro Meat, Greenbang\nI’ll Have My Burger Petri-Dish Bred, with Extra Omega-3, Discover\n*Veganisme: Filosofia i estil de vida basat en el respecte envers els animals.\n**PETA: Persones per al Tractament Ètic dels Animals (People for the Ethical Treatment of Animals). Organització global a favor dels drets dels animals, amb base a EE. UU., sucursals a tot el món i dos milions de membres i simpatitzants.\n– L'original en anglès d'aquest article es pot trobar a www.hplusmagazine.com


Incapaços de portar la recerca a la pràctica - Setmanari l'Ebre\nIncapaços de portar la recerca a la pràctica\nDivendres, 26 de juliol de 2019 a les 09:30h\nEns queixem de vegades que la nostra economia té poc valor afegit, quan, en canvi, tenim singularitats, com la mediambiental, que poden fonamentar el progrés de sectors econòmics com el de la investigació ambiental i la recerca de solucions a problemes la resolució dels quals ens podria convertir en referents internacionals. Així hauria pogut ser amb la descontaminació de Flix, que finalment no va tenir o no ha tingut -encara s’ha de finalitzar- la repercussió positiva que se n’hauria pogut derivar en alguns aspectes. Pensem en la falta de sediments al Delta o els canvis en l’ecosistema fluvial i les seues conseqüències. Hi ha veus conservadores, fins i tot reaccionàries, que qüestionen els llocs de treball i les inversions fetes en estudis de recerca, amb l’argument que es convertixen en una necessitat en si mateixa per als que hi tenen vinculat el seu sou, sense aplicació pràctica.\nPerò, i si el problema és que no som capaços com a societat de fer viable esta aplicació pràctica, instal·lats sempre en la reticència i el negativisme? El projecte estrella de l’Idecé és un projecte mediambiental de gran abast, un projecte de recuperació de peixos migradors que en algun cas, com el de l’esturió, fa més de 50 anys que van desaparèixer del riu, i que compta amb l’aval de totes les administracions i no ha generat cap rebuig en si mateix que se sàpiga.\nA l’hora de la veritat, però, a l’hora d’articular la peça clau del projecte, que necessita garantir la connectivitat ecològica del riu perquè els peixos hi pugen per a reproduir-se, portem dos anys sense que l’Idecé haja pogut convèncer els regants, la hidroelèctrica de Xerta i ara també l’Ajuntament de Xerta, de les bondats d’una rampa per a peixos a l’Assut. Es podia parlar de minimitzar l’impacte patrimonial, però a hores d’ara s’hauria d’haver arribat a un acord, perquè seria imperdonable que, després d’anys de diners invertits (campanyes pedagògiques, estudis per a veure si el riu tenia prou zones aptes per a la reproducció de l’esturió o el trasllat d’esturions a la seu de l’IRTA en condicions d’excepció), l’Assut continués exercint d’obstacle insalvable per als peixos per les diferències salvables entre els actors afectats o pels interessos intocables (ni tan sols podríem dir amenaçats) dels de sempre: les elèctriques i els regants.


Aquest any s'han fet 62 trasplantaments de ronyó a les Balears\nLa consellera de Salut ha assegurat que s'han fet "en plena pandèmia i quan les comunitats autònomes n'han deixat de fer"\n1 min. Palma 17/11/2020 11:20\n651x366 Metges operant un pacient. Metges operant un pacient.\nAquest any s'han fet 62 trasplantaments de ronyó a les Illes Balears. Així ho ha comunicat la consellera de Salut i Consum, Patricia Gómez, en el ple del Parlament, segons ha informat l'agència Efe. Gómez ha assegurat que aquestes operacions han acabat "amb molt bons resultats" i que s'han fet "en plena pandèmia i quan les comunitats autònomes n'han deixat de fer".\nEn el torn de preguntes de control al Govern, la diputada de Gent per Formentera, Silvia Tur, ha demanat a Gómez si té previst reprendre el servei d'hemodiàlisi a Formentera per evitar que els tres pacients que s'hi sotmeten hagin de viatjar dues vegades per setmana a Eivissa. En aquest sentit, Gómez ha dit que estan estudiant com millorar l'atenció d'aquests tres pacients, però ha advertit que per posar-ho en marxa és necessari contractar un nefròleg i "no és fàcil".\nTur ha insistit que el servei es va muntar en el seu moment a Formentera per a un pacient, i ara n'hi ha tres, d'entre 60 i 85 anys. Ha recalcat que si ja es va disposar del servei pot recuperar-se, i ha demanat que s'inclogui en el pressupost del 2021 la contractació d'un especialista adscrit a l'Hospital de Formentera i de l'equipament necessari.


