El Cap d'Any d'Aitana i Miguel d'Élite, a la mansió canària d'un famós\nAitana i Miguel, de vacances Europa Press\nper Jennifer Navarro Redactora 31 de desembre de 2019 11:38\nAitana d'OT i Miguel Bernardeau han deixat d'amagar-se. La parella està envoltada de moltíssima expectació mediàtica des que confirmessin que estan junts, una relació sorprenent que fa les delícies dels seus seguidors. Han convertit els seus perfils a Instagram del millor escenari per evidenciar que estan molt bé i que la relació genial. L'última mostra? Que passaran la nit de Cap d'Any junts.\nFa un parell de dies van aterrar a l'illa de Lanzarote, on estan passant aquestes últimes hores de l'any. 'El Español' ha sabut que s'estan allotjant a la mansió que hi té Jon Kortajarena, a qui els uneix una gran amistat. L'actor els hauria deixat la casa perquè acomiadin l'any des d'allà, un paradís de clima tropical que estan gaudint al màxim.\nHan publicat un parell de fotos: a la platja i amb la planxa de surf. Molts testimonis expliquen que van veure la jove cantant asseguda a la sorra mentre el seu xicot practicava surf, un moment que haurien aprofitat per demanar-li una foto que va acceptar encantada.\nNomés han passat nou mesos des que van confirmar que sortien junts, però en aquest temps ja han viatjat tres vegades fins a l'illa Canària. En aquesta ocasió no ho han fet sols, per això, ja que estarien acompanyant-los part de la família de Miguel. Els haurien vist dinant tots junts en un restaurant de la zona, el que fa pensar que passaran l'última nit de l'any tots junts.\nUna publicación compartida de Miguel Bernardeau (@miguel_bernardeau) el 29 Dic, 2019 a las 11:46 PST\nAitana s'ha integrat molt bé dins de la família de l'actor, que l'ha rebut amb els braços oberts.\nAitana d'OT Famosos Vacances\nEs filtra el motiu de la ruptura de María Teresa Campos i 'Bigote' Arrocet


Margarida Elias Casals (1923-1980) Soprano / Lluïsa Font Garcia\nFont Garcia, Lluïsa\nEn: L'Erol : revista cultural del Berguedà. Berga. Any 35, núm. 128 (estiu 2016), p. 52-53 : il. (Articles)\nMatèries: Biografia ; Dona ; Opera ; Cantants\nMatèries: Elias i Casals, Margarida (1923-1980)\nÀmbit: Sant Julià de Cerdanyola ; Manresa ; Barcelona\nNit de Nadal / Imma Casals\nEn: L'Erol : revista cultural del Berguedà. Berga. Any 30, núm. 110 (hivern 2011), p. 19-20 : il (Dossier. Fia-faia)\nMatèries: Tradicions populars ; Festes populars ; Festes de foc ; Nadal ; Crònica ; Patrimoni cultural\nÀmbit: Sant Julià de Cerdanyola ; Berguedà\nPresentacions / Nicolàs Soler, Joan Soler\nEn: L'Erol : revista cultural del Berguedà. Berga. Any 30, núm. 110 (hivern 2011), p. 8-9 : il (Dossier. Fia-faia)\nAutors add.: Soler, Joan\nLa Fia-Faia / text: Xavier Rosiñol\nRosiñol Martínez, Xavi\nEn: Descobrir Catalunya. Barcelona, núm. 127 (des. 2008), p. 110-114\nMatèries: Festes populars ; Tradicions populars ; Nadal\nLocalització: B. Ramon Vinyes i Cluet (Berga); B. Armand Cardona Torrandell (Vilanova i la Geltrú); Arxiu Històric de la Ciutat de Barcelona; Arxiu Històric de Sabadell; Biblioteca de Catalunya; B. Centre de Lectura de Reus; Universitat Autònoma de Barcelona; Universitat de Barcelona; Universitat de Girona; Universitat de Vic-Universitat Central de Catalunya; Universitat Politècnica de Catalunya; Universitat Pompeu Fabra; Universitat Rovira i Virgili


