Vicenç Pagès Jordà :: Noms propis - Salvador Espriu\nLa narrativa de Salvador Espriu (seguida de trenta-tres consideracions)\nUn migdia de tardor vaig tornar a casa amb la primera edició del recull de narracions de Salvador Espriu, Ariadna al laberint grotesc, publicat l’any 1935. No recordo on el vaig comprar, però no devia ser gaire car. Tan bon punt vaig arribar, hi vaig escriure la data al marge superior dret de la primera pàgina: 2 de novembre de 1986.\nAvui tinc damunt la taula aquell exemplar, publicat fa gairebé vuitanta anys. Forma part de la col·lecció de Quaderns Literaris que editava Josep Janés amb l’adreça de la llibreria Catalònia de la Ronda de Sant Pere, la mateixa llibreria que ha tancat a començaments d’any. A l’inici del llibre es pot llegir una breu biografia de Salvador Espriu, de la qual encara recordo que em van impressionar dues dades. La primera, que aquell era el sisè llibre que Espriu publicava, tot i que tan sols tenia vint-i-dos anys -els mateixos que jo quan el vaig comprar. La segona, que tots sis llibres eren de narrativa. Aquell 1986, un any després que Espriu hagués mort, jo el considerava sobretot com un poeta, i en segon terme com un dramaturg: ningú no m’havia explicat mai que abans de la guerra havia estat un prosista tan regular, tan precoç, tan prometedor. Vint-i-cinc anys després, agraeixo l’oportunitat de parlar de l’Espriu narrador, d’aquella faceta que a mi em van escamotejar i que em temo que avui encara no és tan coneguda com caldria.\nNo parlo com a especialista en Salvador Espriu, sinó com una persona interessada en la narrativa, la mateixa persona que l’any 1986 va quedar enlluernada davant els contes d’aquell jove agosarat i irreverent a qui em costava vincular amb el poeta cívic de cara de pòquer dels anys setanta i vuitanta, la gran vaca sagrada de l’època, l’escriptor que havia viscut per salvar els mots del país tot i el seu altre somni, certament contradictori, d’allunyar-se’n nord enllà.\nFins aquest any 2013, en què es compleixen els cent anys del seu naixement, havia llegit l’obra d’Espriu d’una manera capriciosa, amb llacunes, i també amb racons més visitats que altres, segons els gustos i també segons l’atzar. Per preparar aquesta conferència, però, he llegit tota la seva obra narrativa, no sempre fàcil de localitzar. Ha estat una experiència feliç, que miraré de relatar a continuació, mirant d’assumir la posició, tan humil i tan exigent, del lector. Més enllà d’investigacions biogràfiques, de contextualitzacions històriques, de la comparació de les variants successives, més enllà de consideracions hermenèutiques, simbòliques, cabalístiques, ideològiques, polítiques i psicoanalítiques, ja puc avançar la meva opinió, subjectiva però ferma: l’obra narrativa de Salvador Espriu es manté vigent avui dia des del punt de vista d’un lector que busqui la felicitat, i no necessàriament la facilitat.\nTres quarts parts d’aquest text consistiran en la presentació cronològica dels seus llibres de narrativa. En la part final, més curta, hi apareixeran trenta-tres consideracions, algunes molt personals i fins i tot discutibles, que m’ha suggerit la lectura dels seus llibres. Però abans hem de recordar els llibres que va publicar.\nEl 1929, quan només té quinze anys, Salvador Espriu publica Israel, subtitulat Bocetos, un llibre de gairebé cent pàgines format per nou recreacions de fets que apareixen a la Bíblia, vuit de les quals són extretes de l’Antic Testament. Són peces breus i independents, d’estil cinematogràfic, situades a mig camí entre la solemnitat religiosa i la recerca d’una prosa pròpia, que sovint mereix l’adjectiu de “poètica”. Com a exemple d’aquell estil inicial, pot ser útil recordar el primer paràgraf: “Entre los pueblos de la antigüedad, frente al encanto inmarcesible del pensamiento griego, frente al imperio universal de la nación romana, y a la misteriosa vaguedad del Oriente legendario, aparece uno iluminado por una luz singular e inextinguible: Israel.”\nMés d’un aspecte d’aquest llibre, que només serà reeditat de manera pòstuma, xoca amb la imatge posterior que projectarà Espriu. En primer lloc, perquè està escrit en castellà (la seva llengua d’educació, juntament amb l’alemany, fins que va arribar a la universitat). En segon lloc, perquè no s’hi detecten traces de l’estil irònic que el caracteritzaria anys a venir. En tercer lloc, perquè va triar un tema tan aspre i despersonalitzat, tan absent de les preocupacions que solem vincular amb els adolescents de totes les èpoques. Però potser el que sorprèn més d’Israel és la pulcritud de l’estil, la seguretat de la vocació, el manteniment d’una mateixa veu al llarg de tot el llibre.\nD’Israel, el pare de l’autor en va fer imprimir una edició no venal de cent exemplars. En canvi el segon llibre, El doctor Rip, va merèixer un altre tracte, ja que el va publicar la llibreria Catalònia amb un pròleg de Carles Soldevila. Espriu, que el va escriure amb setze anys, tria un tema no precisament lleuger: el monòleg d’un metge de seixanta-cinc anys que s’autodiagnostica un càncer terminal i decideix aplicar-se l’eutanàsia . Malgrat que se subtitula Novel·la, resulta més precís anomenar-la novel·la curta, ja que té amb prou feines cent pàgines. El 1978, l’autor revisaria –i escurçaria- la versió de 1931 i la subtitularia Potser només un relat.\nEl doctor Rip és un text lúcid, és a dir, amarg. Conté divagacions ideològiques, lingüístiques i sobretot personals: “No m’estimo gaire, no estimo gens, tampoc no odio. Amatent i fred, he de trampejar per no estimbar-me, però no m’enganyo”. El narrador evoca la seva infantesa i constata les reaccions que desperta la malaltia al si de la família: “No s’han consternat, perquè no m’estimen. Per sort, no ens estimem”. Pel doctor Rip, la vida és un miratge, una comèdia buida que cal afrontar sense il·lusions ni escarafalls. En aquest sentit, és un personatge oposat a l’Ivan Ílitx de Tolstoi, que descobreix en el llit de mort que la seva vida ha estat un error. Tot i que el doctor Rip és massa hiperconscient per decebre’s, l’evocació dels anys d’infantesa resulta vívida i sentida –però no pas sentimentaloide. Encara que el tema sigui terrible, la manera de tractar-lo és equilibrada i distant. El sentiment que predomina a El doctor Rip és una tristesa serena.\nL’any següent, el 1932, Espriu va publicar Laia, també a Catalònia, l’únic dels seus llibres que podem considerar estrictament una novel·la, ja que s’acosta a les dues-centes pàgines. Subtitulada Retaule de siluetes d’arran la mar, està format per vint-i-tres capítols que donen compte de la vida de la protagonista en un poble no gaire diferent del que evocava el doctor Rip –un poble que a vegades sembla el protagonista del llibre. Malgrat que l’ambientació sembla costumista, el desenvolupament recorda més aviat una tragèdia grega. Quan és un infant, Laia comanda amb ferotgia una colla de nens. De tant en tant, però, pateix uns atacs aproximadament epilèptics en què queda immòbil, indefensa, i és escarnida i fins colpejada pels seus subordinats. El pare absent i la mare alcohòlica no l’ajuden ni poc ni gaire. Com en El doctor Rip, es mante la tensió entre la truculència del tema i l’elegància del tractament.\nEls anys se succeeixen i Laia es converteix en una noia atractiva. Es casa amb un mariner sense caràcter, té un nen paralític, es procura un amant que no tarda a morir: desgràcies. A mesura que girem pàgines, la mort va prenent protagonisme, sobretot quan la pesta delma el poble. En el moment en què moren uns cosins que s’estimaven i no s’ho havien dit mai, el narrador, despietat, apunta: “Es podien entretenir en el bescanvi dels cucs”.\nA diferència del que ocorria amb El doctor Rip, que se centrava en el personatge principal, a Laia altres figures van guanyant terreny, en particular el cercle de Teresa, una dona benestant que ha deixat enrere la joventut. Coneguda com “la Fragata”, Teresa recorda amb nostàlgia l’amor perdut i rep cada setmana el mateix pretendent rebutjat: tots dos han viscut una vida grisa que va ser interrompuda dècades enrere pels sobresalts de l’amor truncat. Ella enyora el que va ser, ell viu com pot el seu destí decebedor. No són els únics personatges de Laia incapaços de viure en plenitud. Com diu un pescador: “La vida tenia aquestes coses. Ens volem enganyar pensant que som els amos d’ella, que som lliures. Sí, com el peix dintre les malles”.\nA Laia, el tractament de la religió no és tan respectuós com a Israel. Fixem-nos en el fragment on es descriuen les estàtues de sants de l’església, que a la vegada ens servirà per adonar-nos de la maduresa estilística de l’autor, el qual va publicar aquest llibre als divuit anys: “Movien el cap amb lentitud i es miraven els uns als altres, plens de tedi, i dissimulaven un badall d’una elegant fatiga. Somreien i s’ensopien a les fornícules en penombra, enfastidits per una música que no entenien. Els presidia l’apòstol sant Pau, un sant Pau cortès, tolerant i savi com un cardenal d’Itàlia, un sant Pau no caigut al camí de Damasc. Portava la barba molt ben arrissada i agafava l’espasa sense gaire cura. No era l’espasa de les epístoles, brandant de fe i d’amor per un Déu justicier, sinó una arma de duels de cantonades, una eina de picardies”.\nDos anys més tard, el 1934, arriba Aspectes, el primer recull de contes d’Espriu, publicat per Catalònia en un volum de gairebé dues-centes pàgines. Cadascun dels dotze contes que el componen, d’una mida semblant, s’obre amb una citació literària. Nou contes estan formats per una successió d’escenes numerades, fet que els dota d’un ritme àgil, seqüencial. Abunden els diàlegs breus i precisos i les descripcions desapassionadament sintètiques. Fixem-nos com se’ns presenta el malalt d’El del llit número setanta-cinc: “Si casaves ‘jove’ amb ‘desferra’ i gosaves després associar un concepte lleig amb una lletja paraula (podria servir, per exemple, ‘befa’) a aquella pelleringa faltada d’ossos, potser tombaries el cap amb repugnància, tal com ho feia el sofert i sensible vianant que la topava”.\nEls dos contes més memorables del recull, que al meu parer són també els millors que va escriure Salvador Espriu, són els següents. En primer lloc, Neguit, que barreja la llegenda maragalliana sobre la formació de l’Empordà amb mites grecs com els d’Ulisses i Nausica. En segon lloc, Tarda a muntanya, que tracta els temes de la natura enganyosa i de la vellesa desitjada.\nEn més de la meitat dels contes, la mort hi té un cert protagonisme, repartit entre malalties i assassinats. Vist en perspectiva, a cada llibre d’Espriu, la mort es torna menys tràgica: si a Israel era èpica i a El doctor Rip i Laia era assumida sense escarafalls; amb Aspectes entra decididament en el terreny de l’humor negre. Al final de cada conte, s’exhibeix algun recurs de desdramatització, que opera sobretot a partir del canvi de perspectiva. El més usual consisteix a desemmascarar el narrador: s’esmenten “uns prims, minuciosos, implacables dits” del gran titellaire, o es mostra el “ventríloc” allunyant-se “rere l’escenari, a la recerca d’altres històries”. En altres casos, es posa en dubte la fidelitat de la narració o s’hi encabeix la sentència d’algun personatge escèptic: “En aquest món tot és insignificant o tot s’adoba”. És en aquest recull on apareix el cor de personatges que expliquen, comenten o jutgen les narracions, i que s’aniran convertint en familiars als lectors d’Espriu.\nA Aspectes s’accentuen alguns trets que havíem trobat en els llibres anteriors, com ara les referències metalingüístiques (el narrador dubta si porcellana s’escriu amb ela geminada) i metaliteràries (la filla del rei de Neguit s’adreça al protagonista amb les paraules que Carles Riba posa en boca de Nausica). L’estil és sintètic, el vocabulari s’enriqueix encara més, creix la distància amb què el narrador contempla els seus personatges. Llegir en ordre cronològic les narracions d’Espriu equival a veure com el seu estil es va desplegant davant els nostres ulls.\nL’any següent, el 1935, publica a Les Edicions d’Ara un volum d’una seixantena de pàgines titulat Miratge a Citerea, amb el qual inicia un camí nou. Després de les misèries i els crims que abundaven en els llibres anteriors, ara ens obsequia amb una obra deliqüescent i aristocràtica, situada en un internat femení. En una nova mostra de ventrilòquia, Espriu firma el pròleg que presenta aquest conte llarg com l’obra autobiogràfica d’una adolescent anomenada Carlota, que ha llegit Barbey d’Aurevilly, Oscar Wilde, Gabriele d’Annunzio, Valle-Inclán i Jean Cocteau. Gairebé podem veure el somriure murri de l’autor quan pondera repetidament la ironia del llibre i escriu: “La ploma de Carlota regalima de literatura”. Per acabar-ho d’arrodonir, una de les citacions que la presumpta autora tria per encapçalar el text pertany a un llibre anterior d’Espriu, El doctor Rip. Als vint-i-un anys ja és un mestre del joc de miralls.\nMiratge a Citerea, subtitulat Fragments morals, recull trenta-cinc fragments del dietari sentimental de Carlota. El motiu principal del text és l’atracció que sent aquesta noia per una de les monges i les fantasies oníriques que té amb Tarzan. La resta del dietari està dedicat a les enveges entre les companyes de l’internat i a l’intercanvi espistolar amb el seu avi, el personatge encarregat d’assumir la perspectiva de la maduresa: “Beneïts vosaltres, els joves, que no heu viscut gens i podeu parlar gairebé de tot, fins dels amors decadents, perquè no teniu en absolut res a dir”. La referència inicial a Oscar Wilde resulta justificada, ja que sota una aparença de lleugeresa s’aborden qüestions més aviat greus, però que no arriben a convertir-se en dramàtiques.\nEncara que Miratge a Citerea signifiqui un canvi de to, el llenguatge d’Espriu no canvia. Les frases són artificioses i musicals tant si descriu l’apedregament de Laia com si s’interna en els dilemes vaporosos de Carlota. El narrador no s’esforça per aparentar naturalitat, i el lector no oblida en cap moment que està davant un artefacte narratiu. En més d’una ocasió, l’estil devora el tema -cosa que no ha de resultar necessàriamanet desagradable.\nDesprés d’aquest llibre, d’una temàtica que podríem considerar amable, l’any següent Catalònia publica el recull de contes que esmentava al principi: Ariadna al laberint grotesc. A diferència de la fredor amb què l’autor havia titulat el recull anterior, Aspectes, ara el títol incorpora tres característiques de la seva prosa: la revisió de la mitologia clàssica –Ariadna-, la sensació de circuit tancat –laberint- i el to que caracteritza l’autor, entre còmic i sarcàstic -grotesc. Són vint-i-vuit contes, més breus que els anteriors, més variats entre si: en una paraula, més experimentals. Al meu parer, d’una qualitat també més heterogènia.\nEstic convençut que si Ariadna al laberint grotesc és un dels llibres d’Espriu que han tingut més ressò no és pas per raons de qualitat, sinó perquè, després dels llibres anteriors, la crítica començava a prendre’l seriosament, i també per l’encert del títol. Tanmateix, les novetats respecte al primer recull de contes són escasses i no sempre positives. El costum d’introduir personatges que apareixeran en llibres posteriors ja ve de Laia. El llenguatge caló ja s’havia introduït a Aspectes, i l’espai simbòlic de Konilòsia prové de Miratge a Citerea. Amb els cinc llibres anteriors, Espriu ja mereixeria un espai d’honor en la història de la narrativa en català. L’èxit crític d’Ariadna al laberint grotesc no prové de l’originalitat, sinó al contrari: de la insistència i de la consolidació d’un estil.\nAlgunes proses del recull sembla que derivin d’Aspectes. És el cas de Tereseta-que-baixava-les-escales, dividit en cinc parts, que completa la història de “la Fragata” iniciada a Laia i continuada en el llibre de contes anterior. A D’ortodòxia prossegueixen els dubtes d’un altre personatge que ja apareixia a Aspectes, Joan Vulgar.\nDesprés del parèntesi gairebé vitalista de Miratge a Citerea, els protagonistes d’Ariadna al laberint grotesc mantenen la tendència a abandonar aquest món: Nabucodonosor i Quim Federal moren al llit, dos indigents i uns quants soldats al carrer, un personatge sense cames s’estimba per un precipici, Esperança Trinquis mor en un clot, Hildebrand amb un ganivet clavat, Eleuteri és arreplegat per una màquina.\nAmb el recull Ariadna al laberint grotesc es completa l’elenc de personatges que conformen el cor encarregat d’explicar i comentar els contes, cadascun amb una personalitat pròpia, a la manera dels heterònims de Pessoa. Hi trobem l’alter ego Salom, l’erudit Justi Petri, la hipòcrita Magdalena Blasi, la portera Secundina Llopart i el viatger Mutsu-Hito, entre d’altres, que comenten les accions amb frases inversemblants, entre populars i esperpèntiques. A Glòria i caiguda d’Esperança Trinquis, el personatge i el narrador arriben a interpel·lar-se (“Pirandel·liana!”, li diu ell). La distància que brinden a les narracions es complementa amb termes com clixé i tòpic que els aplica l’autor.