L'Institut Cervantes i el Grup de Ciutats Patrimoni renoven la seva aliança estratègica per a la promoció internacional de la cultura - Artxipèlag\nInici » Converses » Eivissa » L’Institut Cervantes i el Grup de Ciutats Patrimoni renoven la seva aliança estratègica per a la promoció internacional de la cultura\nL’Institut Cervantes i el Grup de Ciutats Patrimoni renoven la seva aliança estratègica per a la promoció internacional de la cultura\nGarcía Montero i Rodríguez Osuna acorden promocionar les 15 ciutats, que són “símbol del millor que el nostre país ha generat”\nREDACCIÓ EIVISSA, 12. 03. 2021. El director de l’Institut Cervantes, Luis García Montero, i el president del Grup de Ciutats Patrimoni de la Humanitat i alcalde de Mèrida, Antonio Rodríguez Osuna, van signar avui un acord de col·laboració per a la difusió de la cultura i del patrimoni històric espanyol i per a cooperar en la seva projecció turística internacional a través dels centres del Cervantes distribuïts per tot el món.\nTotes dues parts renoven així la cooperació que van establir en el primer conveni que van subscriure el 15 d’abril de 2015 a Alcalá de Henares (Madrid), que ha estat “molt fructífer, ja que hem unit sinergies per a promocionar els nostres dos grans actius, que són la llengua espanyola i el Patrimoni Mundial”, va declarar Antonio Rodríguez Osuna.\nEl text, signat aquest divendres en la seu de l’Institut Cervantes, preveu desenvolupar noves activitats i projectes culturals, tant a Espanya com en l’exterior –gràcies als centres de l’Institut–, per a donar a conèixer les 15 ciutats que es troben en la llista de Patrimoni Mundial de la UNESCO: Alcalá de Henares, Àvila, Baeza, Càceres, Còrdova, Conca, Eivissa, Mèrida, Salamanca, San Cristóbal de La Laguna, Santiago de Compostel·la, Segòvia, Tarragona, Toledo i Úbeda. A més, s’obre la porta al foment de la creació i la recerca artística.\nLuis García Montero va recordar que l’Institut Cervantes divulga pels cinc continents la cultura espanyola, amb especial recalcament en el seu patrimoni històric, a més de fomentar el turisme idiomàtic a Espanya. Tots aquests valors conflueixen de manera especial a les Ciutats Patrimoni, que són “símbol del millor que el nostre país ha generat en el camp de la cultura universal, i que ofereix generosament a la resta de món”.\nPer part seva, Rodríguez Osuna va dir que “l’Institut Cervantes és un aliat estratègic per a la promoció de les nostres 15 ciutats com a destins culturals de primer ordre, ja que moltes seus del Cervantes se situen en els principals mercats emissors de viatgers per als nostres destins. Els seus magnífics auditoris són el millor lloc per a presentar la nostra oferta turística, cultural i patrimonial als mitjans i professionals del sector”.\nEntre les diverses iniciatives culturals conjuntes que totes dues entitats han celebrat destaca, des de 2013, l’exposició itinerant Joies d’Espanya, que descobreix els llocs més significatius de les 15 ciutats del Grup. Aquesta mostra fotogràfica ha recorregut nombrosos centres de l’Institut Cervantes i pròximament es podrà veure a Frankfurt i Munic (Alemanya).


EC / List no.: 282-850-4\nCAS no.: 84434-51-5\nMol. formula: C40H24Cl4N14Na6O20S6\nThis substance is used in the following products: textile treatment products and dyes, leather treatment products, paper chemicals and dyes, inks and toners and polymers.\n4,11-Triphenodioxazinedisulfonic acid, 6,13-dichloro-3,10-bis[[2-[[4-chloro-6-[(2,4-disulfophenyl)amino]-1,3,5-triazin-2-yl]amino]ethyl]amino]-, sodium salt (1:6)\nHexasodium 6,13-dichloro-3,10-bis((2-((4-chloro-6-((2,4-disulphonatophen yl)amino)-1,3,5-triazin-2 -yl)amino)ethyl)amino)triphenodioxazine-4,11-disulphonate


5.4.15 Formats magnètics de dictat d’oficina / 5.4 Reproducció de cintes analògiques magnètiques / Capítol 5. Extracció de senyal de suports originals / Directrius per a la producció i preservació d'objectes d'àudio digital (TC04) / Preservació digital / Professionals / Inici - Biblioteca de Catalunya\nEts a: Inici / Professionals / Preservació digital / Directrius per a la producció i preservació d'objectes d'àudio digital (TC04) / Capítol 5. Extracció de senyal de suports originals / 5.4 Reproducció de cintes analògiques magnètiques / 5.4.15 Formats magnètics de dictat d’oficina\n5.4.15 Formats magnètics de dictat d’oficina\n5.4.15.1 En les dècades posteriors a la Segona Guerra Mundial va aparèixer una àmplia varietat de formats de dictat d’oficina amb suport magnètic. Les necessitats de l'oficina són diferents de les d'altres àmbits d'enregistrament d'àudio, i això es reflecteix en el seu disseny: les prioritats eren un pes i una mida reduïts, facilitat d'ús i velocitat variable, en general a costa de la qualitat d'àudio. Els sistemes magnètics de dictat poden dividir-se en formats basats en cinta i no basats en cinta.\n5.4.15.2 “Cinta”, en aquest context inclou diverses formes de fil magnètic (vegeu 5.4.14), bobina i casset. Alguns formats es poden reproduir amb equips estàndard (per exemple, els formats de casset no estàndard de vegades es poden reubicar i reproduir en una carcassa de casset estàndard), mentre que altres només es poden reproduir en les màquines originals especialitzades. Si existeixen ambdues opcions, caldrà prendre una decisió. La primera opció implica la utilització d’un equipament d'alta especificitat, relativament fàcil de mantenir, però que al mateix temps podria tenir problemes de compatibilitat respecte a amplada de la cinta, configuració del capçal, velocitat de reproducció, equalització, reducció de soroll, etc. La segona ofereix millor compatibilitat entre el format i la màquina reproductora, però molt probablement a costa d'especificacions inferiors i necessitats esotèriques de manteniment de l'equipament original del format específic. Els formats basats en cinta es poden subdividir entre els de velocitat lineal i els de velocitat no lineal. Els primers presenten menys problemes si es reprodueixen en aparells convencionals; els segons també es poden reproduir d'aquesta manera, però caldrà ajustar la velocitat (vegeu 5.4.9).\n5.4.15.3 Els formats no basats en cinta inclouen una desconcertant varietat de discs, cintes, rotlles i fulles, tots ells amb superfícies recobertes de material magnètic, enregistrats i reproduïts amb capçals teòricament similars als de les platines convencionals. Per tant, amb prou experiència, temps i diners podria ser possible construir aparells per reproduir alguns d'aquests formats, incorporant certs dels components més comuns d’un magnetòfon. En molts casos, però, la localització d'una màquina de reproducció original pot ser més factible, o pot ser possible contractar un especialista que pugui fer-ho.


