Apuntes Clase Psicopatologia infantojuvenil  | Psicopatologia infantojuvenil (UB) | Unybook\nApuntes Clase Psicopatologia infantojuvenil (2015)\nApuntes Clase Psicopatologia infantojuvenil\nSubido por pcamp\npsicopatologia, infantojuvenil, apuntes, clase\nPatricia\tCamprodon.\tSi\tnecesitas\tmás\tapuntes\tpuedes\tencontrarlos\ten\tmi\tcuenta\tde\tunybook\tpcamp APUNTS DE PSICOPATOLOGIA INFANTIL I ADOLESCENT TEMA 1 Psicopatologia infantil i adolescent: estudi de la conducta patològica/anormal del nen i l’adolescent.\nObjectius d’estudi: - Processos del desenvolupament anormal/patològic des de l’etapa prenatal fins l’adolescència.\n- Problemes comuns que poden aparèixer en el curs del desenvolupament: trastorns funcionals (menjar, dormir, parlar, caminar,...).\nComplexitat de la disciplina: - Joventut com a ciència.\n- Extrapolació des de la psicopatologia adulta.\n- Dificultat d’establir límits entre normal i anormal.\n- Procés evolutiu, normal a una edat, anormal en una altra.\n- Dependència del medi (entorn familiar, escolar, social).\n- Emmarca 2 períodes llargs i complexos.\n- Diferents models teòrics.\nMarc de referència: - El desenvolupament infantil (el que és normal a cada edat, psicologia evolutiva).\n- La interacció de diversos factors (família, escola, etc.).\n- Variants del desenvolupament comú (exageració d’una conducta, dificultat per superar etapes). Ritmes diferents.\nNormalitat / Anormalitat: Complexa de definir i delimitar en el nen o adolescent perquè: - És un ésser en desenvolupament.\n- Desenvolupament no lineal: retards normals en l’evolució, diferents ritmes.\n- Reacció d’adaptació.\nPeculiaritats: - Imprescindible un coneixement profund del desenvolupament normal.\n- Importància del rol de la família i l’escola com a elements bàsics d’interaccions.\n- Es requereix una avaluació global i integradora.\nCaracterístiques: - Cronodependència (manifestacions clíniques segons l’edat).\n- Diferències individuals.\n- Plasticitat cerebral (important l’estimulació).\n- Capacitat d’adaptació i desadaptació.\n- Comorbilitat: tendència a l’associació de símptomes i patró comòrbid resultant variable (pot derivar a una patologia més àmplia).\n- Els mateixos factors poden facilitar o desorganitzar la personalitat del nen segons la manera que es presenti.\n- La mateixa conducta en diferents nens pot donar lloc a diferents formulacions diagnòstiques i diferents indicacions terapèutiques depenent de: 1 Patricia\tCamprodon.\tSi\tnecesitas\tmás\tapuntes\tpuedes\tencontrarlos\ten\tmi\tcuenta\tde\tunybook\tpcamp § § § § Edat del nen.\nCronicitat del símptoma (des de quan).\nContext familiar i social.\nInfluència de l’entorn: - La resposta de l’entorn com a reacció més o menys normals en un moment evolutiu determinat pot fixar un tipus de conducta particular (ex: tics).\n- L’entorn pot determinar el significat que se li atorga a una conducta.\n- Una experiència traumàtica provinent d’una causa externa pot deixar marques en el funcionament psíquic del nen, més enllà de la desaparició de la causa externa.\nTemps reactiu: s’origina a partir d’una situació traumàtica. Vigilar que no s’arribi a cronificar, que no vagi més enllà de la desaparició de la causa.\nValor del símptoma: - No existeix: → Una clara especificitat símptoma – síndrome (mateix símptoma en molts síndromes).\n→ Ni correspondència entre manifest i latent. A vegades un símptoma latent pot ser molt greu que un símptoma manifest i, al inrevés.\n- Un mateix símptoma pot ser: → Inici d’una patologia greu.\n→ Un signe aïllat poc important.\n- La importància del símptoma depèn: → La flexibilitat (variable en aparició, intensitat i duració, això indica un millor pronòstic).\n→ Invasió en diferents àrees de la vida del nen.\n→ Repercussió en el context.\n- Poder ser: → Disruptius i aparatosos.\n→ Larvats i menys inquietants, però no vol dir menys greu.\n- Imprescindible: → Entendre el símptoma dins d’una valoració global del desenvolupament i del context (valorar funcions afectades i funcions adaptades).\n→ Reconèixer el caràcter evolutiu i adaptatiu que alguns símptomes tenen (poden desaparèixer per si sols).\nEl cervell quan el nadó neix està desenvolupat un 25%. Després continua creixent i desenvolupant-se en nombre de neurones i connexions entre aquestes. à Neuroplasiticitat entre els 0-2 anys.\nPer tal que es donin les suficients connexions neuronals és necessari que el infant rebi els suficients estímuls exteriors.\nLa insuficiència d’estímuls causa a nivell neuronal insuficiència de connexions i una disminució cognitiva. Pot derivar a trastorns greus.\n2 Patricia\tCamprodon.\tSi\tnecesitas\tmás\tapuntes\tpuedes\tencontrarlos\ten\tmi\tcuenta\tde\tunybook\tpcamp La plasticitat i l’estimulació adequada són importants per l’aprenentatge i les funcions cognitives.\nNo s’ha de confondre la necessitat d’estimulació amb hiperestimulació, ja que el cervell no pot elaborar ni treballar tanta estimulació.\nPeríode crític o vulnerable: hi ha estímuls que o es reben en aquest període o hi haurà conseqüències a nivell de funcionament cognitius.\nCOMPETÈNCIES I CAPACITATS DEL NADÓ Conjunt de recursos que el nadó posseeix des del naixement o des de l’etapa prenatal.\nEl nadó abans del naixement: S’ha confirmat l’existència d’una sensorialitat fetal que aporta dades sobre el comportament del fetus i de la interacció feto-maternes, principalment, en el pla emocional.\nCapacitats sensorials del fetus: - Audició: paper essencial. A través d’aquesta el fetus es relaciona amb l’exterior.\nEl fetus sent a partir dels 5 mesos: § Sons procedents de la mare§ Sons atenuats procedents de l’exterior: veu de la mare i el pare, música.\nNo només la sent, si no que la recorda i la discrimina d’altres veus.\n- Gust: preferència respecte al gust ensucrat que reconeix des del naixement.\n- Olfacte: arriba ben preparat en el moment de néixer per captar i reconèixer diferents olors.\n- Tacte: percep el contacte a través de les parets abdominals i uterina. A partir del 7è mes el fetus respon als estímuls externs.\nCapacitats cognitives i d’aprenentatge: - Habituació pre-natal als sorolls externs.\n- Estudis amb sorolls dels avions.\n- Estudis amb melodies musicals.\n- Reconeixement de la veu de la mare.\nInteraccions feto-maternes: - Interaccions químiques i neurosimpátiques: la vida emocional de la mare té repercussions sobre el nadó.\n- Mares que pateixen un xoc emocional durant l’embaràs, el fetus presenta un major moviment i quan neix presenta més hiperexcitabilitat motora.\n- La vida imaginada de la mare, la fantasia que ella té, té un paper essencial.\n- La presència real del nadó també té un impacte considerable.\n- Repercussions de les ecografies: tranquilitzadora o intrusiva.\nVivències uterines: - Cicles de 4 hores de funcionament del fetus.\n- Estudis del comportament del fetus.\n3 Patricia\tCamprodon.\tSi\tnecesitas\tmás\tapuntes\tpuedes\tencontrarlos\ten\tmi\tcuenta\tde\tunybook\tpcamp Capacitats i competències del neonat: Abans es considerava el neonat com un ésser indefens davant el seu entorn.\nEls estudis mostren que: - El nadó ve programat per vincular-se a un altre ésser humà.\n- Des del naixement interactua amb el seu entorn social.\nCapacitats perceptivo-motores: - Diferents nivells de vigilància o estats.\n- Entre ½ 0 2 hores després del naixement poden reaccionar seguint amb la mirada un objecte (pot estar obstaculitzat per drogues durant el part).\n- Posteriorment son profund.\n- Al cap de 24h recuperen un estat òptim.\nCapacitats visuals: - El neonat és capaç de fixar i seguir amb la mirada un objecte.\n- És capaç de discriminar entre figures geomètriques.\n- Percep l’espai visual en tres dimensions.\n- Si se lo acosta un objecte interposa la mà.\n- La diana visual és de 20-30cm.\n- La il·luminació intensa el fa tancar els ulls.\n- Quan respon a un estímul visual no por respondre a un altre estímul.\n- Interès especial pel rostre humà.\n- Interès per contactar amb els ulls de l’altre (el contacte ull-ull es considera bàsic en la interacció mare-nadó).\n- El nadó pot deixar de mamar quan es troba amb la mirada de la mare.\nCapacitats auditives: - El neonat sent des d’abans de néixer.\n- Si s’acosta el so produït per un zinc-zinc per una oïda, el nadó gira el cap en direcció a aquest.\n- També es pot observar que gira els ulls en la mateixa direcció buscant el so.\n- Els sons greus tranquil·litzen.\n- Els sons aguts creen alarma.\n- És més visible a la veu humana.\n- S’orienta amb més freqüència cap a sons complexos.\n- El so ha de ser suficientment llarg.\n- La freqüència de les respostes en front a estímuls auditius varien segons el nivell de vigilància del nadó.\n- Preferència per veus femenines.\n- Reconeixement de la veu materna i paterna.\n- A les 4 setmanes reconeixen les unitats sil·làbiques i li permet reconèixer el llenguatge i interactuar amb el discurs de l’adult.\nCapacitats olfactives i gustatives: - Des de els primers dies distingeix diferents olors.\n- Reconeix l’olor de secrecions làcties del pit matern.\n- A partir del 6è dia distingeix i prefereix la llet de la mare respecte d’altres.\n- Distingeix entre el gust de la llet materna i llet artificial.\n- Els gustos dolços desencadenen expressions somrients i els amargs expressions aversives i de disgust.\n4 Patricia\tCamprodon.\tSi\tnecesitas\tmás\tapuntes\tpuedes\tencontrarlos\ten\tmi\tcuenta\tde\tunybook\tpcamp Capacitats de l’aprenentatge: - Té capacitat de memoritzar estímuls.\n- Si es presenta la veu de la mare amb un altre rostre o al inrevés, es mostra inquiet.\n- Alguns comportaments poden ser condicionats des del principi.\nCapacitats fonatòries: - Presenten diferents tipus de plors o crits: dolor, gana, còlera, etc.\n- El crit de dolor fa respondre abans a la mare.\n- El crit de gana desencadena un augment del calor cutani en el pit d’una dona en alerta.\n- Una mare normal necessita 48h per aprendre a discriminar els diferents crits.\nInteracció social: - Sincronia interactiva que s’organitza progressivament en fases cícliques.\n- Si la mare no respon, el nadó es mostra inquiet, golpejant-se, gronxant-se.\n- Des de la 3a setmana són capaços de reproduir mímica, gestos facials amb la boca, és a dir, és capaç de contestar a la mímica de l’adult amb la seva mímica.\nTEMA 2: FACTORS DE RISC DE DESENVOLUPAMENT PATOLÒGIC Condicions existencials del nen o de l’entorn que comporta probabilitat de trastorn mental.\n1) Factors de risc biològic 2) Factors de risc psicològic: § Procedents del nen.\n§ Procedents de l’entorn.\n1) - Factors de risc biològic: Drogoaddicció materna.\nExposició tòxica prenatal.\nPrematur (<37 setmanes de gestació).\nHipermaduresa (el nadó passa de comptes, risc de que hi hagi menjat líquids de la placenta que pot provocar infeccions i la mort).\nPart distòcic (amb problemes).\n2) Factors de risc psicològic.\n- Procedents del nen.\n§ Temperament difícil (ploren molt, no estan mai bé...).\n- Precedents de l’entorn.\n§ Mort de la mare.\n§ Depressió post-part. (Rebuig de la criatura).\n§ Mort del pare.\n§ Mort d’un germà.\n5 Patricia\tCamprodon.\tSi\tnecesitas\tmás\tapuntes\tpuedes\tencontrarlos\ten\tmi\tcuenta\tde\tunybook\tpcamp § § § § § Ambient toxicòman.\nMalaltia mental de la mare.\nEstil de vida desorganitzat.\nFactors de protecció: condicions existencials del nen o de l’entorn que contraresten els factors de risc.\nNo té sentit parlar de factors de protecció si no es relaciona amb factors de riscs.\nTipus: - Biològics à nen sa.\n- Psicològics → Temperament à nen fàcil, característiques de la personalitat (alta autoestima).\n→ Entorn à família sana, bona situació socioeconòmica, adequada estimulació.\nVulnerabilitat: Els individus poden heretar o adquirir vulnerabilitats que matisen el seu risc de patir un trastorn mental.\nLa probabilitat que cadascú té per poder superar o no una dificultat depenent de la situació en la que es trobi.\nL’ambient és molt important per tal de matisar la vulnerabilitat.\nResiliència: Capacitat d’un individu de reaccionar i recuperar-se davant les adversitats.\nImplica un conjunt de qualitats que fomenten un procés d’adaptació exitosa i de transformació malgrat els riscos i l’adversitat.\nAvaluació de la psicopatologia infanto-juvenil: Cal tenir en compte la multiplicitat de factors de risc sumats, els factors de protecció que poden contrarestar, la vulnerabilitat i la resiliència.\nTEMA: 5 El nen, la família i l’escola La família és una institució que dóna contenció1 i facilita el creixement emocional del nen.