«Si hi hagués dotze Cuixarts, el judici seria molt diferent» - El Temps\n«Si hi hagués dotze Cuixarts, el judici seria molt diferent»\nAugust Gil Matamala (Barcelona, 1934) va ser, fins la seva jubilació, l’advocat de desenes de militants i activistes antifranquistes, comunistes o independentistes. Referent en matèria de drets humans, ha estat president de l’associació Advocats Europeus Demòcrates. Ara no pot evitar seguir el judici contra els presos polítics catalans i donar un cop de mà quan se’l requereix.\nPublicat el 22 d'abril de 2019\n| Òmnium Cultural\n—Quan es va polititzar vostè?\n—Estic polititzat de naixença. Vaig néixer just abans de la Guerra Civil. Tinc records bastant punyents de la postguerra. El meu pare estava vinculat al món republicà, era director de les escoles de Sallent. Va estar al front i es va afiliar al PSUC. Se’n va anar amb l’exèrcit a França i va anar a parar a Argelers. Nosaltres, la meva mare i jo, vam haver de fugir cap a Barcelona a refugiar-nos a cals meus avis. Tenia 4 o 5 anys. Amb aquest origen, no em vaig haver de polititzar gaire. El meu pare va tornar de l’exili el 44. Havia estat a la resistència i va tornar per continuar la guerra a l’interior. Va ser detingut i va anar a la presó. Jo vaig conèixer el meu pare amb 11 anys a la presó Model de Barcelona. La sensació que el franquisme era l’enemic la vaig viure quotidianament. A mesura que em vaig fer gran, sabia que en un moment o altre hauria de començar a lluitar. Quan entro el 1952 a la Facultat de Dret, ben aviat vaig fer un grup que, cap a l’any 56, vam trobar un contacte amb el PSUC clandestí.\n—Era habitual que algú com vostè acabés fent dret?\n—No tenia cap antecedent familiar a la carrera. Havia fet un molt bon batxillerat a l’institut Balmes. Era clar que tenia aptituds i els meus pares es van desviure per aconseguir que pogués entrar a la universitat. En aquells anys era d’un classisme absolut. El gruix de la facultat eren tots els noms de les famílies catalanes il·lustres. Vaig entrar per la via de no haver de pagar el primer curs perquè vaig fer el batxillerat amb matrícula d’honor. Ja dic, que estudiar dret era per eliminació. No hi havia tantes opcions com ara. Jo tirava a lletres. Hi havia Filosofia i Lletres o Dret, res més. La carrera representava tenir una possibilitat de treballar, Lletres només donava la possibilitat d’anar a l’ensenyament i jo no tenia interès a anar al cos funcionarial. Dret, aleshores, es deia que tenia moltes sortides.\n—Des d’aleshores, la seva vessant política i la professional han anat lligades?\n—Em vaig fer advocat sobre la marxa, a força de garrotades, però la facultat no em va donar molt coneixement. En canvi sí que em va donar unes inquietuds. Després de la carrera venia el servei militar i començo l’exercici professional l’any 1960. En aquell moment estava en un activisme polític que m’ocupava al cent per cent. Era un activista del PSUC vivint pràcticament a la clandestinitat, en reunions, viatges, activitats, contactes... el que era la vida del militant comunista. Jo aquells anys posava per davant la militància de qualsevol preocupació per guanyar-se la vida. Vaig a París i m’entrevisto amb el que era, a la pràctica, el secretari general del PSUC, Gregorio López Raimundo. Em va dir que el que havia de fer era obrir un despatx laboralista perquè s’entrava en una fase en què calia tenir gent preparada jurídicament dins del camp del dret laboral per donar empara a la política d’anar creant organitzacions sindicals obreres. Vaig obrir un despatx a la rambla de Catalunya 10 on em vaig estar fins que em vaig jubilar. Obrir un despatx era aparentment suïcida, però jo estava vinculat a una organització que ja començava a tenir una certa implantació i aviat vaig començar a tenir gent de l’àmbit comunista que plantejava problemes laborals o de repressió contra les organitzacions clandestines.\n—De totes les defenses de casos polítics que ha fet al llarg de la seva trajectòria, quines conclusions extreu sobre el paper de l’Estat espanyol?\n—Vaig aprendre molt aviat que l’Estat espanyol és una realitat que està molt per damunt dels governs. Hi ha una estructura profunda d’Estat que consisteix en uns cossos de funcionaris, policials, de forces de seguretat... Hi ha uns poders econòmics que cohesionen tot això. Això és el veritable enemic. Això es va construir durant el franquisme. Va durar tants anys que va tenir temps de crear unes estructures d’Estat molt fortes, capaces d’aguantar els canvis polítics que hi va haver al món i la lluita interior. Aquesta estructura profunda ha continuat. Hi ha partits que poden fer coses, però l’estructura de l’Estat continua intacta. La demostració la tenim aquests últims temps en què veiem que l’estructura judicial i policial és la que condiciona la política en general.\n—Què és per a vostè un judici polític?\n—El veritable judici polític és el que s’enfronta a les estructures d’Estat. És, per tant, un judici de ruptura. És el que posa en qüestió la legalitat que s’intenta imposar. Que no intenta defensar-se dins de la legalitat, sinó en contra de la legalitat. Això, en alguns moments, ho he viscut en l’època franquista. Ara, si entens per judici polític aquell en el qual els acusats són polítics en exercici o les motivacions són polítiques, és un altre concepte més ampli.\n—Per tant, per a vostè, el que fa que un judici sigui polític no és que l’Estat acusi per motius polítics, sinó que qui es defensa ho faci amb arguments polítics?\n—Exactament. L’Estat no accepta mai que hi hagi judicis polítics. Això no vol dir que el que tenim ara no sigui un judici polític i que no tinguem presos polítics, és evident que ho són. El que dubto és que el que estem veient al Suprem sigui un judici polític. Són presos polítics, però molts d’ells no s’estan defensant com en un judici polític. Per exemple, en Jordi Cuixart està fent un judici polític perquè nega que hagi comès cap delicte defensant la seva actuació. Nega la legalitat que vol considerar que el que ha fet és un delicte. Ara, estem veient altres tipus de defensa que no posen en qüestió. Intenten demostrar que el que van fer, dins de la legalitat, no és delicte. Que, Codi Penal en mà, no han comès cap delicte. És completament raonable i tenen raó, aplicant el codi vigent no se’ls pot condemnar per rebel·lió i sedició, com a màxim per desobediència. En canvi, Cuixart té una actitud de trencament total amb la legalitat.\n—Jo m’agafo al que van dir ells. Els advocats tenen una altra lògica. En Jordi Sànchez va estar també en aquesta línia, d’altres no tant.\n—Vostè va participar en el judici 18/98 contra el que es va anomenar “entorn d’ETA”. Quines lliçons se’n poden extreure davant el judici actual?\n—Crec que, precisament, se’n van extreure molt poques lliçons. Se n’haurien d’haver extret moltes més. Això val per tota la repressió a Euskadi. Des d’aquí s’ha vist sempre la repressió que hi havia contra el moviment abertzale com una cosa llunyana. En el sentit de dir que allà hi ha violència i per tant aquí mai ens en veuríem afectats. Això explica com es va afrontar a Catalunya la repressió. Ha estat estrany que la majoria de la gent que ha anat a la presó ni s’ho pensava ni s’ho creia. El que no s’entenia era que el que estava passant al País Basc anava creant uns mecanismes de procediment i una manera d’enfocar la repressió que d’una manera o altra podia arribar aquí, com ha passat amb els atestats policials. Aquests atestats tenen una lògica que, si el Tribunal els accepta, ja té la feina feta. Els escrits d’acusació estan calcats dels informes policials, els fiscals no han fet gens de feina. Han creat una història que s’ha convertit en l’acusació. Això és el que va passar al 18/98. És una manera de procedir que es va crear allí. Si s’hagués estat més atent al que estava passant, potser s’hauria actuat d’una altra manera.\n—Per als que hem conegut la clandestinitat, la regla política és “fer el que s’hagi de fer sense que es noti”, sense donar peu a la repressió. Aquí s’ha fet tot el contrari. No s’ha fet res i sembla que s’hagi fet molt. D’aparença es va declarar la independència i els Mossos són el nostre exèrcit, tenim estructures d’Estat... Era molt més del que era la realitat. El que és normal quan t’enfrontes a un enemic més poderós és fer i que no es vegi tant.\n—En aquell 18/98 també hi ha un punt d’inflexió en la criminalització de les idees...\n—És la doctrina Garzón. Hi ha els activistes, els que fan coses i l’entorn. I a l’entorn tot és ETA. L’entorn són aquells les actuacions dels quals no són delictives en si, però si ho converteixes en actuacions que van destinades a donar suport i crear unes condicions per als que fan atemptats, tot és el mateix. Aleshores, és clar, aquest entorn d’ETA està format per gent que simplement són defensors de la llengua o la cultura basca o proposen la resistència no violenta. Però, com que tot està dins d’un àmbit que va destinat a aconseguir la independència i coincideix amb els delinqüents que maten, això fa que tot sigui el mateix. Aquí no hi ha una activitat delictiva concreta, però s’ha volgut crear una ficció que hi ha hagut una conspiració violenta i, aleshores, ampliar-ho a totes les activitats polítiques.\n—Creu que és un esquema que es reprodueix?\n—D’alguna manera sí. Però amb molta dificultat, perquè allà hi havia un nucli que feia coses perfectament tipificades al Codi Penal. Aquí s’està reproduint el mateix intent, però el nucli central és molt feble. Estan intentant crear un delicte de rebel·lió a força d’acumular delictes de faltes. Cada bufetada que ha rebut un guàrdia civil es va sumant. Cada acció per separat no és res. Estan convertint cada fet concret en una peça d’una història. Però això no té trellat.\n—Com veu l’estratègia defensiva que ha seguit l’independentisme d’ençà que comença la repressió?\n—Se’m fa difícil parlar del que està passant, per l’enorme respecte que s’ha de tenir per la gent que pateix la repressió. Aquesta valoració s’ha de fer més endavant i la faran els historiadors. Que vegin quins són els errors i les limitacions i els encerts de tot el que hem viscut. Però que vols que et digui? Hi ha coses que veig molt positives, d’altres que m’agraden menys, però prefereixo no fer valoracions on s’està tot per decidir. No és el moment d’atribuir medalles ni passar comptes amb ningú. Algú ho farà, però ja no em toca. Estic massa jubilat.\n—En tot cas, va seguint el judici?\n—Quan estàs dins del judici, la dinàmica et condiciona. Crec que per part de les defenses s’està fent un treball excel·lent i pràcticament l’única cosa que es pot fer. El context no dona per a més. La situació general condiciona que el judici sigui això. Ara, em sembla que no passarà a la història com un judici de confrontació o ruptura política. En altres condicions ho podria haver estat. Ara, hi ha moments en els quals potser sí. Un judici pot ser molt important en un procés d’alliberament nacional. Per les persones i la situació anterior, en aquest judici, ja veurem què cal esperar. Sobretot a partir de la sentència i el que provoqui com a reacció es podrà valorar si ha servit de molt o de poc.\n—Vostè intueix que no ho acabarà essent massa?\n—No vull fer més valoracions. Tot és millorable. Segur. Ara, si em poso en el lloc dels advocats, crec que estan fent el que poden. A més, el que marca la defensa és l’acusat. Si volen sortir amb la mínima pena possible, tenen tot el dret, això condiciona la defensa. Si hi hagués dotze Cuixarts, el judici seria molt diferent. Les defenses ara estan intentant sortir amb la condemna mínima. És la feina que hem fet tota la vida. Ara, hi ha circumstàncies històriques en què en un judici no es busca això, sinó ser un procés de ruptura que canvia el sentit polític d’un procés.\n—Per això, però, cal una acció a l’exterior també, oi? Creu que no n’hi ha?\n—És clar que això no existeix. O jo no ho sé veure. Tant de bo, però no ho veig massa.\n—Els darrers mesos s’està parlant molt de les clavegueres de l’Estat. Com ho veu vostè?\n—Una de les estructures permanents d’aquest Estat és l’existència del que els anglesos en diuen deep state. Aquella estructura que funciona oculta i que existeix i existeix sempre. Està molt ben arrelada quan el règim polític pertany a la mateixa ideologia que l’Estat. Les estructures perviuen. Ara imagina’t que Podemos guanyés les eleccions i Pablo Iglesias fos president del Govern. Quant duraria? Pensa en això. Quan hi ha una contradicció entre el Govern i les estructures d’Estat, que a Espanya són profundament i històricament reaccionaries, el poder polític pot intentar actuar sobre això, però és molt lent. És un problema de contrarellotge. Les estructures es resisteixen i a veure qui pot més. Normalment poden més les estructures de poder consolidades. Ara van sortint, perquè la diferència d’aquesta fase històrica és que és gairebé impossible que alguna cosa no es destapi.\n—Potser la diferència és que la guerra bruta es fa diferent?\n—L’enemic va evolucionant. Ara és un moment que, a diferència dels anteriors, hi ha més possibilitat que surtin a la llum les clavegueres. Això s’hauria d’aprofitar. Si això actués de veritat en l’opinió pública i fos majoritari, junt amb la creació d’una cultura diferent, canviarien les coses. Però, si no ho aconsegueixes, el poder s’adapta i aconseguirà tapar-ho. Moltes vegades el poder ens fa mirar cap on ens interessa perquè ens entretinguem.\n—En una entrevista a Crític deia que els darrers 30 anys hi havia hagut un retrocés en la qüestió nacional evident. A què es referia?\n—En el sentit que la qüestió de l’autodeterminació era compartida pel PSOE que ho tenia al seu programa. I no diguem quan va néixer el PSC a Catalunya, que és un partit profundament nacional. El Partit Comunista el defensava, especialment el PSUC. La dreta franquista era l’única que parlava de la unitat d’Espanya i la rojigualda. En aquest sentit, clar que s’ha retrocedit. Àmbits polítics de l’esquerra centrista a Espanya ho tenien clar. Potser ho tenien clar al programa i no s’ho creien. S’ha vist que, en veritat, era molt fàcil d’abandonar-ho. Però no t’ho posaven en qüestió. Catalunya era una nació que calia reconèixer. La idea era el concepte d’Estat plurinacional, federal o confederal.\n—Per què ha passat això?\n—En la Transició aquests sectors d’esquerres del PSOE i el PCE van fer un pacte amb el franquisme en el qual van aconseguir un règim parlamentari i unes llibertats però van haver d’empassar-se, per força o per gust, la monarquia i la unitat d’Espanya i el paper de l’exèrcit. Aquesta esquerra va quedar lligada pel pacte. A partir que ho van fer, els partits ho han anat interioritzant de tal manera que són els més ardents defensors de la unitat de la pàtria. Ara, si em preguntes pel sentit nacional a Catalunya, jo crec que està molt millor. Quan defensava els primers independentistes als vuitanta eren una minoria molt minoritària. •