\nCom en els llibres anteriors, a Ariadna al laberint grotesc la vida té una sola destinació, la mort, i el matrimoni no sembla més que una estació de la qual és preferible prescindir. El grotesc augmenta de grau i frega la crueltat, mentre que l’humor negre esdevé macabre: els narradors de Hildebrand i L’escapçat són capaços d’assassinar sense immutar-se. Mamà més ti bemol mostra un personatge que es riu dels dements. A Nervis, l’amargor afecta fins i tot l’alter ego de l’autor: “Salom era un reu desalenat, sense alleujament de pena ni esperances d’indult, un convicte més entre alguns d’altres, alguns milers de milions, sota la jurisdicció de les trivials estupideses dels afectes, de la moda i de la mort”. Malgrat que mostra les parts més obscures de l’existència, el narrador manté una impavidesa antiromàntica.\nTot i que publicada als vint-i-dos anys, Ariadna al laberint grotesc ja mostra l’esgotament d’algun tics de l’autor. L’hebraisme de Primer i únic encontre Amb Zaraat i la fantasia erudita sobre el sexe dels tritons titulada Quasi-conte alemany d’Ulrika Thöus fan pensar en contes de Borges, però sense mesura ni humor. Altres peces desproveïdes de qualsevol forma de ficció són Magnoliers al claustre, Teoria de Crisant i Pròleg al ballet del diable. La sintaxi d’aquests textos encara és seductora, però difícilment els podem qualificar de contes.\nUna novetat del recull és l’aparició de preocupacions socials en contes revestits d’una moralitat òbvia, com Els subalterns i Tòpic, que mostren com l’empresari enganya els treballadors. El to d’El país moribund -que tanca el recull- prefigura les lamentacions del poema Assaig de càntic en el temple: “La mica de literatura que hom cultiva –raquítica, amorfa, grisa, sense personalitat ni entusiasme- no té altre propòsit que servir fins electorals”. No hi ha dubte que el pessimisme de Salvador Espriu és anterior a la Guerra del 36.\nL’autor no va va deixar de rescriure aquests contes al llarg de la seva vida, i no em refereixo només a revisions lingüístiques. Si a la primera versió del conte La tertúlia es mostraven reticències davant l’obra de Marcel Proust, després de la reescriptura l’autor francès és ridiculitzat a través de l’elogi hiperbòlic: “Un gran creador literari, quasi incomparable. I un agut analitzador psicològic. Oh, Proust, Proust!”. L’any 1974, quan va revisar el recull, Espriu hi va afegir quatre contes, que no són precisament els millors, i hi va incloure un pròleg, L’home jove i el vell, on s’interfereixen –en falset- les veus de Salom, Magdalena Blasi, el doctor Robuster i Tramusset, i el patriota Carranza i Brofegat. Com succeïa amb Miratge a Citerea, el pròleg incorpora elements de ficció.\nDos anys després de l’aparició d’Ariadna al laberint grotesc, el 1937, en plena guerra, Espriu publica Letizia i altres proses, també amb l’editor Josep Janés, compost per dos contes llargs, Letizia i Fedra, i el recull Petites proses blanques. Coincidim amb Joaquim Molas quan escriu: “Som al moment més alt de la prosa espriuana”. Però aquest moment coincideix amb l’any 1937, dos anys abans que les tropes franquistes entrin a Barcelona.\nLa protagonista de Letizia, subtitulat Un conte de Poe sense por, apareix morta en el primer dels vint-i-nou capítols. Al llarg del trajecte cap al cementiri en un cotxe de cavalls, el narrador la recorda i descriu el comportament dels amics que l’acompanyen, que amb prou feines recorden la morta i, quan ho fan, se serveixen de tòpics rebregats.\nAl contrari que la majoria de les morts de l’obra d’Espriu, la de Letizia és sentida pel narrador, que s’expressa amb un estil obsessiu molt convincent, gairebé hipnòtic, del qual val la pena reproduir una mostra: “Letizia es quedaria sota la terra molla, podrida de verms sota la pedra molla, pols sota la terra molla. Letizia, pols i terra molla, a estones pols, a estones terra molla. Avui, encara, Letizia, blanca i freda sota arrels de xiprers, sota cels orbs, sota la terra molla. Menja de verms més tard, una mica de pols dintre un taüt sota la terra molla. Al llarg dels mil·lenaris els cavalls de Tomeu faran sonar una pols remotíssima, la de la meva Letizia, ara blanca, freda i sola sota la terra molla”.\nUna llegenda vella presentada de nou és el subtítol i la descripció de Fedra, ja que Espriu hi revisita el mite de la germana d’Ariadna, tot respectant les línies principals de l’argument i situant-lo a l’època contemporània. La narradora és una dona de classe alta que va viure al mateix internat que la Carlota del Miratge a Citerea, i que visita la seva amiga Fedra a Mallorca. Dividida en vint-i-un fragments, no acaba de ser un dietari perquè narra fets que han succeït temps enrere, però conté la frivolitat plàcida i el lesbianisme lleuger que caracteritzava Miratge a Citerea, si bé ara la tragèdia passa a primer pla: Fedra, “néta clara del sol, no va desitjar horitzons, sinó abismes”.\nEntre els personatges secundaris del conte, destaca Dhey, el pseudònim de Llorenç Villalonga -de qui Espriu acabava d’adaptar i traduir al català precisament el drama Fedra - i personatges de les seves obres, com Aina Cohen i Obdúlia Montcada.\nEl volum titulat Letizia i altres proses inclou, finalment, Petites proses blanques, un recull de dotze microcontes que constitueix un tomb respecte dels llibres anteriors. Petites proses blanques inclou descripcions de la naturalesa que podem qualificar de “poemes en prosa”, al costat d’elements humans, i també fantàstics com els faunes o les bruixes. La natura ja havia aparegut en altres textos d’Espriu, però sense tant de protagonisme ni tanta tendència a la destrucció. A partir d’un ús molt moderat de les tècniques de distanciament, el narrador no sols es mostra humà, sinó que encomana la humanitat a elements de la naturalesa: els pallers se senten vanitosos, els galls parlen i les granotes tenen reina. Davant la preponderància de l’estil, es redueix la importància de l’anècdota. El to és malencònic. És lícit de preguntar-se si aquestes proses són al·legòriques.\nFins aquí arriben els llibres publicats abans del gener de 1939, quan l’edició en català s’atura en sec. Als anys quaranta, Espriu publica un llibre d’història antiga en castellà i el seu primer llibre de poesia. El primer llibre de prosa literària posterior a la guerra va haver d’esperar fins al 1952, quan Editorial Selecta publica, dins el volum Anys d’aprenentatge, el brevíssim recull titulat La pluja, format per quatre proses poètiques escrites amb un estil semblant al de les Petites proses blanques, només que ara els éssers humans hi són totalment absents, mentre que augmenta el to elegíac i la foscor del llenguatge. Els títols són: Pluja d’agost, Pluja de tardor, Pluja d’hivern i Pluja de maig, brodada. Aquesta última, dedicada a la mort de Bartomeu Rosselló-Pòrcel, acaba de la manera següent: “Remor de cascavells d’aigua damunt el maig fred del jardí, damunt el teu silenci a la muntanya, mentre la teva mare broda i plora, plora per tu sota la pluja brodada, lluny, al carrer de l’Om o dels Oms, enllà de la mar, enllà del casal profanat dels meus morts.”\nEn aquesta dècada dels cinquanta, Espriu va escriure tres narracions per il·lustrar els treballs del gravador Jaume Pla, el sentit de les quals resulta incomprensible sense tenir al davant els gravats que les van motivar. Els títols són: Quatre al voltant d’una taula, Una petita conversa sense gens d’interès i Un poc de cuina, encara, sobre els tres d’Orient. Han estat reeditades de manera pòstuma com a Proses de la ‘Rosa Vera’, que era el títol de la col·lecció on van aparèixer.\nDesprés de la guerra, l’únic projecte narratiu ambiciós de Salvador Espriu que va veure la llum van ser les cent peces titulades Les roques i el mar, el blau, que en part eren l’encàrrec d’un il·lustrador, i que van ser publicades per Edicions del Mall el 1981. A l’inici, Arístocles es proposa oferir “cent curtes proses sobre alguns mites grecs i els seus entorns”. En peces successives ens assabentem que aquest narrador és un pescador d’Ìtaca que es dirigeix al seu fill.\nArístocles és un home ordenat. La primera peça es titula Els orígens, i la segueixen Uranos i Cronos. Al final d’aquesta última es refereix al quadre pintat per Goya en què Cronos devora els seus fills. Poc després esmenta Lavínia, “remota en l’avenir” (que és el topònim amb què Espriu se sol referir a Barcelona). De mica en mica, Arístocles va afegint anacronismes, com quan es refereix als “estúpids que reciten de cor els volums aclaparadors de les llistes telefòniques”. Quan arriba el torn d’Erato, adverteix sobre les “obtuses conseqüències” que es deriven dels casaments. El lector, llavors, se sent en un espai familiar, ja que les dèries d’Espriu són les mateixes que mig segle enrere.\nArístocles aconsella els lectors i critica els lavinians, parla dels cavalls que apareixen en els mites, es pregunta com deuen ser les digestions del gos Cerber, a quin ús destina el vell Caront totes les monedes que recull dels morts, i mostra les queixes de l’àguila encarregada de menjar-se el fetge de Prometeu fins a la fi dels temps.“Valdria més que una adequada cirrosi et malmetés l’entranya d’un cop”, s’exclama l’ocell.\nLes roques i el mar, el blau, doncs, no és pas un recull de mites explicats d’una manera més o menys personal -com el que va escriure, per exemple, Robert Graves-, sinó una capsa de sorpreses minuciosament dissenyada perquè el lector les vagi trobant al ritme que ha previst l’autor. Al cap d’un terç del llibre, Arístocles s’acomiada. El protagonista de la prosa següent, Ganimedes, se serveix de la llengua gitana, tan cara a Espriu des dels anys trenta. A la prosa Leda, el qui parla és un personatge conegut dels lectors, l’erudit Pulcre Trompel·li. A continuació apareixen altres figures familiars, que primer parlen amb contenció però que de mica en mica van usurpant terreny als mites, reduïts en més d’una ocasió a la categoria de pretext.\nL’espera de tants anys ha valgut la pena. Els mites grecs de Les roques i el mar, el blau són tan sols una matriu on encabir proses concebudes per meravellar el lector, en particular el lector que recorda els textos anteriors d’Espriu, ja que els mites propis se solapen amb els clàssics. Podem trobar-hi frases en venecià o en egipci, comentaris dirigits al mite, o el mite mateix –el cas d’Antígona- que es dirigeix a nosaltres. No ens trobem davant una fórmula, sinó que les possibilitats narratives es multipliquen. Arístocles torna i és silenciat pel narrador, que ara s’adreça al lector en segona persona, i la incansable Magdalena Blasi inicia la prosa dedicada a Medea dient: “Aquesta sí que és boja”.\nÉs el parentiu amb els llibres anteriors el que explica que Ariadna sigui “una antiga coneixença del comentarista” i que la mare de Nausica prohibeixi a la seva filla llegir Joan Maragall. Lúltima prosa de Les roques i el mar, el blau, que és també l’última que va publicar Espriu en un llibre, està dedicada a la mort d’un sacerdot anomenat Salom, on sembla que Espriu parli d’ell mateix: “Va treballar, però no va omplir cap bossa. No va gastar mai gaire bona salut. Provava de dir a tothom la veritat. No li’n feien ni un bri de cas, com és natural, perquè és de boigs presumptuosos el trencacolls d’esbrinar què és la veritat i comunicar-ne les resultes.”.\nNo és pas excessiu entendre Les roques i el mar, el blau com el testament de Salvador Espriu, i també com un camp de mines –o, si voleu, de bromes privades, de pistes intertextuals, o de confessions literàries- que sotgen el lector. A la prosa Ares, per exemple, hi podem llegir, referent al déu de la guerra: “L’haurien de compadir perquè no sap riure, però no entenem la causa profunda d’aquesta seva ignorància, perquè la rialla pot ser una cruel arma infinitament més eficaç que l’escut i la llança que el simbolitzen”. Aquest va ser justament el problema que va tenir la recepció d’aquest llibre, molt més juganer del que permetia la imatge d’intel·lectual compromès que Espriu havia adoptat en els últims anys.\nPer acabar el repàs a la narrativa, tan sols ens resten les obres pòstumes. Durant dècades, Salvador Espriu es va referir a un recull de contes titulat Les ombres (aquesta paraula ja apareixia al segon subtítol de Laia: Unes esvanides ombres del nostre mar). Abans de morir, va supervisar l’ordenació de les Obres completes publicades per Edicions del Mall, que van aparèixer l’any 1985 de manera pòstuma. Sota el títol Les ombres, Espriu hi va aplegar set contes, escrits dels anys quaranta als anys vuitanta, que s’havien publicat en antologies i mitjans de comunicació. Els millors són els més antics: Mariàngela l’herbolària i Tres sorores, que posen en primer pla personatges secundaris de contes anteriors. La resta no mereixen ni que en citem els títols. Sota la fredor parada d’aquells ulls, publicat per primera vegada l’any 1960 i protagonitzat per personatges mesquins de postguerra, és l’última prosa d’aquest recull digna de ser considerada una peça de ficció. Les figuretes del pessebre no és més que la reescriptura per a la revista Cavall fort del conte que ja havia aparegut gairebé quaranta anys abans a Ariadna al laberint grotesc amb el mateix títol. El text Potser contat de nou, amb parsimònia, és una tediosa crònica bèl·lica de l’imperi turc, mentre que Tarot per a algun titella del teatre d’Alfaranja i Pas i notícia de la Trinquis (l’última prosa publicada per Espriu a la premsa, pocs mesos abans de morir) són passos de rosca manieristes, comentaris de contes anteriors al meu entendre prescindibles.\nL’obra narrativa de Salvador Espriu es completa amb tres contes publicats de manera pòstuma sota el títol Altres proses disperses, que Espriu havia publicat però que va preferir no incloure a l’edició de Les ombres. El primer és Aproximació, tal vegada el·líptica, a l’art de Pla Narbona, l’enèsim diàleg coral, metalingüístic i metaliterari entre personatges atitellats, que inclou tanmateix una afirmació reveladora: “El meu amic Salom va ser simultàniament assassinat pels dos bàndols en pugna quan tot just encetàvem la passada guerra civil”. Els altres contes són D’un sol diagnòstic que en la meva vida he fet, una obra menor, i D’uns vells estius de joves fills de casa bona, la bella evocació de la casa de Viladrau on estiuejava la família de l’autor.\nÉs el moment de recapitular. Als vint-i-quatre anys, Salvador Espriu havia publicat set llibres, cap dels quals era de teatre ni de poesia, sinó que cobrien totes les formes de la prosa, des del microconte fins a la novel·la. En els següents quaranta-set anys, va publicar uns quants contes memorables i un sol llibre de narrativa nou: Les roques i el mar, el blau. Des del primer volum, Espriu es mostra precís, artificiós, perfeccionista i antisentimental, com si escrivís amb bisturí. Amb els anys accentua aquestes característiques i n’afegeix d’altres: narradors corals, fragmentarietat, perspectivisme, ironia, autoreferencialitat, humor negre. La seva obra cobreix un nombre molt elevat de subgèneres narratius: recreacions bíbliques, revisions de mites grecs, biografia, monòlegs interiors, paròdies, falsos dietaris, paràboles, diàlegs morals, contes d’un costumisme grotesc i de denúncia social, evocacions d’infantesa i poemes en prosa. Encara que no hagués escrit poesia ni teatre, Espriu seria un autor fonamental.\nEl seu últim llibre dels anys trenta, Letizia i altres proses, va aparèixer el 1937, quan la societat catalana no estava gaire predisposada a fruir d’unes narracions més preciosistes que militants. Durant la postguerra i els anys de transició, Espriu es va convertir en un dels poetes cívics de referència, i aquelles magnífiques proses d’abans de la guerra van passar a un segon pla; amb la connivència d’ell mateix. Malgrat ser un home esquerp, en la maduresa va sintonitzar molt millor amb la societat que durant la joventut.\nTot el que se li va escatimar als anys trenta, li ha estat reconegut finalment des de les instàncies més contraposades. El tomb es produeix el 1968 amb un article de Joan Ferraté a la revista Serra d’or, que valora l’obra en prosa d’Espriu per damunt de la poesia. El 1971, al volum Literatura catalana contemporània, de Joan Fuster, podem llegir: “Com a narrador, Espriu és encara més complex i personal que com a poeta”. Dos anys més tard, Antoni Vilanova escriu a Destino que Ariadna al laberint grotesc és “una de les creacions més subjugadores i originals de la literatura catalana contemporània”. A la Gran enciclopèdia Catalana hi podem llegir que va ser “el narrador més original de la seva generació”. El 1996, Ferran Toutain i Xavier Pericay el consideren, a El malentès del noucentisme “un dels exponents més brillants de la prosa de l’època”. Potser al capdavall, Espriu tenia raó quan, als anys vuitanta,va aconsellar a una autora inèdita: “No tingui pressa”.\nConsultar les 33 consideracions [PDF]