\nDes del naixement en nen adquireix en la família un model bàsic tant d’aprenentatge com de sociabilització. I és a partir d’aquest model que el nen ho estén a altres situacions socials (escola...).\nActualment, ens trobem en una societat on la infància està molt cuidada respecte a d’altres etapes.\n1 Marcar, posar límits, ordre.\n6 Patricia\tCamprodon.\tSi\tnecesitas\tmás\tapuntes\tpuedes\tencontrarlos\ten\tmi\tcuenta\tde\tunybook\tpcamp Canvis socials, per exemple: l’alimentació.\nLa gran majoria de nens mengen fora de casa. Per tant, es deleguen més funcions a l’escola. Els nens s’estan menys hores a casa amb la família; menys hores de comunicació amb la família. Degut al ritme que es porta, els sopars del vespre són precuinats, etc. Les noves tecnologies també influeixen i provoquen canvis socials.\nAmb aquest canvis els nens estan perdent la idea de procés. S’està inculcant la idea als nens de immediatesa. Per exemple, fer un pastís. No és el mateix preparar-lo a casa o comprar-lo. No són tant conscients del procés d’obtenció de les coses, només veuen allò acabat.\nAmb aquest model on tot ve fet, se’ls està inculcant una necessitat de satisfacció immediata. Cada vegada es tenen menys recursos per saber esperar. Això pot provocar que augmenti la frustració.\nL’autoritat Dins del marc familiar, tradicionalment, l’autoritat l’exercia sobretot la figura paterna.\nCada vegada l’autoritat està més repartida entre els pares. Hi ha un funcionament més democràtic de la família. El fet de que cada vegada hi ha més separacions provoca que les responsabilitats estiguin més compartides. Però a vegades, l’autoritat no l’exerceix ni un ni l’altre; això provoca la desorientació del nen, es troba perdut i confús. El nen necessita uns límits i una organització.\nEl que més a variat és el rol de pare. Disminueix la seva autoritat i augmenta l’actuació d’amic del fill. Hi ha confusions entre l’actuació d’amic i autoritat.\nL’autoritat és necessària tant a casa com a l’escola.\nSeparacions temporals (J. Bowlby) Fases en pèrdues del vincle en primera infància: 1) Fase de protesta: tristesa aguda amb crisi i plors. Demanda insistent de la figura materna. Rebuig de la vinculació amb altres, no accepta la figura substituta. Dura unes setmanes).\n2) Fase de desesperació, desconcert i replegament en si mateix. (Rebuig de la vinculació amb altres, no accepta la figura substituta. Dura unes setmanes).\n3) Pèrdua del vincle amb la figura materna. (Es considera definitiu, s’ha acomodat a la nova situació i accepta la figura substituta, rebuig de la mare; en alguns casos, amb el temps, es poden tornar a vincular).\nAquests són els primers símptomes de la depressió en la primera infància.\nEn el cas del pare amb un vincle intens, la reacció seria la mateixa. Si el vincle no és tan intens, la reacció serà menys intensa.\nQuan marxen de colònies, encara que sigui tres dies; quan tornen, el més freqüent és un cert ressentiment cap a la mare que durarà uns minuts.\nFactors que influeixen: - L’edat en el moment de la separació (entre 6-24 mesos afecta més).\n- El motiu de la separació i la capacitat cognitiva del nen per entendre’l.\n- Duració de la separació.\n- Existència d’un substitut adequat, conegut i estable.\n7 Patricia\tCamprodon.\tSi\tnecesitas\tmás\tapuntes\tpuedes\tencontrarlos\ten\tmi\tcuenta\tde\tunybook\tpcamp - Les repeticions de les separacions.\nConseqüències: - En separacions breus à vincle ansiós i tendència a experimentar ansietats de separacions.\n- En separacions llargues à pèrdua del vincle.\nReaccions dels nens davant la separació o divorci: Guarderia i Pre-escolar 3-5 anys; edat escolar i Adolescència.\nGuarderia i Pre-escolar 3 -5 anys Situacions cognitives - Separació física - Temporal (no es fan a la idea de que sigui per sempre).\n- Confusió ( no acaba d’entendre).\n- Causes (no se li expliquen els motius, és important explicar-li adequadament perquè ho entengui).\nRespostes emocionals - Pors.\n- Fantasies amenaçants (por a que marxi també la mare).\n- Embotiment, perplexitat.\n- Suplència afectiva (recerca de figura substituta).\n- Joc alterat.\n- Més necessitat afectiva.\nEdat escolar (5 – 8 anys) Situacions cognitives - Comprensió de la situació.\n- Comprensió dels conflictes.\nRespostes emocionals - Trist.\n- Figura absent.\n- Agressió / Inhibició.\n- Suplència afectiva.\n- Conflicte lleialtats (ex: faig cas al pare o a la mare).\n2 Pèrdua de capacitats adquirides. (Ex: es tornen a fer pipí al llit, dormen amb els pares, etc.).\n8 Patricia\tCamprodon.\tSi\tnecesitas\tmás\tapuntes\tpuedes\tencontrarlos\ten\tmi\tcuenta\tde\tunybook\tpcamp Edat escolar (9 - 12 anys) Situacions cognitives - Comprensió de la situació i conflictes.\n- Perspectiva més àmplia. (Es posa en el lloc de la mare i del pare).\n- No autoinculpen.\n- Divorci com a fi del conflicte.\nRespostes emocionals - Més defensats, té més recursos personals.\n- Joc i activitats esportives (font de desconnexió i diversió).\n- Alteració de la identitat.\n- Prenen partit, es posicionen al costat del pare o de la mare.\nAdolescència Situacions cognitives - Aprecien complexitat.\n- Reconeixen contradiccions dels pares.\n- Entenen estabilitat de les característiques personals dels pares.\n- Es poden posar en el lloc de l’altre.\nRespostes emocionals - Canvi en relacions.\n- Preocupacions pel sexe i la parella.\n- Trist i decaigut.\n- Angoixa i ansietat.\n- Percepcions canviants.\n- Conflicte de lleialtats.\n- Retirada estratègica.\nL’ESCOLA L’escola té un paper molt important perquè els nens passen moltes hores i, en la actualitat, se l’ha derivat més funcions.\nEl rol del mestre ha anat canviant. Abans, el mestre era una figura d’autoritat dins la societat, sense discussió.\nCanvis en l’escola: - El fet que l’escolarització sigui obligatòria ha provocat un augment de l’escolarització.\n- En la davallada demogràfica va provocar una disminució del nombre de nens en l’aula à 25 alumnes.\n- En el increment demogràfic à augment del nombre de nens a l’aula.\n- El increment de la immigració ha provocat una gran diversificació multicultural a l’aula i de nivells d’aprenentatge. (Més greu en l’Educació Secundària).\n9 Patricia\tCamprodon.\tSi\tnecesitas\tmás\tapuntes\tpuedes\tencontrarlos\ten\tmi\tcuenta\tde\tunybook\tpcamp - En la secundària, el professor és un especialista en la seva matèria però és possible que no tingui vocació de mestre, això té repercussió en l’aula per la falta de recursos.\n- Els professors perden autoritat de cara a les famílies i de cara l’administració.\nFactors de personalitat del nen que influeixen: - La curiositat del nen per aprendre. Aquesta està molt relacionada amb l’estimulació prèvia.\n- L’autoestima. Tenir una bona autoestima facilita, pregunten més, etc., i una baixa autoestima dificulta.\n- Personalitat paranoide. Tendència a desconfiar, no ajuda a que pregunti, pot veure una rectificació del mestre com un atac.\n- Personalitat narcisista. Creuen que ja ho saben tot, que no se’ls ha d’explicar res.\n- Un cert esperit competitiu, per tal de motivar-lo.\n- Les aspiracions professionals que el nen tingui, també determina les seves ganes d’aprendre.\nFactors de personalitat del mestre que influeixen: - Hi ha aspectes de personalitat dels mestres que també influeixen el l’aprenentatge dels nens.\nDISLÈXIA Problemes de lectura. Altera l’ordre de les lletres, de les síl·labes o canvia les lletres, les posa al inrevés. Ex: E com un tres al inrevés.\nEn el cas dels números s’anomena discalcúlia.\nEl diagnòstic de dislèxia es pot fer a partir dels 6-7 anys. No es pot diagnosticar abans perquè estan en procés d’aprenentatge.\nAquest diagnòstic té relació amb: - Contrariat en la seva lateralitat. Dificultats en lateralitat.\n- Dificultats per orientar-se en l’espai i el temps.\n- Factors genètics.\n- Factors de personalitat (com a resposta a una situació emocional).\n- Retard en el llenguatge.\nFRACÀS ESCOLAR: Valoració com a fracàs escolar a partir de portar 2 anys amb un rendiment escolar molt negatiu.\nPoden distingir 2 tipus: - Es detecta de manera molt prematura, edat preescolar o principi de la primària.\nDescartar retard mental o trastorns mentals.\n- Es detecta més tard, a final de la primària o principis de secundària.\nTé a veure amb un trastorn reactiu, en la manera que té el nen d’enfrontar-se a l’adolescència, comportament de provocació a la família, principi de brot psicòtic o addicció a les drogues.\n10 Patricia\tCamprodon.\tSi\tnecesitas\tmás\tapuntes\tpuedes\tencontrarlos\ten\tmi\tcuenta\tde\tunybook\tpcamp FOBIA ESCOLAR: El nen, en sortir de casa per anar a l’escola, presenta una crisis caracteritzada per una angoixa molt forta, símptomes somàtics (suor, vermellor, pal·lidesa, còlera), on el nen es nega a anar a l’escola.\nAcostuma a donar un motiu racional però que no justifica la reacció tant exagerada.\nEs dóna en nens de 6-7 anys en endavant, també en l’adolescència.\nNormalment, quan es troba a prop de l’escola, davant de l’edifici torna a presentar una crisi. Inclús, si passeja davant de l’escola, encara que sigui festiu, també presenta crisis.\nPot acabar sent una situació molt greu, perquè no va a escola, no finalitza el curs.\nNo solen ser nens que tinguin un rendiment escolar negatiu, solen suggerir estudiar des de casa.\nHi ha una dinàmica familiar molt específica i amb ansietats de separació importants.\nS’observa una por a separar-se de la mare i vol quedar-se amb ella a casa.\nLa intervenció ha de ser familiar, per tal de modificar la dinàmica familiar.\nTEMA: 6 Trastorns disfuncionals o TRASTORNS DE LA SON/ TRASTORNS DEL DORMIR Del dormir: dificultats per conciliar la son.\nDe la son: durant el son, mentre el nen dorm.\nTrastorns del dormir: 1) Insomni del primer any (lleu, greu).\n- Lleu: és el més comú i es deu a una situació ambiental. El trobem en famílies desorganitzades: no hi ha una rutina establerta, no mateixos horaris. Dorm amb molts sorolls o llum en la pròpia habitació o de la resta de la casa.\n- Greu: des de el primer dia no dorm bé, no dorm nits senceres.\no El nen ploraner i cridaner: pares desesperats, no saben que fer, no es sap que li passa (angoixes internes).\no El nen no plora ni crida, sempre estar amb els ulls oberts.\nAquestes formes greus d’insomni, estan associades a patologies greus: psicosis, autisme, hiperactivitat, etc.\n2) Insomni de 2-6 anys (ansietat per separació, rituals i fòbies) Pot ser que no sigui un veritable insomni, si no que hi ha altres situacions.\n11 Patricia\tCamprodon.\tSi\tnecesitas\tmás\tapuntes\tpuedes\tencontrarlos\ten\tmi\tcuenta\tde\tunybook\tpcamp - Ansietat per separació: nens que no volen marxar al llit perquè no volen separarse dels pares, no volen quedar-se sols, es poden quedar dormint al sofà amb els pares. El problema es pot cronificar. És freqüent que els pares també tinguin ansietat de separació, per tant, els pares realitzaran conductes incorrectes.\n- Rituals abans d’anar a dormir: explicar un conte, dormir amb un ninot. Aquests rituals poden arribar a extrems, de tal manera que els rituals els suposi un parell d’hores que alterin l’hora d’anar a dormir. Darrere d’aquest ritual pot haver TOC.\n- Fòbies: por a la foscor, por a estar sol, sentir sorolls, s’imagina coses, etc.\nAquests nens no tenen problemes per dormir en si mateixos, necessiten d’una estratègia per alleugerir la interferència. Important el comportament dels pares per tal de no cronificar el problema.\n3) Insomni de l’adolescència - Avaluar si realment té problemes d’insomni o té el somni canviat. Normalment, dormen les hores que els toca, només que canvien els horaris.\nEn altres casos, quan realment té insomni, la situació és com en el cas dels adults. Interfereixen les preocupacions.\nAvaluar la possibilitat de consum de drogues.\nPot ser símptoma de brot psicòtic.\nTerrors nocturns: - Apareixen entre els 2 i els 5 anys. Són episodis molt usuals de manera esporàdica.\n- El nen a la nit comença a cridar, els pares el troben suat, pàl·lid, fora de si.\n- Pot durar uns quants minuts, no és fàcil que el nen es calmi.\n- Quan aconsegueix tranquil·litzar-se. L’endemà no se’n recorda de res.\n- És un fenomen evolutiu sense importància si apareix de manera esporàdica.\n- Quan apareix més tard en la infància o adolescència, pot indicar abusos o situacions molt greus.\nSomnis d’angoixa: - Apareixen a partir dels 2 anys.