Joan Ramon Noguer FOTOGRAFIA: L'Estany de Banyoles, aires de tardor\nL'Estany de Banyoles és el llac natural més gran de Catalunya.\nSituat a ponent del terme municipal de Banyoles, el 1992 fou declarat per la Generalitat de Catalunya com a zona integrada en el Pla d'Espais d'Interès Natural (PEIN). El 2003 va ser inclòs en la Llista Ramsar de Zones Humides d'Importàcia Internacional. Actualment se'n reclama la declaració de Parc Natural.\nDurant la realització dels Jocs Olímpics de Barcelona l'any 1992 s'hi celebrà la competició de rem.\nPublicat per Joan Ramon Noguer a 22:02\ndragan valentina 4 de novembre de 2010 a les 11:25\nAnònim 4 de novembre de 2010 a les 12:45\nthank for your visit on my blog, I discovered your photos that I find very beautiful !\nI like your landscapes, they are wonderful ! and your colors always sensational !\nI congratulate you for your good work and I'll will also you follow with pleasure ! :))\nCalin 5 de novembre de 2010 a les 8:21\nhi. very nice landscapes.\nFer 7 de novembre de 2010 a les 10:56\nBonitas fotos de paisajes, quedaron muy bien, saludos te seguiré.\nLinda 9 de novembre de 2010 a les 0:08\nLovely landscapes, amazing works of art!