Unanimitat dels regidors de Sant Ramon per fer fora l’alcalde | redacció | Política | El Punt Avui\nUnanimitat dels regidors de Sant Ramon per fer fora l’alcalde Unanimitat dels regidors de Sant Ramon per fer fora l’alcalde Unanimitat dels regidors de Sant Ramon per fer fora l’alcalde Unanimitat dels regidors de Sant Ramon per fer fora l’alcalde + Unanimitat dels regidors de Sant Ramon per fer fora l’alcalde E-mail\nUnanimitat dels regidors de Sant Ramon per fer fora l’alcalde\nVotació de la moció de censura contra el fins ara alcalde de Sant Ramon ACN.\nUnanimitat dels regidors de Sant Ramon per fer fora l’alcalde Unanimitat dels regidors de Sant Ramon per fer fora l’alcalde Unanimitat dels regidors de Sant Ramon per fer fora l’alcalde Unanimitat dels regidors de Sant Ramon per fer fora l’alcalde Unanimitat dels regidors de Sant Ramon per fer fora l’alcalde E-mail\nTots els regidors de l’equip de govern i l’oposició de Sant Ramon (Segarra) van votar a favor de la moció de censura per fer fora el fins ara alcalde, Aleix Bochaca, del PDeCAT. No hi va haver, doncs, sorpreses en el ple extraordinari que es va celebrar ahir al local social després que els regidors de seu grup, de JxCat, presentessin la moció el 14 de setembre passat i s’hagi fet efectiva una vegada superats els tràmits legals per tirar-la endavant. El nou alcalde, Josep Maria Ribera, va reconèixer que no volien arribar a aquest extrem, però que s’hi han vist obligats perquè la situació era de bloqueig total per la “gestió individualista i poc transparent” de Bochaca. Ara, Ribera aposta per treballar en equip i acostar de nou l’Ajuntament als veïns. La moció de censura es va aprovar amb els sis vots a favor dels quatre regidors de l’equip de govern, de JxCat, i els dos d’ERC, a l’oposició. L’únic vot en contra va ser el del fins ara alcalde, que ara quedarà com a regidor, però fora de l’equip de govern. El nou batlle va explicar que estan “tristos”, però va destacar que la moció de censura és un “acte de democràcia”. Segons Ribera, feia temps que Bochaca havia perdut el suport de tot l’equip de govern i també dels regidors a l’oposició, i això suposava un perjudici greu per als veïns.