\n- En aquest cas, el nen recorda el malson quan es desperta. Pot explicar alguna cosa del que recorda del somni.\n- Tenen a veure amb situacions de la vida quotidiana.\n- No té importància si es dóna de forma esporàdica.\nDespertar ansiós: - Es desperta totalment angoixat, crida els pares, però és incapaç de relacionar-ho amb un somni.\n- El nen es nega a dormir sol o tornar a dormir.\n- No importància si es dóna de manera esporàdica.\nAutomatismes motors: rítmies, bruixisme i somnilòquia: - Rítmies: moviments que el nen fa quan dorm amb els braços, les cames, el coll.\nÉs una activitat nocturna exagerada.\n12 Patricia\tCamprodon.\tSi\tnecesitas\tmás\tapuntes\tpuedes\tencontrarlos\ten\tmi\tcuenta\tde\tunybook\tpcamp - Bruixisme: fa soroll amb les dents.\nSomnilòquia: parlar en somnis. Des de paraules fins a discursos.\nSomnambulisme: - Té diferents graus.\n- Quedar-se assegut en el llit.\n- Pot provocar situacions de risc.\n- Es sol medicar.\nHipersòmnia: - Necessita dormir moltes més hores del normal.\n- S’ha de comprovar que dormi correctament per les nits, que no tingui el son canviat.\n- Es sol relacionar amb patologies orgàniques o drogues.\nApnea: - Es perd la respiració durant el son.\n- Provoca problemes de descans, pot causar despertars.\n- Pot provocar hipersòmnia.\no TRASTONRS DEL CONTROL DELS ESFÍNTERS Aspectes evolutius: Factors biològics (quan el nen està preparat).\n- Es considera a partir dels 2 anys. Les nenes pot ser que a ho facin abans, a partir de l’any i mig. Si es fa abans, s’està forçant als nens.\n- S’ha d’adonar de les necessitats fisiològiques, de la retenció i de l’evacuació.\no Maduració (als nens prematurs els pot costar més).\no Altres: trastorns del son.\nFactor sociocultural: - Cada cultura, societat i època tenen les seves diferències en quant aquest aprenentatge.\no Classe social (no hi ha diferències).\no Carències (clares repercussions).\no Sobrevaloració (excessiva preocupació).\nFactors psicològics: - És important l’actitud que pren el cuidador que li està inculcant l’aprenentatge.\nLa seva flexibilitat.\n- Si es reforça, es castiga, com tracta el tema, etc.\nSi es dóna l’aprenentatge en el moment adequat, en dos o tres setmanes ha adquirit l’aprenentatge. Normalment, aquest aprenentatge es dóna en guarderies i/o en la llar.\nS’ha de distingir de la por que sent el nen d’anar sol al lavabo a la nit.\n13 Patricia\tCamprodon.\tSi\tnecesitas\tmás\tapuntes\tpuedes\tencontrarlos\ten\tmi\tcuenta\tde\tunybook\tpcamp Enuresi Criteris DSM - IV: - Emissió repetida d’orina en el llit o en els vestits.\n- Amb una freqüència de 2 o 3 episodis setmanals durant almenys 3 mesos.\n- Malestar en altres àrees: social, acadèmica, etc.\n- Edat cronològica almenys de 5 anys.\n- No és degut a cap substància fisiològica directa ni a malaltia.\nTipus: Primària: el nen mai ha arribat a controlar. Això es pot trobar en patologies greus: deficiència mental, psicosi infantil, situacions de maltractament i negligència. El nen no es conscient de que té ganes.\nSecundària: apareix en un moment donat després de l’adquisició de l’aprenentatge. És una regressió. Pot ser provocada per una situació problemàtica: naixement d’un germà, separacions dels pares, canvis d’escola, etc. També pot ser símptoma d’abusos sexual.\nDiürna: apareix durant el dia. Normalment, també es combina amb la nocturnitat. És més greu.\nNocturna: només apareix durant la nit.\nL’enuresi més freqüent és la secundària nocturna.\nLes enuresis primàries solen ser diürnes (dia i nit).\nSi no es tracta bé, pot acabar cronificant-se.\nEl tractament és diferent segons el tipus d’enuresi.\nEncopresi - Evacuació repetida de matèria fecal en llocs inadequats (vestits o al terra) sigui involuntària o intencionada.\nEn un nen de com a mínim 4 anys.\nI no degut a problema orgànic i ús de substàncies.\nCaracterístiques: - Primària/secundària/diürna - Diària o intermitent.\n- Diagnòstic diferencial.\n- S’amaguen o semblen indiferents al símptoma (pot mostrar provocació o agressivitat en el símptoma, on ho amaguen).\nÉs un problema més complicat que la enuresi.\nSi no és primària, la secundària sobretot, pot ser que es presenti el símptoma sempre amb la mateixa persona i en una situació molt determinada; símptoma de provocació.\nPersonalitat: - Nens passius, ansiosos.\n- Nens negativistes, trets obsessius.\n14 Patricia\tCamprodon.\tSi\tnecesitas\tmás\tapuntes\tpuedes\tencontrarlos\ten\tmi\tcuenta\tde\tunybook\tpcamp - Trets perversos.\nDinàmica familiar: - Pare absent / mare amb conducta rígida en l’educació esfinteriana.\n- Sobrevaloració del tema.\n- Relació amb el fill a través del símptoma.\n- Pot ser que la mare sigui obsessiva.\nTractament, d’entrada, un abordatge familiar.\no TRASTORNS DE L’ALIMENTACIÓ EN LA INFÀNCIA Són molt psicosomàtics: conflicte psicològic que repercuteix en un símptoma somàtic.\nAnorèxia del segon trimestre: - Molt poc freqüent.\n- El nadó es nega a ingerir el menjar.\n- La negativa pot ser total.\n- Relacionat amb els canvis de l’alimentació.\n- Pot ser que fins aquest moment hagi estat menjant bé.\n- Pot posar-se en perill la seva vida.\n- Sovint requereix un ingrés hospitalari.\n- En l’hospital, quan la mare no li dóna el menjar, el nadó torna a menjar (Problemes en la relació amb la mare).\n- Mare psicòtiques, hostils, molt freda. Li transmet rebuig.\nMericisme o rumiació: - Es dóna en nadons de primer any o segon any.\n- Vomitar una part del que ha menjat, el manté a la boca durant una estona, s’ho torna a passar i ho torna a vomitar.\n- És greu, posa en perill la seva vida.\n- Quan es separa de la mare, deixa de presentar aquest símptoma.\nVòmits: - Es dóna en nadons en el primer any de vida.\n- Vomita tot el que ha ingerit.\n- Trastorn greu.\n- Descartar problemes orgànics.\n- Quan se’ls separa de la mare, deixa de vomitar (normalment).\nPica: - Nens amb una certa autonomia: 2 o més anys. Ja caminen.\nConsisteix en menjar tot tipus de porqueries que van trobant.\nEs descobreix quan hi ha una intoxicació.\nSolen ser famílies negligents on nen passa part del dia sol.\nEn nens psicòtics.\nAltres: - Nens més grans.\n- No consultes freqüents pel tema.\n15 Patricia\tCamprodon.\tSi\tnecesitas\tmás\tapuntes\tpuedes\tencontrarlos\ten\tmi\tcuenta\tde\tunybook\tpcamp - - Però poden recórrer per altres temes.\nNo menjar res, molt maniàtic, no vol mastegar, molt lent, etc.\nS’ha de valorar la situació, els horaris de menjar, pes, si passa fora de casa o no (moltes vegades els problemes només es presenten a casa, indica que el problema està en la dinàmica familiar, segons com hi intervenen els pares poden cronificar el problema).\nÉs un tema que desperta molta angoixa en els pares. Menjar està associat amb creixement, salut, fortalesa. El no menjar amb no creixement, posar-se malalt.\nRebutjar el menjar com a rebuig a la figura materna.\nAlimentació - Significat simbòlic del menjar. (Celebracions, pèrdues, quan ens ha passat alguna cosa negativa, etc.).\nRelació afecte – conducta alimentària (quan se li dóna el pit al nadó se li transmeten molts sentiments i emocions).\nRelació entre carència afectiva i la gana (suplir carència afectiva per mitjà del menjar).\nFactors biològic: - Genètica: determina una manera de relacionar-se amb el menjar.\nFactors psicològics: - Insatisfacció amb la imatge corporal.\n- Pertorbació, sensació de plenitud gàstrica. (Marcat en la 1a infància i amb la relació de la mare).\n- Irritabilitat i descontrol emocional. (El nadó plora i la mare el compensa amb el menjar).\n- Esdeveniments vitals estressants.\n- Relació difícil amb la figura materna. (problemes per identificar-se amb la mare).\nCaracterístiques de l’anorèxia mental: Trastorn molt freqüent en dones de països occidentals.\nCriteris diagnòstics: - Pèrdua significativa de pes.\n- Pèrdua de pes originada per la pròpia persona. (Evita menjar, vomita, es purga, practica exercici excessiu i pren fàrmacs).\n- Distorsió de la imatge corporal.\n- Por a estar grassa.\n- Imposar-se estar per sota d’un pes corporal determinat.\n- Presentar un trastorno endocrínic: amenorrea.\n- Retràs en les manifestacions puberals en cas d’adolescents joves.\nEn la clínica s’observa: - Una noia adolescent.\n- Preocupació per reduir pes a qualsevol preu.\n16 Patricia\tCamprodon.\tSi\tnecesitas\tmás\tapuntes\tpuedes\tencontrarlos\ten\tmi\tcuenta\tde\tunybook\tpcamp - Molt d’exercici.\nReducció de les hores de son.\nLa majoria de les conductes purgatives s’amaguen.\nPersones retraigudes. No gaire contacte social.\nFalta d’interès en les relacions sexuals.\nPersones fredes afectivament.\nAcostumen a ser irritables, impulsives, ansioses, amb baixa autoestima, sense cap mena de consciència de malaltia i amb moltes disputes familiars.\nIntel·ligents, amb èxit acadèmic.\nA nivell físic: pell resseca, cabell feble, apareix pèl per tot el cos i constants vitals reduïdes.\nBulímia: Són episodis recurrents d’ingesta d’aliments de forma compulsiva. La por a engreixar-se les porta a provocar-se el vòmit o bé, ús de laxants.\nMés freqüent en població femenina.\nCriteris diagnòstics: - Preocupació contínua al menjar, amb desitjos irresistibles als qual acaba claudicant.\nIntent de contra restar l’augment de pes per mitjà de diferents mesures com laxants, vòmits, dejú o qualsevol tipus de fàrmacs.\nPor a engreixar-se. Es posen un límit de pes inferior al normal. Sovint hi ha antecedents d’anorèxia.\nComparteixen amb les anorèxiques, la por a engreixar-se i les conductes compensatòries. I la diferència és que les bulímiques es poden mantenir més o menys en el pes i passar desapercebudes.\nÉs freqüent que l’atac bulímic succeeixi a la nit. Després tenen sensació de malestar, culpa, etc.\nLa culpa bulímica per les crisis pot presentar-se amb més o menys freqüència, és a dir, diferents graus.\nÉs característic la impulsivitat i la necessitat de control no només en l’àrea de l’alimentació.\nFísics: úlceres a l’estómac, la boca. Degradament de l’esmalt dental. Problemes abdominals. Durícies als dits.\nSi és cíclic amb l’anorèxia poden presentar amenorrea.\nFamiliars/socials: relacions de conflicte a casa, patrons de moda, el ritme de vida (menjars ràpids, etc.).\nObesitat: La obesitat no està contemplada com a trastorn mental.\nTé importants repercussions i causes psicològiques.\n17 Patricia\tCamprodon.\tSi\tnecesitas\tmás\tapuntes\tpuedes\tencontrarlos\ten\tmi\tcuenta\tde\tunybook\tpcamp És conseqüència de la diferència entre el que es menja i el que es gasta. Per tant, no només té referència en la quantitat de menjar.\nLa mare que dóna més menjar del compte. Base: tendència a menjar més del compte.\nL’obesitat infantil determina l’obesitat adulta. Factors: volum de l’estómac.\nRepercussions psicològiques: es senten criticats pels altres, el poden excloure.\nPersonalitat: nens passius, no els agrada l’activitat física.\nAntecedents d’obesitat en la família.\no TRASTORNS DEL COMPORTAMENT I CONDUCTA Principal problema: establir límits entre allò normal i allò patològic.\nNo hi ha consciència del problema.\nAtribueixen la culpa als altres. No s’assumeix la culpa.\nSón més freqüents en l’adolescència i en nens.\nFactors biològics (genètica): - Nadons nascuts amb baix pes tenen més probabilitat de patir algun tipus de trastorn de conducta.\n- Possibles alteracions del lòbul frontal.\n- Alteracions en els EEG.\n- En estudis de dietes: deficiència de vitamina B. Alguns additius poden tenir relació amb la irritabilitat i la hiperactivitat.\n- Intoxicacions per plom Aquests estudis no s’ha de desestimar però no s’han de relacionar directament.\nFactors personals: - Temperament (+irritabilitat, -tolerància a la frustració).\nFactors familiars: - Si els pares tenen una personalitat antisocial, problemes de conducta o problemes d’alcoholisme és més probable que el nen desenvolupi un trastorn de conducta.\n- Pares amb tendència a una disciplina molt estricta.\n- Problemes de relació en la família: rebuig al fill, manca de suport emocional, situacions d’abús, maltractaments, etc.\n- Un nivell socioeconòmic molt baix, tendeix a incrementar aquest tipus de problemes.\nFactors escolars: - Nen poc atès a nivell escolar. Pot arribar a tenir fracàs escolar.\nSimptomatologia: - Agressivitat o crueltat vers altres persones i/o animals.\n- Amenaces, intimidació, provocació.\n- Excloure la propietat dels altres: trencar coses d’altres, cremar-los.\n18 Patricia\tCamprodon.\tSi\tnecesitas\tmás\tapuntes\tpuedes\tencontrarlos\ten\tmi\tcuenta\tde\tunybook\tpcamp - Mentires.