Ja són 23. 23 persones m’han parat en una setmana per dir-me que els hi sabia greu. Que ens anaven a votar però que els hi va fer massa por la dreta. Jo els hi dic el que ja sabeu, que en aquestes eleccions ens jugàvem si giràvem cap a l’esquerra, o si ens instal·làvem en l’anar fent.La majoria de la ciutadania va votar exclusivament, i sense entrar en el matís, per barrar el pas a la dreta. I ara, els resultats han fet que sigui difícil que hi hagi un pol d’exigència d’esquerres, ecologista i catalanista.No tenim la força per corregir aquesta idea del xec de 400 euros i per reorientar-lo cap a una política de drets, ni per fer del mediambient una prioritat. tot sembla indicar que l’excel·lent resultat del PSC no servirà perquè hi hagi un compromís de desplegament de l’Estatut. Tant de bó podem evitar-ho, però sembla que en ZP s’estima més esperar a la sentència del Constitucional, contra el criteri que hem defensat sempre des de Catalunya, que la llei, l’Estatut, s’ha de complir, sense esperar la sentència del TC. I si ens volen, hauran de posar en l’agenda els avenços en matèria de drets i llibertats, des de la llei de l’avortament, al dret a una mort digna, o l’avenç cap a un Estat laic. Per això estan els nostres 180.000 vots, representats, per allò de la llei electoral, per tan sols un diputat.Per fer tot plegat, els propers 4 anys tirarem la forma de ser i d’estar que millor pugui representar, no només la veu d’ICV, sinó la representació de tota aquella gent d’esquerres, catalanista i ecologista que continua creient que cal canviar les coses. Però això, malgrat les lògiques especulacions, ho començarem a treballar a partir de dimarts.Per acabar els propers dies crec que desconnectaré. Fins dimarts vinent, a carregar piles i descansar, a una ciutat, a l’estranger, a consumir cultura i menjar bé.\nÀnims Joan!!!Has fet una feina molt bona,no tinguis cap dubte.Ara toca descansar per agafar forces.I recorda que sempre estem amb tu....Cuidat,petonets.\nDoncs sí Joan. A refer forces q ens espera una legislatura complicada. Per altra banda mira-hi la vessant positiva: la major proximitat del PSOE a la majoria absoluta y la práctica obligació aritmètica de pactar amb les dretes perifèriques ens lliga menys de mans a nosaltres. Podrem marcar un perfil propi, encara més exigent que en la darrera legislatura. I amb la conjuntura econòmica que se'ns aproxima, no sé si molaria massa haver-nos de fer corresponsables de les polítiques d'ajustament que vindran. Serà una bona ocasió per recuperar el carrer ... i els vots.\nBenvolgudíssim,Fa temps que ens coneixem, tant com fa que t'admiro. T'ho he dit en privat, però t'ho vull dir també, de manera pública, a través del teu bloc. Ets un dels motius pels quals vaig acceptar el repte d'entrar en política, i no me n'he penedit ni un sol dia. Has fet una feina extraordinària com a diputat, en unes circumstàncies imprevisibles fa quatre anys, i sorprenent tothom, tant per la teva capacitat de treball com per la teva eficàcia i capacitat d'influència. Has fet una campanya també extraordinària. I, tal i com hem comentat tantes vegades, no et mereixies aquests resultats. Ni tu ni ICV. Però ja està fet. No estem davant d'una derrota, sinó d'una lliçó. I les lliçons serveixen per aprendre i per sortir-ne més savis, i, per tant, més forts. Ara toca mirar endavant i seguir treballant per tal de construir un projecte plural (i per tant no excloent), però a la vegada dinàmic i motivador. Compta amb mi, i amb tanta gent que, com jo, segueix confiant en tu. Una forta abraçada.Raül Romeva\nJoan, Has fet una gran i llarga campanya. En política hi ha factors incontrolables i nosaltres hem patit, 4 anys més tard, aquests incontrolables (atemptat, vot útil, vot de la por). Hem d'aprendre i hem de saber llegir molt bé què ha passat. ICV no té cap mitjà de comunicació, ni opinadors, ni tertulians, ni cronistes, pocs intel.lectuals orgànics i els artistes han fet l'ullet a José Luis (ZP). Davant d'això és complicat competir en igualtat de condicions. Molts ànims i molta més ICV. Perquè si no estem cridats a ser com els EUA: dos partits que al capdavall són el mateix si fa no fa.Jaume\nHola Joan.Tan sols un breu apunt a la reflexió, si se'm permet.Crec que un dels motius de la davallada, els altres son compartits: vot útil, llei electoral, etc... és, penso, que no ens creiem això de sumar i per tant, no ho transmetem al conjunt de la societat.A la teva nota fas referència a ICV i als 180000 vots que representen. Però, són aquests vots només d'ICV? Crec que no, que d'altres també hi han contribuït i, des de la meva modesta percepció, aquest tarannà constant d'ICV d'entendre la suma com menjar-se l'altre fa que la gent del nostre voltant no s'identifiqui en un projecte comú i no ens voti.Hem de pensar que no tot el que es mou a l'esquerra del PSC i que se sent catalanista, ecologista i d'esquerres se sent plenament identificat amb el projecte d'ICV i precisament per això s'ha decidit sumar. Sumar vol dir 1+1, en igual i amb el respecte cap a l'altre. Penso que només així avançarem realment en un projecte aglutinador de l'esquerra catalanista, transformadora i ecologista de Catalunya.Jordi\nCrec que els resultats no estan al nivell de la campanya ni de la teva vàlua.Hem de seguir lluitant amb tu al capdavant. Ets l'exemple a seguir.Una abraçada molt forta des de Lleida\nHo reconec. El tema de l’aigua no és el meu fort. Dit això, la que està organitzant el conseller Baltasar amb el projecte del trasllat d’aigua del Segre, amb formes i maneres del tot impresentables, em preocupa de manera doble.El primer motiu de preocupació és que no em sembla massa adient de cara al que anomenem “nova cultura de l’aigua” que es proposin actuacions que reincideixen en el que, en ocasió del desviament de l’Ebre, eren motiu de queixa justificada per part de sectors amplis de la població, de les institucions, de la pagesia i de les plataformes ciutadanes. La sequera és evident, les solucions del tot complexes.Les evidències i les solucions requereixen molta capacitat de diàleg, de comunicació multidireccional i de relació constant amb els sectors que poden aportar les seves consideracions (des del món acadèmic i tècnic fins als àmbits diversos de la producció agrícola, passant per les entitats i grups que s’estan pronunciant aquests dies). Baltasar incomunica. Ho dic clarament, en matèria mediambiental i d’habitatge, enyoro Salvador Milà. En Milà molestava a tot l’establishment econòmic i fàctic (bon senyal) i Maragall, sensible a aquests prohoms, el va treure del govern. Baltasar incomunica. La seva fotografia amb l’empresari constructor Reyna, va ser una errada nefasta en la culminació d’una llei d’habitatge bastant positiva en la qual hi intervenien sectors amb més dret a la fotogènia política (sindicats, per exemple) que no pas aquest home de negocis. Amb l’aigua, que no és el meu fort, tornem-hi amb les males maneres. No ho dic jo. Ho diuen els companys i companyes d’ICV de Lleida amb veus més autoritzades (i enteses) que la meva, com ara el diputat infatigable i heroic Francesc Pané.La feina bruta del tripartit passarà factura electoral a ICV-EUIA (aquesta és la meva segona preocupació, segona i secundària). Que no pateixi Montilla, el PSC és una màquina electoral que es creix davant de les adversitats (mireu el tsunami de les legislatives, envoltat de crisis d’infrastructures). Que no pateixi ERC. Prou en tenen, aquests darrers, amb resoldre la seva divisió amb un salt mortal sense compromisos en direcció al 2014, l’any de la proclamació de la república independent de Catalunya.Avui no tocaré l’altra pota del pastís de govern d’ICV-EUIA, doncs, com em passa amb l’aigua, de policíes, lladres i serenos, no en soc expert (ni ganes).La preocupació preferent, però, és que la cultura de l’aigua ha de ser part primordial d'una visió diferent de les coses en matèria ambiental i, perquè no, cultural i civilitzatòria. Les cultures de resposta a les situacions complexes necessiten concurrència de sectors i cap marge a la improvisació. Per parlar d’aigua, s’han d’escoltar les opinions dels tècnics, dels experts, dels acadèmics, dels ambientalistes, dels pagesos, dels consumidors i de les institucions del territori. De passada, els que no entenem de que va de tot plegat, acabarem tenint una mica més de cultura. De cultura de l’aigua.Aquestes dues preocupacions, per ordre, em suggereixen que no és feina dels militants d’ICV haver de fer o haver de defensar la feina mal feta del conseller de torn. Tenim agendes socials molt properes per atendre. Ho fem de manera altruïsta.