PACK DESINFECCIÓ TOTAL Format 150ml + 150ml\nPACK DESINFECCIÓ TOTAL\nEs tracta d'un pack complet per a la desinfecció total de la llar. Elimina insectes rastrers, xinxes i puces. El pack conté: NSECTICIDA RASTRERS: per eliminar insectes rastrers (formigues, paneroles, tisores, aranyes,…). INSECTICIDA XINXES I PULGES: per eliminar xinxes i puces. L'insecticida rastrers és perfecte per utilitzar en trasters, golfes, golfes, sostres falsos, etc.\nEs tracta d'un pack complet per a la desinfecció total de la llar. Elimina insectes rastrers, xinxes i puces. El pack conté: NSECTICIDA RASTRERS: per eliminar insectes rastrers (formigues,...\nMés informació de PACK DESINFECCIÓ TOTAL\nÉs un pack complet per a la desinfecció total de la llar. Elimina insectes rastrers, xinxes i puces. El pack conté: INSECTICIDA RASTRERS: per eliminar insectes rastrers (formigues, paneroles, tisores, aranya…).INSECTICIDA XINXES I PUÇES: per eliminar xinxes i pucçs. L'insecticida rastrers és perfecte per utilitzar en trasters, golfes, falsos sostres, etc.\nDESCÀRREGA TOTAL: Tetratemina 0,2%, Permetrina 0,2%, PBO 1%. XINXES I PULGES: barreja de substàncies piretroides.\nINSECTICIDA RASTRERS: Agitar abans del seu ús. Trencar la pestanya de seguretat. Col·loqueu l'envàs en posició vertical. Tancar portes i finestres de lhabitació. Polvoritzar i deixar actuar el producte durant 3 hores. INSECTICIDA XINXES I PULGES: Agitar abans d'usar. Polvoritzar 2-3 segons a una distància de 40-50 cm dels insectes o superfícies a tractar.\nPer eliminar insectes rastrers, xinxes i puces.\nLlegir amb deteniment les instruccions de l'etiqueta.\nANTI PANEROLA ESQUER 2 TRAMPES BLISTER\nL'Esquer-Trampa Paneroles és un insecticida en format gel-esquer. El gel ha estat formulat per ser molt atraient per atraure les paneroles adultes...\nEsquer de pasta roenticida llest per al seu ús. Per al control d'infestacions de rata marró de claveguera (Rattus norvegicus) i ratolí comú (Mus...


Coppola myHouse Roma Itàlia - Ofertes d'hotels amb els MILLORS DESCOMPTES EN LÍNIA Fer un comentari al lloc web\nCoppola myHouseVia Dire Daua 2, Nomentano, Roma, Itàlia, 199 - Veure al mapaExcepcional9,1Basada en58comentarisCoppola myHouseVeure més fotos"Very close to metro station\nClean rooms"AnonymousTurkeyVestíbulVeure més fotosVeure totes les 43 fotosExcel·lent ubicació 9,0Veure al mapa9,0UbicacióParticularitats que li encantaranProp de transports públicsaire condicionatmini bar\nDistàncies i informació bàsicaaeroports a prop16 kmCiampino–Aeroport Internacional G. B. Pastine (CIA)26 kmAeroport Leonardo da Vinci, Fiumicino (FCO)estacions de tren i autobús350 mEstació de Metro de Libia500 mRoma Nomentana Train Stationhospitals i clíniques4,8 kmClínica Travel Healthfarmàcies100 mLibia Pharmacybotiga de conveniència400 mTigre Convenience StoreRetirada d'efectiu20 mATM\nSobre l'allotjamentDescripcióSi el que està buscant és per un hotel ben situat a Roma, no busqui més enllà de Coppola myHouse. Des d'aquí, els viatgers poden gaudir d'un fàcil accés a tot el que aquesta viva ciutat ofereix. Amb la seva bona localització, l'hotel ofereix fàcil accès a les destinacions obligades de la ciutat. El Coppola myHouse, s'esforça al màxim per tal que els seus hostes es tribin còmodes. Per tal d'assolir això, l'hotel compta amb els millors serveis i instal.lacions. Les carecterístiques més important de l'hotel inclouen express check-in/check-out, magatzem d'equipatge, ascensor, màquina venedora. Gaudiu de les comoditats d'alta gama com ara aire condicionat, calefacció, escriptori, mini bar, aparell de televisió LCD/pantalla de plasma per tal de relaxar-vos després d'un cansat dia. A més, l'oci que l'hotel ofereix assegurarà que tengui molt a fer durant el dia. Gaudeixi d'incomparable serveis i d'una localització de prestigi a Coppola myHouse.Mostrar mésCaracterístiquesAccés a InternetWi-Fi gratuït en totes les habitacions Serveis i comoditatszona de fumadors Accéss'admeten animals de companyia Disponible a totes les habitacionsaire condicionatempolles d'aigua de cortesianeveraarticles de tocadorescriptoriplat de dutxaassecador de cabellhabitacions interconnectades disponiblestelevisió de pantalla planacalefacciómini bar Mostra MenysPolítiquesEls llits supletoris depenen de l'habitació escollida. Consulti la capacitat de l'habitació individual per obtenir-ne més informació.Al reservar més de 5 habitacions, poden aplicar-se diferents condicions i suplements addicionals.Mostrar mésAvís importantPlease let the property know your expected arrival time in advance. You can use the Special Requests box when booking or contact the property.\nA surcharge applies for arrivals outside check-in hours. All requests for late arrival must be confirmed by the property. The latest possible check-in, even if paying the surcharge, is 22:30. Mostrar més


La primera nevada arriba al Pirineu gironí - Diari de Girona\nLa primera nevada arriba al Pirineu gironí\nA Setcases es van acumular tres centímetres de neu i al Santuari de Núria, dos Les màximes baixen fins a quatre graus a la demarcació\nefe 08.11.2016 | 07:42\nLa primera nevada arriba al Pirineu gironí @valldenuria\nLa baixada de les temperatures d´aquests dies ha portat la primera nevada de la temporada al Pirineu gironí, amb diversos punts emblanquinats. A Setcases, situat a 1.999 metres, s´han acumulat tres centímetres de neu, mentre que al Santuari de Núria, a 1.971 metres d´alçada, se n´han acumulat dos, segons informava ahir el Servei Meteorològic de Catalunya.\nEn altres punts del Pirineu, però a Lleida, la primera gran nevada de la temporada va cobrir el terra amb més de 20 centímetres de neu per damunt dels 2.500 metres. Segons el Servei Meteorològic de Catalunya (SMC), a Boí, a 2.535 metres d'altura, i a Espot, a 2.519 metres, ahir hi havia 22 centímetres de neu nova, mentre que a la Bonaigua, a 2.266 metres, se n´hi han acumulat 12 centímetres.\nSegons els observadors de l'Servei Meteorològic de Catalunya, a Planoles i Sant Pau Segúries, els xàfecs que van caure ahir a la tarda eren en forma de neu granulada o acompanyats de calamarsa.\nArreu de les comarques gironines, les temperatures màximes va caure ahir entre un i quatre graus respecte a les registrades diumenge, una fred que es mantindrà avui però que començarà a remetre a partir de demà.


Josep Ramoneda fa una xerrada sobre 'L'Europa dels refugiats' - Empordà\nJosep Ramoneda fa una xerrada sobre 'L'Europa dels refugiats'\nLa biblioteca inaugura 'La Constel·lació Benjamin.Desembalant la biblioteca de Cussó-Ferrer' dins el cicle sobre els refugiats\nEMPORDA.INFO 19.09.2016 | 06:00\nJosep Ramoneda EMPORDA.INFO\nLlicenciat en filosofia per la Universitat Autònoma de Barcelona Josep Ramoneda va ser professor de filosofia contemporània d´aquesta mateixa universitat entre 1975 i 1990. Va dirigir el Centre de Cultura Contemporània de Barcelona (CCCB), des de la seva creació (1989-2011). L´any 2012 li fou atorgat el Premi Ciutat de Barcelona. Dins el cicle 'Refugiats, un drama actual', oferirà la conferència sota el títol L'Europa dels refugiats, aquest dilluns, a les 19.00 hores, a la biblioteca de Figueres.\nA continuació, a la mateixa biblioteca s'inaugurarà l'exposició 'La Constel·lació Benjamin.Desembalant la biblioteca de Cussó-Ferrer' que estarà oberta fins el 15 d'octubre, comissariada per Manuel Cussó-Ferrer, director del film 'La última frontera' que inclou un valuós material sobre la figura i obra de Walter Benjamin, recopilat al llarg dels anys.\nCussó-Ferrer, captivat per la figura de l´intel·lectual jueu alemany Walter Benjamin (Berlin, 1892 - Portbou, 1940) ha aplegat al llarg dels anys una nodrida biblioteca personal que conté a l´entorn d´uns 300 exemplars i reuneix bona part de l´obra benjaminiana i les seves traduccions a altres llengües. Així mateix, també hi trobem un important nombre de les publicacions aparegudes a l´entorn de la figura i l´obra del que sens dubte ha estat un dels pensadors més influents del s. XX. El cineasta desembala part d´aquesta biblioteca i, a través de la tria d´un centenar de llibres, acompanyada pels textos que ha escrit ell mateix, els exposa a la biblioteca de Figueres.\nPresentarà l'acte Joan Manuel Soldevilla Alberti. La mostra està coordinada perNati Vilanova i Cristina Jutge i durant l'acte s'oferirà un maridatge del Celler Espelt amb Embotits de l'Empordà.