\nConductes de robatori.\nDesobediència reiterada, rabietes.\nS’ha de valorar la intensitat d’aquest símptomes, la seva freqüència, les repercussions i el context.\nEls símptomes han de durar com a mínim 6 mesos i provocar un deteriorament de l’activitat social, acadèmica o laboral.\nEls trastorns del comportament agrupa a un conjunt de conductes que es desvien de la socialització.\nSímptomes centrals: mentir, fugues i robatori.\nMentires: A partir dels 6-7 anys. (Abans exageracions, no distingeix el que està bé o malament).\nTipus: - Utilitària: en adults molt utilitzada per excusar-se (ex: hi havia molt de trànsit).\nEn nens seria per tal de no assumir la seva responsabilitat, negar coses (ex: no donar les notes). S’adquireixen per imitació: pares mentiders, fills mentiders.\n- Compensatòria: quan el nen menteix per donar una imatge d’ell diferent. Té una autoestima baixa, no accepta la seva situació. Menteix contínuament i li provoca molta angoixa perquè sap que és mentida.\n- Mitomania: perd el contacte amb la realitat, es creu les seves pròpies mentides.\nÉs la forma més extrema i patològica.\nNo s’ha de confondre dels amics o germans imaginaris. Vol explorar la reacció dels pares i dels que els envolten, i fer-se amb algú amb el que jugar. à Indica un aspecte sa i evolutiu si no persisteix.\nEn l’adolescència, és típic que expliquin coses atribuïdes a l’amic que en realitat són d’ell mateix.\nRobatori: A partir del 6-7 anys.\nCaracterístiques: - Lloc del robatori, objectes robats, ús de l’objecte.\n- Comportament del nen.\n- Significat del robatori.\nComencen a la seva pròpia llar i, normalment, primer a la mare. Quan el nen és petit vol agafar les coses prohibides (xocolates, galetes, etc.). Si això continua, la conducta es va estenent cap a altres persones de la llar i agafen coses que els agrada.\nQuan aquesta conducta surt del domicili, comença a adquirir més importància.\nNormalment passa a l’escola i als companys, i agafen objectes que els agraden.\nQuan aquesta conducta surt de l’àmbit escolar, passa al carrer i les botigues.\nEls límits són difícils d’establir.\n19 Patricia\tCamprodon.\tSi\tnecesitas\tmás\tapuntes\tpuedes\tencontrarlos\ten\tmi\tcuenta\tde\tunybook\tpcamp Quan els objectes robats no els agraden o no els donen cap ús, aquest tipus de robatori té uns altres significat. Sovint el valor d’aquest tipus de robatori és l’excitació que causa l’acte de robar i l’objecte és només el trofeu. És per aquest factor el robar pot convertirse en un acte compulsiu. Si va a més pot arribar a cleptomania.\nEn aquestes conductes el paper de la família és important. La conducta de robatori també s’aprèn.\nQuan deixen l’objecte robat a l’abast dels altres, pot tenir una clara intenció de provocació.\nTambé pot ser un robar per compensar carències d’altres tipus.\nFuga: A partir dels 6-7 anys. (Abans es considera pèrdua per la manca d’iniciativa).\nCaracterístiques: - Duració i propòsit.\n- Situació: casa, escola.\nSovint fugar-se té a veure amb sortir de la situació de discussió. Altre vegades, nens més impulsius marxen de casa. El més freqüent és que doni voltes pels carrers del voltant i ell per si sol torni. També es freqüent que marxin a casa de familiars o amics.\nEls nens adolescents o preadolescents no es limiten a quedar-se pel voltant. Poden agafar transport i diners que guarden. Pot ser més planificat: diners, menjar, roba, etc.\nMolt sovint van a casa d’uns familiars o torna al cap d’unes hores.\nTambé pot haver fugues en grup. Més planificació i marxen més lluny.\nMotius: fugir d’una situació conflictiva, trastorns com psicosis (desconnecten de la situació), amnèsia.\nAdolescència Justament per les característiques pròpies de l’etapa (canvis físics i psicològics, canvis de sentiments i de rols).\nS’espera que actuïn de manera diferent que quan són nens. I sovint no l’hi és fàcil.\nAquest fet provoca una sèrie de comportaments. Es deixen portar pels impulsos. És la seva forma d’exterioritzar els conflictes. Faciliten símptomes de trastorns de conductes.\nSovint tenen a veure amb una descàrrega interna. És difícil posar límits entre el que és natural i patològic.\nAquestes noves formes de conducte tenen la finalitat de buscar la seva nova identitat.\nTambé a nivell sexual es produeixen canvis i poden provar altres orientacions.\nPer tot això, els adolescents es troben en una situació de risc de cara a trobar-se amb problemes.\nBulling: O assetjament en l’àmbit escolar.\nEls estudis comencen en l’any 1073, a Espanya més tard.\n20 Patricia\tCamprodon.\tSi\tnecesitas\tmás\tapuntes\tpuedes\tencontrarlos\ten\tmi\tcuenta\tde\tunybook\tpcamp Per les repercussions que té s’ha produït una preocupació social i mobilitzacions en l’administració. Encara que es poden trobar en nens, és més freqüent en l’adolescència.\nConsisteix en: intimidar, amenaçar, aïllar, agredir física i verbalment, humiliar.\nComponents: - La víctima.\n- Grup que segueix al líder.\nCondicions necessàries: - Desigualtat de poder o força entre els components.\nCaracterístiques de l’agressor: - El líder tant pot ser un noi com una noia. Hi ha més tendència en nois.\n- Líder noi: més agressió física.\n- Líder noia: més intimidació, amenaça i insult.\n- Personalitat: agressivitat, impulsivitat, amb deficiència en les seves habilitats socials en comunicar-se, falta d’empatia pels altres i falta de sentiments de culpabilitat.\n- Tendència en general a la violència impulsiva.\nCaracterístiques de la víctima: - Igualtat de sexes.\n- Dos tipus de personalitat de la víctima.\n- 1 à personalitat passiva, insegura, amb pors, acomplexada (la més freqüent).\n- 2 à personalitat activa, però que a vegades pot ser viscut pel grup com a provocativa (Ex: el que treu millors notes, el que vagi millor vestit, no té perquè tenir problemes).\nCaracterístiques del grup: - Segueix al líder.\n- Poden actuar amb el líder o no.\n- Es fan còmplices.\n- Situació de contagi.\nConseqüències per la víctima: - Possibilitat d’acabar desenvolupant una fòbia social.\n- Poden acabar tenint fracàs escolar.\n- Por a que no et creguin.\nPrevenció: - Bona comunicació amb pares i professors.\nEls mitjans de comunicació tenen molta influència i provoca que disminueixi la sensibilitat a la violència.\n21 Patricia\tCamprodon.\tSi\tnecesitas\tmás\tapuntes\tpuedes\tencontrarlos\ten\tmi\tcuenta\tde\tunybook\tpcamp o TRASTORNS LÍMITS Diferències a nivell cognitiu. La forma de percebre i interpretar les coses és diferent.\nAixò pot portar a interpretacions errònies de la realitat.\nDiferències a nivell emocional: Resposta emocional inadequada, reaccionen de manera desproporcionada.\nManca de control dels impulsos i la tendència a la satisfacció immediata dels desitjos.\nAlteració de les relacions interpersonals. L’altre pot estar viscut com a part d’un mateix, no el pot tenir en compte com a persona independent. Manca d’empatia.\nÉs un trastorn que va en augment tant en adolescents com en adults.\no TRASTORNS PSICOMOTORS En la psicomotricitat normal es poden distingir dos factors: - Factor neurofisiològic: el de la pròpia maduració del infant. Hi ha diferències individuals dins de la normalitat, no obstant és important conèixer a l’edat en que va començar a fer els ítems a considerar, perquè proporcionen informació d’altre tipus.\n- Factor ambiental: allò extern que incideix sobre el neurofisiològic.\nL’estimulació sense desenvolupament neurofisiològic no és correcte, ni desenvolupament neurofisiològic sense estimulació.\nLateralitat: (ja explicat).\nDebilitat motora: el nen és descrit com a “torpe” pels pares: té dificultats a l’hora d’escriure, poc àgil en el moviment, etc. Això pot incidir a nivell escolar, en els esports.\nEs pot trobar en nens prematurs. S’observa molt la sincinèsia (moviments que es fan amb la boca, mans o peus quan s’està intentant fer un moviment determinat, quan en principi no es necessita per realitzar el moviment). Sincinèsia per imitació (per exemple, donar de menjar a un nadó, per la concentració, s’imita al nen quan obra la boca). No és una dificultat greu.\nDispràxies: accentuació de la debilitat motora. És més patològic. Trobem pertorbació de l’esquema corporal, de la representació tempo-espacial i coordinació. Això repercuteix en la vida quotidiana: no es saben vestir, cordar botons i cordons, fracassen en jocs de picar mans, etc. Se li pot administrar el test de Bender. No tenen problemes a nivell neurològic. Els repercuteix a nivell escolar, problemes de lecto-escriptura, dislèxia. Facilita la disminució de l’autoestima.\nHiperactivitat (TDAH): es diagnostica cada vegada més. Per un augment de nens que pateixen aquest problema i per un mal ús del diagnòstic.\nEs detecta molt aviat, a partir de que el nen té una certa autonomia, a partir dels 2 anys.\nUn nen que no para quiet, ho toca tot, no escolta, pot tenir problemes d’atenció i concentració. Un nen dispers, no acaba les activitats.\n22 Patricia\tCamprodon.\tSi\tnecesitas\tmás\tapuntes\tpuedes\tencontrarlos\ten\tmi\tcuenta\tde\tunybook\tpcamp A vegades també arriben nens més grans, perquè no s’ha diagnosticat abans o perquè els pares creuen que és hiperactiu.\nLa hiperactivitat també por ser a nivell verbal (verborrea) i de pensament. Sobretot, en nens més grans.\nÉs detecta molt aviat perquè els nens molesten en la classe, a casa.\nA vegades es pot confondre amb trastorns de conducta, amb agressivitat, però en cap moment no hi ha intenció de fer mal.\nS’han de tenir en compte com són els pares, perquè hi ha factors ambientals molt importants. Pares poc tolerants, si no posen límits els nens es troben perduts del que poden o no fer. A més, sense límits els pares tenen la sensació de tenir el nen fora de control i pensen que el nen té hiperactivitat.\nCauses: (es desconeixen, hi ha gran interès a trobar una causa neurològica) - Disfunció cerebral (però no és sempre, hi ha hiperactius que no ho tenen).\n- Ambientals: un exposició continuada a la televisió des de el naixement, pot provocar un hiperexcitació i facilitar la hiperactivitat.\n- Els additius de les llaminadures poden facilitar l’aparició.\n- Genètica. Aquest factor no explica perquè cada vegada hi ha més.\nTractament: ajuda terapèutica (tant a pares i nens) i medicació en molts casos. La medicació és per tota la vida, són amfetamines. En general, el tractament farmacològic funciona, però seria necessari un tractament psicoterapèutic. Actualment, s’està començant a prendre antidepressius, però aquests tenen afectes secundaris a curt termini com la ideació suïcida. A més, els antidepressius poden provocar dependència o tolerància, i disminuir el desig sexual.\nDiagnòstic diferencial: moltes vegades quan es diagnostica d’hiperactivitat en realitat el nen té una depressió emmascarada, un estat de maníac en l’adult (eufòric). És per això que quan els donen antidepressius milloren, encara que estan mal diagnosticats.\nTics: es caracteritzen pel fet d’executar un moviment repetit d’una forma involuntària i absurda que a vegades pot ser com una exageració d’un gest normal. Apareixen a partir dels 6 o 7 anys i de forma lenta i progressiva. Hi ha tics que són evolutius (està uns dies amb uns tics i després marxen per si sols). Tenen a veure amb situació de tensió molt gran i amb la necessitat de descarregar la tensió per mitjà del tic. No es pot aturar. Els tics més freqüents són els facials (parpadejar, arronsar les celles, sorolls amb la mandíbula o llengua, moure el cap, arronsar espatlles, moviments de coll, escurar la gola, sorolls de coll, etc.). Els tics també canvien de forma (poden començar per la boca i anar a les celles). El problema és que la persona que ho pateix es sent malament, crea vergonya i, a més, com més nerviós, més surt el tic. Hi ha alguns tics que tenen tendència a cronificar-se. Els trobem bastant en nens amb personalitat obsessiva; si és el cas, s’ha de tractar l’obsessió. Si és només el tic, es poden fer servir la respiració i tècniques de respiració.\no TRASTORNS PSICOSOMÀTICS Desordres orgànics, lesionals o funcionals però que l’origen i l’evolució d’aquests desordres hi ha una clara participació psicològica.\nNormalment s’agrupen segons la funció que queda afectada: del son, la digestió, aparell respiratori, la pell, etc.\n23 Patricia\tCamprodon.\tSi\tnecesitas\tmás\tapuntes\tpuedes\tencontrarlos\ten\tmi\tcuenta\tde\tunybook\tpcamp Per exemple, l’insomni de primer any greu és psicosomàtic, la rumiació, l’anorèxia de primer anys.