El sistema 'Drysist' s'usa, de moment, per al transport de bestiar i contenidors portuaris\nper Redacció dijous, 2 d’abril 2020 - 17:00h\nAplicació en un camió de transport. | OPP Group\nExperts de la Universitat de Lleida (UdL) han contribuït al desenvolupament d'un sistema de desinfecció per impuls tèrmic que es podria utilitzar en la lluita contra el coronavirus SARS-CoV-2, causant de la malaltia covid-19.\nLa patent DrySist se centra en la termo-descontaminació del transport d'animals vius, productes alimentaris i contenidors. La comercialitza l'empresa Techtrans System sota la supervisió tècnica del grup empresarial lleidatà OPP Group, amb seu al Parc Científic i Tecnològic de Lleida (PCiTAL). Ara, l'han adaptat per usar-lo en el transport públic de viatgers i l'han ofert a les autoritats. En el projecte també ha col·laborat l'Institut de Recerca i Tecnologia Agroalimentàries (IRTA).\nEmet un certificat signat digitalment i inviolable\nEl Grup de Gestió Porcina de l'Escola Tècnica Superior d'Enginyeria Agrària (ETSEA) de la UdL ha participat en el disseny, el desenvolupament de la idea i el seguiment d'aquest sistema de desinfecció gestionat per una xarxa informàtica, que assegura i controla la seva traçabilitat electrònica i emet un certificat signat digitalment i inviolable.\nHa demostrat ser altament efectiu tant per a la destrucció de virus i bacteris, com per a l'eliminació d'insectes i les seves larves. Actualment s'utilitza per a la desinfecció del transport d'animals en diferents països europeus i al port de Barcelona per controlar les mercaderies perilloses que arriben per mar, com per exemple fustes tropicals.\nAconseguir una desinfecció total de virus i bacteris\nEls experts de la UdL i l'IRTA van ajudar a determinar el temps al qual han de sotmetre's els vehicles a altes temperatures i aconseguir una desinfecció total de virus i bacteris. Amb l'aparició de la covid-19, l'empresa ha adaptat el sistema per als vehicles de transport públic i, actualment, ja existeix en el mercat una adaptació que garanteix l'eliminació del SARS-CoV-2 en autobusos, vagons de tren i taxis. També està investigant la possibilitat que sigui útil per a desinfectar llocs tancats, com ara habitacions d'hotel, sales d'hospitals o altres espais públics.\nEn cada cas, s'utilitza un protocol determinat, per ajustar el temps de tractament i la temperatura màxima per a eliminar els patògens. Així, el sistema desenvolupat per a desinfectar contenidors és de 30 minuts a una temperatura de 70 graus centígrads; mentre que per a un transport públic, es realitza un procés de 30 minuts a una temperatura de 56 graus centígrads.


Més d'una trentena de professionals del comerç lleidatà assisteixen a la presentació del Mercat Sectorial del Comerç de la Reempresa | Reempresa\nActualidad › Sala de Prensa › Més d'una trentena de professionals del comerç lleidatà assisteixen a la presentació del Mercat Sectorial del Comerç de la Reempresa\nMés d'una trentena de professionals del comerç lleidatà assisteixen a la presentació del Mercat Sectorial del Comerç de la Reempresa\nFecha de inicio: 18-07-2017\nFecha final: 18-07-2017\nMés d'una trentena de professionals de comerç de la demarcació de Lleida, entre botiguers, comerciants, i altres agents del sector, han assistit aquest matí a la sessió informativa convocada per la patronal Cecot a la seu de la Delegació de la Generalitat a Lleida, per presentar el Mercat Sectorial de la Reempresa, una iniciativa que impulsa la patronal amb el suport del Departament d'Empresa i Coneixement.\nAquest matí, la directora general de Comerç i el director del Centre de la Rempresa de Catalunya, Albert Colomer, acompanyats del delegat de la Generalitat a a Lleida, Ramon Farré , i del director dels serveis territorials d'Empresa i Coneixement a la demarcació, Ramon Alturo, han presentat aquest nou mercat sectorial, amb el qual es vol potenciar la compravenda de petits negocis en l'àmbit del comerç, oferint sortides als empresaris que no poden o no volen donar continuïtat als seus negocis, mitjançant una borsa d'emprenedors interessats en prendre el relleu en l'activitat.