Govern apuja el salari mínim fins els 1.050 euros\nLes noves mesures també inclouen la obligació d'incrementar l'IPC a salaris inferiors de 24.000 euros bruts anuals i prorrogar durant un any els contractes de lloguer que finalitzin al 2019\nRepresentants d'empreses, sindicats i Govern, durant la reunió d'aquest matí\nActualitzada 08/01/2019 a les 19:07\nGovern ha aprovat apujar el salari mínim dels 1.017 als 1.050 euros, xifra que representa un increment del 3,2%, mesura que tindrà efecte sobre unes 3.000 persones. D'aquest increment també se'n beneficiaran les pensions més baixes i aquelles de jubilació, viduïtat i invalidesa que no arribin al salari mínim quan s'hagin cotitzat més de 25 anys.\nPel que fa a l'habitatge, la mesura destacada és la possibilitat de prorrogar un any més tots els contractes d'arrendament que vencin durant el 2019, de manera que només es pugui incrementar el preu en funció de l'IPC, una pròrroga que no tindrà efecte quan hi hagi un acord entre les dues parts per un nou contracte.\nTanmateix, segons ha fet saber el ministre d'Afers Socials, Xavier Espot, i el ministre de Finances, Jordi Cinca, els empresaris tindran l'obligatorietat d'apujar aquells sous que siguin inferior a 24.000 euros bruts anuals, per jornada completa, en funció de l'increment de l'IPC.\nFinalment, també s'introduirà una modificació a la Llei d'embargament perquè hi hagi tres subhastes en lloc de dos i que la primera d'elles sigui amb un preu de sortida del 90% de la valoració del bé (actualment la primera i la segona són el 70 i el 50%). Així, es vol evitar que s'adjudiquin els béns per un preu molt inferior al valor real, cosa que perjudica les persones que tenen dificultats econòmiques.\nEl peu de foto diu "representants d'empreses, sindicats i Govern". Tot homes...\n#12 Diego brito\nYo creo que es mejor hacer lo mismo que francia ponernos los chelecis amarillos y salir a la calla a lluchar por nuestros derechos pero en este pais no ay huevos a hacerlo porque solo cuando el puebllo salga a la calle nos aran caso porque somos un pais pequeño una semanita vastaria para que nos hagan caso este gobierno solo quieres dinero y robar i etc ente vamos todos a lluchar por nuestris derecos i no solo en las redes sociales ay que salir a la calle somos mas que los politicos mas que los policias somos muchos mas que ellos no os olvideis somos muchos mas solo ay que echarle huevos como los fraceses qui dejo mi idea somos muchos mas ganaremos si o si\ny de que ríen los de la foto ?\n#10 Cansat de tanta tonteria\nVigilant de seguretat armat, custodiem bancs privats, edifisis del govern, xalets de luxe, fem recollida de diners, estem a supermercats, cobrem el sou mínim a pesar de que portem arma i diners, ara cobrarem 1050€ mentres que ens estan oferint 1150€ nets per estar a un supermercat col·locant articles, per guanyar un bon sou treballem mes de 300 hores mensuals, alguna vegada amb torns de 23 hores seguides gràcies a la nostra amiga CAFEINA, tenim que aguantar de tot, si estem a les festes majors, la gent beguda, insults, crits, baralles etc etc, tot i això que estem a la millor empresa de seguretat de Andorra, i aun així tenim condicions de treballs penoses jornades mínimes de 12 horas que a vegades sentirem fins 23 hores, cada mes tenim que parla amb la empresa perquè ens falta calers a la nòmina, mai saps cuan podràs fer vacances, cuan tindràs festa, i el planing el tenim setmanal, i després tel canvien 5 cops a la setmana, per un salari de 1050€, Això no es normal.\n#9 El govern dels milions\nEls interessos abusius i la falta de concurrencia bancaria és el que perjudica als que tenen dificultats, les subhastes acavaran al 50 per cent igual\n#8 Pa pipas\nAmb aquestes mesures continuem igual. De què em serveixen aquestes "migajas si m'han pujat el lloguer del pis 300 euros i el salari mínim el pujen 33 euros.\nJa vindreu a casa al març a demanar el vot.....serè educat, però, no sé si us deixaré entrar....\nDA,no us fa vergonya???heu pujat 33 euros el sou minim!!!heu sentenciat les eleccions d'abril...\nVinga que arribin les eleccions ja ....\nFeu números: 1050 euros amb 12 pagues és el mateix que 900 euros amb 14 pagues. Quina casualitat: amb aquesta mesura el salari mínim a Andorra i a Espanya seran, en termes anuals, del mateix import,\nDeixant de banda que sembla que el govern ens vulgui assimilar a Espanya, poso la pregunta següent: és raonable que el salari mínim a Andorra, donat el cost de la vida al país, sigui el mateix que a Andalusia, Múrcia, Extremadura, etc... on els preus són força més baixos?\n#4 Antonio MORAL LÓPEZ\nQuina presa de pèl...


7+3 i Bèlgica en la corda fluixa – eurobloc.cat\n7+3 i Bèlgica en la corda fluixa\n9 Maig, 2017 Jaume Bertran Actualitat, Kyiv 2017 0\nLa primera semi ja és aquí. Després dels assajos d’aquests dies (tan sols queda el d’aquest migdia), ha quedat perfectament perfilada una graella amb set països que, si no fan una actuació terrible o hi ha una gran sorpresa, tenen pràcticament assegurat el tiquet per a la gran Final de dissabte: Armènia, Azerbaidjan, Suècia, Moldàvia, Xipre, Austràlia i Portugal. Azerbaidjan probablement competeix amb la posada en escena más moderna i visualment atractiva de Kiev’17. La lletra del tema ‘Skeletons‘ és colpidora; descriu un amor irracional, on Dihaj s’ofereix totalment al seu estimat, “have my skeletons! Have my lungs, have my millions…“. De fet, ja abans de cantar, l’artista ja ens presenta el trauma d’aquest amor; la veiem asseguda al fons del set de grafitis convulsionant! El minotaure ho remata: recordem-ho; el personatge mitològic devorava joves per alimentar-se…. L’armènia Artsvik també s’ha presentat a Kiev amb una altra proposta radicalment del segle XXI; tant pel que fa al tema com per la posada en escena; visualment molt atractiva. Tot i que se l’ha acusat de copiar lleugerament el belga Loïc Nottet, el xipriota Hovig també forma part d’aquest club d’artistes que han aterrat a Ucraïna amb propostes que reflecteixen clarament el vent que bufa en la modernitat musical; nous sons, fusions, arranjaments innovadors i, òbviament, escenificacions que integren dansa contemporània, teatre i fins i tot, composició fotogràfica de la imatge.\nMoldàvia, amb SunStroke Project, és festa pura i dura. Festa, bon rotllo, alegria, marxa… Se’ls ha acusat també a ells de competir amb un tema similar al que varen dur al 2010 quan debutaren al Festival. Amb una coreografia aparentment senzilla, però molt visual i efectiva, de ben segur lluitaran dissabte per la victòria. Suècia, ja ho sabem, no falla mai. I ahir, especialment al segon assaig, va aparèixer fins i tot com a possible guanyadora. Robin Bengtsson ha guanyat taules amb el pas dels dies i dels assajos. Actuació sòlida, creïble; amb un posat canalla que es recolza, també, en una posada en escena molt espectacular i un tema que no passa desapercebut, encara que sigui el primer de la gala! L’australià Isaiah Firebrace tampoc fallarà les expectatives. Probablement, Austràlia obtindrà a Kiev la pitjor classificació d’aquests tres anys de presència al Festival… però és que superar un tercer i un segon lloc també és molt, molt! difícil! Finalment, Salvador Sobral també té una plaça assegurada per a la gran Final de dissabte. Cançó antiga? Sí! Però la interpretació de l’artista és única! Única. L’intèrpret viu i sent la cançó; el seu missatge. I segurament serà dels artistes que més recordaran els espectadors que no són seguidors del Festival quan s’hagin interpretat els 18 temes que lluiten pels tiquets de dissabte. Qui el titlli de friki, amb perdó… però no en té ni idea! Per tant, set! Set segurs!\nEn falten tres… Comencem pels descartats… Montenegro… Slavko Kalezic es quedarà a la semi. No volem ni imaginar-nos la reacció del públic espanyol quan s’afagi la cua i comenci a agitar-la escenari amunt, escenari avall… L’eslovè Omar Naber també té molts números que marxar cap a casa després d’avui… Cançó dels anys 90 i proposta escènica que no té pràcticament ni un sol ganxo… L’albanesa Lindita, tres quarts del mateix. Potser un pèl millor la txeca Martina Bárta i la representant de Geòrgia, Tako Gachechiladze. La primera, per competir amb una cançó bonica, però és que avui dia, a Eurovisió, ja no és suficient un tema maco… Almenys, la seva posada en escena és lluïda. La de Geòrgia destaca per la seva veu, però almenys al Press Center, la seva proposta més aviat deixa fred que calent… La polonesa Kasia Mos tampoc no aconsegueix commoure gaire, tot i el seu bon ofici vocal.\nSvala també està en la corda fluixa, tot i competir amb un altre dels temes que, per la seva factura, pot considerar-se d’aquells made in XXI Century. I el seu concepte visual també és interessant. Letònia ho trenca tot, especialment per l’escenificació que en fan els Triana Park, i podria ser una de les tres darreres beneficiades de la gala, junt a la grega Demy que, tot i això, no es pot ocultar, ha estat una de les decepcions d’enguany, perquè els fans esperaven molt més d’una artista de la seva talla. No pas per la seva professionalitat, sinó perquè el tema és d’allò que en castellà diuen “más de lo mismo“. Finlàndia també té un peu a la gran final. Posada en escena d’aquelles que hem vist altres cops al show però tema que agrada, i molt, entre la Premsa acreditada. Finalment, Blanche…. La gran decepció d’enguany. Abans d’arribar a Kiev, tercera en les apostes. Avui, perduda en l’anonimat. Posada en escena estàtica i vestit llarg que no casa en absolut amb la cançó. Ja ho va dir Manel Navarro en l’entrevista que va concedir fa uns dies a l’Eurobloc. En la nostra redacció, se’ns varen posar els ulls com a taronges, quan va declarar que Blanche fallava en directe… però un cop aquí, li hem de donar la raó…. Bèlgica ho té realment difícil, i si cau de la semi, no serà una sorpresa.\nEls 7, Polònia, Grècia i… Bèlgica, finalment salvada!\nArtsvik, Blanche, Dihaj, Hovig, Isaiah Firebrace, Lindita, Loïc Nottet, Martina Bárta, Omar Naber, Robin Bengtsson, Salvador Sobral, Slavko Kalezic, SunStroke Project, Tako Gachechiladze\nEls 7, Polònia, Grècia i… Bèlgica, finalment salvada! Caps de cavall, cues de cavall i viatge a través de les galàxies; resum del primer dia d’assajos Tot a punt… Portugal, Itàlia o Bulgària! Itàlia resisteix com a favorita pel davant de Bèlgica, Suècia i Portugal


Publicada el 10/12/2013 a las 22:09 Actualizada el 10/12/2013 a las 23:12\nEl secretario general del PSPV-PSOE, Ximo Puig, el pasado 4 de diciembre en un desayuno informativo en el hotel Ritz de Madrid.\nNoticias Una exdirectora de Canal 9 y colaboradora de Camps dirigirá la política informativa de Fabra\nesbama 12/12/13 22:27\nLa culpa va ser de Zapatero... sigurament si. Com podem tolerar totes aquestes infàmies?


DifuSord: Vídeos de la #Jornada29S a YouTube\nVídeos de la #Jornada29S a YouTube\nJa tenim editats al nostre Canal YouTube de DifuSord els sis vídeos de la #Jornada29S. Us deixem, a continuació, els sis vídeos que tenim:\nVídeo de l'Obertura de la #Jornada29S.\nVídeos de la primera part i segona part de la Taula Rodona 1 de Centres Educatius.\nVídeo de la Taula Rodona 2 de Famílies.\nVídeo de la Taula Rodona 3 de Joves Sords.


L'aula de música del Maria-Mercè Marçal: "NESSUM DORMA"\nAquesta setmana escoltarem Luciano Pavarotti interpretant un dels temes més famosos de l'òpera Turandot, de Giacomo Puccini. Potser no es relaxaran massa, ja que té moments sublims i el timbre del tenor és brillant, però segur que gaudiran de les emocions que inevitablement desperta aquesta ària, i diem "despertem" perquè segons el títol... ningú pot adormir-se. És clar que, si l'escoltem, farem qualsevol cosa menys dormir.\nCom? No sabeu de què parlem?\nDoncs, en poques paraules: Turandot és una bonica princesa, una mica capriciosa... És un pèl exigent amb els seus pretendents. Si no endevinen els 3 enigmes que els planteja, els talla el cap.\nCalaf, un príncep ignot, resol els enigmes i proposa a la princesa que endevini el seu nom. La princesa prohibeix dormir a la gent de tot el seu regne fins que no descobreixin el nom de l'enigmàtic príncep.


Domelly - Rosca Glaceada 350g - Glaceados\nRosca Glaceada 350g\nCategorias: Catálogo, Glaceados, Rosca Glaceada 350g, TODOS OS PRODUTOS\n(PT-BR) INGREDIENTES: Farinha de trigo enriquecida com ferro e ácido fólico, açúcar, gordura vegetal hidrogenada, açúcar invertido, sal, fermentos químicos: bicarbonato de amônio e bicarbonato de sódio, estabilizante: lecitina de soja e aromatizante. CONTÉM GLÚTEN. CONTÉM LACTOSE.\n(ESP) INGREDIENTES: Harina de trigo enriquecida con hierro y ácido fólico, azúcar, aceite vegetal hidrogenado, azúcar invertido, sal, leudantes químicos: bicarbonato de amônio y bicarbonato de sódio, estabilizante: lecitina de soya y aromatizante. CONTIENE GLUTEN. CONTIENE LACTOSA.\nProduto: Rosca Glaceada 350g


KILL THE KING :- SAMARRETA\nLa baralla espanyola té una peculiaritat, molt representativa dels nostres pobles diversos. Hi ha variacians gràfiques als pals, la més estesa és la iconografia castellana, però el disseny més antic és el de Cadis gràficament més simple i en la interpretació catalana per exemple els ors van ser desplaçades i el pal passa a ser de Soles. Passa una cosa semblant a Itàlia donant variacions de baralla entre Sicília, Nàpols i Sardenya.\nReferència KILL THE KING