\nTrastons psicosomàtics com l’asma, els escemes, els còlics, cefalees, migranyes, retard de creixement.\nTrastons psicosomàtics de la pell La pell és un òrgan molt sensible que expressa sentiments i emocions.\nAlopècia: pèrdua del cabell parcial o total. Es dóna després d’una situació traumàtica de pèrdua real (maltractament, un nen abandonat). No són casos molt freqüents.\nEscema: apareix en el nadó en el segon trimestre de vida, en la cara, galtes, el coll i per tot el cos. També es troben en nens que viuen en institucions, amb carències afectives, mares molt fredes, hostils i amb poc afecte, també en mares cícliques: sobreproteccióabandonament. Les mares es relacionen amb el nen a través del símptoma: la mare només acaricia el nen quan li posa la pomada, el nen per efecte de les carícies de la mare es posa millor. Important el contacte amb l’altre.\nVa desapareixen als 2-3 anys i el nens desenvolupen asma. És a dir, canvia de forma.\nTrastons psicosomàtics de respiració Asma infantil: per estar en contacte amb una substància que causa al·lèrgia i provoca un tancament dels bronquis. Sovint les crisis asmàtiques apareixen quan estan al costat d’una determinada persona o situació. Pot tenir o no crisis en contacte o no de la substància al·lèrgica. L’entorn determina la crisis asmàtica.\nEls nens que fan psicoteràpia per algun altre motiu i es curi de l’asma.\nLa personalitat del nen asmàtic és tranquil, bo, depenent, sumís, fàcilment ansiós, sobrevaloren bastant l’escolaritat (el rendiment escolar), presenten una excessiva familiaritat (no angoixa amb un estrany).\nLa personalitat de la mare és freda, hostils amb el nen, però molt sobreprotectora en el símptoma. La relació pot estar basada en el símptoma. És una mare asfixiant.\nEl pare es descrit com una figura absent, dèbil, poc implicada.\nAquestes personalitats dels pares també estan associades a altres patologies.\nSi els nens marxen de casa uns dies pot no tenir crisis, i quan tornin sí.\nApareixen a partir dels 5 anys. Prèviament o ha tingut escemes o bronquitis.\nS’ha de tenir em compte la dinàmica familiar.\nCefalees: acostumen a aparèixer en la preadolescència i adolescència. Molt en relació amb la pressió escolar i/o familiar, situació traumàtica. El nen reacciona amb un símptoma somàtic.\nRetard del creixement: molt poc freqüent. El nen atura el seu creixement físic. Ens trobem amb un nen maltractat, carencial, una mare molt freda, abús sexual. Si el nen se’l separa de la família torna a reiniciar el creixement, i quan torna a la família torna a parar el creixement.\nQuadres Clínics 24 Patricia\tCamprodon.\tSi\tnecesitas\tmás\tapuntes\tpuedes\tencontrarlos\ten\tmi\tcuenta\tde\tunybook\tpcamp Trastorn Generalitzat del desenvolupament: grup d’entitats que presenten unes característiques comuns a totes les formes clíniques que s’engloben en ells. Presenten un caràcter evolutiu crònic.\nConcepte: -‐ Discutit perquè pretén substituir el concepte clàssic de psicosis infantil, amb els que en línies generals s’equiparen.\n-‐ Generalment agrupen trastorns que apareixen en els 5 primers anys de vida à per tant, són trastorns de primera infància en que el nen: o Neix amb el trastorn.\no Apareix el trastorn al inici de la vida.\nCaracterístiques comunes: -‐ Grans alteracions relacionals, cognitives, comunicatives i socials: distorsions en els vincles afectius i en les relacions a estímuls.\n-‐ Desenvolupament inapropiat, estereotípies, jocs estranys o repetitius.\n-‐ Dèficit d’intel·ligència.\nSimptomatologia: 1. Comunicació: -‐ Es pot donar a diferents nivells, el més extrem seria el cas de l’autisme encapsulat.\n-‐ Sempre queda alterat, però no s’ha de confondre amb el llenguatge, perquè la comunicació va més enllà del llenguatge.\n-‐ Des de l’inici de la vida, solen ser bebès que no ploren, no demanen, no reclamen...\n-‐ També es poden mostrar totalment indiferents a la presència de l’altre: no busquen la mirada dels altres, no responen...\n-‐ Tampoc es donen conductes anticipatòries: la majoria dels nens als 2-3 anys de vida ja entenen que la mare, per exemple, s’acosta per agafar-lo i ells pugen els braços per facilitar-ho, en canvi, els nens amb aquest trastorn no faciliten res.\n-‐ Tampoc reaccionen a la veu de la mare, al soroll d’una porta obrint-se...\n-‐ No tenen el somriure social, típic dels nens petits.\n-‐ No senten angoixa davant persones estranyes cap als 7-8 mesos à això ens indica que és incapaç de diferenciar persones conegudes de persones estranyes. Per això serà capaç d’anar amb qualsevol que els agafi.\n-‐ Cap al primer any de vida: o No reconeix la mare.\no Tenen una mirada absent, no fixen la mirada, i si et miren és com si miressin a través teu, com si fossis transparent...\no Rebutgen el contacte físic (carícies, petons...) i és freqüent que si els vols tocar s’apartin com si els cremés aquest contacte.\no Si hi ha contacte físic et toquen parts inusuals, per exemple, el peu, nas, etc., en comptes de carícies. És un contacte molt estrany.\no També es estrany el contacte amb objectes i joguines à no en fa un ús habitual.\no Es sent molt atret per tot allò sensorial à soroll/ color/ tacte... però a diferencia d’un nen normal, li solen agradar sons desagradables, tactes freds i durs, pot ensumar les joguines i altres coses que no tenen olor, es dediquen a desmuntar les joguines...\n25 Patricia\tCamprodon.\tSi\tnecesitas\tmás\tapuntes\tpuedes\tencontrarlos\ten\tmi\tcuenta\tde\tunybook\tpcamp o Amb els altres nens no té relació, tampoc s’adona de la diferencia entre ell i els altres nens. Tampoc s’aprèn els noms dels altres perquè per ell no tenen cap valor.\n2. Llenguatge: pot quedar repercutit a diferents nivells.\n-‐ En els casos més extrems à no parla, no mostra cap tipus de llenguatge. Pot fer soroll però sense cap intenció comunicativa.\n-‐ En altres casos no tan greus à trobem una mica de llenguatge: o Ecolàlies: repetir paraules, síl·labes.\no Poden aprendre una cançó, però no entenen el contingut.\no Anomalies en l’entonació: sense entonació o entonació inadequada.\no No sap utilitzar pronoms personals (en els nens normals els comencen a aprendre cap als 2-3 anys) à a nivell d’abstracció no els poden entendre perquè “jo” i “tu” no signifiquen res per a ells. Poden entendre “el nen” però no “ell”.\no Utilitzen paraules aïllades, més que frases. Ex: “nen, pati” en comptes de “el nen vol anar al pati”.\no Si hi ha un mínim de comprensió, poden arribar a seguir una ordre però ho fan com un robot.\no A vegades, també poden arribar a aprendre alguns continguts però a nivell molt bàsic, com robots.\n3. Psicomotricitat: -‐ Quan és un bebè, ja hi ha una anomalia de to muscular. Ex: no s’acobla als moviments de la mare quan l’agafa. Poden trobar: o Hipotonia: to molt fluix o Hipertonia: molt rígid, no pot relaxar-se.\n-‐ Podem trobar gestos estranys, postures rares... Ex: els bebès normals solen quedarse mirant els peus/mans, jugant a amagar-les... però els bebès amb aquest trastorn fan moviments estereotipats durant molta estona.\n-‐ Caminar estrany, presenten tot tipus d’estereotípies motores. Ex: donar-se cops, pagar-se contra la paret, anar endavant i endarrere.\n-‐ Pot haver certa hiperactivitat -‐ Pot donar-se cert retard d’aprendre a caminar, encara que hi ha altres àrees que els costen molt d’aprendre. Ex: control d’esfínters, diferenciar mullat/sec...\n4. Funcions cognitives: -‐ En funció del tipus de psicosis estarà alterat a nivell cognitiu, en la majoria de casos veurem que aquesta àrea està afectada i que el rendiment serà com un nen deficient.\n-‐ També trobem casos com els nens amb síndrome d’Asperger, que són: o Artistes intel·ligents o Memòria fotogràfica bona: poden aprendre molts telèfons, però no està lligat a un significat.\no Bons en algunes àrees (mates).\n-‐ Solen estar molt desvinculats de la realitat i, per tant, aquesta intel·ligència no els serveix massa.\n-‐ Són nens que poden copiar i imitar i així aprenen alguns hàbits, però normalment no arriben a entendre quin sentit tenen.\n-‐ No saben diferenciar present/passat/futur à dificultats per orientar-se en el temps.\n-‐ No saben diferenciar dalt/baix/esquerra/dreta à dificultats per orientar-se en l’espai.\n26 Patricia\tCamprodon.\tSi\tnecesitas\tmás\tapuntes\tpuedes\tencontrarlos\ten\tmi\tcuenta\tde\tunybook\tpcamp 5. Afectivitat: -‐ Solen presentar oscil·lacions molt ràpides del humor. Ex: el nen es posi a riure o plorar de cop i volta sense cap motiu.\n-‐ Pot ser que no hi hagi cap connexió entre causa-efecte a ulls dels que veu la conducta del nen.\n-‐ Toleren molt malament els canvis. Ex: pot ser que es posi a cridar i plorar perquè hi hagi un coixí canviat de lloc. Qualsevol canvi pot ser traumàtic pel nen.\n-‐ Com que tampoc connecten massa causa-efecte, mostren reaccions de molta sorpresa davant coses quotidianes. Ex: tocar un interruptor i s’obra la llum, però ells no ho entenen.\n6. Conductes mentalitzades: -‐ En nens petits no acostumen a trobar deliri o al·lucinacions típiques dels joves /adults amb psicosis. Però sí que acostumen a haver-hi fòbies molt estranyes i rituals obsessius estranys.\n7. Psicosomàtica: -‐ Solen tenir alterat: o Son o Alimentació à podem trobar un nen 7 anys que només menja papilles.\nEtiologia: molts factors associats (no causes) - Estudis familiars: major tendència al cromosoma X fràgil, major freqüència de problemes perinatals com anòxia o encelopatia obstètrica (en el naixement).\n- Bioquímica: possibles alteracions metabòliques de la serotonina.\n- Neurofisiològica: possible disfunció cortical primària..\n- Existència d’un moment crític precoç, característiques temperamentals.\nTipus de psicosis: (les diferents formes clíniques de presentació de la psicosis) Diferència entre autisme i psicosis: l’autisme és més greu i des del inici de la vida. La forma més greu d’autisme presenta tots els símptomes explicats. En canvi, un nen amb psicosis pot tenir més aspectes preservats i es desenvolupa posteriorment al naixement.\nEn el nen psicòtic, el pensament està distorsionat.\nL’autisme de Leo Kanner: aquesta forma clínica és acceptada per tothom. Es considera que apareix en 4 casos de cada 10.000 nens i predomina en el sexe masculí (apareix 3 vegades més en nens que en nenes). És més freqüent trobar nenes amb autisme atípic que no pas amb l’autisme de Leo Kanner, és a dir, no compleixen tots els requisits de diagnòstic, en aquests casos es parla de nens amb trets autístics, no d’autisme.\nSíndrome de Rett: té un origen neurològic i, per tant, genètic. Només es presenta en nenes i es presenta entre el primer i segon any de vida, que fins aquell moment havia fet una evolució normal. A partir d’aquest moment, comença una regressió, sobretot, a nivell motor i en les seves relacions socials. Tenen un pronòstic negatiu: no es poden ni tractar ni prevenir.\n27 Patricia\tCamprodon.\tSi\tnecesitas\tmás\tapuntes\tpuedes\tencontrarlos\ten\tmi\tcuenta\tde\tunybook\tpcamp Psicosi simbiòtica: apareix cap al segon any de vida, en un nen o nena que fins aquell moment evolucionava de manera normal. A partir d’aquest moment, comença una alteració a nivell relacional, de caràcter regressiu, no afectació motora. Està molt en relació amb una situació o amb la vinculació de la figura materna.\nSíndrome de Asperger: diagnòstic en nens més grans. Psicosis de segona infància, a partir dels 4 o 5 anys. Són autismes o psicosis intel·ligents però molt concrets en algunes àrees. Normalment, el llenguatge no està afectat. Pot haver alguna dificultat a nivell motor, però no necessariament. Però si que queda afectada la relació social. Li costa molt interactuar, sobretot, amb els iguals.\nSón nens que tenen problemes a nivell simbòlic, per tant, tenen dificultats per jugar a nivell simbòlic.\nLA DEPRESSIÓ Abans es considerava que no existia. Això venia provocat perquè els símptomes són diferents que en la depressió adulta.\nActualment s’accepta la presència de depressió, tot i que hi ha autors que els costa acceptar la depressió dels primers anys, hi ha un sobre diagnòstic.\nUn 10% de la població infantil ha tingut, en algun moment, un episodi depressiu.\nLa depressió és un trastorn important per les repercussions que acaba tenint.\nA vegades, es pot relacionar amb problemes orgànics; un estat d’ànim baix pot provocar algun tipus de problema orgànic.