Cinc personatges s'enfronten a la fi del món a Bugarach, l'únic indret del món que presumptament se salvarà de l'apocalipsi. La por, l'esperança, la f\ne, la fama o la cobdícia van aflorant en ells mentre s'acosta el dia indicat.\nDocumental enregistrat en un sol pla seqüència, de les 4 a les 6 de la tarda del 10/02/2006. La càmera recorre el barri del Carmel, entra a les cases,\nles oficines i els locals i es passeja pels carrers inclinats i les places...\nL'any 1947, en agraïment per la venda de blat a una Espanya aïllada del món, Franco convida Perón a una visita oficial, però és Eva Duarte de Perón, q\nui arriba. Perón no vol desdenyar Franco, però tampoc li interessa quedar vinculat a un règim feixista, així que hi envia la seva esposa, que, amb 28 anys i nul·la experiència diplomàtica, s'enfrontarà a una llarga i complicada gira europea, la Gira del Arco Iris. Per una banda, la imatge d'Eva fascina els espanyols i, per l'altra, irrita Franco i, sobretot, la seva dona, Carmen Polo. Un sainet de contrastos. L'esposa del cabdill representa la imatge antagònica d'Evita.


15ª Caminada Popular de Les Franqueses del Vallès – Gotzam Blog\nInicio/Deporte, Eventos/15ª Caminada Popular de Les Franqueses del Vallès\nAquest diumenge 7 de maig de 2017 ha tingut lloc la Caminada Popular de Les Franqueses del Vallès. Més de 600 persones han assistit a la 15ª edició d’aquest esdeveniment organitzat pel Patronat Municipal d’Esports de Les Franqueses del Vallès.\nA les 8 del matí, les 650 persones que es reunien a la Zona Esportiva Municipal de Corró d’Avall han escoltat el tret de sortida de la 15ª Caminada Popular de Les Franqueses del Vallès. Els participants han realitzat un recorregut de 19 kilòmetres passant per Mil Pins, Llerona, Corró d’Amunt, Marata i finalitzant la prova al mateix punt de sortida, a la localitat de Corró d’Avall.\nRespecte l’any passat, la Caminada Popular ha experimentat lleus canvis en el seu recorregut, afegint més trams per bosc. “Aquest any hem intentat introduir nous corriols i alguna trialera”, explica en Josep Campaña, membre de l’organització de la Caminada, Cap tècnic i director-gerent del Patronat Municipal d’Esports de Les Franqueses del Vallès.\nEn acabar la Caminada Popular, sota un sol radiant que ha acompanyat durant tota l’activitat, els participants han pogut gaudir d’una botifarrada de germanor que, a més, s’han emportat una llonganissa com a regal per haver format part d’aquesta 15ª edició. “Crec que a la gent li ha fet gràcia rebre una llonganissa, ja que no és el típic objecte que s’acostuma a regalar”, comenta l’organitzador.\nA més de la llonganissa, aprofitant que la Caminada Popular ha coincidit amb el Dia de la Mare, totes les mares de la Caminada han estat obsequiades amb una petita planta.\nEn Josep Campaña comenta que la gent ha sortit contenta de la Caminada: “Tots els participants amb els quals he parlat s’han mostrat molt satisfets pel recorregut en sí, amb els serveis, els punts d’avituallaments i amb els obsequis rebuts”.\nEl Patronat Municipal d’Esports de les Franqueses del Vallès ha realitzat una donació de 1.000 euros a l’Associació Pulseres Candela per l’Obra Social Sant Joan de Déu per ajudar a la investigació del càncer infantil. A més, Pulseres Candela ha disposat d’un stand a les instal·lacions esportives de Corró d’Avall, on han pogut vendre les seves polseres solidàries.\nAquest gran esdeveniment no hagués estat possible sense la feina que han realitzat els 60 voluntaris, provinents del Patronat Municipal d’Esports de Les Franqueses del Vallès, del Club de Bàsquet Les Franqueses i de l’Associació Esportiva d’Handbol de Les Franqueses.\nDes del Patronat Municipal d’Esports volem agrair la vostra participació a la Caminada Popular i us animem a que participeu a la propera edició.\nTrobareu la galeria d’imatges de la 15ª Caminada Popular aquí.\nPor Javier García Rodríguez|2017-05-19T12:37:42+01:00mayo 8, 2017|Deporte, Eventos|Sin comentarios


Avision AV3000 Driver per a Windows 10, MacOS i més | VueScan\nAvision AV3000 Conductor\nNo trobeu un controlador per al Avision AV3000 ?\nEs va invertir l'enginyeria del conductor Avision AV3000 i la va incloure a VueScan perquè pugueu seguir utilitzant el vostre escàner antic.\nInformació Tècnica Avision AV3000\nVueScan és compatible amb el Avision AV3000 a Windows x86, Windows x64, Mac OS X i Linux.


Ajuntament del Masnou - Vila marinera, cultural i gastronòmica\nPortada Alcaldia Regidoria de Promoció Econòmica Promoció turística Vila marinera, cultural i gastronòmica\nVila marinera, cultural i gastronòmica\nEl Masnou és un municipi bastant jove, que no va obtenir la independència fins l'any 1825. Durant segles, la població es dedicava bàsicament a la pagesia o a la pesca i preferia viure als pobles d'Alella o Teià, perquè quedaven a recer dels atacs dels pirates. A poc a poc, es van establir petites comunitats de pescadors a la platja i es van construir masos fortificats a prop del mar.\nLa població del Masnou d'avui és molt diferent de la vila comercial i marinera de segles passats, tot i que encara conserva el record i les anècdotes de fa més de cent anys. La bona comunicació, la proximitat amb Barcelona i, a la vegada, el plaer de gaudir de la tranquil·litat d'un poble amb història marinera han fet que el Masnou sigui un lloc privilegiat per viure-hi i també per visitar-lo qualsevol època de l'any.\nHabitants (01/01/2013): 22.595\nExtensió: 3,3 km2\nExtensió de la platja del Masnou: 1.247 m\nExtensió de la platja d'Ocata: 2.240 m\nDistància a Barcelona (Barcelona centre: pl. de Catalunya): 22,5 km


Gutiérrez, Juan Manuel - Resultats de la cerca - Dipòsit Digital de Documents de la UAB\nPàgina inicial > Resultats de la cerca: Gutiérrez, Juan Manuel\n25 p, 1.9 MB Discrimination of soils and assessment of soil fertility using information from an ion selective electrodes array and artiﬁcial neural networks / Mimendia Sancho, Aitor (Universitat Autònoma de Barcelona. Grup de Recerca de Sensors i Biosensors) ; Gutiérrez Salgado, Juan Manuel (Centro de Investigación y de Estudios Avanzados del Instituto Politécnico Nacional. Departamento de Ingeniería Eléctrica) ; Alcañiz, Josep M (Josep Maria) (Universitat Autònoma de Barcelona. Departament de Biologia Animal, de Biologia Vegetal i d'Ecologia) ; Valle Zafra, Manuel del (Universitat Autònoma de Barcelona. Grup de Recerca de Sensors i Biosensors)\n2 Gutierrez, Joffre\n2 Gutiérrez, Joffre


EL CEMENTIRI DELS SAURES. BREZINA, THOMAS. 9788466146678 Llibreria Al·lots\nET. 4 CONSPIRACION EN LA PIEDRA DEL INFI


Gran hamburguesa! - Opiniones sobre Five Guys, Maple Grove, MN - Comentarios - TripAdvisor\nGran hamburguesa! - Five Guys\nClasificado como N.º 32 de 123 Restaurantes en Maple Grove\nPregunta a Mike F sobre Five Guys\nPregunta a Bob C sobre Five Guys\nPregunta a pjfmpls sobre Five Guys\nPregunta a Walt F sobre Five Guys\nPregunta a Peter T sobre Five Guys


La banda de pop i funk britànica Level 42 és l'encarregada d'inaugurar el San Miguel Mas i Mas Festival’12. Fundada el 1979, la formació liderada pel virtuós del baix Mark King va signar el seu primer èxit, 'Lessons In Love', el 1981. D’aleshores fins a mitjans dels 90, la formació va esdevenir un dels grups emblemàtics del pop de qualitat -del 'sophis-pop' o 'dance-rock', que en deien alguns-.


Ana García, elegida nova secretària general de CCOO PV\nLa nova secretària general, primera dona que liderarà l'organització al País Valencià, ha sigut triada avui en el XII Congrés de CCOO PV. García encapçala una candidatura de consens, amb una Comissió Executiva àmpliament renovada i amb predomini de dones. “La nostra bandera ha de ser el treball decent”, ha destacat.\nEl XII Congrés de CCOO PV ha finalitzat avui amb l'elecció d'Ana García com a secretària general de CCOO PV, per una àmplia majoria, 276 vots a favor i 32 en blanc. García encapçala una direcció de 14 persones, una Comissió Executiva de consens amb un alt grau de renovació i un 64 % de dones.\nEn la seua primera intervenció com a secretària general, García s'ha reafirmat en la defensa de la classe treballadora en les seues condicions de vida i de treball. “Tenim per davant importants reptes a superar, com la precarietat i la pobresa laboral, les bretxes de gènere entre dones i homes, l’atur, el futur de la joventut o les desigualtats socials”.García aposta per unes relacions laborals que garantisquen unes condicions de treball dignes: “El fet de tindre un treball no significa que no s'estiga en risc d'exclusió social i, això, no ho podem permetre”.\nLa dirigent sindical advoca per potenciar la formació per a l'ocupació al llarg de la vida laboral “i l'hem d'entendre com un dret irrenunciable que hem de valorar”. García també s'ha referit a l'erradicació de les bretxes de gènere i la necessitat de caminar cap a una igualtat real: “Hem de posar tota la carn a la graella per impulsar la negociació dels plans d'igualtat en totes i cadascuna de les empreses”.\nLa nova secretària general defensa un model de creixement que situe en el centre les persones, però també l'entorn: “Hem d'aspirar a transformar el nostre model actual per un altre més sostenible mediambientalment, socialment i econòmicament. Tenim com a repte la transició justa i el desenvolupament dels projectes europeus que tinguen implantació al País Valencià”.\n“En definitiva, volem sumar i treballarem des d’avui mateix per a valorar el que som: la Confederació Sindical al servei dels treballadors i de les treballadores i de la societat en el seu conjunt. Representem la major organització sindical, social i política del País Valencià, i això ens compromet a tots i a totes a guanyar el futur”, ha conclòs.\nEl secretari general de CCOO, Unai Sordo, ha qualificat d'històric el XII Congrés, tant per a CCOO PV com per al conjunt de l'organització, ja que per primera vegada una dona lidera el primer sindicat del País Valencià. “És una fita important, i demostra que CCOO s'assembla molt a la societat a la qual representa, perquè Ana García és la vuitena secretària general que ha sigut triada en els processos congressuals de federacions i territoris de CCOO”, ha apuntat Sordo.\nEl dirigent sindical ha destacat el valor del treball, com s'ha posat de manifest durant la pandèmia i el valor insubstituïble dels serveis públics, els que determinen que la societat puga exercir els seus drets, que han de ser garantits amb finançament suficient. “El País Valencià té seriosos problemes de finançament, i això cal filar-ho amb el debat sobre la càrrega fiscal a Espanya, on es paga 7 punts de PIB menys d'impostos. Per tant, hem de fer una reivindicació política dels serveis públics”, ha assenyalat.\nPer a Sordo, el Govern d'Espanya s'equivocaria si pensa que només amb la reducció de l'atur i l'augment de l'activitat econòmica és suficient. El secretari general de CCOO insta a posar en marxa l'agenda social, “mesures des de ja que servisquen per a millorar la vida de la classe treballadora”, i s'ha referit en aquest sentit a l'augment de l’SMI “la gent que està en pitjors condicions necessita certitud”. Sordo s'ha referit al recent acord de pensions, un bon acord amb dos objectius fonamentals: la derogació de la reforma de 2013, amb la recuperació del valor adquisitiu de les pensions, i la derogació del factor de sostenibilitat. Unai Sordo ha finalitzat reafirmant el poder de la classe treballadora organitzada en el sindicat i ha desitjat sort i encerts a la nova secretària general i a la nova Comissió Executiva.\nPer la seua banda, el vicepresident segon del Consell, Rubén Martínez Dalmau, ha destacat que l'essència del sindicalisme és l'expressió de la realitat actual: l'anhel per a construir una societat democràticament més lliure, socialment més justa i ecològicament més sostenible. “Una energia que és l'única alternativa capaç de reparar les enormes bretxes socials provades per dècades de neoliberalisme”. Unes bretxes que han protagonitzat els debats i les ponències de CCOO PV en aquest Congrés, sobre la precarietat del treball, la desigualtat que castiga les dones, els serveis públics o l'amenaça del canvi climàtic. “La força organitzada de CCOO serà fonamental per a materialitzar totes aquestes lluites”, ha afirmat Martínez Dalmau.


Espanya, el seu Estat i l’espanyolada unionista contra la democràcia. – Santa Coloma de Cervelló per la Republica (JxCat)\nEspanya, el seu Estat i l’espanyolada unionista contra la democràcia.\nDe moment, Pedro Sánchez se l’ha embeinat “yo haré posible que Puigdemont venga a Espanya para ser juzgado”. Més o menys. També tenim unes quantes evidències (que no són menors, atesa la rellevància que l’Estat espanyol i les seves clavegueres han donat a la lluita contra la causa independentista) de que la justícia espanyola ha fet figa.\nAquests fets, tothom, o almenys els independentistes, els hauríem de tenir en compte a l’hora d’establir estratègies polítiques i d’acció.\nLa justícia espanyola, hereva de la franquista, sembla que només fa justícia a Espanya. A fora, respecte del tema, només rep plantofades. Euro ordres fracassades, retirades, canviades i desestimades a Europa.\nTotes les mostres que tenim des de la confrontació judicial, és que Espanya perd i per golejada. Les darreres han estat la del Conseller Lluis Puig i la de l’Adrià Carrasco. I amb sentències fermes.\nSembla que, judicialment, Espanya no se’n surt, i només els queda l’ajut incondicional dels espanyols ubicats al Parlament Europeu (PSOE, PP, C’s, VOX i UP) per deixar al MHP Puigdemont i als Consellers Comin i Ponsatí sense les garanties com eurodiputats, per poder ser jutjats.\nA Espanya, creiem que mai seran jutjats després de la sentència emesa pel cas del Conseller Puig. I sobre el que dirà la justícia a Europa, si perdessin la condició d’aforats, creiem que la sabem: innocents. Sobre tot perquè a Europa posar urnes no és cap delicte.\nEl paperot el tindran els que van d’esquerres i progres si voten a favor del suplicatori. Substituir la justícia utilitzant els estaments on radica la democràcia, només ho fan els que no creuen en la democràcia i l’estat de dret. Fer-ho quan la justícia europea ha resolt que no hi ha delicte, és utilitzar una institució per blanquejar-ne una altra.\nDesitgem que tots els demòcrates de la Unió Europea votin en contra del suplicatori. Cal deixar clar que votar mai és delicte i, sobre tot, dir que el pilar bàsic d’una democràcia és el dret al vot com a element determinant i insubstituïble.


Factor d'impacte Índex d’immediatesa Quartil d'una revista Scimago Journal Rank (SJR) Source Normalized Impact Paper (SNIP) Impact per Publication (IPP) Vida mitjana de citacions Índex h Eines que mesuren la producció científica Estudis bibliomètrics UdG Organismes d’acreditació i avaluació\nDesenvolupat l'any 2005 per J. E. Hirsch, físic de la Universitat de Califòrnia, i publicat en l'article 'An index to quantify an individual's scientific research output', l'índex h és un índex que quantifica la productivitat científica i l'impacte dels articles d'un investigador. Està basat en el conjunt dels treballs més citats de l'investigador i en el nombre de cites de cadascun d'aquests treballs. Un investigador té un índex h 45 quan els seus documents han rebut com a mínim 45 cites cadascuns (nombre de citacions igual o superior al seu número d'ordre). L'índex h d'un autor pot variar dependent de la font que es consulti.