FULLES EN LA TARDOR. Passeig per l´albufera d´Anna – Fotoaficionats Algemesí\nFULLES EN LA TARDOR. Passeig per l´albufera d´Anna\nper\tAnna Albelda · 2 novembre, 2013\nCanon 600D; 5.6-1/40 200 ISO\nCanon 600D; 5.6-1/30 200 ISO\nCanon 600D; 6.3-1/15 200 ISO\nNIKON D200; 16.0-1/60 320ISO\nSegüent entrada La CAC en HDR\nAnterior entrada Entrada anterior\n2 novembre, 2013 a les 6:01 pm\nMolt bona la visió com les composicions , son d´autor i aixó marquen el teu camí fotografic i de segur que guiara el teu treball !! Molt M´agraden totes !! hi ha alguna falta de nitidesa però aixó és cosa del tema digital i la solucuó és fácil !! Felicitats pel treball i per la visió molt personal !!\nA per més !! Gràcies per compartir !!\n2 novembre, 2013 a les 6:03 pm\nDestacaria les llum i atreviment de la 4ª , molt sugerent el ambient !!\n3 novembre, 2013 a les 4:52 am\nJa també faria bones fotos, si tinguera com tu una Albufera particular. Supose que, a pesar de ser tu la propietària i haver-li donat nom, tindrem el teu permís per visitar-la.\nTens el do, Anna, de la mirada fotogràfica. Els teus ulls veuen la foto. Després busques la llum i tries l'angle d'incidència més convenient. De la composició no cal parlar-ne: la tens ben controlada. Només apuntaria que en la tercera la fulla està en una posició "incòmoda", ni centrada ni descentrada. Potser col·locada més cap a una banda tindria més impacte visual.\nM'agraden molt esls colors.\nEn les dues primeres crec que un filtre polaritzador haguera fet una bona faena. Els reflexos de l'aigua tindrien el punt just. Per al meu gust són massa intensos.\nI bé, només dir-te que continues delectant-nos amb la teua trajectòria fotogràfica tan ben encarrrilada. Una mostra incontestable són estes quatre imatges en la teua Albufera homònima. Vinga, agafa la càmera i corre pel món que ací estem esperant-te.\n3 novembre, 2013 a les 9:10 am\nAquestes fotos de tardor han fet que els companys el tracten com si fores la primavera i jo estic amb ells.\nEl sentit estètic es pot treballar però estic convençut de algunes persones el porteu als gens.\nUn plaer contar amb les teues imatges!\n3 novembre, 2013 a les 5:39 pm\nVas molt ben encaminada, ja t'ho he comentat en altres fotos, com saps de bé expressar la teua visió de la foto, estic enamorat de les teues composicions, pel senzilles i el que grans que són.\nMolt bones , contínua així, ara has d'apuntar-te a Photoshop per a saber donar-li un poquet de vida a eixes composicions.\n4 novembre, 2013 a les 11:51 am\nja estic apuntada al curs basic,\n3 novembre, 2013 a les 8:43 pm\nEs nota que busques, no el conformes en tot d'allo que es veu.\nSegueix oferint-nos les teves imatges\n3 novembre, 2013 a les 8:53 pm\nAqueix ull fotogràfic mereix conèixer una mica Photoshop i ens deixaries a tots amb la boca oberta. Per cert Anna, el poble, seria també un bon lloc per a fer una eixida. Salutacions i bon treball\n4 novembre, 2013 a les 11:53 am\nGracies per els comentaris, Vaig a dedicar´li un poc de temps al photoshop i apendre com traballar les fotos


La fake news sobre una hospitalització de Shakira: Així ho desmenteix la cantant - XCatalunya.cat\nLa fake news sobre una hospitalització de Shakira: Així ho desmenteix la cantant\nShakira ha estat a l’hospital perquè el seu pare ha patit una caiguda\nSemblaven la parella perfecta i més de mitja Catalunya seguia amb interès qualsevol notícia referent a la família Piqué-Mebarak. Però aquesta setmana tot ha canviat. S’ha fet públic que Gerard Piqué hauria estat infidel a Shakira amb una altra dona. Una informació que sembla confirmada tot i que les informacions sobre la identitat de “l’altra” varien molt. Alguns parlen d’una jove hostessa de poc més de 20 anys i altres (tot i que aquesta opció sembla que seria una fake news per fer mullader) parlen de la mare d’un altre jugador de la plantilla culé.\nNo és l’única informació poc fiable que ha trascendit aquests dies. Fins i tot la revista Hola l’ha fet grossa assegurant que la cantant colombiana va haver de ser ingressada per un atac d’ansietat quan va conèixer la infidelitat de Piqué. La revista ha publicat fotos com a “prova” però ràpidament Shakira ho ha desmentit tot. En una publicació a les xarxes socials ha assegurat que la visita a la clínica va ser per un petit accident que va patir el seu pare.\nLa publicació de la cantant ha tingut molta repercussió i els seus fans li han desitjat que es millori, tant a ella com al seu pare amb comentaris com aquests:\n“Hasta con fotos del señor y todo para que dejen de joder con el ataque de ansiedad”.\n“Siiii mi chaki con sus hijitos saldrá adelante si le fue infiel es mejor dar un paso al lado con muchal altura usted es una mujer maravillosa el es que pierde,de esos pájaros mi plumas en el nido”.\nD’altres aprofitaven per tirar la canya: “Oye, sé que estás pasando por un momento difícil, solo quería que supieras que mis dms siempre están abiertos para ti”.\nTags: infidelitat, Shakira\nAnterior Barça i Manchester City avancen en una negociació clau per reforçar el club català\nNePròximxt Frenkie de Jong la fa grossa amb aquestes declaracions contra l’estil de Xavi\n1 pensa en “La fake news sobre una hospitalització de Shakira: Així ho desmenteix la cantant”\nRetroping: Parla la germana de Shakira i diu això sobre on podria ser la cantant - XCatalunya.cat


Un imprevist obliga a canviar l'espectacle familiar del Teatre Principal de Valls de dissabte | EL PORTAL NOU\nHome Cultura Un imprevist obliga a canviar l'espectacle familiar del Teatre Principal de Valls de dissabte\nUn imprevist obliga a canviar l'espectacle familiar del Teatre Principal de Valls de dissabte\nL'espectacle inicialment previst per a aquest dissabte, 8 d'abril, al Teatre Principal de Valls, 'Llepafils' de la companyia Teatre al Detall, ha estat substituït pel muntatge 'El llop i les 7 cabretes', a càrrec de la companyia Xip Xap. L'accident que ha patit per un dels components de Teatre al Detall ha motivat el canvi. Es mantenen tant l'horari de la representació, les 6 de la tarda, com els canals de venda.\nLes persones que hagin comprat l'entrada per a l'espectacle 'Llepafils' i no estiguin interessades en el nou espectacle, podran bescanviar les entrades pels diners corresponents a la taquilla del Teatre Principal tant aquest divendres, 7 d'abril, en l'horari habitual de venda, com el mateix dissabte abans de la representació.\nXip Xap és una de les companyies d'espectacles familiars més veteranes de Catalunya, amb més de trenta anys d'experiència damunt dels escenaris del país. 'El llop i les 7 cabretes' és una adaptació amb titelles del conte tradicional dels germans Grimm, que conserva l'essència del clàssic introduint un punt d'ironia rural a la versió original, dirigit per a nenes i nens dels 2 als 7 anys. Xip Xap parteix del conte tradicional de Les set cabretes i el llop i l'explica tal com és per remarcar el protagonisme de la cabreta petita. Les situacions creades pel joc col·lectiu de les germanes i l'astúcia del llop per aconseguir “el botí” permeten un joc dramàtic divertit, en el qual, incorporen una reflexió sobre la cultura agrícola i ramadera dels pobles de muntanya.\nA més, els més petits podran gaudir des de mitja hora abans d'un dels atractius previs al vestíbul del Teatre Principal. La temporada familiar ha estrenat una nova iniciativa de l'Escola de l'Espectador dels Teatres de Valls que precisament s'hi podrà tastar. Es tracta d'“El racó dels petits inquiets”, que ofereix cada tarda d'espectacle familiar, mitja hora abans que comenci la funció, la possibilitat de llegir contes i deixar-se endur per la imaginació, en una proposta creada per als més petits de la casa.


Des del COAATT volem expressar el nostre condol a la família i amics del nostre company, Enrique Suárez Soler, que ha traspassat a l'edat de 72 anys.\nLa missa funeral tindrà lloc avui dijous, dia 20 de juliol de 2017, a les 12.00 hores, a l'església parroquial d'Almoster. D.E.P.


Podeu fer servir moltes de les funcionalitats de l'aplicació mitjançant les tecles de drecera. Per exemple, la tecla de drecera Ordre+OCtrl+O es mostren al costat de la entraeda Obre del menú Fitxer. Si voleu accedir a aquesta funció fent servir les tecles de drecera, premeu i mantingueu OrdreCtrl i després premeu la tecla O. Deixeu anar les dues tecles després que aparegui el diàleg.\nAlguns dels caràcters que es mostren en la barra de menú apareixen subratllats. Podeu accedir directament a aquests menús si premeu el caràcter subratllat juntament amb la tecla Alt. Un cop s'obre el menú, tornen a aparèixer caràcters subratllats. Per a accedir a aquests elements de menú, premeu directament la tecla de caràcter subratllat.\nEn un quadre de diàleg, sempre hi ha un element ressaltat; normalment, es mostra amb un marc ratllat. Es diu que aquest element, que pot set un botó, una opció, una entrada en una llista o una casella de selecció, té el focus. Si el punt focal és un botó, prémer Retorn actua com si hi haguéssiu fet clic. Una casella de selecció canvia d'estat en prémer la barra espaiadora. Si un botó d'opció té el focus, feu servir les fletxes del teclat per a canviar l'opció activada de l'àrea. Utilitzeu la tecla Tab per a anar d'un element o àrea al següent, i Maj+Tab per a anar en direcció inversa.\nEn prémer la tecla Esc, es tanca el diàleg sense desar els canvis. Si fixeu el focus en un botó, no només veureu una línia de punts que emmarca el nom del botó, sinó que també apareixerà una ombra gruixuda sota el botó seleccionat. Això indica que, si sortiu del diàleg prement la tecla Retorn, és el mateix que prémer aquest botó.\nSi utilitzeu la utilitat d'arrossegar i deixar anar, seleccioneu amb el ratolí o feu clic en objectes i noms, podeu utilitzar les tecles Maj, OrdreCtrl i, ocasionalment, OpcióAlt per a accedir a altres funcions. Les funcions disponibles quan es premen les tecles durant el procés d'arrossegar i deixar anar s'indiquen amb el canvi de forma de la busca. Quan se seleccionen fitxers o altres objectes, les tecles de modificació poden ampliar la selecció (les funcions s'expliquen quan es poden aplicar). La disponibilitat d'aquesta funció depèn del vostre Gestor de finestres X.\nLa tecla de drecera OrdreCtrl+Z s'usa per a desfer modificacions pas per pas cada vegada. El text tornarà a tenir l'estat que tenia abans del primer canvi.\nObre una llista del camp de control seleccionat d'un diàleg. Aquestes dreceres no només s'apliquen als quadres combinats, sinó també als botons amb menús emergents. Tanqueu una llista oberta prement la tecla Esc.\nEstableix el focus en la subfinestra següent; per exemple, visualització del document/font de dades.\nEs mou cap enrere entre les àrees.\nObre el diàleg Propietats.\nPas enrere (únicament en la visualització d'objectes).\nEsc (en el mode de selecció amb anses)\nSurt del mode de selecció amb anses i torna al mode de selecció d'objectes.\nSurt del mode de selecció de punts. Després, se selecciona l'objecte de dibuix.


La Ràpita acull el Food & Fashion Festival\nMONTSIÀ | 10/08/2016\nSílvia Alarcón // SANT CARLES DE LA RÀPITA\nSant Carles de la Ràpita acollirà del 19 al 21 d’agost la primera edició del Food & Fashion Festival. Es tracta d’un esdeveniment que combinarà una oferta variada d’oci, moda i gastronomia, així com una àmplia programació musical i cultural. El festival es realitzarà a Sant Carles Marina, espai que acollirà una selecció de firmes del comerç local i una mostra de dissenyadors i artistes de moda provinents d’altres llocs del país. En l’àmbit gastronòmic, hi participaran una vintena de ‘food trucks’ i diversos establiments de l’associació l’Abarra.\nL’alcalde de Sant Carles de la Ràpita, Josep Caparròs, i la regidora de Turisme, Rosa Anglès, han destacat que aquest acte permetrà dinamitzar l’economia del municipi. També han valorat la implicació de les entitats i associacions en aquest primer certamen.\nPer la seva part, l’organitzadora del Food & Fashion Festival, Anna Garcia de Mateo, ha destacat que aquesta proposta permetrà fusionar moda i gastronomia en un mateix espai.\nA banda de la gastronomia i la moda, el Food & Fashion Festival també inclourà un espai destinat a la cura del cos i la bellesa, així com una àmplia programació dirigida a grans i petits. Foto LARAPITA.CAT


La 19a Galeuzca alerta del perill d'homogeneïtzació literària\n06 maig 2021 20:53\ndBalears | 09 novembre 1999\nEl cap de setmana passat tingué lloc a les ciutats de Castelló i Morella la 19a trobada d'escriptors gallecs, catalans i bascs units sota la denominació Galleuzca.\nLa trobada es plantejava al voltant de les reprecussions que la globalització té en l'àmbit literari i aconseguí arribar a conclusions diverses a les quals les negatives es fan més paleses que les positives. La intercomunicació i la transmissió del fet literari, especialment la literatura com a element essencial de la diversitat cultural, se situa com la principal conclusió positiva. Això no obstant, es localitzen els perills que la globalització aconsegueixi que els criteris econòmics imposin una literatura de consum immediat i buida; i segon, que l'assimilació dels patrons de la cultura dominant acabi en una homogeneïtzació cultural i lingüística.\nEl paper de les noves tecnologies i les seves conseqüències en la literatura fou un altre dels caires debatuts. Així, s'ha volgut fer constar que la informàtica ha suposat un canvi en la relació entre autors i editors, i que les noves tecnologies obligaran a una redefinició del mercat editorial, ja que afectaran el llibre com a objecte.\nEn la propera trobada, que es farà al País Basc, està prevista la participació d'altres escriptors amb característiques similars als de llengua gallega, catalana o basca, autors d'una literatura d'àmbit restringit o amb dificultats de difusió a l'exterior.