Roland N. Stromberg (1916-2004) era un historiador nord-americà a qui, com al recentment desaparegut Eric Hobsbawm, li agradava el jazz. Va ensenyar a les universitats de Maryland (1947-1966), Southern...\nHi ha qui confon la radicalitat amb l'estridència. No és més sobiranista qui més crida sinó qui aconsegueix arrossegar més gent cap al projecte independentista. El catalanisme, que com sempre he...


Olga Xirinacs: NATURA DOLÇA\nÉs curiós com algunes olors o sabors ens porten de cop i volta a la infantessa. Demà faré una coca pels meus, me n'has fet venir ganes de cuinar amb mans amoroses.\n24 de novembre de 2011, a les 23:54\nUI, quina gana m'ha vingut. Avui gairebé tot s'ha comercialitzat encara que de tant en tant ens entestem en fer les coses 'a casa'. Recordo també la meravella dels flams grossos, en la seva flamera d'alumini, que tremolaven en abocar-se i que es repartien a trossets. I allò de cremar la crema, un misteri...\nTambé recordo com s'intentava a ciutat estalviar ous, que eren una menja cara i no com ara.\n25 de novembre de 2011, a les 7:55\nAbans es deia:\ni als disgustos gots de vi.\nEl cert és que els disgustos ho són menys si es menja alguna cosa dolça.\n25 de novembre de 2011, a les 8:28\nAquelles mans que t'amorosien els durs hiverns reviuen a casa nostra i transmeten als petits el plaer d'endolcir la vida. L'evolució fa que ara ens arribin receptes d'arreu del món a la porta de casa, que incorporem a les nostres i ens enriqueixen encara més. La marmoteta acaba de descobrir els muffins de poma i canyella que prepara ella soleta i ens els mengem a la vora d'un bon foc d'alzina.\n25 de novembre de 2011, a les 9:18\nLa cuina dels esdeveniments, en tots els sentits i amb tots els sentits. Fantàstiques ampolles d'anís glaçat com a felicitat plena de la infància. Gràcies\n25 de novembre de 2011, a les 9:47\nSi,si, es cert, molt bonic.Entranyable. Però fotia un fred de cal deu ,i la mare amb el ventall d'espart procurava que el fum no envais tota la casa,vinga a ventar i a ventar .Mentrastant el avi intentava escoltar radio pirenaica a cau d'orella procurant que els xiulets de interferències no l'ensordissin.\n25 de novembre de 2011, a les 10:22\nAny 1955, posem per cas. Havent nascut el 1951, en el 55 feia 4 anys. Gran regal d'aquell dia: un flam gran -com el que evoca la Júlia- fet per la mare, és clar, que es tallava a trossets, com un pastís. I com a gran cosa, envoltat de cireres confitades. I això era tot el regal que rebia aquell dia, ja veieu, però que dolç!\n25 de novembre de 2011, a les 11:38\nNo m'agrada el dolç, però la canyella de la safata de crema sempre era per a mi. M'hi has fet pensar, gràcies, he passat una bona estona recordant aromes.\n25 de novembre de 2011, a les 12:06\nOlga, has passat dels castanyots a les dolceses i això m'agrada molt més, jo no sé que faria amb aquests ingredients, però segur que unes menges exquisides que ens fessin oblidar alguna que altra amargor...\nTambé recordo olors de temps passats,\namb força misèria però molt d'amor!\nEl braç de gitano que cada any feia la mare per la Puríssima, segurament estalviant d'aquí i d'allà...\n26 de novembre de 2011, a les 19:27\nNo sé que dir per ser original de un text tan evocador, tan de mestra que em sembla sentir la flaire de l'anís...\nMolt sovint coincideixo amb Clídice. Deu ser perquè som de la mateixa edat. No ho sé. Aquest cop no del tot: M'agrada molt la canyella i no reutjo completament els dolços, només allò que és mooolt dolç. Deu ser perquè avui hi tiren sucre a gairebé tot. Per això, la xocolata del 90%!\nUna altra conclusió del text: eren temps molt durs molt, i la mare encara amb quatre ingredients podia endolçar la vida. Era questió de posar-s'hi!\n1 de desembre de 2011, a les 10:56