La democràcia en temps d’Internet\nQue internet i les tecnologies digitals han donat un gran tomb a la nostra economia i la nostra societat és cosa bastant fora de dubte. Uns canvis radicals, difícils de pair en molts sentits, amb efectes multiplicadors i imparables. I tot això es produeix i es dispara de manera exponencial sense que hi hagi hagut cap elecció voluntària i conscient, tot i l’enorme transcendència dels canvis tecnològics, econòmics, polítics, culturals i de valors. No ens han canviat les condicions de vida, ens han modificat la pròpia noció del que és la vida. La llibertat ha deixat de tenir el sentit que va tenir antany, i en procés de liquidació l’exercici del lliure albir ens està convertint en éssers predictibles i programables. Evidentment la revolució digital no és una cosa circumstancial, sinó que ha vingut per quedar-se i per actuar com un accelerador històric d’imprevisibles conseqüències. Sorprèn la naturalitat amb què gran part de la ciutadania està acceptant aquests canvis tan disruptius, com si fossin l’exponent dels grans ideals de progrés en què ens vam instal·lar ja fa segles, com la seva conseqüència lògica. En realitat, hi ha molts aspectes en el món digital que recorden l’obscurantisme medieval i el restabliment de relacions de submissió i domini, quasi de vassallatge. El devot lliurament a la qual ens prestem en relació a les grans corporacions convertides en icones tecnològics, no té parangó. En paraules de Klaus Schwab, els canvis que s’acosten són tan profunds, que no afecten només al “què” i al “com”, sinó també “els que” som.\nEls dispositius intel·ligents transformen la nostra realitat, la modifiquen. L’accés immediat a dades i a informacions acaba per provocar un efecte d’humanitat augmentada. Les conseqüències psicobiològiques que tenen els canvis en els processos de memòria i raonament que ens introdueix allò digital, són enormes. El continu recurs a la connectivitat d’agents externs ens provoca un efecte túnel. Habitem en una bombolla feta d’algoritmes que responen a la idea que ells s’han fet de nosaltres. Se’ns construeix una caixa de ressonància en la qual esdevenim programables i previsibles, on no hi ha possibilitat de cap factor sorpresa. Tot establert, facilitat i, sobretot, esbiaixat pels algoritmes i per la mineria de dades. Ens han convertit en submisos i “informats” consumidors. Som víctimes propiciatòries de l’excés. No fa gaires anys, ens semblava un luxe insuperable l’accés il·limitat a la informació i al moviment; avui en dia el que seria una autèntica recompensa seria veure’ns lliures de tanta informació i l’oportunitat d’estar quiets. La modificació i direcció del consum de coneixement que estan realitzant les grans plataformes tecnològiques resulta comparable amb els canvis que van produir les grans multinacionals alimentàries en la nostra dieta. També aquí el perill d’una alimentació excessiva i massa rica en greixos està provocant problemes de “obesitat informativa”.\nInternet provoca transformacions crucials en forma de desmaterialització, deslocalització i un nou tipus de centralització. Fa desaparèixer l’ancestral distinció entre el privat i el públic, el que és universal i el que és íntim. Com ha escrit el filòsof italià Maurici Ferraris, internet és molt més que una opinió pública, és un nou inconscient col·lectiu. El que resulta difícil d’entendre, és que hàgim acceptat submisa i alegrement sotmetre’ns a mecanismes tecnològics i que ens prestem contínuament a rebre ordres d’aparells. Mai la renúncia a la llibertat va resultar tan poc costosa. Contràriament a l’arribada de la fi del poder que defensen els optimistes digitals, en realitat amb internet el poder només ha canviat de formes i de mans. Els publicistes de les bondats inherents a la tecnologia no accepten sotmetre aquesta i el seu desenvolupament a consideracions ètiques i socials. Hi predomina la creença que res podem fer contra la marxa autònoma de la tecnologia. La lògica tecnològica dominant es continua basant en el pueril principi que “la ciència descobreix, la indústria aplica i l’home s’adapta”. La tecnologia, afirmen, ha de seguir el seu curs i els efectes sobre les persones són danys o beneficis col·laterals. Ara ja no es coneix, s’integra, se sintetitza o es recorda, sinó que s’accedeix. No hi ha lloc per a la teoria, el saber o l’abstracció. Tot es redueix al motor de cerca i no hi ha pensament més enllà de l’algoritme.


Sans i Marsenyach denuncien la “manca d’interès” dels comuns amb la vall del Madriu | Partit Socialdemòcrata\nSans i Marsenyach denuncien la “manca d’interès” dels comuns amb la vall del Madriu\nCrea: 02/25/2019 - 19:59\nEls consellers de Partit Socialdemòcrata+Independents (PS+I) al comú d’Encamp, Joan Sans i Pere Marsenyach, han denunciat la “manca d’implicació i d’interès” per la vall del Madriu per part de les quatre corporacions que gestionen aquest espai, declarat patrimoni de la humanitat per la Unesco. Tots dos han lamentat el poc que s’ha avançat en aquest mandat per impulsar com a atractiu turístic aquest paratge i han defensat la necessitat que s’obri la porta a la participació del Govern en la comissió de gestió si realment es vol capgirar la situació.\nSans i Marsenyach han fet aquestes valoracions després de la tradicional sessió de les talles celebrada a Encamp i que ha tingut entre els punts de l’ordre del dia l’aprovació dels acords adoptats per la comissió. En la roda de premsa posterior, el conseller encampadà ha posat en relleu “la manca d’implicació i d’interès absolut” que, a l’entendre de PS+I, ha existit aquests darrers quatre anys per l’espai. En aquest sentit, han defensat que una fórmula per capgirar aquesta situació passa perquè “els comuns obrin la porta a Govern perquè s’hi pugui implicar i que hi hagi una aportació econòmica més gran”.\nSans ha argumentat que aquesta és la solució “si volem que la vall sigui el que havia de ser quan es va declarar patrimoni mundial”, tot recordant que, llavors, “la voluntat era que esdevingués un atractiu”. En canvi, fins ara, poques accions concretes hi ha hagut. Per això, ha manifestat que “sense la presència ni de Cultura ni de Patrimoni Natural, poc avançarem” quan el que cal és “posar la banya” i fer que aquest espai “esdevingui el que realment mereix ser”.\nA l’entendre del conseller de PS+I, aquest tema tornarà a ser clau al desembre, quan s’ha de celebrar eleccions comunals. De fet, ha recordat, “ja ho va ser fa quatre anys” per després lamentar que “ben poca cosa s’ha fet”. Al mateix temps, ha reclamat que l’assumpte “sigui un aspecte important” ja a les properes generals i “pels ciutadans de casa nostra”.


Adam Yates, amo i senyor de Vallter 2000 - Volta Ciclista a Catalunya 2021\nAdam Yates, amo i senyor de Vallter 2000\n24 de març 2021 - 19:25\nCamprodon (24-03-2021). – Adam Yates (Ineos-Grenadiers) és el líder de la Volta a Catalunya després d’endur-se la victòria de la tercera etapa, la primera trobada amb la muntanya en una llarga jornada de 203 quilòmetres entre el Canal Olímpic de Catalunya i Vallter 2000-Setcases (Vall de Camprodon).\nEl britànic, que ja havia fet una gran contrarellotge el dia anterior a Banyoles, ha tornat a dominar l’ascens a l’estació d’esquí on ja s’havia imposat l’any 2019 i es postula com un gran candidat a endur-se la classificació general de la cursa. La jornada començava amb l’escapada de Kiko Galván (Kern Pharma), Alexander Kamp (Trek-Segafredo), Sean Bennett, Reinardt Janse Van Rensburg (Team Qhubeka-Assos), Clément Venturini (Ag2r Citroën), Thomas Champion (Cofidis), Colin Joyce (Rally Cycling), Alexander Evans (Intermarché-Wanty-Gobert) i el jove neerlandès Thymen Arensman (Team DSM), que ha acabat sent qui més ha resistit a les rampes del port final.\nAntonio Jesús Soto (Euskaltel-Euskadi) s’ha quedat a les portes de formar part del grup escapat, patint una inoportuna punxada quan el grup encara no tenia un minut sobre el pilot. Sense dificultats de muntanya abans del final, el grup del líder s’ha relaxat i ha deixat anar al grup capdavanter fins a un marge de 12 minuts que han situat al català Galván com a líder virtual durant gran part de l’etapa, amb el botí final del premi de la combativitat.\nEls quatre minuts amb els que arribaven al peu del port gràcies a l’empenta d’equips potents com Ineos-Grenadiers, Jumbo-Visma o el Deceuninck-Quick Step del líder Joao Almeida ja feia pensar que el triomf era cosa dels grans favorits a guanyar la Volta, i així ha estat.\nUn valent Alejandro Valverde (Movistar Team) ha fet un dels primers moviments a 8 quilòmetres de meta, que l’ha fet acabar ajuntant-se amb un altre ex vencedor com Nairo Quintana (Arkea-Samsic) a 5 quilòmetres de l’arribada. Ha estat aleshores quan Yates ha decidit que era hora de canviar el ritme, primerament seguit per Sepp Kuss (Jumbo-Visma), fins acabar deixant a tots els seus rivals de roda en els preciosos darrers 2000 metres de l’estació d’esquí pirinenca per acabar alçant els braços amb solitari amb 13 i 19 segons sobre uns sorprenents Esteban Chaves (Team BikeExchange) i el mateix Valverde, que als seus 40 anys segueix batallant amb els millors ciclistes del món.\nD’aquesta manera, Adam Yates es vesteix de lider en una situació molt favorable pel seu equip Ineos-Grenadiers: Richie Porte (2n classsificat a 45 segons) i Geraint Thomas (4t classificat a 53) escolten al britànic en la lluita per la victòria final, demostrant el potencial de l’equip amb el que es van presentar a la sortida de Calella per lluitar per la Volta 100.\nEl ganador de la etapa, Simon Yates,ganador de la etapa en Vallter 2000 de la Volta Catalunya, contrareloj individual © Volta Ciclista a Catalunya


SOCLLIURE: de febrer 2013\n"Hem viscut una aventura junts". Així es va dirigir Benet XVI als joves de la JMJ després de la forta tempesta que va caure a la Vetlla de pregària. Com una gran aventura hem viscut seu pontificat, pel que li donem gràcies amb aquest senzill homenatge.\nDia Internacional del Síndrome d'Asperger\nAvui, 18 de febrer, Dia Internacional del Síndrome d'Asperger.\nEtiquetes de comentaris: DIGNITAT HUMANA, EDUCACIÓ, NOTÍCIES, REFLEXIONS\nEtiquetes de comentaris: ANÈCDOTES, NOTÍCIES, REFLEXIONS\n"Per l'edat avançada ja no tinc forces per exercir adequadament el ministeri de sant Pere": el text íntegre de la renúncia del Papa.\nBenet XVI ha anunciat que el 28 de febrer deixarà el pontificat.\nTenir un fill especial, és convertir-se en algú especial, en Mare especial o Pare especial, i veure les coses amb una altra perspectiva. És veure en cada assoliment, en cada etapa complerta l'èxit, però un èxit encara més gran que el que una altra persona regular pot obtenir.\nAquest regal d'amor que Déu ens envia, és l'oportunitat meravellosa de tenir una vida especial ... de veure cada cosa d'una altra manera, d'estendre la mà a un altre, i de parlar en un idioma diferent que només altres pares de nens especials comprendran.\nÉs un viatge, i com a viatge a vegades alegre, a vegades estressant, a vegades vols baixar del tren, a vegades experimentes por, però en cada recorregut, en cada etapa, anem creixent com a persones, com a pares, i fem d'això tot un experiència de vida ...\nEspero, que vegis als ulls del teu fill especial, aquest repte, aquest viatge, aquestes lliçons per aprendre, ja que des que reps a aquest bell regal, la teva vida canvia ... i com canvia! ... i aprenguis la lliçó més valuosa de totes:\nEtiquetes de comentaris: DIGNITAT HUMANA, FAMÍLIA, MATRIMONI, PERSONAL, REFLEXIONS, VIDA\nBenet XVI ha anunciat que el 28 de febrer deixarà ...