Luke Pearson | LibraryThing en català\nAutor/a de Hilda and the Troll\n1,437 (1,874) 120 14,572 (4.04) 0 0\nObres de Luke Pearson\nHilda and the Troll 374 exemplars, 24 ressenyes\nHilda and the Midnight Giant (Autor) 267 exemplars, 14 ressenyes\nHilda and the Bird Parade (Autor) 218 exemplars, 12 ressenyes\nHilda and the Black Hound (Autor) 171 exemplars, 11 ressenyes\nHilda and the Stone Forest 137 exemplars, 6 ressenyes\nEverything We Miss 88 exemplars, 4 ressenyes\nHilda and the Mountain King: Book 6 (Hildafolk) 66 exemplars, 6 ressenyes\nHilda and the Hidden People (Creator) 39 exemplars, 1 ressenya\nHilda and the Great Parade: Netflix Original Series Book 2 (Hilda Tie-In) (Creator) 13 exemplars\nHilda and the Nowhere Space: Netflix Original Series Book 3 (Hilda Tie-In) (Creator) 12 exemplars\nHilda and the Time Worm: Hilda Netflix Tie-In 4 (Hilda Tie-In) 8 exemplars\nHilda and the Ghost Ship: Hilda Netflix Tie-In 5 (Hilda Tie-In) 7 exemplars\nHilda y el pueblo oculto 6 exemplars\nFree Comic Book Day: Hilda's Back! 5 exemplars, 2 ressenyes\nHilda, Tome 1 : Hilda et le troll (Autor) 4 exemplars\nHilda and the White Woff: Hilda Netflix Tie-In 6 (Hilda Tie-In) 4 exemplars\nLuke Pearson Hilda, Featuring Akissi Plus! Sam Bosma's Fantasy Sports… 4 exemplars\nThe Bog Girl 2 exemplars\nDull Ache 1 2 exemplars\nSome People 2 exemplars\nHilda e la foresta di pietra 1 exemplars\nHilda e il re montagna 1 exemplars\nHilda e la parata dei pennuti 1 exemplars\nHilda en het woud van steen SC 5 1 exemplars\nHilda [TV series] 1 exemplars\nHilda : Season 1 : Episode 1 "The Hidden People" [ DIGITAL STREAM ] 1 exemplars\nAdventure Time 2014 Winter Special 1 exemplars\nHilda en de zwarte hond SC 4 1 exemplars\nTambé de Luke Pearson\nFairy Tale Comics: Classic Tales Told by Extraordinary Cartoonists (Col·laborador) 243 exemplars, 27 ressenyes\nAbove the Dreamless Dead: World War I in Poetry and Comics (Il·lustrador) 101 exemplars, 8 ressenyes\nNelson (Il·lustrador) 58 exemplars, 4 ressenyes\nA Graphic Cosmogony (Il·lustrador) 35 exemplars, 1 ressenya\njonathan_rigby (16), kday_working (12), Papiervisje (11), stefaniemolinaro (11), ARDRILin (10), ConsortiumLibrary (10), wysoka60 (9), damnnicks (9), CJEggers (9), gemmadee2015 (8), CatB (8), rarm (8), bibliovermis (7), lizardbreath73 (7) — més\nalnorgard (6), LibrarianDanielle (1), LadyPageling (1), sweetandsyko (6), gmoonlady (4), AndreaVJ (3), RuneTokle1878 (1), Adilinaria (6), Sobriquiet (1)\n2013 (8) 2014 (17) animals (8) antologia (15) Aventura (30) biblioteca (15) Comics & Graphic Novels (10) comix (18) conte de fades (14) contes de fades (54) còmic (46) Còmics (161) elves (9) Ezra's Shelf (9) Fantasia (92) female protagonist (10) Ficció (95) Folklore (17) from goodreads (8) giants (10) graphic (14) graphic novels (77) Hildafolk (21) humor (15) Infantil (30) Infants (16) juvenil (8) juvenile fiction (9) Literatura infantil (21) Llegit (26) middle grade (11) nens (8) novel·la gràfica (220) pendent de llegir (148) Poesia (18) Primera Guerra Mundial (18) Regne Unit (13) series (22) tapa dura (16) trolls (21)\nRice, Philippa (partner)\nLuke Pearson (només com a autor primari)\nLuke Pearson actualment està considerat un «autor únic». Si una o més obres pertanyen a diferents autors homònims, procedeix a separar-los.\nLuke Pearson comprèn 1 nom.\nQuant a | Contacte | LibraryThing.com | Privadesa/Condicions | Ajuda/PMF | Blog | Botiga | APIs | TinyCat | Biblioteques llegades | Crítics Matiners | Coneixement comú | 164,575,579 llibres! | Barra superior: Sempre visible


Crònica des de la tenda de campanya – Passió pel Teatre\nCrònica des de la tenda de campanya\nTots els periodistes culturals i Mitjans de comunicació canten lloances dels espectacles que es poden veure a Fira Tàrrega; cada any, l’organització d’aquest esdeveniment atrau grans companyies, de teatre, musica circ, dansa… i tot i aixi segueix dient-se “fira de teatre al carrer”.\nAvui el que vull, després de passar tres dies a la fira es fer-ne una val·loració diferent a la que fan la majoria de mitjans. La meva serà (ha sigut de fet) una visita des de la tenda de campanya, amb l’entrepà com a dieta i la crep de nutela com a expressió del luxe.\nArribo amb bus, des de Girona. El preu del viatge d’anada i tornada des de Gironairona ronda els 40 euros, pràcticament el mateix que el consum en carburant segons Via Michelin. La zona d’acampada 14€, disposa d’un petit espai amb ombra i arbres i ple de tendes i d’un immens desert amb quatre tendes valentes i una bona quantitat d’autocaravanes. Escolleixo la primera opció.\nPer proximitat en espai i temps vaig a veure una instal·lació “Gran rifa d’un viatge a Mèxic” l’objectiu de la instal·lació es fer-nos reflexionar sobre els emigrants que vàrem abandonar el 1939 la república espanyola a bord del vaixell Sinaia. Una instal·lació per reflexionar sobre què ens enduríem per sentir la nostra llar lluny de la nostra llar.\nA la sortida em topo amb la companyia KAMCHÀTKA, un fragment que parla per si sol, que m’enamora i em fa treure el barret, pregunto a una noia quin espectacle és. I sé que a la primer oportunitat que tingui de comprar-ne una entrada ho haig de fer. No tindré sort, ja us ho dic ara. Per comprar entrades cal fer-ho en una sola taquilla. cèntrica, si, però poc pràctic.\nUna troballa es el següent espectacle, The Lift, de la companyia Wet Picnic. Anglesos fent un esforç per representar el seu espectacle en castellà, per alguna raó que no puc entendre a la web del festival no es fa cap referència a la seva procedència, una informació important en un festival d’aquestes característiques no trobeu?\nHora de dinar. Entrepà. 2,5€ ampolla d’aigua en un supermercat:0,25€ i 300 persones al davant, al darrere i envaint-ho tot, primera trobada de multituds desagradable. Decideixo no visitar la instal·lació de MicroShakespeare, s’hi ha de ser a una hora determinada, i està a ple sol. Les instal·lacions haurien d’explicar-se per si soles i no tenir horari, com a molt d’obertura i tancament. Facilitaria l’assistència.\nDansa a la Plaça Major. Massa gent a l’espectacle de Les Filles Föllen, tot i que usen be l’espai, les noves tecnologies i la participació del públic, ara m’adono que la majora dels visitants de la fira no poden gaudir be de l’espectacle per el sol, les aglomeracions o perquè no saben què van a veure.\nTarda fent cabrioles amb la Compañía De Teatro De Calle Monterrey pels carrers de Tàrrega, i l’espectacle de dansa Malmenats. Propostes de gran qualitat en mig d’una munió de gent que potser els hi va a la contra.\nPer fi un espectacle de teatre de carrer! Mesa para 2. Un fart de riure, el típic espectacle que agrada a grans i petits, que encadena sorpresa i gags un rere l’altre. Un gran encert!\nCansat de tantes multituds i sense voler allunyar-me del centre busco oasis de pau i tranquil·litat, les esglésies de Tàrrega: la de la plaça major, coneguda com La Parròquia no té cap cartell que indiqui a quina hora son les misses, i per tant estarà oberta. A la plaça del Carme, conegut com El Pati veig que fan Laudes i resen el rosari, 9:15 del matí, potser perquè aquella hora no hi cap espectacle, penso que hi podria anar… si estic despert.\nL’espectacle inaugural es mereix tot un article i el seu public i les normes no escrites de civisme també. Només diré que estava classificada per a tots els públics i era violenta, amb morts, humiliació… i un argument massa vist. Això si: e$p€ctacular.\nHora d’anar a dormir, després d’un entrepà calent de llom amb formatge (4€) i un passeig a l’encontre de les petites grans sorpreses de Tàrrega i els eu OFF. I parlant de sorpreses, a que no endevinaríeu què hi havia muntat a la zona de càmping? Si, un bar i amb música! a tocar de les tendes de la zona “familiar” i a quina hora creieu que acabava la música? A cap. No hem pregunteu com vaig aconseguir adormir, ni quantes hores vaig dormir, però em vaig plantejar seriosament anar a fer laudes, rosari i missa matinal.\nDespert des de les 8, vaig a carregar el mòbil. La zona de carregar el mòbil es una taula amb una dotzena de regletes, però sense cap mena de seguretat antirobatori, la qual cosa fa que es concentrin al seu voltat un seguit de persones que tan aviat consulten el seu terminal encadenat a l’electricitat com seu derrotats al terra, senyal que son víctimes del cansament d’una nit de festa, alcohol, música i gamberrades més pròpies d’allò que en diem “turisme de borratxera” tot i ser tots catalans. Us he dit que per la Fira fins i tot les botigues de telefonia i els parkings privats s’habiliten com a bars improvisats per abastir de cervesa al “públic“ de festival?\nDesprés de la bateria el meu segon objectiu el wi-fi. Sec en un bar que en disposa, demano un cafè amb llet i la contrasenya de la wi-fi. I m’hi estaré fins a les 11 que es l’hora que comences els dos espectacles de dansa que veure “en bones condicions” podríem dir-ho Tràveling de Catalina Carrasco i Sit Back de Moxie Brawl, aquesta última em deixa fascinat, es una obra mestra. i Això que no en soc gaire de dansa, però veure com es balla el contingut d’una carta hem va deixat astorat.\nI a la tarda, per fi el gran regal de Tàrrega, Som de la companyia Amantis de l’Associació Alba. Una obra d’aquelles que et conmouen i a qui obligaries a gent a veure i viure.\nI al costat una aproximació al que hauria de ser la fira: els espais d’empresa. L’empresa producció i distribució La Maleta dels espectacles ocupa tot un edifici i els jardins del voltat per fer-hi els espectacles que vol vendre als programadors. L’espectacle de Las Polis tenia tant d’èxit quan hi vaig arribar que només vaig aconseguir entreveure’n uns poc segons, per anar-me’n a fer cua per veure “El Sainet del senyor rector” de la companyia Ne Me Titere Pas un espectacle que té lloc dins d’una caravana amb un aforament de 19 persones, si si 19; i només dura 20 minuts. Per sort l’espera està molt ben amenitzada.\nEl setè dia Déu va descansar. Però jo al tercer ja estava tip de caminades, multituds, gent èbria, espectacles per tot arreu, música, soroll…\nI m’en vaig anar a l’ermita de sant Eloi on feien el tradicional aplec, amb bisbe, alcaldessa, personalitats, trobada de gegants… i targarins i targarines! em pensava que havien marxat tots per la fira. Per sort allà dalt de la muntanya el poble seguia amb les seves tradicions. Abaix tot just la gent començava un nou dia\n15 Setembre 2014 Albert G.\tcarrer, cronica, fira, fira tarrega, teatre\nUn pensament sobre “Crònica des de la tenda de campanya”\nla teva espiritualitat lleva els pecats de la Fira!\nJo no vaig gosar acampar-me i vaig anar-hi amb tren: Les quatre hores de cada trajecte van ser decisives per al meu coneixement (no necessàriament creixement) personal.\nUna abraçada de carrer\n8 Novembre 2014 at 11:42