Rosa M. Sánchez: “El temari de les assignatures resulta útil i interessant per a enfrontar els problemes del dia a dia que sorgeixen quan es treballa en aquest sector”\nFormació en tècniques per a animació, VFX, desenvolupament de videojocs, aplicacions mòbils, etc\nFormació basada en projectes i accés a intal·lacions punteres\nAlta formació pràctica amb estades a cadenes de televisió, estudis d'animació, etc\nAltres graus de l'ETSE-UV\nGrups de docència en anglés i convenis de mobilitat amb universitats de tota Europa\nInici > Rosa M. Sánchez: “El temari de les assignatures resulta útil i interessant per a enfrontar els problemes del dia a dia que sorgeixen quan es treballa en aquest sector”\nRosa Sánchez | 21 de de juny de 2019\nRosa M. Sánchez és antiga estudiant del grau d’Enginyeria Multimèdia de l’ETSE-UV. Ara realitza un doctorat en Tecnologies de la Informació i de les Comunicacions relacionat amb la computació gràfica i d’altes prestacions. “Durant el grau en Enginyeria Multimèdia ens van donar una visió generalista dels diferents problemes als que ens podíem enfrontar dins del camp de la informàtica i el sector multimèdia i audiovisual”, opina.\n“El temari de moltes de les assignatures resulta útil i interessant de cara a enfrontar-se als problemes del dia a dia que sorgeixen quan es treballa en aquest sector. Sens dubte aquesta és la part que considere més positiva del grau. A més, les diferents activitats i treballs que es realitzen en les diferents assignatures, t'ajuden a configurar un ampli portfoli amb el qual demostrar el teu treball, obrint-te així la porta a diferents opcions laborals”, acaba Rosa.


Orange Motel Jeonju-si Corea del Sud - Ofertes d'hotels amb els MILLORS DESCOMPTES EN LÍNIA\nDescompte a Orange Motel\n155-8 Uadong 2(i)-ga,, Nosong-dong, Jeonju-si, Corea del Sud - Veure al mapa\nTé alguna pregunta per a Orange Motel?\nMés informació sobre Orange Motel\nDissenyat tant per oci com per negoci, Orange Motel està situat idealment a Nosong-dong; una de les localitzacions més populars de la ciutat. Des d'aquí, els viatgers poden gaudir d'un fàcil accés a tot el que aquesta viva ciutat ofereix. Amb la seva bona localització, l'hotel ofereix fàcil accès a les destinacions obligades de la ciutat.\nLes instal.lacions i els serveis que proveeix Orange Motel asseguren una estada plaentera als seus clients. Wi-Fi gratuït en totes les habitacions, Zones públiques amb Wi-Fi, aparcament de cotxes, conserge, ascensor són només algunes de les comoditats que fan que Orange Motel sigui diferent dels altres hotels de la ciutat.\nLes instal.lacions de l'hotel han estat seleccionades amb cura per tal de satisfer el més alt grau de comfort i conveniència, amb televisió de pantalla plana, aire condicionat, aparell de televisió, articles de tocador, plat de dutxa a cada habitació. A més, l'oci que l'hotel ofereix assegurarà que tengui molt a fer durant el dia. Orange Motel és la vostra destinació si buscau allotjament de qualitat a Jeonju-si.\nJohnica, Estats Units


Wikiloc | Ruta 121004 MONTSANT. Del Pla de la Bassa als Ventadors i tornada pel Grau de Sant Antoni.\nErmita st Antoni, cadolles fondes, aiguabarreig, engolidor, ventadors, grau del llop i ermita st Antoni (Senderisme)\nEl Congost de Fraguerau (Senderisme)\nUlldemolins-Cova Argamassa-Cova Fumada-L'Engolidor-Ermita de Sant Bartomeu (Senderisme)\nMontsant. Els Ventadors (Senderisme)\nVista 32284 vegades, descarregada 927 vegades\nTARRACO RUNNER 17/03/2020\nAhir varem fer la ruta i ens va encantar, uns paisatges preciosos i el dia assolellat també va acompanyar !!! Moltes gràcies per compartir-la i penjar-la!!!!