\nEn el marc de la presentació, Vilalta ha volgut destacar la tasca que des de fa temps du a terme Cecot a través del projecte Reempresa, i ha assenyalat que "des de la Direcció General de Comerç, ens ocupa i preocupa el relleu generacional en el comerç, i el programa Reempresa és una eina molt útil per donar-hi resposta". Així mateix, ha avançat que "en el proper trimestre, obrirem una línia de subvencions que precisament té per objectiu afavorir el continu comercial, i a la que es podran acollir les operacions de traspassos de comerços, com els que impulsa Reempresa".\nEl programa Reempresa té per objectiu afavorir i potenciar la compravenda de petites i mitjanes empreses a Catalunya. Des de la seva posada en marxa, Centre de Reempresa de Catalunya ha intermediat en la compravenda de 1.300 empreses - reempreses d’èxit- que han suposat una inversió total de prop més de 58.000.000€ i el manteniment de prop de 3.700 llocs de treball, des de finals de l’any 2011. D’aquestes, el 35% corresponen al sector del comerç i un 29% a l’hostaleria. Del total de la inversió induïda, el 30% pertany al sector del comerç. A la demarcació de Lleida, el sector amb més reempreses d’èxit és el comerç amb el 37,2% del total d’empreses venudes.


El govern frena la digitalització a les aules | CFGS Educació Infantil\nUns 2.000 estudiants es manifesten a Barcelona en contra de la nova selectivitat »\nEl govern frena la digitalització a les aules\n14 febrer 2011 per Mònica\nAmb l’experiència en altres països i la situació actual, ja es veia a venir una mesura d’aquestes característiques, com ho veieu? Us deixo l’article que avui publicaven a Vilaweb:\nLes retallades per reduir el dèficit obliguen el departament a aturar la inversió de quaranta mil ordinadors · Alguns pares i professors ho critiquen\nEl Departament d’Ensenyament de la Generalitat no desplegarà, per motius econòmics, el programa 1×1 de dotar d’ordinadors portàtils els alumnes de secundària. El curs 2011-2012 s’havien de lliurar quaranta mil ordinadors a alumnes de primer i segon d’ESO, però ‘hauran d’esperar almenys fins que s’hagin analitzat bé els resultats d’aquesta experiència’, ha dit la consellera Rigau en una conferència de premsa per explicar les novetats de la preinscripció per al curs 2011-2012.\nEl que queda per decidir és si es tracta d’una aturada total o si hi haurà part d’aquests alumnes que sí que podran començar el programa. Aquells instituts que ja estiguin implantant aquesta iniciativa ho continuaran fent però els que s’hagin d’incorporar de nou, potser ja no ho faran.\nRigau ha dit que estudien els resultats pedagògics i econòmics d’aquest programa i que ja s’anunciarà més endavant si el programa s’aturarà definitivament o si se’n relantirà l’implementació.\nLa decisió ha estat rebuda de manera diversa. El programa 1×1 havia estat criticat per la seva aplicació desigual, amb retard, i en alguns casos en males condicions. Ara la decisió és interpretada per una part del sector com un acte de sensatesa, però algunes associacions de pares i sindicats la critiquen perquè, diuen, fa encara més erràtica la política en Educació.\nEl president de la Federació d’associacions de pares d’alumnes de secundària (Fapaes), Pere Farriol, ha criticat l’anunci del departament perquè ‘en resultarà una ESO amb dos sistemes dividits entre els que tenen tecnologia a l’aula (40%) i els que no’. Farriol ha mostrat la seva preocupació pel futur del programa 1×1 i ha demanat que s’aclareixi.\nEls sindicat CC OO ha sol·licitat una reunió urgent amb la consellera Rigau i ha lamentat que aquestes decisions es prenguin de manera precipitada. Per la seva banda, la portaveu de l’USTEC, Rosa Cañadell, ha dit que ‘la decisió entra en contradicció amb l’objectiu de reducció del fracàs escolar que ha expressat darrerament la consellera’.\nArxivat a General | Etiquetat TAC | Feu un comentari