El Consell del Carnaval de Roses torna a proposar que el Rei Carnestoltes sigui una dona ·\nInici Actualitat El Consell del Carnaval de Roses torna a proposar que el Rei...\nMoment de la reunió del Consell del Carnaval de Roses\nUna proposta que ja es va demanar pel Carnaval de Roses de 2019 però no es va presentar cap candidata per regnar com a Carnestoltes\nLa setmana passada es va celebrar una nova reunió del Consell del Carnaval de Roses amb l’assistència de 12 caps de colla dels que tenen representació en aquest òrgan, el regidor de Cultura, Èric Ibáñez i el tècnic de Cultura, Jordi Sastre.\nI durant la reunió es va tornar a proposar, després de fer-ho al passat Carnaval, que el Rei Carnestoltes sigui una dona, que en aquest cas seria la primera Reina Carnestoltes que tindria en la seva història el Carnaval de Roses.\nA la passada festa de disfresses no hi va haver Carnestoltes femení perquè cap dona es va presentar per fer regnar.\nPerò, enguany, “els membres del Consell ho han tornat a proposar i ens sembla una molt bona idea, ara només falta que hi hagi alguna que vulgui ser la Reina de Carnestoltes”, ha explicat el regidor de Cultura i Festes, Èric Ibáñez.\nEn el cas que no es presenti cap dona “ja es va decidir durant el Consell a qui demanar-li per a que faci de Rei Carnestoltes, tot i que encara no podem fer-ho públic”, ha dit Ibáñez.\nNo es pot fer públic, però ViladeRoses pot avançar que la persona que podria oficiar de Carnestoltes, en el cas que no hagi cap candidata que ho vulgui ser, té a veure amb l’esport de les dues rodes.\nI el que tampoc es pot anunciar encara és la persona a la qual s’homenatjarà durant el Carnaval de Roses 2020… De fet, es va decidir no dir el seu nom públicament, però la qual cosa no ho farem, però si que direm que és una persona lligada als mitjans de comunicació.\nEntre els punts de l’Ordre del dia, es van aprovar els Manaments del Carnaval, després d’incloure algunes modificacions.\nEntre aquestes, cal destacar la recomanació, “que no obligació, d’usar estris reutilitzables per beure i menjar per tal de reduir els residus, tot i que al Carnaval de 2021 la intenció és que ja no s’utilitzi cap got, plat o cobert de plàstic d’un sol ús”, ha manifestat el regidor de Cultura i Festes\nAixí mateix, es va acordar que fora del circuit de la passada i del port les carrosses podran portar la música engegada el divendres, el dissabte i el diumenge fins a les 24 hores, i el dilluns fins a les 22 h.\nPel que fa la plaça Sant Pere es va consensuar que les carrosses que vulguin tenir en funcionament els equips de música s’han d’estacionar a partir de l’espigó de la Riera Ginjolers i a la banda dreta de l’avinguda de Rhode, i que s’haurà d’apagar la música quan s’iniciï l’enterrament de la sardina.\nA més, tant diumenge com dilluns les carrosses es situaran segons l’ordre de sortida de la passada, col·locant-se la primera davant de Cal Català. I el dilluns, les carrosses han de sortir des del Pavelló Municipal d’Esports a les 15.30 hores, una vegada finalitzada l’arrossada.\nTambé es va aprovar el programa de Carnaval “quedant pendent la realització del Testament en el sentit de si el canviem de dia o no”, ha apuntat Ibáñez, remarcant que “es faran un seguit de consultes sobre com gestionar aquest acte del Carnaval”.\nI el que també va obtenir el vistiplau dels representants del Consell de Carnaval va ser la puntual modificació de les bases del concurs pel que fa a la disfressa, puntuant-se amb 10 punts l’originalitat, 30 punts la complexitat i esforç en l’elaboració, i amb 10 punts més, el maquillatge, quan l’any passat va ser la caracterització.\nEn el cas que hi hagi un empat a punts en alguna categoria, la colla premiada serà la que obtingui més punts sumant totes les categories. Si l’empat persisteix, es realitzarà un sorteig, ja que fins ara no es contemplava la possibilitat de com desempatar).\nEn el supòsit que alguna de les colles premiades no participi en la següent edició del Carnaval, el premi passarà a la següent colla que hagi obtingut més puntuació en la mateixa categoria.\nTambé es va aprovar que el jurat valori les coreografies en tres punts de la desfilada: a l’inici, a la plaça Catalunya (davant el Txot’s) i a la plaça sant Pere.\nDesprés que els cap de colla proposessin la celebració de tallers relacionats amb el Carnaval, l’Àrea de Cultura i Festes té previst organitzar un taller de maquillatge, que segurament es portarà a terme al Centre Cultural de Ca l’Anita.\nAltres propostes van quedar sobre la taula per consensuar-les en un pròxim Consell de Carnaval.\nArticle anteriorRoses ha finalitzat la renovació de l’enllumenat públic a la Sureda d’en Mairó\nArticle següentTrobada interactiva, enriquidora i participativa entre representants de l’Ajuntament i veïns del Mas Oliva de Roses


Doctor Caparrós, medicina general - Viquidites\nDoctor Caparrós, medicina general és una sèrie de televisió d'humor emesa el 3 d'octubre de 1979 fins al 19 de desembre del mateix any per Televisió Espanyola de Catalunya en el circuit català. Una segona temporada fou emesa sota el títol de Doctor Caparrós, metge de poble, des del 5 d'octubre fins al 21 de desembre del 1982 pel mateix canal. Cada temporada està formada 12 capítols de 35 minuts de duració. La sèrie fou interpretada per l'humorista Joan Capri en el paper del Doctor Caparrós i també hi intervingueren altres actors com Maria Matilde Almendros o Joan Pera.\n1.1.1 Capítol 1. Quin dia avui, quin dia!\n1.1.2 Capítol 2. Alegria, alegria\n1.1.3 Capítol 3. L'arribada del cosí Miquel\n1.1.4 Capítol 4. El simpòsium de Madrid\n1.1.5 Capítol 5. El doctor està malalt\n1.1.6 Capítol 6. Pluja de malalts\n1.1.7 Capítol 6. Mare de Déu, quin pont!\n1.1.8 Capítol 8. Promoció de la dona\n1.1.9 Capítol 11. El divorci del doctor\n1.1.10 Capítol 12. El dia de Nadal\n1.2.1 Capítol 1. Ja som aqui!\n1.2.2 Capítol 2. El mal de queixal s'encomana?\n1.2.3 Capítol 7. Aquí es parla de la mort\n1.2.4 Capítol 9. Sortirem a la televisió\nCapítol 1. Quin dia avui, quin dia![modifica | modifica el codi]\nEpisodi emès el 3 d'octubre de 1979:\nDoctor Caparrós: Una persona podria passar tres i potser quatre dies sense menjar. Ara sense respirar, no li aconsello que no ho provi ni un sol dia. Li podria sortir malament.\nDoctor Caparrós: Per descansar avui no hi ha com anar un cine, va a veure una pel·lícula aquestes que són S, que pueden herir la sensibilidad del espectador. Que no sé què hi veuen però no són tan dolentes, no fan tan mal la S, el que feien mal era la SS però això ja va passar.\nDoctor Caparrós: Fa molts anys Numància... Numància! Sempre que dic Numància sembla que vagi a començar un discurs polític, oi? Numància!\nReferint-se al cognom de la seva ajudant, infermera Numància\nDoctor Caparrós: Jo no havia fet mai la Declaració de Renta perquè jo sempre pensava què n'ha de fer el Ministre d'Hisenda de lo que guanyo o deixo de guanyar.\nOpinió sarcàstica sobre la Declaració de Renda\nDoctor Caparrós: A Madrid està muntat tot a base a considerandos i callos, també els fan bons els callos.\nDoctor Caparrós: El problema de la vida humana està en l'exercici de la voluntat.\nDoctor Caparrós: (Veient el peix que li han regalat a la nit) És curiós, no he sapigut mai els peixos dormen o no dormen, sembla que estiguin així (fa cara de peix) Clar, no saben res de res, per això diuen està peix. El que si es que tenen orgull, energia, voluntat. Energia i voluntat, per això no dormen. Però això jo tinc tanta son perquè no tinc ni energia ni voluntat, perquè indigne de mi m'he begut ja quatre cerveses.\nCapítol 2. Alegria, alegria[modifica | modifica el codi]\nEpisodi emès el 10 d'octubre de 1979:\nDoctor Caparrós: Sap quin és el problema que tenen els catalans amb la resta d'Espanya, doncs que no els coneixen i no els coneixen per la llengua.\nOpinió irònica sobre les relacions d'Espanya i Catalunya\nDoctor Caparrós: Si ara nosaltres tot seguit ens fumèssim tot aquest caixó de fàries, ple de cigarros, potser ens faria mal, però un cigarret ajunta, agermana, ara mateix sembla que ens veiem embolcallats per un núvol d'amistat.\nOpinió irònica sobre el tabac i la germanor\nCapítol 3. L'arribada del cosí Miquel[modifica | modifica el codi]\nEpisodi emès el 17 d'octubre de 1979:\nDoctor Caparrós: A l'arribar hem volgut donar-li una sorpresa, li hem posat tot de fotografies dels millors monuments de la ciutat.\nExplicant la sorpresa frustrada que volia donar al seu cosí Miquel, sacerdot, omplint la seva habitació de fotografies eròtiques\nCapítol 4. El simpòsium de Madrid[modifica | modifica el codi]\nEpisodi emès el 24 d'octubre de 1979:\nDoctor Caparrós: Home ja se sap, quan es reuneixen molts metges acaben afartant-se com a lladres.\nExplicant la programació d'activitats del Simposi de Medicina a Madrid\nCapítol 5. El doctor està malalt[modifica | modifica el codi]\nEpisodi emès el 31 d'octubre de 1979:\nUn metge ha d'estar sempre al peu del canó, ha d'anar a visitar el malalt encara que li falti un número per cantar bingo.\nJo sóc metge i els metges no en prenem de pastilles, però les receptem tantes com vulguis en receptem, però no en prenem mai.\n[A la matinada, una pacient truca al doctor perquè té febre.]\nElisa: Joan, ara vas a visitar un malalt a les tres de la matinada?\nDoctor Caparrós: Si.\nElisa: Què és un client conegut?\nDoctor Caparrós: No, no és conegut, però ell em coneix a mi.\nDoctor Caparrós: Un metge ha d'estar sempre al peu del canó, ha d'anar a visitar el malalt encara que li falti un número per cantar bingo.\n[El nebot del doctor Caparrós aten la consulta però la Numancia no ho veu clar.]\nNumancia: Vostè no pot visitar.\nNebot Jordi-Ignasi: Escolti, estic acabant el quart curs de medicina, ja quasi es pot dir que sóc metge. A més tinc molta pràctica perquè tots els cursos els he repetit dues vegades.\nDoctor Caparrós: Estic molt malament. No us heu d'enganyar. Me'n vaig fonent com una candela, candela llarga per això.\nDoctor Caparrós: És molt car viure però és més car morir-se encara.\nOpinió sobre les despeses dels enterraments\nDoctor Caparrós: El mort tant li fa als centristes com als socialistes.\nDoctor Caparrós: Jo sóc metge i els metges no en prenem de pastilles, però les receptem tantes com vulguis en receptem, però no en prenem mai.\n[La minyona demana consell al doctor sobre les relacions sexuals.]\nMinyona: Veurà. Tots volen fer això i jo no estic disposada a fer això. M'entén? Jo comprenc perquè és l'edat i voldrien fer allò, però jo els contesto que no, que no pot ser, perquè de veritat jo encara no he fet mai això, sap doctor.\nDoctor Caparrós: Escolti, escolti, vostè sap d'on venen els nens, vostè? Miri, jo li començaré per dir que si la nostra mare no hagués fet allò, nosaltres no hauríem nascut, ja ho veu. Per què? Perquè el nostre pare no hauria fet allò tampoc. Ens passem la vida parlant d'això i d'allò. Vostè per què no diu les coses pel seu nom, vostè?\nCapítol 6. Pluja de malalts[modifica | modifica el codi]\nEpisodi emès el 7 de novembre de 1979:\nDoctor Caparrós: Un metge no se li perdona mai que estigui malalt.\nDoctor Caparrós: Fa mal efecte un metge malalt. Un metge malalt perd la clientela i si es posa malalt massa sovint acaba en la misèria.\nDoctor Caparrós: Escolti, avisi a tots el clients que s'esperen que tardaré dos o tres hores, com que tots són de la Seguretat Social ja hi estan acostumats.\nCapítol 6. Mare de Déu, quin pont![modifica | modifica el codi]\nEpisodi emès el 14 de novembre de 1979:\nDoctor Caparrós: Quan algú parla que és un préstamo es que et vol robar, a la llarga és un robo.\nDoctor Caparrós: Jo estic acostumat, els que estem a Barcelona, a respirar a respirar un aire, no sé en diuen contaminat, però el trobava a faltar aquí, saps? Aquesta fortor de menjar, fortor de gasos, fortor de coses estranyes, notes que és una aire ple el de Barcelona, és un aire tupit i aquí no, és un aire que no té gust de res, es tot oxigen, això.\nComentari irònic de l'aire contaminat de Barcelona i l'aire net de la muntanya.\nDoctor Caparrós: Nosaltres quan estem al llit, no estem per dormir, sinó estem estirats al llit durant tota la nit, sentim passar els camions que van a Mercabarna, sentim passar les motos que no van enlloc, sentim passar els avions que van i venen de Madrid i quan no sentim res, passen els bomberos.\nComentari irònic del soroll de Barcelona.\nCapítol 8. Promoció de la dona[modifica | modifica el codi]\nEpisodi emès el 21 de novembre de 1979:\nRoseta: Quan jo era petita, a casa, al mas manaven vaques i teníem cinc cavalls. Ara no en tenim cap de cavall.\nDoctor Caparrós: És tràgic lo que ha passat als masos, als pobles. Es tremendo, no solsament la joventut se n'ha anat a la ciutat sinó que els cavalls i tot. Als masos no hi ha cavalls i un mas sense cavalls és com un home sense cabells.\nDoctor Caparrós: Va fer més quilòmetres que un taxista de Sants.\nDoctor Caparrós: La mare del tano quan era petit!\nDoctor Caparrós: Veuen un metge i ja es volen despullar, Sort que nosaltres sabem resistir les temptacions.\nOpinió irònica sobre la facilitat de les dones de despullar-se davant d'un metge\nCapítol 11. El divorci del doctor[modifica | modifica el codi]\nEpisodi emès el 12 de desembre de 1979:\nDoctor Caparrós: El gran problema de la humanitat es que tothom parla d'ell i ningú sap veure els problemes dels altres, i nosaltres ens hauríem de mirar contínuament al mirall veient els nostres defectes.\nCapítol 12. El dia de Nadal[modifica | modifica el codi]\nEpisodi emès el 19 de desembre de 1979:\nDoctor Caparrós: El pessebre és una cosa molt important, no perquè representa un fet passat sinó perquè representa el futur.\nDoctor Caparrós: Si jo fos un metge de cine o de televisió, ja li hauria fet un nano a la Numància, la meva dona s'entendria amb l'exmalalt i el meu nebot seria de l'acera de enfrente.\nDoctor Caparrós: El futur és de l'amor o no hi haurà futur.\nDoctor Caparrós: Moltes vegades els laics pensem més que els bisbes, amb perdó de Roma.\nCapítol 1. Ja som aqui![modifica | modifica el codi]\nDoctor Caparrós: A mi m'agraden els nens, sobretot si són ben educats, ara m'agraden veure'ls lluny que es vegi que són nens.\nCapítol 2. El mal de queixal s'encomana?[modifica | modifica el codi]\nDoctor Caparrós: Déu va fer l'home ben fet però potser mal acabat.\nCapítol 7. Aquí es parla de la mort[modifica | modifica el codi]\nEpisodi emès el 16 de novembre de 1982:\nDoctor Caparrós: Perquè un pollet surti d'un ou és necessari que la gallina que ha post l'ou, que és la mare dels ous, hagi tingut relacions matrimonials o prematrimonials amb un gall, que l'hagin gallit!\nDoctor Caparrós: La naturalesa només té una llei, per menjar hem de matar i s'ha acabat, a no ser que vulguis passar-te la vida menjant enciams o pomes del caliu.\nCapítol 9. Sortirem a la televisió[modifica | modifica el codi]\nPresentadora de TV: Clareta, la claqueta!\nDoctor Caparrós: La televisió va ser invent que va ser fet per les dames.\nDoctor Caparrós: No pagar i cobrar, això és una cosa que tots els partits polítics hi estan d'acord, hi ha un consenso absolut en això.\n↑ «Dr. Caparrós, medicina general - Alegria, alegria». Barcelona: Radiotelevisió Espanyola, 10-10-1979. [Consulta: 14 març 2012].\n↑ «Dr. Caparrós, medicina general - L'arribada del cosí Miquel». Barcelona: Radiotelevisió Espanyola, 17-10-1979. [Consulta: 18 març 2012].\n↑ «Dr. Caparrós, medicina general - El simpòsium de Madrid». Barcelona: Radiotelevisió Espanyola, 24-10-1979. [Consulta: 18 març 2012].\n↑ «Dr. Caparrós, medicina general - El doctor està malalt». Barcelona: Radiotelevisió Espanyola, 31-10-1979. [Consulta: 18 març 2012].\n↑ «Dr. Caparrós, medicina general - Pluja de malalts». Barcelona: Radiotelevisió Espanyola, 07-11-1979. [Consulta: 21 març 2012].\n↑ «Dr. Caparrós, medicina general - Mare de Déu, quin pont!». Barcelona: Radiotelevisió Espanyola, 14-11-1979. [Consulta: 21 març 2012].\n↑ «Dr. Caparrós, medicina general - Promoció de la dona». Barcelona: Radiotelevisió Espanyola, 21-11-1979. [Consulta: 31 març 2012].\n↑ «Dr. Caparrós, medicina general - El divorci del doctor». Barcelona: Radiotelevisió Espanyola, 12-12-1979. [Consulta: 31 març 2012].\n↑ «Dr. Caparrós, medicina general - El dia de Nadal». Barcelona: Radiotelevisió Espanyola, 19-12-1979. [Consulta: 31 març 2012].\n↑ «Doctor Caparrós, metge de poble - Ja som aquí!». Barcelona: Radiotelevisió Espanyola, 05-10-1982. [Consulta: 18 març 2013].\n↑ «Doctor Caparrós, metge de poble - El mal de queixal s'encomana?». Barcelona: Radiotelevisió Espanyola, 12-10-1982. [Consulta: 18 març 2013].\n↑ «Doctor Caparrós, metge de poble - Aquí es parla de la mort». Barcelona: Radiotelevisió Espanyola, 16-11-1982. [Consulta: 7 juliol 2013].\n↑ «Doctor Caparrós, metge de poble - Sortirem a la televisió». Barcelona: Radiotelevisió Espanyola, 30-11-1982. [Consulta: 7 juliol 2013].\nObtingut de «https://ca.wikiquote.org/w/index.php?title=Doctor_Caparrós,_medicina_general&oldid=124908»\nLa pàgina va ser modificada per darrera vegada el 25 des 2019 a les 09:50.