Tirant al cap: de maig 2013\nLlibres de farciment\nRaquel Blanco està publicant una interessant sèrie d'entrevistes-reportatge a Jot Down sota el títol "Editar en tiempos revueltos". Aquesta última setmana s'ha centrat en Donatella Ianuzzi, italiana resident a Madrid que capitaneja l'editorial independent Gallo Nero, on hi tenen cabuda des de Thompson o Vian a London o Scott Fitzgerald, entre molts altres.\nRecomane l'entrevista íntegra, en la qual l'editora repassa (sense lamentar-se'n) les dificultats (però també les virtuts, els avantatges) d'un segell petit que publica un màxim de 10 títols anuals. Els que la pròpia autora pot abastar i recomanar amb convicció.\nDonatella apunta amb molt d'encert un dels mals més profunds de la indústria editorial: les edicions de "llibres de farciment" (terme apuntat per Rubén Hernández, d'Errata Naturae). Es tracta d'aquelles obres que s'editen només per fer caixa i contrarrestar la facturació negativa que provoquen les devolucions de títols a la distribuïdora, un recurs que els llibreters es veuen impel·lits a realitzar amb més assiduïtat en un context de crisi com l'actual que en èpoques precedents (tot i que és, des de fa molt, un dels mals endèmics del sector). Hi ha fórmules per evitar o reduir aquest efecte (distribució en ferm, impressió sota demanda, venda per subscripció, format digital...), i per ací aniran (van ja) una part de les solucions de futur d'aquesta indústria en (r)evolució.\nAlgunes de les afirmacions de Donatella que conviden a la reflexió:\n"En edición se puede hacer bien cualquier cosa. Quiero decir que no hay que confundir un buen libro con un libro bien editado, son dos cosas distintas. Lo ideal es que se den a la vez, pero los malos libros ¡también se pueden editar bien!"\n"Lo importante en la vida no es que todo te salga perfecto sino aspirar a la perfección. Lo que cuenta es la intención. No dejar de intentarlo."\n"Cuando sales a promocionar un libro no hay alguien que se quede en la oficina, a tu vuelta lo tienes todo ahí, pendiente, esperándote. Lo que sí he aprendido es a relajarme: si un libro no está, no se saca, y no se acaba el mundo. Control, relax, no pasa nada."\n"Soy consciente de que lo que hago en Gallo Nero no son libros que vayan a vender mucho. Es una editorial de quinientos o seiscientos lectores; lectores que buscan una literatura más transversal, que no buscan lo evidente; es algo más subterráneo."\nPerò ja us dic: l'entrevista tota paga molt la pena.\nEtiquetes: Distribució, Editorials, Frases editors, Ofici d'editar\nLes primeres CLIJ a un click\nPrimer número de la revista CLIJ, desembre de 1988.\nLa revista CLIJ (Cuadernos de Literatura Infantil y Juvenil) va nàixer en desembre de 1988 amb un titular provocador: "¿Leer para qué?". I, des d'aleshores, la publicació que dirigeix Victòria Fernández amb una tenacitat digna dels elogis més elevats, no ha parat de fer-nos reflexionar sobre l'estat i l'evolució de la literatura infantil i juvenil a l'Estat espanyol.\nAl seu primer editorial, Victòria Fernández destacava el bon moment que vivia (ja l'any 88!) la LIJ. Però alertava sobre l'excés d'eufòria al sector. Especialment per la falta de normalització (el reconeixement que li pertoca en l'àmbit no només educatiu, sinó també literari i cultural) i pel poc espai de difusió de què disposava en els mitjans de comunicació. Potser hem avançat en aquests dos àmbits durant els últims 25 anys, però encara hem de progressar molt més. Per fer visible la LIJ ens calen, entre altres instruments, crítica especialitzada, regular i seriosa, com la que practiquen a CLIJ (i també a Faristol a casa nostra, no ens n'oblidem!).\nNúmero 253 de la revista CLIJ, dels mesos de maig-juny de 2013.\nLa Biblioteca Virtual Miguel de Cervantes ofereix, de manera oberta i gratuïta, els continguts dels primers números (ara mateix 171, fins maig de 2004). Una iniciativa fantàstica, amb una quantitat d'informació extraordinàriament valuosa per a tots aquells apassionats per la LIJ, que per sort en som cada dia més.\nPodeu consultar l'hemeroteca en aquest enllaç.\nEtiquetes: Comunicació, LIJ\nAquest dissabte publicàvem a la secció "El llibre de la setmana" de Levante-EMV una recomanació de la novel·la de Núria Cadenes El banquer:\nÉs poc habitual trobar una obra narrativa tan desbordant de geni com El banquer. L’autora, Núria Cadenes, admet en les entrevistes promocionals que va quedar seduïda per la figura de Joan March arran d’un reportatge per al setmanari El Temps. Va escorcollar en la trajectòria de qui anomenaven “el banquer de Franco” i va saber detectar-hi (i aquesta és una de les grans troballes de la novel·la) la matèria primera per bastir un personatge literari atemporal i universalitzable.\nAmb March com a model inspirador (a la novel·la es transfigura en Miquel Lluc), Cadenes ens ofereix una novel·la de gran intensitat estructurada en capítols breus. D’aquesta manera, el lector segueix el fil argumental a partir d’escenes punyents que l’ajuden a resseguir el reguerol de víctimes que l’ambició infinita del protagonista deixa en el camí.\n“Tothom té un preu. I qui no el té és que no el val.” Contrabandista, pirata, espia, empresari sense escrúpols i finalment banquer, Miquel Lluc treballa entre tenebres perquè és la foscor mateixa. En aquests temps de crisi financera, El banquer ens ajuda a posar cara i ulls i veu als poderosos que mouen els fils del nostre present. I ens exposa sense embuts la misèria moral que guia les seues accions.\nNo us la perdeu! I com a petit tast, un parell de frases d'entre les nombroses que hi he subratllat durant la lectura:\n"El temps l'ajudarà a prendre les venjances oportunes, però de moment no acaba de saber què fer-ne, de la seva desolació."\n"Si tots els banyuts es curessin l'ofensa amb sang, mitja humanitat jauria estesa als carrers."\nEtiquetes: Articles, Edicions1984, Lectures, Levante-EMV, NúriaCadenes\nL'edició comarcal de la Ribera de Levante-EMV compleix 25 anys, i avui ho celebra amb l'especial "25 años en tu vida". Ha estat per a mi un plaer fer-hi una petita aportació (reivindicativa, ja que estàvem...) en aquest suplement coordinat pel periodista Carles Senso. L'article publicat és aquest:\nEl valencià és futur!\nEls riberencs hem crescut amb Levante-EMV a les mans, per informar-nos i per formar-nos opinió. I hem aprés a encetar-ne la lectura diària per la secció comarcal, perquè en aquest món global, el que ens interessa en primera instància continua sent tot allò que ocorre a la vora de casa, als nostres carrers i als nostres barris. Així, hem pres consciència, entre d’altres, de l’enorme riquesa cultural que bull a banda i banda del riu Xúquer, i del talent dels nostres millors escriptors, pintors, músics, actors... Una funció de cohesió i de difusió enormement valuosa que hem d’agrair a aquest diari.\nSense periodisme no hi ha democràcia ni llibertat, i sense mitjans en els quals els periodistes puguen desenvolupar la seua funció amb professionalitat, el nostre futur serà (encara) molt més negre. Per això és un goig comprovar que, malgrat les penúries que afecten en l’actualitat pràcticament tots els mitjans de comunicació (privats i públics), l’edició de la Ribera de Levante-EMV celebra un quart de segle batallant als quioscos. I desitgem que en siguen molts, molts més!\nNo em resistiré, però, a fer una petició de millora en aquest 25é aniversari. Fa temps que Levante-EMV publica la pàgina “Panorama”, una de les poques que (encara hui!) es poden llegir en valencià a la premsa valenciana. Aquest moment d’incerteses i de canvis pot ser el més adequat perquè l’empresa editora faça un nou pas endavant i que, a l’igual que va ser capdavantera en la informació de proximitat al nostre país, realitze una aposta molt més àmplia per la informació en valencià. I la secció comarcal íntegrament en la nostra llengua pot ser una bona opció per començar. Seria una contribució decisiva a la deficient normalització del valencià en el panorama comunicatiu. I una manera extraordinària d’ampliar horitzons per als pròxims 25 anys. Perquè, com bé sabem, el valencià és futur!\nEtiquetes: Articles, Comunicació, Levante-EMV, Llengua\nUn vídeo-resum molt didàctic sobre l'evolució de la tipografia, una eina poderosa per expressar paraules i idees visualment. Us el recomane\nPolítica (i) editorial\nSom, els editors valencians, massa "políticament correctes"? Ens fa por editar sobre el present? Dijous plantejàvem al Quadern d'El País aquestes i altres qüestions al voltant de l'escassa "literatura" que han generat els nostres polítics. Podeu llegir l'article "Política (i) editorial" en aquest enllaç.\nEtiquetes: Articles, Editorials, El País, Política\nL'èxit de Goodreads en xifres\nA la web Actualidad editorial veiem aquesta infografia sobre Goodreads en xifres. Certament impressionants. I és que els lectors, prosumidors, són cada vegada més curiosos i inquiets, amb ganes de participar del fet literari, de crear comunitats, xarxes, nexos d'unió per compartir gustos i aficions.\nAlgun dia arribarà algun inversor amb diners (i, per tant, estranger) i veurà les potencialitats de Què Llegeixes? per esdevenir el nostre Goodreads...\nEtiquetes: Foment lectura, màrqueting