Llibertat per educar, responsabilitat de la comunitat educativa. – Criteri i Consciència\nLlibertat per educar, responsabilitat de la comunitat educativa.\nLlibertat per educar, responsabilitat de la comunitat educativa.criteriiconsciencia2020-10-28T17:03:57+00:00\nLa Declaració dels Drets humans proclama en el seu\n3.- Els pares tindran dret preferent a escollir el tipus d’educació que serà donada als seus fills.\nEncara que una anàlisi detallada d’aquesta Declaració pugui resultar -si més no- de possible crítica en molts dels seus articles (i no només pels incompliments flagrants de les nacions i els seus governs), penso que pot ser interessant adoptar els articles ressenyats per encarar el tema que considero fonamental i que dóna títol a aquest document.\nLa comunitat educativa la formen els agents implicats directament en l’educació: mares, pares, professionals en la docència (i persones de suport en la gestió dels centres) i les persones subjectes a la pròpia praxi educativa, ja siguin, menors o majors de edat. Els adults són els responsables naturals en el desenvolupament dels menors (sobretot) i per als majors d’edat (universitaris i adults) els professionals responsables de la seva maduresa educativa i formativa.\nTota intervenció de les administracions públiques en el quefer educatiu, sobretot en la línia d’homogeneïtzar objectius, currículums i avaluacions, sobra. No obstant això la seva participació és crucial a l’hora de garantir el que els Drets humans exhorten: que els pares tinguin dret preferent a escollir el tipus d’educació que serà donada als seus fills. I els sistemes educatius són estructures que els governs i partits polítics s’estan encarregant d’obligar a executar, al marge de famílies i altres agents implicats. Control.\nCom diria (i no només) Wilhelm von Humboldt, estadista i home d’estat prussià (1767-1835) en el seu tractat de 1792, Ideen zu einem Versuch, die Grenzen der Wirksamkeit des Staates zu bestimmen (Idees per a un projecte de delimitació de l’efectivitat de l’Estat):\nL’autèntica finalitat de l’home -no aquella d’inclinació canviant- sinó la que la infinita i immutable raó li dicta, és l’educació màxima i més equilibrada de les seves forces per formar un tot. Per a aquesta educació és la llibertat la primordial i la més imprescindible de les condicions. (…) Precisament aquella que sorgeix de la unió de la diversitat, és el bé més alt que dóna la societat i aquesta diversitat es perd amb certesa en el mateix grau en què l’Estat s’hi involucra. De fet, no són els membres d’una nació els que viuen entre si en societat, sinó que són súbdits aïllats els que es relacionen amb l’Estat, és a dir, amb l’esperit que regeix el seu govern, de manera que la superior força del estat impedeix el lliure joc de forces. Causes similars produeixen efectes similars. És a dir, com més intervé l’Estat, més semblances presenten no només els efectes, sinó també que s’ha fet. (…) Però d’aquell que raona així per a altres se sospita, i no sense raó, que desconeix l’home i vol fer dels homes màquines.\nAixò escrivia en el període de gestació a Europa dels ideals de la Revolució Francesa: Llibertat, Igualtat i Fraternitat. Aquest noble (en la doble accepció del terme) prussià estava en sintonia amb altres homes i dones d’aquesta època, nobles encara que no tots de bressol, també implicats en la transformació que podria haver viscut Europa si s’hagués pogut desenvolupar la llavor del que seus ideals preconitzaven. De moment no ha pogut ser.\nLamentablement Humboldt va ser apartat de les seves responsabilitats d’Estat abans de poder-les desenvolupar. I la seva tasca (encara que hauria de actualitzar-se) queda pendent. Els perills que ell assenyalava en el cas de la intervenció del (i els) estat (s) en l’educació dels seus ciutadans, s’han convertit en la norma a nivell (gairebé) mundial. Ja no és que hi hagi el pensament únic, sinó que s’ha implantant la manera gairebé únic d’aprendre, com aprendre, quan i què aprendre. I escric ‘gairebé’ perquè sempre hi ha excepcions, per fortuna.