Now showing items 6095-6114 of 8201\nObservación y análisis de la expresión motriz escénica. Estudio de la lógica interna de los espectáculos artísticos profesionales: Cirque du Soleil (1986‐2005) \nMateu Serra, Mercè (Date of defense: 20-10-2010)\nLos objetivos generales de la tesis se centran, por una parte, en sistematizar la información sobre las prácticas expresivas en la disciplina praxiológica, y, por otra, en profundizar en la lógica interna del circo a ...\nObservació sistemàtica de la L'interacció primerenca: Els intercanvis comunicatius i lingüístiques en díades mare-bebé \nDes d'una perspectiva sociocultural i pragmàtica del desenvolupament, la comunicació i el llenguatge s'expliquen a partir de la interdependència entre les capacitats cognitives i d'aprenentatge de l'infant i les ajudes i ...\nObservational and theoretical study of the interaction of relativistic winds from young pulsars with inhomogeneous stellar winds \nParedes Fortuny, Xavier (Date of defense: 17-10-2016)\nGamma-ray binaries are systems that comprise a compact object orbiting a companion star and display the maximum of the non-thermal Spectral Energy Distribution (SED) in gamma rays. Currently we know five gamma-ray binaries. ...\nObtenció de tensioactius biopolimèrics basats en la inulina en medi aquós \nMorros Camps, Jordi (Date of defense: 04-07-2011)\nLa inulina és un polímer (polifructosa) polidispers i relativament petit que s’extrau de les arrels de la xicoira. Recentment, s’ha observat un interès creixent per part de la indústria per introduir productes més bons, ...\nObtenció i caracterització de mutants PHA-negatius en soques de “Pseudomonas” per la producció de compostos d'interès industrial \nTorrego Solana, Noelia (Date of defense: 26-02-2010)\nPseudomonas aeruginosa 47T2 i P. aeruginosa 42A2, van ser aïllats a partir sols i aigües, respectivament, contaminades amb residus oliosos. Ambdues soques van ser seleccionades per la seva capacitat per sintetitzar compostos ...\nOccupancy, abundance, potential dislribution and spatial competitíon of the critically endangered European mink (Mustela lutreola) and the invasive non-native American mink (Neovison vison) in the lberian Peninsula \nSantulli Sanzo, Giulla (Date of defense: 21-11-2014)


Indicadors Superfície Altitud Longitud Latitud Coordenades UTM x Coordenades UTM y Superfície Densitat Homes Dones Població Població de 0 a 14 anys Població de 15 a 64 anys Població de 65 a 84 anys Població de 85 anys i més Població Homes de 0 a 14 anys Homes de 15 a 64 anys Homes de 65 a 84 anys Homes de 85 anys i més Homes Dones de 0 a 14 anys Dones de 15 a 64 anys Dones de 65 a 84 anys Dones de 85 anys i més Dones Població nascuda a Catalunya Població nascuda a la resta d'Espanya Població nascuda a l'estranger Població Població amb nacionalitat espanyola Població amb nacionalitat estrangera Població Homes amb nacionalitat espanyola Homes amb nacionalitat estrangera Homes Dones amb nacionalitat espanyola Dones amb nacionalitat estrangera Dones Homes residents a l'estranger Dones residents a l'estranger Població resident a l'estranger Alumnes residents (edat escolar) Alumnes residents que estudien al mateix municipi Naixements. Nens Naixements. Nenes Naixements Defuncions. Homes Defuncions. Dones Defuncions Matrimonis Migracions (saldo) amb Catalunya Migracions (saldo) amb Espanya Saldo migratori intern Immigracions externes Emigracions externes Immigracions de la resta de la UE Immigracions de la resta del món Immigracions externes Creixement total intercensal Taxa de creixement total intercensal (mitjana anual) Taxa de creixement natural intercensal (mitjana anual) Taxa de creixement migratori intercensal (mitjana anual) Població que entén català Població que sap parlar català Població que sap llegir català Població que sap escriure català Població de 2 anys i més Biblioteques públiques Altres biblioteques Biblioteques Pavellons Pistes poliesportives Camps poliesportius Sales esportives Piscines cobertes Pistes d'atletisme Altres espais esportius Espais esportius Educació primària o inferior Primera etapa d’educació secundària Segona etapa d’educació secundària Educació superior Electors (Elec. municipals) Participació (Elec. municipals) Electors (Elec. Parlament Catalunya) Participació (Elec. Parlament Catalunya) Electors (Elec. Congrés) Participació (Elec. Congrés) Participació (Elec. Parlament Europeu) Electors (Elec. Parlament Europeu) Població ocupada Població desocupada Població activa Població inactiva Població de 16 anys i més Homes Dones Afiliats a la Seguretat Social segons residència de l'afiliat Afiliacions Seguretat Social segons residència Afiliacions agricultura al R. General SS (ubicació comptes cotització) Afiliacions indústria al R. General SS (ubicació comptes cotització) Afiliacions construcció al R. General SS (ubicació comptes cotització) Afiliacions serveis al R. General SS (ubicació comptes cotització) Afiliacions al R. General SS (ubicació comptes cotització) Afiliacions const. R.A.S.S. (ubicació comptes cotització) Afiliacions serveis R.A.S.S. (ubicació comptes cotització) Afiliacions R.A.S.S. (ubicació comptes cotització) Afiliacions a centres SS fins a 50 treb. (ubicació comptes cotització) Afiliacions a centres SS de 51 a 250 treb. (ubicació comptes cotització) Afiliacions a centres SS de 251 i més treb. (ubicació comptes cotització) Afiliacions al R. General SS (ubicació comptes cotització) Comptes de cotització Pensions contributives de la S.S. Pensió contributiva mitjana Homes Dones Total Atur registrat. Agricultura Atur registrat. Indústria Atur registrat. Construcció Atur registrat. Serveis Atur registrat (sense ocupació anterior) Atur registrat Atur registrat. Homes Atur registrat. Dones Atur registrat Habitatges familiars principals Habitatges familiars secundaris Habitatges familiars buits Habitatges familiars Habitatges familiars principals de lloguer Habitatges familiars principals Habitatges familiars principals de 61 a 90 m² Habitatges familiars principals RFDB RFDB per habitant RFDB per habitant (Catalunya=100) IBI. Rebuts IBI. Base imposable per rebut IBI. Quota íntegra per rebut IRPF. Base imposable per declarant IRPF. Quota resultant autoliquidació per declarant IPPF. Patrimoni total per declarant IPPF. Declaració d'actius reals IPPF. Declaració d'actius financers Superfície de terres llaurades Superfície de pastures permanents Superfície agrícola utilitzada Explotacions sense terres Explotacions amb terres Explotacions agràries amb i sense terres Explotacions sense ramaderia Explotacions amb ramaderia Explotacions agràries amb i sense ramaderia Habitatges iniciats de protecció oficial Habitatges iniciats Hotels Places d'hotels Càmpings Places de càmpings Turisme rural Places de turisme rural Turismes Motocicletes Vehicles industrials Altres vehicles Parc de vehicles Residus municipals per càpita Recollida selectiva de residus municipals Establiments amb declaració de residus ind. Generació de residus


La Arena Prayer Timings أوقات الصلاة - Today Namaz (Salat) Salah Time Table\nLa Arena Prayer Timings\nLa Arena Prayer Timings - Spain\nToday's Prayer Time in La Arena\n4:34 AM 23 May, 2019\n6:41 AM 23 May, 2019\n2:09 PM 23 May, 2019\n11:36 PM 23 May, 2019\nLa Arena Ramadan Time>\n7 DAYS PRAYER TIMINGS OF LA ARENA\nMay 23 4:34 AM 6:41 AM 2:09 PM 6:11 PM 9:38 PM 11:36 PM\nMay 24 4:32 AM 6:40 AM 2:09 PM 6:12 PM 9:39 PM 11:38 PM\nMay 25 4:31 AM 6:39 AM 2:09 PM 6:12 PM 9:40 PM 11:39 PM\nMay 26 4:29 AM 6:39 AM 2:09 PM 6:12 PM 9:41 PM 11:41 PM\nMay 27 4:28 AM 6:38 AM 2:10 PM 6:13 PM 9:41 PM 11:42 PM\nMay 28 4:27 AM 6:37 AM 2:10 PM 6:13 PM 9:42 PM 11:44 PM\nMay 29 4:25 AM 6:37 AM 2:10 PM 6:13 PM 9:43 PM 11:45 PM\nMay 30 4:24 AM 6:36 AM 2:10 PM 6:14 PM 9:44 PM 11:47 PM\nMay 31 4:23 AM 6:36 AM 2:10 PM 6:14 PM 9:45 PM 11:48 PM\nJun 01 4:22 AM 6:35 AM 2:10 PM 6:14 PM 9:46 PM 11:49 PM\nJun 02 4:20 AM 6:35 AM 2:10 PM 6:15 PM 9:47 PM 11:51 PM\nJun 03 4:19 AM 6:34 AM 2:11 PM 6:15 PM 9:47 PM 11:52 PM\nJun 04 4:18 AM 6:34 AM 2:11 PM 6:15 PM 9:48 PM 11:53 PM\nJun 05 4:17 AM 6:33 AM 2:11 PM 6:16 PM 9:49 PM 11:54 PM\nJun 06 4:17 AM 6:33 AM 2:11 PM 6:16 PM 9:49 PM 11:56 PM\nJun 07 4:16 AM 6:33 AM 2:11 PM 6:16 PM 9:50 PM 11:57 PM\nJun 08 4:15 AM 6:32 AM 2:11 PM 6:17 PM 9:51 PM 11:58 PM\nJun 09 4:14 AM 6:32 AM 2:12 PM 6:17 PM 9:51 PM 11:59 PM\nJun 10 4:14 AM 6:32 AM 2:12 PM 6:17 PM 9:52 PM 12:00 AM\nJun 11 4:13 AM 6:32 AM 2:12 PM 6:17 PM 9:53 PM 12:01 AM\nJun 12 4:12 AM 6:32 AM 2:12 PM 6:18 PM 9:53 PM 12:01 AM\nJun 13 4:12 AM 6:31 AM 2:12 PM 6:18 PM 9:54 PM 12:02 AM\nJun 14 4:12 AM 6:31 AM 2:13 PM 6:18 PM 9:54 PM 12:03 AM\nJun 15 4:11 AM 6:31 AM 2:13 PM 6:19 PM 9:54 PM 12:03 AM\nJun 16 4:11 AM 6:31 AM 2:13 PM 6:19 PM 9:55 PM 12:04 AM\nJun 17 4:11 AM 6:31 AM 2:13 PM 6:19 PM 9:55 PM 12:05 AM\nJun 18 4:11 AM 6:32 AM 2:13 PM 6:19 PM 9:56 PM 12:05 AM\nJun 19 4:11 AM 6:32 AM 2:14 PM 6:20 PM 9:56 PM 12:05 AM\nJun 20 4:11 AM 6:32 AM 2:14 PM 6:20 PM 9:56 PM 12:06 AM\nJun 21 4:11 AM 6:32 AM 2:14 PM 6:20 PM 9:56 PM 12:06 AM\nMay 01 5:14 AM 7:06 AM 2:10 PM 6:04 PM 9:14 PM 10:58 PM\nMay 02 5:12 AM 7:05 AM 2:09 PM 6:04 PM 9:15 PM 11:00 PM\nMay 03 5:10 AM 7:03 AM 2:09 PM 6:04 PM 9:16 PM 11:02 PM\nMay 04 5:08 AM 7:02 AM 2:09 PM 6:05 PM 9:17 PM 11:04 PM\nMay 05 5:06 AM 7:01 AM 2:09 PM 6:05 PM 9:18 PM 11:05 PM\nMay 06 5:04 AM 6:59 AM 2:09 PM 6:05 PM 9:19 PM 11:07 PM\nMay 07 5:02 AM 6:58 AM 2:09 PM 6:06 PM 9:21 PM 11:09 PM\nMay 08 5:00 AM 6:57 AM 2:09 PM 6:06 PM 9:22 PM 11:11 PM\nMay 09 4:58 AM 6:55 AM 2:09 PM 6:07 PM 9:23 PM 11:12 PM\nMay 10 4:56 AM 6:54 AM 2:09 PM 6:07 PM 9:24 PM 11:14 PM\nMay 11 4:55 AM 6:53 AM 2:09 PM 6:07 PM 9:25 PM 11:16 PM\nMay 12 4:53 AM 6:52 AM 2:09 PM 6:08 PM 9:26 PM 11:18 PM\nMay 13 4:51 AM 6:51 AM 2:09 PM 6:08 PM 9:27 PM 11:19 PM\nMay 14 4:49 AM 6:50 AM 2:09 PM 6:08 PM 9:28 PM 11:21 PM\nMay 15 4:47 AM 6:49 AM 2:09 PM 6:09 PM 9:29 PM 11:23 PM\nMay 16 4:45 AM 6:48 AM 2:09 PM 6:09 PM 9:31 PM 11:24 PM\nMay 17 4:44 AM 6:47 AM 2:09 PM 6:09 PM 9:32 PM 11:26 PM\nMay 18 4:42 AM 6:46 AM 2:09 PM 6:10 PM 9:33 PM 11:28 PM\nMay 19 4:40 AM 6:45 AM 2:09 PM 6:10 PM 9:34 PM 11:29 PM\nMay 20 4:39 AM 6:44 AM 2:09 PM 6:10 PM 9:35 PM 11:31 PM\nMay 21 4:37 AM 6:43 AM 2:09 PM 6:11 PM 9:36 PM 11:33 PM\nMay 22 4:35 AM 6:42 AM 2:09 PM 6:11 PM 9:37 PM 11:34 PM\nView La Arena Nawafil Time ( اوقات نوافل )\n43.35 / -3.1\nLa Arena Sehr o Iftar Timings\nLa Arena Ramadan Timing\nLa Arena Qibla Direction\nComments: Prayer Times in La Arena\nLa Beguda Alta La Cañada De San Urbano\nLa Bisbal La Cañiza\nLa Bisbal De Falset La Canonja\nأوقات الصلاة فی La Arena\nMore About La Arena Prayer Timing\nLa Arena Prayer Timings - Today 23 May 2019 La Arena Prayer Timings are Fajar 4:34 am, Dhuhur 2:09 pm, Asr 6:11 pm, Maghrib 9:38 pm & Isha 11:36 pm. Find Azan and Salat Schedule & 7 Days Timetable. Daily Fajar (Fajr) timing in La Arena, Dhuhur, Asr time in La Arena, Maghrib La Arena prayer timing in & Isha La Arena Namaz timing. Today's 17 Ramadhan 1440 La Arena Namaaz ke auqat (Awqat) with next 7 days Schedule from 23 May, 2019 to 29 May, 2019 and Qibla direction with Customizable Prayer Time Calculation Methods to calculate proper time for your Namaz.