Dones i presidentes - General - Federació Catalana de Voleibol\nDones i presidentes\nMarta Pajares, presidenta de l’Associació Espanyola de Veterans de Tenis Taula, i Maribel Zamora, presidenta de la Federació Catalana de Voleibol, poden ser les properes presidentes de Federacions Espanyoles, sumant-se així a la curta llista de dones que ocupen un càrrec d’alta direcció en el món de l’esport. Pajares i Zamora han acceptat el repte de presentar-se com a candidates i demostrar que els càrrecs no van sempre amb ‘traje i corbata’.\nMarta Pajares, exjugadora de la selecció espanyola de tenis taula, és la presidenta de l’Associació Espanyola de Veterans de Tenis Taula des del 2011. El mes de maig del 2019 va presentar la seva candidatura a presidenta de la RFETM amb la voluntat de donar un gir a l’actual gestió de la federació. Maribel Zamora, exjugadora, entrenadora i àrbitre de voleibol és actualment presidenta de la Federació Catalana de Voleibol, entre d’altres càrrecs. Zamora encapçala la candidatura d’Ahora Vóley que han tirat endavant 11 federacions territorials amb la voluntat de posar fi a 20 anys de mandat a la RFEVB.\nLes dues candidates, es van trobar fa uns dies a Madrid per posar en comú els reptes i els objectius que tenen per davant, així com les dificultats que estan trobant per enfrontar-se a un poder ancorat en el passat i immobilista. Les presidentes aposten per un canvi en el model de gestió a les respectives federacions espanyoles i porten en els seus programes objectius similars com la reorganització interna, una major coordinació amb les federacions territorials, una aposta clara per la professionalització i una actualització de la comunicació i la digitalització dels processos. Uns canvis amb vistes a la modernització de tots els processos i amb plans específics per fomentar el paper de la dona en els diferents estaments.\nActualment, només 3 dones, de les 66 federacions espanyoles existents. ocupen el càrrec de presidenta. Elles són Julia Casanueva de la Federació Espanyola de Vela; Asunción Rosario, de la Federació Espanyola de Rem; i Isabel García de la Federació Espanyola de Salvament i Socorrisme. L’arribada de Marta Pajares i Maribel Zamora, pot ser un impulsor més a la normalització i visualització de la dona en el paper de la direcció esportiva.


Clos de Noi Selecció Pedres 2007 | 750 ml.\nPrimary Grape: Carignan | All Grapes: Samsó\nST89 Stephen Tanzer’s International Wine Cellar Sep/Oct 2009\n"Opaque violet. Pungent aromas of cherry, cassis, graphite and tobacco, lifted by a hint of dried flowers. Richer on the palate, offering sweet cherry and plum flavors and youthfully taut grip. Sweet but tightly wound, with strong finishing minerality and very good peppery persistence." (89 pts.)\nFriend & Farmer Red Wine 2020 / 750 ml.