\nLes formes clíniques de presentació varia en funció de l’edat: Depressió de la primera infància: reaccions davant de la situació de pèrdua. (Explicat amb anterioritat).\nDepressió en els 6 o 11 anys: Hi ha dos formes descrites: Depressió simptomàtiques: tenen trets semblants a la depressió en l’adult.\n- Postració, retirada, aïllament.\n- Inhibició motora, inhibició del jo, maldestra motora.\n- Plors o tristesa.\n- Indiferenciació, enuig, cansament.\n- Autodesvalorització: “no puc”, “no se”.\n- Sentiment de ser poc estimat.\n- Dificultats de concentració i memorització, maldestra psíquica.\n- Símptomes físics: anorèxia, son, cefalea, migranya.\nSímptomes associats: - Bona conducta, passivitat, sotmès.\n- Fracàs escolar, desinterès (funcionament previ bo).\n- Deixadesa en el cos i en la cura física: aspecte de deixadesa, pèrdua d’objectes importants.\n28 Patricia\tCamprodon.\tSi\tnecesitas\tmás\tapuntes\tpuedes\tencontrarlos\ten\tmi\tcuenta\tde\tunybook\tpcamp - Càstigs, ferides, conductes autoagressives.\nDepressió latent, encoberta o emmascarada: sovint semblen una defensa de la depressió i apareix un comportament maníac: - Inestabilitat motora i verbal.\n- Problemes de conducta: oposició, protesta, còlera, ràbia, agressivitat cap els altres, o autoagressivitat, robatoris, fugues.\nFàcil de confondre amb hiperactivitat o amb trastorns del comportament.\nSón els pallassos de la classe, molesten.\nBusquen contínuament el càstig.\nAmb un trastorn del comportament, el nens intenten evitar el càstig, s’escapen; en canvi, amb una depressió, els nens no eviten el càstig, és la víctima.\nEntre els 6 i els 11 anys, és la forma més freqüent encara que en les altres franges d’edat també es pot donar.\nDepressió en adolescents: S’assembla a la de l’adult. Molt lligat al cos, a la imatge corporal.\nO bé, emmascarada.\nCauses de la depressió: 1) Biològiques: Factors genètics: possibilitat d’heretar. Transmissió vulnerabilitat.\nFactors bioquímics: neurotransmissors, hormona del creixement, encefalograma.\nanòmal, 2) Psicològiques i socials: Experiència de pèrdua: Bowlby (depressió per separació), Klein (posició depressiva, introjecció, dol-depressió, ansietat persecutòria).\nTeories cognitivistes: baixa autoestima, percepció negativa de l’existència, valoració de l’entorn i el futur com amenaçador i pessimista.\nTeories psicosocials: entorn familiar generador condicions per la depressió.\nEsdeveniments vitals estressants, aprenentatge de models de reacció.\nFÒBIES I OBSESSIONS Fòbia: por irracional. Repulsió o temor angoixant específicament dependent de la presència d’un objecte, ésser o situació que, per les seves característiques concretes no justifica aquest estat d’angoixa.\nDiferència entre pors i fòbies: - Les pors són habituals en la infància.\n- Les pors impliquen temors a situacions de la vida desconegudes o que per les seves característiques reals són vivenciades com potencialment perilloses.\n29 Patricia\tCamprodon.\tSi\tnecesitas\tmás\tapuntes\tpuedes\tencontrarlos\ten\tmi\tcuenta\tde\tunybook\tpcamp - Les fòbies són una por irracional específica que provoca una forta angoixa i va associada a una conducta d’evitació.\n- Al llarg de l’evolució en nen ha d’aprendre a discriminar entre situacions que representen una por objectiva de les pors que no consisteixen una por irracional.\n- Persistència en el temps: l’objecte fòbic arriba a constituir el focus de projecció de les ansietats.\n- Nivell de pensament simbòlic: en les pors és variable i reversible. En les fòbies s’observa una confusió entre símbol i simbolitzant.\nGravetat: depèn bàsicament de la major o menor ansietat anticipatòria utilitzada per evitar la situació fòbica, i del que envaeixi la vida del nen.\nValorar: l’edat del nen, moment evolutiu vital, experiències viscudes, qualitat de la relacions.\nFòbies més freqüents: - A la foscor.\n- A la soledat.\n- A certs animals.\n- A persones estranyes.\n- A fantasmes i monstres.\n- A l’aigua.\n- A les ferides i accidents.\n- A enfrontar-se i ser agredit (nens i adolescents).\n- Al rebuig dels altres (adolescents).\n- A les deformacions del propi cos (adolescents).\n- A l’altre sexe (adolescents) Poden tenir objecte o algú contrafòbic (pot ser irracional: ninot, germà petit).\nQualitat de les fòbies: - Més psicòtiques (+ irreal, lligat a la fantasia, situacions més abstractes). No t’ho saben explicar.\n- Més neuròtiques (és més real, objectes concrets). T’ho saben explicar.\nIncidència de la família en les fòbies: - Pares fòbics à nens fòbics. [No s’hereten, es transmeten].\n- Pares sobreprotectors à fill evitador, incapaç d’enfrontar l’experiència de por.\nTrastorn Obsessiu Compulsiu El trobem a partir de la preadolescència, dels 10 anys. És menys freqüent que les fòbies.\nRituals obsessius i compulsius sovint associat a les fòbies.\nIdees obsessives: pensaments reiteratius, difícils d’eliminar de la ment.\nEn els nens, es troben més rituals que no pas idees obsessives. En els adolescents ja es poden donar idees obsessives.\nCaracterístiques personalitat: (quan es produeix en excés) 30 Patricia\tCamprodon.\tSi\tnecesitas\tmás\tapuntes\tpuedes\tencontrarlos\ten\tmi\tcuenta\tde\tunybook\tpcamp - Preocupació pels detalls, les normes, l’ordre, horaris, fins al punt de perdre de vista l’objecte principal de l’activitat.\nPerfeccionament que interfereix en les tasques.\nDedicació excessiva a l’estudi/treball.\nObstinació, escrupolositat, inflexibilitat.\nIncapacitat per desfer-se d’objectes gastats o inútils.\nNo vol delegar tasques en els altres.\nAcumulació d’objectes, de diners.\nPot impedir la vida del nen.\nCaracterístiques del TOC: - Ús dels mecanismes de control, aïllament emocional i anul·lació.\n- En la latència (dels 6 als 10 anys) és freqüent que hi hagin trets obsessius.\n- Indecisió i dubtes.\n- La massiva de les conductes i idees obsessives provoquen desadaptació.\nRituals obsessius: - Suposen un intent de controlar l’angoixa.\n- Sovint associats a fòbies.\n- En la infància són freqüents els rituals a l’hora d’anar al llit.\nIncidència de la família: - Pares obsessius à nens obsessius [Molt estrictes, rigidesa].\nABÚS SEXUAL Qualsevol activitat sexual amb un menor, inclús quan el contacte sexual s’acompanya de força o amenaça, amb independència també de l’edat dels participants i de que el nen estigui enganyat o entengui la situació d’abús. Quan és un nen amb un adolescent menor, a nivell legal, per considerar-se que és abús ha d’haver una diferència de 5 anys, si no es considera jocs sexuals entre nens. Tant si ha hagut penetració o no, sexe oral o no, exhibició.\nHi ha hagut un increment notable dels abusos en les últimes dècades, encara que és molt difícil saber el nombre real de casos perquè molts es mantenen en secret. Els més fàcils de conèixer...\nConseqüències de l’abús sexual: Efectes a curt termini: - Major tendència a experimentar ansietat, depressió, a somatitzar, a l’aparició de conductes regressives, retraïment social, conducta antisocial, agressivitat, hiperactivitat, problemes d’aprenentatge.\n- Reacciona com en altres situacions traumàtiques. Poden aparèixer les mateixes característiques de reacció posttraumàtica.\n- Com més petit és el nen, com que és menys conscient, és més fàcil que no ho visqui amb tant culpa; i com més gran és el nen, i més conscient sigui de la situació, més fàcil és que aparegui culpa.\n31 Patricia\tCamprodon.\tSi\tnecesitas\tmás\tapuntes\tpuedes\tencontrarlos\ten\tmi\tcuenta\tde\tunybook\tpcamp Reacció de l’entorn: - La reacció de l’entorn també és diferent en funció si el nen abusat és més petit o un adolescent. Com més gran és el nen, més responsabilitat se li dóna de la situació.\n- Tendència general, d’entrada és a negar l’abús que comunica el nen.\n- Depenent de qui sigui l’abusador, la vivència del nen o la reacció de l’entorn varia (més suport quan abusador extern). El grau de proximitat familiar de l’abusador també provoca variacions en la vivència.\nVivència del nen: - Proximitat de l’abusador.\n- Fet aïllat o reiterat. En situació de reiteració, a més pot haver maltractament.\nEfectes a llarg termini: - En adults que ha patit abús sexual de nens.\n- Problemes a nivell sexual de tot tipus: frigidesa, abusadors, impotència, etc.\n- Baixa autoestima (pertorbació de la imatge d’ells mateixos).\n- Major tendència a deprimir-se a tenir ansietat.\n- Major tendència a caure en addiccions i intents de suïcidi.\nAvaluació: no és fàcil perquè quan s’acaba descobrint, normalment, ja no hi ha prova mèdica que ho corrobori.\nEntrevista: depèn de l’edat. L’adolescent pot explicar millor la situació que els nens, pels recursos verbals. Durant l’entrevista no s’ha de suggerir o induir res, si no s’invalida. A vegades el nen nega el que primer a explicat, per por, vergonya, etc. En principi, és molt difícil que el nen s’ho inventi, però s’ha d’anar en compte amb les manipulacions dels altres. Important crear clima de confiança, li ha de quedar molt clar que ha de dir la veritat, no exagerar, etc. Si és molt petit és més complicat distingir entre realitat i fantasia.\nAltres tècniques: JOC, amb ninots anatòmics, se li diu al nen que jugui amb els ninots com han jugat o juga ell. DIBUIX, pot mostrar elements que poden ser indicatius: embruten molt, s’embruten molt, etc., predominant pintura vermell i marró.\nTractament: el millor tractament sol ser el individual perquè com es viu amb vergonya, humil·liació, culpa, al nen li és més fàcil parlar-ho a nivell més individual, per poder expressar-se emocionalment.\nSi es fa a nivell grupal, s’ha de fer amb membres amb els mateixos símptomes.\nTambé requerirà una intervenció més familiar.\nPrevenció: proporcionar el màxim d’informació possible. El nen haruria de tenir coneixement per a poder-ho reconèixer, evitar-ho i/o denunciar-ho, si no es senten molt perduts. No és fàcil perquè els pares els costa parlar de sexe amb el fill, sobretot si són molt petits.\npsicopatologia infantojuvenil - trabajo final psicopatologia infantojuvenil (2017) Trabajo\npsicopatologia infantojuvenil - TRABAJO PSICOPATOLOGIA INFANTOJUVENIL CASO 2 Y RESUELTO (2017) Trabajo\npsciopatologia infantojuvenil - caso 2 psicopatologia infantojuvenil (2017) Trabajo


El seu cap, Proinsias de Rossa, volia modificar els estatuts del partit per a adoptar l'acceptació del lliure mercat, rebutjar el marxisme (ara denostat) i acabar amb les acusacions de vinculació amb IRA Oficial, al que acusaven d'implicat en robatoris,. L'ardhfeis de 15 de febrer de 1992 a Dún Laoghaire, després d'intentar canviar els estatuts del partit, 6 dels set diputats al Dáil i molts regidors marxaren cap a Democratic Left, que el 1999 s'integrà en el Partit Laborista. A Irlanda del Nord, Tom French, el cap, va romandre fidel al partit, però Seamus Lynch s'uní a Democratic Left. El 1992 fou nomenada cap del Marian Donnelly, el 1994 Tom French i el 1998 Sean Garland, i el 2008 Mick Finnegan. A les eleccions obté bons resultats a Waterford, i a les eleccions generals d'Irlanda del Nord de 2007 obté 1,27%.\nObtingut de «https://ca.wikipedia.org/w/index.php?title=Partit_dels_Treballadors_d%27Irlanda&oldid=17913857»


SANT JOSEP 43 – 42 PRE-MINI VERD – Club Bàsquet Santa Perpètua\nTercera derrota consecutiva davant un rival de nou per sota en la classificació i en…\nTercera derrota consecutiva davant un rival de nou per sota en la classificació i en centímetres, tot i que aquesta vegada vam estar lluitant el partit fins a l´últim segon, on un tir lliure a l´últim minut va decantar la victòria finalment del bàndol contrari.\nI això que els nostres petits van sortir bé a la pista, agafant una avantatge de 10 punts al final del segon quart (9-19) fruit de la circulació de pilota i de la intensitat defensiva. Però com ja ha succeït en d´altres partits, l´equip va començar a patir i l´equip contrari va anar retallant distàncies quart rere quart, i els nostres petits no van poder controlar el partit i tot i arribar al descans amb un 26-29 favorable, va ser al final del setè quart quan el resultat va donar la volta i amb un 39-38 ho deixava tot obert per al darrer quart.\nEn aquest últim quart, els nostres jugadors ho van intentar tot, van saber controlar la defensa (només vam encaixar cinc punts en aquest quart), però va faltar encert i una miqueta de sort en atac per poder capgirar el marcador, on un tir lliure a l´últim minut va ser clau per no poder guanyar el partir.\nToca continuar treballant, toca continuar entrenar amb força i toca continuar gaudint d’aquest esport.