Sucuri - Seguretat del lloc web per a qualsevol plataforma\nLa seguretat del lloc web per a les petites empreses pot ser tan important com per als grans jugadors. No obstant això, la desinformació sobre quins passos es poden prendre per mitigar el risc sovint significa que moltes empreses petites que depenen del seu lloc web per a vendes directes o generació de plom corren un risc important. Segons Tony Pérez, director general de Sucuri, és fonamental triar el soci adequat per gestionar-lo perquè les empreses puguin centrar-se en la seva feina.\n1 Parleu-nos de Sucuri. Com us heu implicat en la seguretat del lloc web?\n2 Hi ha molts productes de seguretat del lloc web al mercat. Què és únic de Sucuri?\n3 Sucuri ofereix diversos productes i serveis. Els podeu resumir breument? Quina és la més popular?\n4 Després d’això, els vostres productes poden donar suport a una gran varietat de plataformes, des de WordPress fins a Joomla: com podeu gestionar tants requisits de plataformes diferents?\n5 Quina de les plataformes populars sembla ser l’objectiu favorit dels atacants? Per què creus que és així?\n6 Com descriuríeu el vostre client típic?\n7 Al vostre lloc web heu esmentat que utilitzeu Machine Learning per detectar noves amenaces. Com funciona això? Què actius són els vostres analistes en aquest procés?\n8 Ha estat recentment adquirit pel gegant d’Internet GoDaddy. Com ha canviat això de Sucuri?\n9 Fem un pas enrere per un moment. Quins veus com els reptes més importants per a la seguretat del lloc web avui en dia?\n10 Han afectat atacs com el hack Equifax o l’increïble hack Yahoo a la indústria de la ciberseguretat? Quines lliçons s’han après o no s’han après d’aquest tipus d’atacs massius?\nParleu-nos de Sucuri. Com us heu implicat en la seguretat del lloc web?\nSucuri és una plataforma de seguretat de llocs web. La plataforma ofereix a les petites empreses una suite d’eines de seguretat dissenyades per mantenir la seva presència en línia segura. Ens vam constituir el 2010 com a companyia nord-americana i l’abril del 2017 vam ser adquirits per GoDaddy. Avui som un proveïdor de seguretat premium per a moltes petites empreses, ajudant-los a mantenir els actors dolents a la baixa i proporcionant serveis professionals de resposta a incidents si estan compromeses. El nostre objectiu principal és associar-nos amb els nostres clients de manera que puguin tornar a executar el seu negoci i deixar-nos preocupats per la seva seguretat.\nQuant a la meva implicació personal amb la seguretat del lloc web, va començar el 2005/2006 com a contractista de defensa que construïa aplicacions web complexes basades en SIG per al Departament de Defensa, però es tractava més que de familiaritzar-se amb la seva importància, més que d’una veritable intimitat amb el tema. La veritable intimitat va sorgir més tard el 2010/2011, quan Dre i Daniel em van convidar a unir-se a l’equip fundador Sucuri. Des de llavors, els meus coneixements provenen d’experiència de primera mà que treballa amb deu milers de petites empreses de tot el món.\nHi ha molts productes de seguretat del lloc web al mercat. Què és únic de Sucuri?\nEl nucli d’allò que fa que Sucuri sigui únic la nostra gent, la nostra sobreefase en el valor en primer lloc i la nostra intolerància general per a les tonteries. Ens sentim orgullosos de tenir una taxa de satisfacció del 98% dels nostres clients i ho portem des de fa anys, per una raó.\nUna altra cosa important que trobareu amb Sucuri és que no posem cap risc per al client i que som molt transparents sobre preus. El que veus és el que obtens. No esperem que el client estigui familiaritzat amb tots els matisos de seguretat (per exemple, quantes pàgines tenen o tipus d’infeccions). Assumim la propietat plena. Si un client ens arriba infectat, carreguem una tarifa plana i ens assegurem que el client estigui totalment net. Aquest enfocament és un enorme diferenciador tècnic que molta gent no s’adona.\nSucuri ofereix diversos productes i serveis. Els podeu resumir breument? Quina és la més popular?\nÉs realment senzill. Tenim protecció, detecció, resposta i continuïtat.\nProtecció es presenta com un tallafoc basat en núvol, que inclou l’optimització de rendiment amb un CDN (Content Delivery Network). En definitiva, pretén mantenir el vostre lloc web protegit creant un perímetre al seu voltant. Quan els atacants apunten al vostre lloc web, la nostra solució els contraresta mentre permeten que es produeixi un bon trànsit.\nDetecció també es basa en el núvol: fa un seguiment continu de la presència en línia per avaluar el seu estat de seguretat. Busca signes que s’hagi produït alguna cosa maliciosa i comprovi que hi hagi llistes negres, distribució de programari maliciós i altres activitats malifetes. Per a la majoria de les petites empreses, és impossible seguir per davant de tot, i molt menys la seguretat. Aquesta solució pretén solucionar-ho. En lloc de preocupar-nos si hi ha alguna cosa que no funciona, només li direm si ho detectem.\nResposta és el que considerem un servei productiu. És un equip que ve a arreglar totes les coses dolentes que fan els mals actors. Tens una infecció? No hi ha cap problema, el nostre equip entra i el treu. Penseu en la vostra força de reacció ràpida personal. Aquest servei és anterior a gairebé tots els altres productes que oferim, és allà on vam començar. La pregunta més gran que sempre ens fa és si un client ens pot infectar, sí, és clar.\nContinuïtat també es basa en el núvol i es presenta en forma de còpies de seguretat. Fins i tot tots els controls del món no poden evitar tots els atacs. Subscrivim a la idea que, tot i que hem de tenir raó cada cop, els atacants només han de tenir raó una vegada. Per tant, com a mínim, sempre heu de tenir algun tipus de còpia de seguretat. Això va més enllà dels llocs web i s’estén també a les vostres activitats empresarials quotidianes.\nDesprés d’això, els vostres productes poden donar suport a una gran varietat de plataformes, des de WordPress fins a Joomla: com podeu gestionar tants requisits de plataformes diferents?\nExactament, la nostra tecnologia és una plataforma agnòstica. Això vol dir que podem donar suport a qualsevol tecnologia, i aquesta va ser una decisió clau que vam prendre des dels nostres inicis. Quant a com va ser fàcil, ens vam centrar a estar al núvol. El núvol ens va permetre crear una solució singular que es fixa específicament en els atacs i no ens preocupa el medi on resideix. El núvol ens va permetre escalar ràpidament i controlar tota l’experiència del client..\nQuina de les plataformes populars sembla ser l’objectiu favorit dels atacants? Per què creus que és així?\nWordPress s’aboca. Pel que fa al motiu, és perquè hi ha més valor per orientar-lo. Té menys a veure amb la seguretat de la plataforma i té més a veure amb que el ROI (Return On Investment) és major. Això té més sentit quan mireu l’anatomia dels atacs d’avui, que són atacs d’oportunitat principalment automatitzats.\nEn definitiva, hi ha moltes més instal·lacions de WordPress disponibles. Si podeu trobar un vector amb èxit per explotar, les probabilitats d’impactar massivament (que es tradueix en un ROI massiu per a l’atacant) són enormes.\nCom descriuríeu el vostre client típic?\nEl nostre client típic és el propietari de la petita empresa que utilitza la seva propietat web com a eina d’adquisició clau. Reconeixen la importància de la seva presència a la web, però no tenen el personal intern dedicat a centrar-se en les seves preocupacions de seguretat. Necessiten un soci de confiança i és allà on entrem.\nAl vostre lloc web heu esmentat que utilitzeu Machine Learning per detectar noves amenaces. Com funciona això? Què actius són els vostres analistes en aquest procés?\nNo sóc gaire aficionat a utilitzar termes com l’aprenentatge automàtic, la intel·ligència artificial, etc. Diria que fem moltes anàlisis heurístiques i que el nucli de tot el que fem són les persones, per la qual cosa la nostra gent és integral del procés..\nHa estat recentment adquirit pel gegant d’Internet GoDaddy. Com ha canviat això de Sucuri?\nSucuri segueix sent una marca autònoma. Sí, tenim nous sistemes administratius per treballar, nous processos per complir, però pel que fa a la manera de funcionar, principalment és el mateix que abans de l’adquisició. Si fos alguna cosa, podríeu dir que ens ha millorat. Hem hagut de fer una escala per donar suport als clients de GoDaddy i, per això, ens ha permès ser més creatius en la forma de donar servei als nostres clients. Això també ha beneficiat no només GoDaddy, sinó tots els clients directes de Sucuri.\nTambé ha aportat molta nova exposició i accés a recursos addicionals. Tenim una gran quantitat de dades de dades noves que abans no teníem i veiem com és treballar per a la major empresa d’allotjament del món. Això aporta una visió valuosa de la qual es beneficien tots els nostres clients i socis.\nFem un pas enrere per un moment. Quins veus com els reptes més importants per a la seguretat del lloc web avui en dia?\nJo diria que és la quantitat de desinformació a l’espai. Avui, els que controlen la narració són els venedors que poden guanyar el posicionament. Això també està afectat per les grans marques que transmeten seguretat de manera incorrecta: Google i el seu mantra HTTPS (per exemple, HTTPS assegura el vostre lloc) és un exemple perfecte. Sempre ens hem esforçat per ser una balisa de la veritat en un món carregat de desinformació.\nHan afectat atacs com el hack Equifax o l’increïble hack Yahoo a la indústria de la ciberseguretat? Quines lliçons s’han après o no s’han après d’aquest tipus d’atacs massius?\nDepèn de quina indústria parli.\nA nivell d’empresa, ningú vol ser el pròxim conseller delegat / CISO (responsable de la seguretat de la informació) per acomiadar-se, per tal que pugueu apostar perquè les inversions puguin augmentar. Tots els informes i despeses més recents i les novetats a l’espai admetrien aquesta afirmació.\nEls efectes són lleugerament diferents a nivell de consum i petita empresa. Diria que hi ha un cert nivell d’indiferència i fatiga pel que fa a la seguretat. A diferència de les grans marques, la proposta de valor és difícil a menys que hagin sentit directament el dolor d’una infracció. Això té sentit quan es plantegen totes les coses que un propietari d’una petita empresa té en compte: la seguretat no és un generador d’ingressos. Jo, personalment, sento una indiferència general: “Si això pot passar per una marca important, em queda cargol”. o “Bé, mai no he tingut cap problema, així que suposo que estic bé”.\nPel que fa a les lliçons apreses, quan examinem tots els incompliments dels darrers dos anys, el problema amb què ens enfrontem no és el tecnològic. Tothom té tecnologia i cada dia hi ha noves tecnologies. El problema és com és que la gent té sentit a les muntanyes de les dades a les quals tenen la tasca de tamisar? Com podem ajudar a prendre millors decisions? Com prioritzem? Quan tot és important, res és important.\nSi teniu un lloc suau per a pel·lícules i televisions clàssiques, IMDb Freedive revolucionarà


El Voluntariat per la llengua i la Fundació Club Natació Sabadell organitzen l’acte: “Experiències personals en l’ús del català com a llengua d’acollida” - Notícies - Consorci per a la Normalització Lingüística - CPNL\nEl Voluntariat per la llengua i la Fundació Club Natació Sabadell organitzen l’acte: “Experiències personals en l’ús del català com a llengua d’acollida”\nPresentació de testimonis i xerrada oberta a les parelles lingüístiques\nEl dimecres 19 de maig, a les set de la tarda, a l’auditori de la Corporació Sanitària i Universitària Parc Taulí de Sabadell, el Voluntariat per la llengua del CNL de Sabadell i la Fundació Club Natació Sabadell van organitzar un acte sobre experiències personals en l’ús del català com a llengua d’integració social i cultural.\nVa obrir l’acte Edwin Winkels, periodista holandès arrelat a Catalunya i redactor d’El Periódico de Catalunya, que va explicar la seva experiència personal en l’ús de la llengua catalana com a eina d’integració social i laboral.\nTot seguit, Montse Flores, escriptora i mestra de català, va explicar la seva experiència com a ensenyant d’una llengua d’acollida i va presentar el seu llibre, en format lectura fàcil, L’aigua del Rif. Adolfo Martín i Kaoussou Souane, parella lingüística del Voluntariat per la llengua, van compartir amb els assistents la seva experiència i les seves motivacions per participar en el programa.\nEn acabar, es va encetar un torn obert de paraules en què tots els assistents van exposar i comentar les pròpies vivències en l’ús de la llengua catalana en el seu àmbit de relacions socials.