comunicar-se al web: de novembre 2007\nPotser és tard per avisar des d'ací però per si algú encara guaita, dir-vos que la classe d'avui dimecres 28 de novembre seguirà el seu horari normal. Fins ara!\nPublicat per Begonya Mezquita a 3:28 1 comentari:\nJa coneixeu el vídeo de Michael Wesch que us vaig enllaçar en l'article sobre Web 2.0.\nAra enganxe un altre en el qual reflexiona sobre la manera de viure i estudiar avui en dia. Els estudiants mateixos participen en la realització i expressen quina és la seua experiència amb els estudis i fins a quin punt aquests són significatius per a ells i les seues vides. La tesi del vídeo és que existeix una escletxa enorme entre allò que s'ensenya a les aules i la manera en què es transmet el coneixement, exemplificat amb la pissarra, per una banda, i la manera que tenen els joves de comunicar-se i de processar la seua experiència de la vida, la informació i el coneixement, per una altra.\nEl vídeo mostra estudiants universitaris de la província de Kansas, USA. Però crec que podríem extrapolar la seua frustració i la seua actitud a qualsevol institut de secundària del nostre àmbit.\nUna cerca al youtube amb els termes digital etnography dóna uns altres resultats també interessants.\nPublicat per Amadeu Sanz a 2:28 Cap comentari:\nEtiquetes de comentaris: curset, etnografia digital, vídeo\nHem afegit un flux d'actualització per a cada bloc del curset, de manera que tots puguem veure el que publiquen els altres sense haver de visitar cada bloc. Els teniu a la barra de la dreta. Com que hi ha molts, probablement haureu de baixar per a trobar el que busqueu. Estan ordenats arbitràriament. Si se m'ha escapat algun, feu-m'ho saber: he publicat, baix del tot, el meu correu.\nHi ha una petita caixa per a què deixeu els vostres missatges també. És un widget en prova que pot ésser útil per a comunicar alguna cosa per a tota la comunitat de bloggers del Merello.\nAlguns dels blocs estan configurats per a no admetre comentaris. Hauríeu de canviar això en:\nHi trobareu una línia que diu:\nQui pot fer comentaris?\nAl menú desplegable a la dreta podeu triar\nNomés els usuaris registrats\nNomés els membres d'aquest bloc\nTrieu la primera i, després, quan diu:\nOpció predeterminada de comentaris per als missatges\nEls misssatges nous tenen comentaris\nEn acabar el curset, ja podeu tornar a la vostra configuració favorita.\nPublicat per Amadeu Sanz a 0:46 Cap comentari:\nPublicat per Amadeu Sanz a 11:14 Cap comentari:\nPublicat per Amadeu Sanz a 3:30 Cap comentari:\nDeixem aquest bloc per a exemples.\nMés informació a Bloc is bloc.\nPublicat per Amadeu Sanz a 3:13 Cap comentari:\nPublicat per Amadeu Sanz a 7:49 Cap comentari:


M'ha agradat molt Anna. Quan t'hi poses ho brodes. Ptns\nChapeau tata. I Love You .\nAntoni Rovira ha dit...\nCom molt bé diu Londres és diferent, de fet alguns d'allí volen que la considerin una nació diferent d'Escòcia, Wales, i Gran Bretanya. Es cert que les grans ciutats tenen una idiosincràcia diferent del territori.\nSobre els malsons jo no me'n preocuparia gaire perquè crec que si se'ls fa massa cas, comencen a interferir en la vida quatidiana, de fet moltes vegades ens mirem els fets amb el que jo en dic "voyerisme passiu", les coses són bones o dolentes segons ens vagin bé o malament i crec més positiu mirar-les com si m'han permès millorar o m'ho han impedit (compte que això no depén del què passa sinò de l'actitud amb la que ens hi enfrontem). Crec positiu fer aquest tipus de reflexions (de fet qualsevol tipus de reflexions) perquè pots passar pel sedàs del judici personal els fets bans de valorar-los i ja sabem que el jutjar és una feina feixuga, ens agrada més adherir-nos a les opinions que ens plauen.\nNo sé si aquest lloc és el més adient per fer aquest tipus de pensaments pel mitjà i per la fugacitat, potser sobre una carta de paper em seria més fàcil de treballar.\nUna abraçada i no ho deixis mai.


Salicru estrena centre de descàrregues i major dinamisme a la web - Salicru - SAIs | UPS | Variadors de Freqüència | Servei i Suport i Tècnic\nInici > Actualitat > Salicru estrena centre de descàrregues i major dinamisme a la web\nSalicru estrena centre de descàrregues i major dinamisme a la web\nSalicru ha posat a disposició dels usuaris una nova aplicació a través de la que poden descarregar-se el software i la documentació de tota la gamma de productes Salicru (SAI, estabilitzadors, sistemes DC,…). Per a dotar-la de majors recursos està configurada amb un Sistema d’Administració de Continguts (CMS) que facilita la gestió de contingut multi-idioma; és a dir, permet la creació dinàmica de plantilles en diferents idiomes sense l'ús d'arxius físics en el servidor. Aquells que vulguin visitar-lo poden accedir a través de http://centro-descargas.salicru.com/index.php o bé clicant sobre la pestanya de descàrregues de la web de Salicru www.salicru.com.\nDarrere de les millores de la web hi ha un minuciós treball de reprogramació per a fer el site més dinàmic i intuïtiu.


Mides embalatge: 22 x 13 cm.\nMaterial: Fusta, corda, goma i metall\nDescripció de Conjunt de joies\nDelicat i bonic conjunt de joies per a nens i nenes, inclou tot el que es mostra en la imatge i es presenta en una bonica caixa de cartró que pot servir per guardar altres joies o tresors. Un detall ideal per a qualsevol ocasió.\nDelicat i bonic conjunt de joies per a nens i nenes, inclou tot el que es mostra en la imatge i es presenta en una bonica caixa d...


Fons Fons Fabià Puigserver Remove constraint Fons Fabià Puigserver: Fons Fabià Puigserver Llengua Català Remove constraint Català: Català Ciutat / País Barcelona Remove constraint Barcelona: Barcelona Imatges Si Remove constraint 1: 1\n3. Els Joglars. Mary d'ous. Teatre Capsa, 1974\n4. La penya Joan Santamaria es reunirà en el seu sopar mensual entorn al seu convidat d'honor en Fabià Puigserver, 22 gener 1982\n6. Primera història d'Esther. Teatre Romea, 27 maig - 11 juliol 1982


Els treballadors del Metro de Barcelona convoquen vaga l'11 de gener\nPublicat 23/12/2020 15:21CET\nAvisen a Alarcón que la manera d'evitar-la és deixar d'"imposar un canvi en la contractació"\nEls treballadors del Metro de Barcelona han convocat una vaga el dilluns 11 de gener, de 7 a 9 hores i de 16 a 18 hores, coincidint amb la tornada escolar, per protestar contra el nou sistema de contractació que consideren que "eternitza" la precarietat dels treballadors temporals, ha explicat el secretari primer del comitè d'empresa, Toni Edo, en una roda de premsa aquest dimecres.\nEl passat 14 de desembre, l'Assemblea General de Treballadors va decidir convocar una concentració a la plaça Sant Jaume el 28 de desembre i aturades de dues hores per torn l'11 de gener.\nEn aquest sentit, és una decisió que mantindran mentre no arribin a un acord amb la direcció perquè deixin d'aplicar l'estatut bàsic de l'empleat públic (Ebep) proposat.\nSegons els treballadors, aquest sistema de contractació pretén ampliar la precarietat entre la plantilla, i lamenten que la recompensa a la seva resposta durant el confinament sigui "imposar unilateralment una contractació per augmentar la temporalitat".\nAssenyalen que no estan disposats al fet que la situació de companys que arriben a tenir deu anys de temporalitat s'eternitzi per la voluntat de l'actual director de personal, Carlos Jiménez, a qui acusen d'aprofitar-se de la covid-19 per "destruir la unitat de la plantilla".\nPer això, han avisat a la presidenta de Transports Metropolitans de Barcelona (TMB), Rosa Alarcón, que la vaga serà la seva responsabilitat i han advertit que la manera d'evitar-la és no aplicar el sistema de contractació: "Si Alarcón entén que no és el moment d'aplicar aquesta mesura imposada, no hi haurà cap motiu per fer vaga".\nTMB: OBERT AL DIÀLEG\nAlarcón va assegurar dimecres passat en unes declaracions als periodistes que, des que es va formar la nova direcció de TMB fa un any i mig, sempre han allargat la mà als treballadors.\n"Amb el bus hem tancat un acord per unanimitat i hi ha molt bon clima laboral. Respecte al metro continuem amb la mà allargada i amb el diàleg", va sostenir.