El CRAI Biblioteca del Pavelló de la República participa en el projecte europeu "In search of freedom 1968-2018" | Centre de Recursos per a l'Aprenentatge i la Investigació - CRAI UB\nInici >> Node >> El CRAI Biblioteca del Pavelló de la República participa en el projecte europeu "In search of freedom 1968-2018"\nEl CRAI Biblioteca del Pavelló de la República participa en el projecte europeu "In search of freedom 1968-2018"\nEl CRAI Biblioteca del Pavelló de la República col·labora novament amb l'Observatori Europeu de Memòries de la Fundació Solidaritat de la Universitat de Barcelona (EUROM).\nEn aquesta ocasió es tracta del projecte europeu titulat In search of freedom 1968-2018. Liderat per l'editorial Beletrina, en col·laboració amb el Museu Nacional d'Història Contemporània de Ljubljana, The History Meeting House de Varsòvia i l'EUROM de Barcelona\nL'objectiu del projecte és reexaminar el missatge i la protesta dels estudiants de 1968 per tal de promoure l'actuació d'una societat civil informada i independent en la configuració de la democràcia. Centrar-se en aquest important aspecte de la nostra història comuna pot ajudar a comprendre millor el passat i fomentar el canvi en el futur.\nS'orienta principalment als estudiants a través del diàleg intergeneracional i la participació activa. Amb tots els materials que es van acumulant durant aquestes activitats es publicarà un llibre i s'organitzarà una International Travelling Exhibition així com un mòdul de treball.\nEl CRAI Biblioteca del Pavelló de la República hi participa aportant nombrós material relacionat amb la lluita pels drets civils durant els últims anys del franquisme: adhesius, cartells, banderins, xapes, fotografies i altre material original que s'inclouran a l'exposició itinerant.\nEsperem que la col·laboració amb l'Eurom continuï fructificant amb projectes tan interessants com aquest.


A la ciutat de Reus, capital de comarca del Baix Camp i un dels centres neuràlgics de la província de Tarragona, hi ha un abundant nombre de possibilitats pel que fa a oferta gastronòmica. Un dels restaurants a destacar és el Koop Too, un local que serveix cuina casolana. No només s’hi elaboren plats tradi...


L'Ideal de l'Ebre: La por a protestes independentistes va evitar que De la Vega inaugurés el curs a la UdG\nLa por a protestes independentistes va evitar que De la Vega inaugurés el curs a la UdG\nVa exigir que la universitat garantís l'absència de manifestacions i que la seguretat de l'acte anés a càrrec de la Policia Nacional espanyola o la Guàrdia Civil\nLa vicepresidenta primera del govern espanyol, María Teresa Fernández de la Vega, havia d'inaugurar el curs acadèmic a la Universitat de Girona (UdG) aprofitant la seva visita a Catalunya el passat dimarts, 13 d'octubre. Segons ha pogut saber directe!cat, finalment l'aposta del deganat per donar el tret de sortida al curs sota els auspicis de la vicepresidenta va quedar frustrada per les exigències de la protagonista, que hauria condicionat la seva intervenció a tenir garanties que no hi hauria manifestacions estudiantils i que la Policia Nacional espanyola o la Guàrdia Civil -i no els Mossos d'Esquadra- es fessin càrrec de la seguretat de l'acte. La UdG, que fins i tot havia ajornat l'acte, va recórrer al cos docent i el doctor Josep Maria Terricabras va ser qui va fer la lliçó inaugural.\nTot i que no ha estat confirmat de manera oficial, ha transcendit que el rectorat havia estat gestionant la possibilitat que la convidada fos la vicepresidenta primera del govern de l'Estat, María Teresa Fernández de la Vega, una possibilitat que al final es va haver de descartar. Fonts de la UdG han explicat a directe!cat que 'desconeixen' aquesta informació i, en qualsevol cas, la situarien dintre de la normalitat ja que 'com cada any' s'haurien estudiat diverses possibilitats per a la inaguració del curs i, potser, la vicepresidenta era una d'elles.\nTot plegat s'emmarca en la proximitat de les eleccions al rectorat a les quals Anna Maria Geli, l'actual rectora, aspira tornar-se a presentar i on només comptarà amb l'oposició de l'exvicerector Manel Poch. Geli ja va viure el precedent de veure com els alumnes demanaven la seva dimissió en una protesta per la polèmica decisió de convidar el rei d'Espanya, Joan Carles I, al al Parc Científic i Tecnològic l'any 2007.\nPublicat per ERC Móra d'Ebre a 16:07


El TC anul·la en gran part la llei valenciana d’unions de fet\nActualització: 23.06.2016 - 17:52\nEl ple del Tribunal Constitucional (TC) ha estimat parcialment el recurs d’inconstitucionalitat presentat pel govern espanyol contra la Llei 5/2012, de 15 d’octubre, d’unions de fet formalitzades al País Valencià. El TC declara inconstitucionals preceptes de la llei de contingut civil en entendre que sobrepassen el marge de competència que la Constitució atribueix a les comunitats autònomes per a la conservació, modificació i desenvolupament dels drets civils, forals o especials, allà on n’hi hagi (art. 149.18 CE).\nPer contra, desestima el recurs pel que fa a aquells altres preceptes que no tenen caràcter civil i que serveixen a per regular aspectes de les unions de fet que incideixen en l’exercici de les seves competències. La sentència, de la qual ha estat ponent el magistrat Ricardo Enríquez, compta amb el vot particular del magistrat Juan Antonio Xiol. La decisió del TC va en la línia de la sentència que el passat 6 de maig va anul·lar la llei valenciana de règim econòmic matrimonial, aprovada el 2007. El govern espanyol també té recorreguda i pendent de decisió del TC la llei valenciana de custòdia compartida, del 2011.\nEn la sentència feta pública aquest dijous, el TC es basa i cita la recent decisió del maig sobre la llei valenciana de règim econòmic matrimonial, per argumentar que l’Estat té atribuïda, amb caràcter general, la competència exclusiva en matèria de legislació civil, i reconeix a la Generalitat Valenciana la competència exclusiva en relació amb la conservació, desenvolupament i modificació del Dret civil foral valencià . Aquesta competència queda limitada però al fet que les normes de dret civil han de formar part del seu llegat jurídic en el moment de l’entrada en vigor de la Constitució, l’any 1978, i també als usos i costums acreditats.\nAixí, els magistrats remarquen que queda vetat crear un Dret civil ‘ex novo’. En aquest sentit, el TC diu que, a diferència dels arrendaments històrics agraris, que sí estan reconeguts per la llei, no s’ha acreditat la vigència de costums. En aquesta resolució també es va afirmar que ni la Llei Orgànica de transferència a la Comunitat Valenciana de competències en matèria de titularitat estatal (LOTRAVA) ni la reforma de l’Estatut valencià del 2006 permeten alterar el sostre competencial establert per la Constitució en matèria de legislació civil. Seguint aquestes argumentacions és que el TC anul·la per falta de competència els preceptes de caràcter civil continguts en la llei que regulen les conseqüències civils de les ‘unions de fet formalitzades. Formen part d’aquest grup els articles 6, 7, 8, 9, 10, 11, 12, 13 i 14. També és declarat nul l’article. 2, que fa dependre l’àmbit d’aplicació de la llei de la ‘veïnatge civil’ de les parts; aquest fet implica la vulneració del principi de territorialitat de les competències que, segons la doctrina constitucional, és implícit al propi sistema d’autonomies territorials i que queda expressament recollit en l’Estatut valencià quan afirma que l’aplicació de les normes de la Generalitat Valenciana ha de limitar al seu propi àmbit territorial.\nL’article 1 però és declarat inconstitucional de manera parcial, ja que només té contingut civil l’incís que afecta la regulació de els drets i deures dels qui són membres de les unions de fet formalitzades. Per la seva banda, els 3, 4 i 5 són competencialment neutres i, per tant, conformes a la Constitució. Finalment, la sentència també rebutja que l’article 15 vulneri el principi de desenvolupament de la personalitat, com al·legava el demandant. Sota la rúbrica ‘Altres efectes de la unió de fet formalitzada’, el precepte conté normes que permeten equiparar en alguns aspectes les unions de fet als matrimonis. Per fer efectiva aquesta equiparació, s’estableix sempre com a condició una prèvia sol·licitud voluntària del particular a inscriure en el registre administratiu de parelles de fet, raó per la qual no hi ha vulneració del principi de lliure desenvolupament de la personalitat.\nEn el seu vot particular, el magistrat Juan Antonio Xiol reitera els arguments que el van portar a discrepar de la sentència del 6 de maig i afirma la constitucionalitat de la llei recorreguda. En la seva opinió, la sentència trivialitza la reforma operada en l’Estatut el 2006 al no atorgar rellevància competencial quan, per contra, reconeix inequívocament la competència de la Comunitat Valenciana sobre ‘Dret civil foral valencià’. Considera també que la doctrina constitucional ha admès la actualització de drets històrics en matèria de Dret privat quan s’incorpora a un Estatut, ja que la Constitució estableix límits territorials només en relació amb el Dret


Kranz Parkhotel Siegburg Alemanya - Ofertes d'hotels amb els MILLORS DESCOMPTES EN LÍNIA Fer un comentari al lloc web\nKranz ParkhotelMuhlen Street 32-44, Siegburg, Siegburg, Alemanya - Veure al mapaExcel·lent8,3Basada en336comentarisKranz ParkhotelVeure més fotos"Great service, friendly staff always willing to help. Very g..."RalphUnited StatesVestíbulVeure més fotosVeure totes les 23 fotosMolt bona ubicació 8,6Veure al mapa8,6UbicacióParticularitats que li encantaranProp de transports públicsmini bar\nSobre l'allotjamentDescripcióTant si es tracta d'un viatge de plaer com si és de negocis, Kranz Parkhotel és una elecció d'allotjament magnífica quan visiten Siegburg. Des d'aquí, els viatgers poden gaudir d'un fàcil accés a tot el que aquesta viva ciutat ofereix. Amb la seva bona localització, l'hotel ofereix fàcil accès a les destinacions obligades de la ciutat. Kranz Parkhotel també ofereix moltes instal.lacions per enriquir la seva estada a Siegburg. Les carecterístiques més important de l'hotel inclouen recepció 24 hores, instal.lacions per a minusvàl.lids, magatzem d'equipatge, servei d'habitacions, instal·lacions per a reunions i banquets . A més, totes les habitacions ofereixen una gran varietat de comoditats com ara aire condicionat, calefacció, escriptori, mini bar, telèfon per satisfer els clients més exigents. L'hotel ofereix instal.lacions fantàstiques, incloses sauna, parc infantil, esports d'aigua (no motoritzats), per ajudar-vos a relaxar després d'un carregat dia a la ciutat. Kranz Parkhotel és un lloc ideal d'estada pels viatgers que busquin encant, comfort i facilitat a Siegburg.Mostrar mésCaracterístiquesAccés a InternetWi-Fi gratuït en totes les habitacions Serveis i comoditatszona de fumadors Accéss'admeten animals de companyia Disponible a totes les habitacionsempolles d'aigua de cortesia Mostra MenysPolítiquesEls llits supletoris depenen de l'habitació escollida. Consulti la capacitat de l'habitació individual per obtenir-ne més informació.Al reservar més de 5 habitacions, poden aplicar-se diferents condicions i suplements addicionals.Mostrar mésAvís importantPlease note that public parking is available subject to availability. The property does not have any influence on the number of parking spaces nor can they reserve parking for guests. Comentaris recents de clients\n로마르 지역에 비지니스가 있을 경우 괜찮은 호텔”\n국철역과 가까운 거리에 위치\n아침 식사가 가격 대비 약간 부실한 느낌. 독일의 특성상 호텔 내 에어콘이 있으나 우리가 흔히 사용하는 것이 아니고 충분히 냉기가 나오지 않음. 호텔 청소가 너무 느리고 팁만 가지고 가고 청소를 하지 않아 요청함. 체크 아웃 시 인보이스 확인이 필요. 본인의 경우 체크아웃 당일 오전 식사를 하지 않았음에도 과금이 되어 인보이스를 새로 발급받았음.