La fiscalia estudia acusar de sedició els passatgers que van fugir de l’avió a Palma\nEl ministeri públic podria imputar-los per un delicte que contempla penes de fins a dotze anys de presó\nLa fiscalia està analitzant si acusa d’un delicte de sedició als migrants que van participar en la fugida massiva de l’avió a Son Sant Joan divendres passat. El ministeri públic està considerant imputar als sospitosos per una possible infracció de la Llei Penal i Processal de Navegació Aèria, que contempla penes de fins a dotze anys de presó. La policia treballa amb la hipòtesi que tot va ser un pla organitzat a través de Facebook per a aconseguir un aterratge d’emergència del vol entre el Marroc i Turquia.\nUn grup de la xarxa social Facebook anomenat Brooklyn va publicar al juliol un text en què s’explicava com realitzar una acció similar a la que finalment ha succeït a Palma. Aquest grup, format per 15.000 marroquins, ha reivindicat l”èxit” de Palma assegurant que “no som un grup qualsevol sinó una llegenda”.\nJordi Torracollons Novembre 09, 2021 | 07:57\nPosats a fer, que tbé els acusin d'intent d'invasió de l'antiga taifa de Mayurqa i d'intent de restauració del califat d'Alàndalus


Estructura MOS - Viquipèdia, l'enciclopèdia lliure\n(S'ha redirigit des de: PMOS)\nEstructura Metall-òxid-semiconductor construïda amb un substrat de silici tipus p (estructura PMOS)\nL'estructura MOS (Metal-Oxide-Semiconductor) consisteix en un condensador, en el que una de les armadures és metàl·lica, anomenada "porta", el dielèctric es forma amb un òxid del semiconductor del substrat, i l'altra armadura és un semiconductor, que anomenarem substrat. L'estructura MOS és de gran importància dins dels dispositius d'estat sòlid, ja que forma els transistors MOSFET, base de l'electrònica digital actual. Però, a part d'això, és el pilar fonamental dels dispositius de càrrega acoblada, CCD, tan comuns en la fotografia i cinema digitals. Tanmateix, funcionant com condensador és responsable d'emmagatzemar la càrrega corresponent als bits de les memòries dinàmiques. Components d'aquesta tecnologia, s'utilitzen com condensadors de precisió en electrònica analògica i microones.\n1 Capacitat MOS\n1.1 Càrregues en l'òxid\nCapacitància normalitzada de l'estructura MOS en funció de la tensió de comporta\nEn un condensador de capacitat C, apareix una càrrega Q, donada per l'expressió: Q = C*V , on V és la tensió entre armadures. En el condensador MOS, la tensió entre la porta i el substrat fa que adquireixi la càrrega Q, que apareix a banda i banda de l'òxid. Però en el cas del semiconductor això significa que la concentració de portadors sota la porta varia en funció de la tensió aplicada a aquesta.\nImaginem que tenim el substrat de silici tipus p, és a dir, contenint un excés de forats. El connectem a 0 V, i tenim la porta també connectada a 0 V. En aquestes condicions, no hi ha una variació en la concentració de buits. Quan anem augmentant la tensió de porta, el condensador es va carregant, amb càrrega positiva en la part de la porta i negativa en el substrat que, en el nostre cas de semiconductor p, significa que el nombre de buits va disminuint fins a arribar a la càrrega corresponent a la tensió de porta. Aquesta manera de funcionament es diu deplexió, buidament o empobriment. Podem continuar augmentant la tensió de porta fins que ja no quedin buits a la banda de conducció i el substrat sota la porta es torna aïllant.\nPerò, si continuem augmentant encara més la tensió, el condensador MOS necessita més càrrega, que els buits ja no poden proporcionar, de manera que apareixen electrons a la banda de conducció, tot i ser el substrat tipus p. Aquest fenomen s'anomena inversió i permet formar canals tipus n dins de semiconductors p. Com més augmentem la tensió, major càrrega introduïm i més avança la capa d'inversió dins del substrat, de manera que la zona sota la porta es va fent cada vegada més conductora.\nTornem a posar la porta a 0 V i anem polaritzant amb valors negatius. Ara la càrrega en el substrat és positiva i el nombre de forats augmenta, de manera que la conductivitat, també. Aquesta manera de funcionament es diu d'acumulació o enriquiment, ja que s'augmenta el nombre de portadors.\nCàrregues en l'òxid[modifica]\nLa descripció anterior és teòrica i no s'ajusta al cas real, pel fet que durant el procés de fabricació diverses càrregues queden atrapades en l'òxid que forma l'estructura MOS. Aquesta càrrega és independent de la tensió que s'apliqui a la porta, però influeix sobre el comportament de l'estructura, ja que s'ha de polaritzar la porta per compensar aquesta càrrega abans que el condensador MOS es comporti com s'ha descrit en el paràgraf anterior. Aquestes càrregues han estat un maldecap per als dissenyadors de circuits integrats MOS, ja que varien de forma no controlada les seves condicions de funcionament. En circuits digitals, se suavitza el problema usant tensions d'alimentació elevades, que s'han anat reduint al poder controlar millor la quantitat de càrrega atrapada. Modificant aquesta càrrega es varia la tensió a la qual es produeix la inversió, de manera que s'ha estructures que a zero volts tenen resistència elevada, mentre que altres la tenen reduïda.\nEncara que el diòxid de silici és un bon dielèctric i s'obté oxidant el substrat, hi ha altres estructures similars amb altres aïllants, constituint l'estructura MIOS ( Metall-Insulator-Semiconductor ). També pot haver-hi diverses capes de dielèctrics diferents, com en el cas de les cel·les MIOS.\n↑ Edward Chikuni. Concise Higher Electrical Engineering. Juta and Company Ltd, March 2008, p. 504–. ISBN 978-0-7021-7723-1.\n↑ El-Kareh, Badih. «The MOS Structure». A: Silicon Devices and Process Integration. Springer US, 2009.\n↑ 3,0 3,1 ASM International. Istfa 2003: Proceedings of the 29Th International Symposium for Testing and Failure Analysis. ASM International, 2003, p. 193–. ISBN 978-1-61503-086-6.\n↑ Berkeley University. The MOS Capacitor. Disponible en línea: http://www-inst.eecs.berkeley.edu/~ee130/sp03/lecture/lecture21.pdf\n↑ Sung-Min Hong. Deterministic Solvers for the Boltzmann Transport Equation. Springer Science & Business Media, 31 July 2011, p. 204–. ISBN 978-3-7091-0778-2.\nEkbert Hering, Klaus Bressler, Jürgen Gutekunst: Elektronik für Ingenieure und Naturwissenschaftler. Springer-Verlag 2014, ISBN 3-642-05499-4, S. 132.\nTransistor de contacte\nObtingut de «https://ca.wikipedia.org/w/index.php?title=Estructura_MOS&oldid=23490620»\nLa pàgina va ser modificada per darrera vegada el 8 maig 2020 a les 12:23.


Sagunt ahorrará 250.000 euros al año al pasar a pagar un 1 % de intereses en sus préstamos - Levante-EMV\nSagunt ahorrará 250.000 euros al año al pasar a pagar un 1 % de intereses en sus préstamos\nEl ayuntamiento consigue que la mayoría de bancos acepte la aplicación de la Ley de Prudencia Financiera\nlevante-emv sagunt 31.05.2016 | 13:53\nSagunt ahorrará 250.000 euros al año al pasar a pagar un 1 % de intereses en sus préstamos Levante-EMV\nEl Ayuntamiento de Sagunt negocia con las entidades bancarias con las que tiene préstamos a largo plazo, por un valor de 16,2 millones de euros, para la aplicación de la nueva Ley de Prudencia Financiera, que permitirá a las arcas municipales ahorrarse 250.000 euros anuales, según anunciaron ayer fuentes del consistorio.\nEl concejal de Contratación, Pepe Gil, destaca la importancia de esta iniciativa, al asegurar que «dependiendo de la duración de los créditos, los préstamos los pasaremos a pagar al 1 %, cuando ahora algunos alcanzan el 5,5 % más el Euribor».\nEl edil también explica que la junta de gobierno solicitó a las entidades bancarias con las que contrató préstamos a largo plazo y están por encima de los intereses marcados por la nueva ley para que presentaran ofertas para la novación, consistente en reemplazar una obligación otorgada con anterioridad por otra que anula la primera.\n«Puede tener un poco menos de rendimiento económico para el ayuntamiento „apunta Gil„ pero es un proceso rápido al que los bancos tienden a acogerse por el principio de prudencia financiera». El edil nacionalista también explica que «tres de las entidades han aceptado y nos han presentado su propuesta de rebaja de los intereses, mientras que otra está pendiente de que la decisión se tome en Madrid».\nAdemás de aprovechar esta medida para recordar la buena salud financiera del consistorio, por liquidez y endeudamiento, Gil apunta sobre el banco indeciso que «si no se acoge, sacaremos a licitación la refinanciación que sería muy ventajosa».


Escèniques. Avinyó, 28/07/2014\nLa tercera edició d’Avignon à la Catalane es tanca amb el major èxit de públic i crítica fins ara\nLa tercera edició d’Avignon à la Catalane, que ha portat cinc companyies catalanes a l’Off d’Avinyó, ha aconseguit una gran rebuda per part del públic i la premsa francesa. Des del 4 de juliol i fins ahir, més de 7.000 persones s’han acostat a veure els cinc espectacles que proposava l’IRL dins el cicle Avignon à la Catalane, un cicle que des del diari Les Echos qualifiquen ja com “un festival dins el festival”.\nEscèniques. Avignon, 17/07/2014\nRevue de presse: 30/40 Livingstone - Avignon à la Catalane\nIci vous trouverez une sélection d'articles publiés par la presse française à propos de 30/40 Livingstone de Sergi López et Jorge Picó.\nFrance Inter. Interview de Sergi Lopez par Stéphane Capron\nEscèniques. Avignon, 16/07/2014\nRevue de presse: Acrometria - PSIRC\nIci vous trouverez une sélection d'articles publiés par la presse française à propos de Acrometria de PSIRC.\nEscèniques. Avinyó, 11/07/2014\nKanga Valls (Kulbik): ‘Volem descriure els estats d’ànim que ens envolten dia a dia’\nKulbik Dance Company, dirigida per Kanga Valls, presenta Cube a Avignon à la Catalane, una obra que transcorre en un enorme cub imaginari. Aquest es transforma en funció de les emocions que tots coneixem o hem experimentat alguna vegada. Un lloc de línies inexistents on es concentren la llibertat i la seva negació. La curiositat, l’angoixa, el joc, l’amor i tantes altres emocions que ens acompanyen cada dia conviuen en un treball coreogràfic estudiat fins en els més mínims detalls. Dins del cub trobem quatre ballarins presoners que s’expressen a través d’un llenguatge que fusiona dansa de carrer, mim i poesia. És una obra despullada, de formes minimalistes i generosa en els gestos, un gran xoc visual. Kulbik Dance Company es va fundar el 2010 arran de la iniciativa de diversos membres de la companyia Estilo (2002/2008), dirigida per Kanga Valls. Kulbik fusiona hip-hop amb música electrònica, blues, jazz i reggae.\nEscèniques. Avinyó, 10/07/2014\nDes de 2011, PSIRC, trio d'artistes de circ, re-inventa el llenguatge mitjançant una barreja íntima i espectacular. Acrometria, l’espectacle que la companyia presenta a Avignon à la Catalane és un encontre pertorbador i esperançador. En pocs minuts, el trio ens transporta al seu univers espectacular, divertit, lleuger i profund. Acrometria, estudia la distància entre la psique i les infinites realitats. Un triangle emocional, metafòric i abstracte, on es pot jugar a crear noves geometries humanes. És l'abraçada entre el risc físic i la ingenuïtat de l'ànima, és geometria d'emocions.\nEscèniques. Avignon, 08/07/2014\nRevue de presse: Cube – KulbiK dance company\nIci vous trouverez une sélection d'articles publiés par la presse française à propos de Cube de KulbiK dance company.\nEscèniques. Avinyó, 08/07/2014\nRêves de Sable, l’espectacle que l’il·lustrador Borja González i la companyia Ytuquepintas presenten a Avignon à la Catalane és diferent al que els espectadors esperen normalment en anar al teatre. Borja només necessita les mans i sorra damunt un vidre: projectades en una gran pantalla, l’il·lustrador ens presenta històries plenes d’emoció, amb només un moviment de la seva mà les atmosferes van canviant alhora que se succeeixen escenaris. Pura inventiva i creació que no deixa ningú indiferent. Tot plegat acompanyat per la interpretació en directe del teclista Roc Sala. Parlem amb ell sobre el seu espectacle i la seva participació al festival.\nEscèniques. Avinyó, 03/07/2014\nDesprés de signar el monòleg d’humor Non solum, Sergi López i Jorge Picó presenten 30/40 Livingstone, una obra que han creat, dirigit i interpretat de manera conjunta. Va estrenar-se al Festival de Temporada Alta i, del 4 al 27 de juliol es presenta a Avignon à la Catalane. L’obra ens mostra un home contemporani, xerraire i contradictori, forçosament insatisfet que decideix deixar-ho tot i marxar lluny en busca de grans aventures. Allà és trobarà amb un animal que li revelarà coses de si mateix. Parlem amb Sergi López i Jorge Picó sobre l’estrena i sobre la seva participació al festival francès.