La tieta Roseta - Coc Ràpid\nLa tieta Roseta\nLa tieta Roseta passà la seva vida vestida de negre, llarg temps de dol pel pare quan ella era casadora, temps de dol per la mare quan ella ja havia tingut dos fills i la guerra no era lluny, vestida de negre per la mort de l’home que la deixà vídua quan al poble les enveges arrelades més fortament que les idees es transformaren en trets.\nFou llavors quan la tieta Roseta cridava amb desesperació el nom de la nena perduda quan era a la font, la veieren -li digueren- caminant pel camí del riu , la plorà mesos, quasi un any, fins que la retrobaren en un poble veí, quan pel riu encara baixaven cossos d’homes morts, inflats com grans botes de vi.\nEra la filla nascuda primera del segon matrimoni del pare, nasqueren dues altres germanes; ella fou la pubilla fins que arribà el germà, el nen ros d’ulls blaus que s’endugué l’amor dels pares i l’heretat. La Roseta es casà aviat amb un noi amb un bon passar, sense terres, que treballava a l’estació del tren d’Els Masos; fou cruel tornar a casa la mare amb dues criatures quan la seva patí els bombardejos. El fill era tota la seva vida, durant uns anys la tieta Roseta dugué un vestit estampat amb petites fulles blanques sobre el fons negre, li alleugerà el dol per poc temps. En Rafelet, un diumenge d’estiu, sentí un dolor punyent, perforador al baix ventre, el metge no en diagnosticà la gravetat, i el fill tan estimat i tan jove morí á l’ambulància de camí a l'”Aliança” de Reus.\nLa tieta Roseta entaforà per sempre el vestit de fulletes blanques de mig dol al fons de l’armari de lluna, vestí sempre de negre, mai no es va treure el mocador del cap. La casa de les “devastades” on vivien romangué també per sempre amb les finestres baixades; la tieta només sortia de la foscor per anar a missa a recriminar a Déu la seva desgràcia i recollir al tros el poc que li calia per a viure. Quan morí fou posada a la caixa amb el vestit i mitges negres i el mocador al cap, endolada com ho havia estat tota la vida. Tot el poble ho sabia, la Roseta havia mort el dia que morí el Rafelet.


LA RELACIÓ MESTRE - DEIXEBLE\nLa relació mestre/deixeble: alguns aclariments\nLa relació mestre/deixeble quan està basada en la confiança, ofereix al deixeble l'espai per alliberar-se d'una representació limitada d'ell mateix inculcada pels pares, la cultura, la societat i el karma popi de cadascú.\nDes de el punt de vista últim, el nostre potencial més elevat no és altre que la nostra veritable natura. El que dins del zen anomenem “natura de buda”. Esdevenir deixeble, és comprendre i acceptar la necessitat d'un tercer – en aquest cas el mestre- per actualitzar aquest immens potencial. Si oblidem la nostra última vocació de realitzar buda, el mestre és allà per fer-nos-en recordar: pel seu ensenyament, pel fet que està a l'aguait de possibles obertures de l'esperit del deixeble a allò que depassa l'esfera de l'ego, per la seva única presència que, pot ser pel deixeble, un recordatori viu del que és essencial.\nDes d'aquest punt de vista, es pot dir que comprometre's en una relació mestre/deixeble implica pel deixeble acceptar voluntàriament el que se li creïn moltes oportunitats d'aprofundir la seva pràctica incloses les oportunitats susceptibles de trasbalsar la comoditat de l'ego.\nAquestes oportunitats poden també concernir els dominis del desenvolupament que en aparença no estan directament lligats a la Via, però que tanmateix afavoreixen en el deixeble l'aprofundiment d'aquesta i el servei als altres. Per alguns, es tracta de treballar a la cuina, per d'altres a la construcció d'un edifici, per d'altres d'escriure, etc. Aquest deixeble, que mai s'hauria cregut capaç d'acomplir tal o qual tasca degut a una representació negativa o limitada d'ell mateix, descobreix un potencial on mai n'hauria suposat que n'hi hagués, gràcies a la relació de confiança amb el seu mestre.\nEn el Budisme, la natura de buda present en cadascú és sovint comparada a una llavor. En aquesta perspectiva, es pot comparar amb el mestre jardiner qui, conscient de la immensa riquesa continguda en la grana, vetlla pel seu desenvolupament.\nLa relació mestre/deixeble només es pot establir sobre la base d'un compromís lliure i personal del deixeble. Si l'elecció del deixeble reposa sobre la pressió subtil d'un grup de practicants o sobre la por d'escollir diferentment a la majoria, la confiança indispensable per a la plenitud de la relació mestre/deixeble tindrà moltes i grans dificultats per desenvolupar-se.\nUna vegada s'ha escollit d'una manera autènticament lliure, la relació mestre/deixeble esdevindrà més i més viva i real al mateix temps que el deixeble va posant en pràctica l'ensenyament del seu mestre. Aquesta posada en pràctica afecta a la vegada l'ensenyament rebut en el dojo i els consells donats durant els mondos o entrevistes individuals. Aquestes són les ocasions pel mestre d'aconsellar el deixeble en la posada en pràctica de l'ensenyament en les situacions particulars de la vida del deixeble i en les dificultats específiques que pot trobar i que poden ser conseqüència de la seva personalitat, el seu karma, el seu passat, de la seva infància. Aquestes situacions particulars i aquestes dificultats específiques són pel deixeble oportunitats d'actualitzar l'ensenyament rebut i de interioritzar-lo més íntimament en la seva existència. Són també per a ell oportunitats d'aprofundir la confiança envers el seu mestre ja que els consells rebuts constantment, l'han ajudat i que l'ensenyament rebut esdevé per a ell més i més viu.\nEs diu en les ensenyances de la nostra escola que no cal amagar-se davant del mestre. Aquesta màxima s'aplica a diferents nivells però, estar a l'alçada d'aquesta exigència, demana molt temps: hi ha deixebles que només van a la seva bola; els que prenen de l'ensenyament allò que convé al seu ego; els que demanen el consell del seu mestre sobre subjectes precisos que els afecten íntimament però si el seu mestre els pregunta per aclarir certs aspectes a fi de poder-los ajudar millor s'embarbussen, envermelleixen o no diuen la veritat o la diuen a mitges. . . Són possibles molts casos. No cal amoïnar-se d'aquest decalatge entre l'exigència i la realitat sinó simplement veure-la i no oblidar que la relació mestre/deixeble s'aprofundeix en la mesura que la Via s'aprofundeix per cadascú.\nObediència i llibertat\nLa paraula obediència no té gaire bona premsa: te connotacions de submisió resignada a una autoritat exterior més o menys acceptada a contracor y l'obligació de complir amb les ordres amb l'amenaça d'un càstic (per a l'infant) o d'una sanció (per a l'adult). S'associa sovint el mot obediència amb un altre: el mot cap, fins i tot el "petit cap" dotat d'autoritat a través d'una posició jeràrquica, disposat a fer-ne el màxim d'us i fins i tot, d'abús.\nNo és en un context com aquest, on s'inscriu l'obediència del deixeble al mestre. Efectivament, aquesta és una obediència escollida pel mateix deixeble en base a una fe en el benefici espiritual que li pot reportar: l'abandonament d'una voluntat egótica, ocasió d'un deixar passar amb certs condicionaments, ajut per a sortir d'un funcionament basat en l'esquema atracció/repulsió....\nNo cal dir que tal tipus d'obediència es basa en la confiança del deixeble en relació al seu mestre, confiança que s'ha guanyat sobtadament o al llarg del temps. Això últim és el més freqüent i molt normal. No és gens estrany que un nou deixeble necessiti provar el seu mestre abans de poder comprometre's amb ell en una relació de confiança.\nLa llibertat, lluny d'oposar-se a tal tipus d'obediència n'és el fonament i l'objectiu final: és amb tota llibertat que el deixeble escull l'obediència al mestre en allò que té a veure amb la Via i a la seva pràctica i és per a ser ajudat a realitzar aquesta gran llibertat interior que Buda anomenà Lliberació. Que quedi ben clar que, efectivament, la intenció de qui acepta guiar un altre no pot ser més que ajudar el deixeble a lliberar-se de l'il·lusió del mi i no la de, conscientment o no, de treure'n algun tipus de benefici personal de la seva funció. Quan un nou deixeble prova al seu mestre, són sobre tot la puresa d'intencions i la maduresa espiritual les coses que s'han de provar.\nEmprant a la imatge del metge, utilitzada sovint per Buda per a il·lustrar el paper del mestre, podem dir que, el pacient obeirà amb plena confiança les prescripcions del metge, un cop estigui segur de la seva competència i de que la seva única intenció és guarir.\nUn o més d'un mestre?\nA vegades es planteja en el mondo la qüestió: es pot tenir més d'un mestre? La resposta és simple; no es pot seguir simultàniament a més d'un mestre. Aquesta és en efecte la millor manera de no seguir-ne cap: quan el que diu i ens sol·licita convé, el seguim; en cas contrari seguirem a l'altre, fugint així tota forma de compromís real en la relació mestre/deixeble i donant a l'ego la facilitat per ser l'amo del joc.\nDit això, seguir un sol mestre no significa per tant restar sord i cec a diversos ensenyaments que la vida ens proporciona. En el temps de Buda, el mot “upaguru” designava així tots els esdeveniments i circumstàncies de la nostra vida susceptibles de ser “auxiliars del mestre”. En efecte, quan ens comprometem realment amb la Via, quan ens hi impliquem amb determinació, les circumstàncies i els esdeveniments de la nostra vida prolonguen i completen l'ensenyança del mestre, per mica que estiguem oberts i receptius. Per algú l'ocasió serà la d'una prova, per un altre la “casualitat” d'una trobada, per un tercer l'exercici de tal o qual responsabilitat, etc. ... Per una altra part, tampoc perquè se segueixi a un únic mestre ens hem de tancar a tal o qual aspecte de l'ensenyament d'un altre per qui podem haver estat “tocats”. Si el compromís que es té davant al nostre popi mestre i la Via és clar i sense ambigüitat, tot això passarà sense conflicte ni dificultat.\nUn darrer punt: si passa que el mestre mor abans que el deixeble, aquest haurà aleshores d'escollir entre continuar el camí per ell mateix sota l'impuls del que ha estat transmés o obrir-se a una nova relació mestre/deixeble.


D'aquí un mes si tot va bé seré a Bari. Ja fa mesos que ho esperava... I feia anys que em rondava pel cap la idea de viure a Itàlia una temporadeta. I finalment s'ha presentat l'oportunitat! Qui ho hauria dit que en inscriure'm al màster de traducció especialitzada se m'obriria la porta?! I qui ho hauria dit, als 30 anys, ja llicenciat i quasi doctor, que encara tindria l'ocasió de demanar una beca Erasmus i que me la concedirien?! Què fort!\nSón molts els reptes que se'm plantegen: acabar d'escriure la tesi en aquest mes que em queda, trobar-hi una feina, seguir bé el curs, trobar noves amistats, mantenir les antigues... I són moltes les il·lusions! Tantes coses per aprendre, noves gents per conèixer, noves relacions per establir, nous territoris que explorar, nous sentiments i sensacions per sentir...\nNo puc deixar de pensar en la cançó de Lluís Llach, adaptació de la versió catalana de Carles Riba del poema de Kavafis: Ítaca. No deixo de pensar que és amb l'esperit d'aquesta cançó que m'enfronto a aquesta experiència vital, a aquest viatge, esperant que estiga "ple d'aventures, ple de coneixences".\nPublicat per lodebari a 19:11\nEtiquetes de comentaris: Erasmus, Poesia


Farrarons i Mitjà entrenaran el Bordils | Borja Sánchez | Girona | Handbol | L'Esportiu de Catalunya\nFarrarons i Mitjà entrenaran el Bordils Farrarons i Mitjà entrenaran el Bordils Farrarons i Mitjà entrenaran el Bordils Farrarons i Mitjà entrenaran el Bordils + Farrarons i Mitjà entrenaran el Bordils E-mail\nGirona - 1 abril 2022 15.42 h\nFarrarons en la seva última temporada com a jugador LLUÍS ROMERO.\nFarrarons i Mitjà entrenaran el Bordils Farrarons i Mitjà entrenaran el Bordils Farrarons i Mitjà entrenaran el Bordils Farrarons i Mitjà entrenaran el Bordils Farrarons i Mitjà entrenaran el Bordils E-mail\nGerard Farrarons i Josep Mitjà seran els entrenadors de l’Handbol Bordils el curs que ve a la 1a Estatal, un cop Lluís Ferrer havia anunciat aquesta setmana que no seguiria al capdavant de la banqueta al Blanc i Verd. Ferri havia agafat es regnes de l’equip substituint Pau Campos, del qual n’era l’assistent de l’equip a Plata. Farrarons ja entrenava el filial des del 2020, perquè les lesions li impedien seguir al primer equip.\nGerard Farrarons i el seu assistent Josep Mitjà (dos ex-jugadors del club) seran els encarregats de dirigir la propera temporada l’equip Sènior de l' @handbolbordils a Primera Nacional.\nTots dos tenen una dilatada experiència entrenant equips de la base del Club.\nMolta sort!! pic.twitter.com/JJVYKdVawH\n— Club Handbol Bordils (@handbolbordils) April 1, 2022\nPau Campos continua en el Bordils


10. Quin és el programa de menjador? | Escola Internacional del Camp - Salou


Timati feat. Kalenna - Welcome to St. Tropez : Скачать MP3 бесплатно\nСкачать mp3 бесплатно: Timati feat. Kalenna - Welcome to St. Tropez