Hallan una granada entre las piernas de un fusilado por el franquismo en una fosa del Cementerio de Castelló | El Sol Revista\nInicio Derechos Humanos Memoria histórica Hallan una granada entre las piernas de un fusilado por el franquismo...\nHallan una granada entre las piernas de un fusilado por el franquismo en una fosa del Cementerio de Castelló\nEl esqueleto de una persona fusilada por los franquistas y enterrada en el Cementerio de Castelló ha aparecido con una granada entre las piernas este martes, durante los trabajos de exhumación que lleva a cabo en este camposanto un grupo de Memoria Histórica. En un primer momento se ha considerado la posibilidad de avisar la Guardia Civil por si hubiera peligro de detonación, pero más tarde se ha observado que tan solo se trataba del fragmento superior de una granada de mano tipo Lafitte y no existía peligro, ha explicado a este periódico el director de los trabajos, Miguel Mezquida.\nPor la colocación del artefacto en posición vertical se contempló la posibilidad inicialmente de que hubiera podido ser situado de manera voluntaria entre las piernas de la víctima, pero una vez que se ha comprobado que era solo un fragmento, los expertos que trabajan en este proyecto se decantan por la posibilidad de que sea un resto de combate, ya que al parecer hubo un reducto del ejército republicano en esta zona, como se detalla en este parte de guerra franquista de 1938:\nComo explica uno de los voluntarios del grupo de Memoria Histórica de Castelló, el historiador Juan Miguel Palomar, el hallazgo se ha producido en una de las últimas fosas que se abrirán en este trabajo de exhumación, financiado por la Diputación y el Ayuntamiento de Castelló. “Primero aparecieron tumbas individuales, y después, tal y como indicaban los testimonios orales, las fosas en las que se dispusieron los cadáveres con la cabeza de uno al lado de los pies del siguiente”, tal y como ha ocurrido con los restos hallados alrededor de la granada. No se conoce la identidad de los restos, y solo podría ser posible a través de pruebas de ADN que coincidieran con las de las familias implicadas en la búsqueda de sus familiares. “Esta mañana ha venido una señora a preguntar por los restos de su padre”, asegura. No obstante, explica que existe un libro de registro bastante detallado en el Cementerio de Castellón en el que están reflejados los nombres de las víctimas.\nEsta intervención en el Cementerio de Castelló tiene como objetivo la exhumación de 42 cuerpos, de los que solo quedan cinco. “Acabaremos a finales de esta semana o principios de la que viene”, subraya Mezquida.\nEn la provincia de Castelló la represión franquista fue aún más salvaje que en el resto del territorio. “Las tierras castellonenses experimentaron una represión franquista muy superior a la media del País Valenciano”, escribe el historiador Vicent Grau en el libro colectivo La repressió franquista al País Valencià (Tres i Quatre, 2009). La actualización más completa sobre la represión en la provincia del historiador José Luis Porcar, miembro del Grup per a la Recerca de la Memòria Històrica de Castelló, en Un país en gris i negre (UJI, 2020), sostiene que 1.227 personas fueron fusiladas en la provincia (de las cuales 1.157 eran oriundas de Castelló).\nEn un trabajo de exhumaciones anterior, financiado por la Generalitat, permitió localizar el cuerpo del practicante Casimiro Isidro Beltrán, alcalde de Llucena por Izquierda Republicana fusilado el 16 de marzo de 1939 y que fue, probablemente, el primer asesinado inhumado en la fosa del cementerio en 1939.\nArtículo anteriorLa Biblioteca Central inaugura una exposición del fotógrafo Antonio Aragón Renuncio\nArtículo siguienteUn clásico suramericano sin Suárez ni Neymar\nLa bandera de la discordia pende en Guadix | España


Cottage Maison Drogou Brest França - Ofertes d'hotels amb els MILLORS DESCOMPTES EN LÍNIA\nVeure tots els 58 allotjaments a Brest.\n16 B Streat Groazoc, Porspoder, Brest, França, 29840 - Excel·lent ubicació - Veure al mapa\nMés informació sobre Cottage Maison Drogou\nDissenyat tant per oci com per negoci, Cottage Maison Drogou està situat idealment a Porspoder; una de les localitzacions més populars de la ciutat. Des d'aquí, els viatgers poden gaudir d'un fàcil accés a tot el que aquesta viva ciutat ofereix. Amb la seva bona localització, l'hotel ofereix fàcil accès a les destinacions obligades de la ciutat.\nCottage Maison Drogou ofereix un servei impecable i compleix amb totes les exigències dels més experimentats viatgers. A l'hotel s'hi pot gaudir d'unes comoditats de primera classe com habitació familiar, instal.lacions de barbacoa, biblioteca, lloguer de bicicletes.\nA més, totes les habitacions ofereixen una gran varietat de comoditats com ara calefacció, balcó/terrassa, insonorització, llits extrallargs (> 2 metres), aparell de televisió LCD/pantalla de plasma per satisfer els clients més exigents. Tant si és un entusiasta del fitness o simplement busca relaxar-se després d'un dia dur, estarà entretingut per les instal.lacions de primera classe com parc infantil, jardí. Sigui quin sigui el motiu del seu viatge, Cottage Maison Drogou és una selecció idònia per a la vostra estada a Porspoder.\nCal que informeu el Cottage Maison Drogou de la vostra hora d’arribada amb antelació. Podeu fer servir l'apartat de Peticions especials en fer la reserva o posar-vos en contacte amb l'allotjament directament mitjançant les dades de contacte que apareixen a la confirmació.


Obren un nou període per sol·licitar una parcel·la als horts familiars de Rufea\nper Marta Romera 08/04/2021 17:00h\nLa Regidoria de Transició Ecològica ha obert un nou període per a sol·licitar un hort d'autoconsum als Horts Familiars de Rufea. Cada hort té una superfície de 100 m² i un punt d'accés per l'aigua de reg, i es poden fer les sol·licituds fins al dia 26 d'abril a les 13.00h.\nEls horts estan situats en una parcel·la municipal ubicada a la partida de Rufea, al costat de l'espai natural dels Aiguamolls (antiga granja militar). L'espai consta de 118 parcel·les, de les quals n'hi ha 33 de disponibles per incorporacions de nous hortolans.\n"Els horts familiars tenen una reconeguda funció social, educativa, lúdica i de benestar personal, i a més a més de donar fruits de qualitat, permeten fer salut a l'aire lliure", ha remarcat el regidor de Transició Ecològica, Sergi Talamonte. El cultiu d'hortalisses, tant d'estiu (tomàquets, enciams, carabassons, ceba, pebrots, albergínies...,) com d'hivern (cols, bròquils, porros, cebes, espinacs, bledes...,). A més a més, les trobades entre els hortolans usuaris de les instal·lacions ofereixen un lloc per enfortir i dinamitzar les relacions socials.\nObren un nou període per sol·licitar una parcel·la als horts familiars de Rufea | LleidaDiari.cat\nL'únic requeriment per accedir als horts és estar empadronat a Lleida\nL'únic requeriment per accedir als horts és estar empadronat a Lleida i ser majors d'edat. Els usuaris tenen el dret a cultivar hortalisses durant quatre anys, han d'utilitzar sistemes de reg localitzat i vetllar pel bon funcionament de les instal·lacions i pel compliment de les normes. Cal abonar una fiança de 75 € que es retornarà en acabar l'activitat i un import anual per manteniment de la instal·lació de 153,8 €.\n"Des d'aquest any 2021, i tal com es va aprovar a les ordenances fiscals municipals i amb l'objectiu d'enfortir el projecte dels horts urbans des d'una perspectiva social, les persones amb una situació de vulnerabilitat econòmica poden sol·licitar l'exempció de les taxes", ha recordat Talamonte. De la mateixa manera, les entitats amb finalitats socials també estan exemptes del pagament de les taxes sempre que justifiquin la finalitat social del seu projecte de cultiu de l'hort. Actualment 4 entitats socials acompleixen projectes d'integració i educació a través dels horts a Rufea.\nPer tramitar la sol·licitud s'ha d'emplenar el model de full de sol·licitud, i es pot presentar de manera telemàtica o presencialment a l'OMAC. Per altra banda, l'Ajuntament també disposa dels Horts Familiars de Pardinyes Altes, estan situats al barri de Padrinyes. Els Horts de Pardinyes Altes estan formats per 48 parcel·les de 50 m² i 42 parcel·les de 25 m², i són gestionats per l'empresa Punt Eco, encarregada del manteniment i la gestió dels horts. Per més informació podeu consultar aquest enllaç, contactar amb la regidoria d'Habitatge i Transició Ecològica al 973700455 o en aquest correu electrònic.\nMés de mig centenar de denúncies per incomplir les mesures anticovid a Lleida


Una caixa idiota menys alienant\nPaso diverses hores a la setmana davant de la televisió. El conte poc perquè no és considerat "intel·lectualment" correcte parlar-ne i dóna certa vergonya confessar que s'assisteix, aparentment perdent el temps, als múltiples continguts de l'anomenada "caixa idiota". Això, en comptes d'aplicar-nos a tractar d'esgotar la llista inabastable de la bibliografia personal que s'ha anat acumulant durant diverses dècades, amb temes i gèneres tan diversos, en cinc o sis idiomes en el meu cas.\nMartín Casillas: "Traduir amb l'ànima" o el seu viatge amb Shakespeare\nAlguna cosa hi haurà de màgia, a la manera iniciàtica dels Isabelinos, quan es retroba, inesperadament, a un amic que s'ha admirat, per la seva disciplina d'excel·lència. És el cas d'haver-me ofert, un quart de segle després, amb Martín Casillas, enginyer químic, matemàtic, fundador i director editorial del prestigiós diari "El Economista"; editor de la major netedat, esdevingut un extraordinari i sorprenent traductor de WilliamShakespeare; conferencista dels que sembla que els va la vida en el seu rigor didàctic, i literat tardà -però mai endarrerit que el mateix ha tingut el valor de novel·lar "MCBETH", "Antoni i Cleopatra" i "Romeu i Julieta", que incursionar en la narrativa històrica (nacional-familiar) i en la ficció novel·lada de la seva pròpia vida, que d'alguna manera li ha salvat altres interiors, a la manera de Hemingway, Scott Fitzgerald, o del mateix Juan Rulfo, quan el creador de Comala rescata les veus dels camins de l'occident de Mèxic, mai millor dit, mentre ven llantes per camins reals on seguien transitant les mules i els comptadors d'històries, amb els fantasmes de don Pedro Páramo a sobre.\nL'illa del pare de les filles llunyanes\nEl personatge d'aquesta breu història de la nit vella és tan sols una persona sense pretensió novel·lesca, que decideix anar-se de si mateix -un manera de dir-; de tot el que l'envolta, en procura d'una illa aliena i alhora immediata, propera. I la busca al mapa mundi (ara es diu Internet), tractant la seva indagació amb un aire "demodé", amb sentit\n"Vintage", diria una veu snob que mai hi haurà llegit el Spleen de París de Baudelaire.\nJaime Camino se'ns ha anat\nOrfandat, és la primera paraula en la que penso per expressar la pena d'haver perdut a Jaime Camino. Tota la setmana vaig estar angoixat amb la notícia de l'estat tan delicat de la seva salut, que ja no augurava res de bo. Tot just fa uns quants dies li havia escrit un correu electrònic -amb el qual tancaré aquest lament que no hagués volgut escriure mai- per explicar-li la casualitat que a la meva ciutat natal s'havia obert un festival de cultura amb el seu últim treball en el cinema. I dic casualitat, perquè la meva llarga, rica amistat amb ell em va portar a lamentar no haver participat en aquest programa, que li cap a un reconeixement indirecte. En altres ocasions vaig rendir homenatge a la seva obra, com en la mostra retrospectiva del seu cinema que vaig organitzar en el "Hàbitat Center" de Nova Delhi, en els meus temps de l'Índia, en els quals Jaume, a més, va tenir molt a veure.\nMorir cantant: Allen Toussaint\nNo va ser mentre cantava "Brickyard Blues" l'última cançó del seu repertori, i de la seva vida, aquella nit al teatre "Lara" de Madrid; Toussaint encara es va donar el luxe de baixar de l'escenari i donar-se una dutxa de públic, estrenyent amb les seves mans d'extraordinari intèrpret de Soul i Blues, als entusiastes que segueixen a músics del gènere renascut a Nova Orleans com a gurus d'un culte primigeni que va sorgir en els ritmes mil·lenàries del Àfrica. En el seu cas, no només brillaven els seus dits sobre les tecles que executaven el seu Jazz i variacions, si no que nombrosos temes cèlebres de la seva autoria van ser popularitzats per músics de l'alçada de Paul McCartney, Eric Clapton, Elvis Costello, i per bandes com les dels Rolling Stones i The Who.\nEl PP demana que Sánchez comparegui al Congrés i que cessi a Illa del seu càrrec


OSCAR MARTÍN AUTOR DE “SOLO. LOS SUPERVIVIENTES DEL CAOS 3” EN EL BLOG DE RTVE. | El blog de cómics de Edicions de Ponent\n← PRESENTACIONES Y ACTIVIDADES DE EDICIONS DE PONENT PARA NOVIEMBRE DE 2015.\n“SOMBRAS EN EL TIEMPO” la novela gráfica de Javier Roa primera obra de Edicions de Ponent para el año 2016. →\nEsta entrada fue publicada en Blog RTVE, CÓMIC EN CASTELLANO, Crepúsculo, Novedad 2015 y etiquetada Cómic, COLECCION CREPUSCULO, edicions de ponent, OSCAR MARTIN, SOLO. LOS SUPERVIVIENTES DEL CAOS 3. Guarda el enlace permanente.