\nAquesta forma de procedir i d’implantar sistemes no és només un error teòric o metodològic. És una forma (més o menys) deliberada d’atemptar contra la naturalesa humana. I en això rau el principi del problema amb què ens enfrontem els que hem fet, de la responsabilitat educativa, la nostra tasca i el desplegament de la nostra vocació. En general per l’única cosa que es té en compte el que anomenem naturalesa humana en els sistemes educatius, és per ordenar el amuntegament de continguts i procediments (tòxics o adequats) que els subjectes hauran -si o si- ingerir i intentar col·locar en la seva interioritat . I en plena expressió del darwinisme social que sustenta a aquests sistemes, aquells que més reflecteixin el que se’ls ha subministrat, més probabilitats de supervivència tindran. O això ens diuen. I en aquest procés, la naturalesa (no només individual) de cada nen i nena, només compta per veure com se la pot dominar perquè encaixi i s’adapti.\nLa pastanaga que suposa l’eslògan que ha d’haver igualtat d’oportunitats per a tothom, partint d’un ensenyament comú, sabem per experiència que en la pràctica és una fal·làcia. I com a tal, ja seria hora de no acceptar-la més perquè ja hem constatat sobradament que de falses promeses (que són doblement falses, perquè a sobre la pastanaga quan es menja s’acaba) no es pot construir ni societat ni futur. La tendència econòmic-social dóna fe.\nReclamem la necessitat de llibertat en l’educació. Però també la responsabilitat que comporta tot acte de llibertat. Responsabilitat que implica interès, coneixement ratificat per l’experiència i amor per l’art d’educar i els seus receptors i receptores. I consciència.\nEls que formem la comunitat educativa no podem delegar més la consciència. Ni a ministres, ni en lleis -efímeres a més-, ni en sistemes educatius, ni en suposades evidències científiques ni en l’informe Pisa. Si alguna cosa de tot això, pogués ser útil en algun cas, bo serà utilitzar pel bé dels casos que ho necessitin. Però no com ‘les taules de la llei’. La nova llei imposada per la “ciència oficial” i els seus estaments derivats.\nEls professionals de l’educació porten ja massa anys (en gairebé arreu) lluitant -sense saber-ho moltes vegades- contra la naturalesa dels seus alumnes (i moltes vegades les seves pròpies), per fer-los permeables als dictats legislatius, polítics, ideològics i econòmics que els sistemes exigeixen. Amb l’amenaça de pèrdua d’ocupació, a o i-legalitat però sobretot descrèdit. Solitud.\nEn el millor dels casos, individus aïllats (més o menys reconeguts fora de la seva aula) o equips compromesos amb la seva tasca, proven d’innovar (i el sistema ho permet, intel·ligentment) per donar amb el seu treball oportunitats a què els nens, nenes i joves puguin expressar i experimentar processos més afins amb el que d’humà està per desenvolupar en ells. Aquestes iniciatives singulars no són en general prou reconegudes, com per elevar els seus èxits i conquestes a la categoria de necessàries. I solen englosar la llista d’experiències interessants en la història contemporània de l’educació, referents per la feina dels que ho vulguin fer i investigar sobre això i poc més. No transcendeixen.\nL’aparell creat per desenvolupar el sistema educatiu (les diferències locals poc influeixen; prova d’això és que es puguin mesurar els “resultats” locals i comparar-los a nivell internacional) és massa gran i poderós com per preocupar-se per “experiments”. Està bé per al manteniment del sistema que es vagin fent, perquè així pot presumir de permetre que hagin petites experiències que “millorin” el sistema educatiu. És la interpretació que es dóna. Perquè en boca de molts està que “cal canviar o millorar el sistema educatiu”. I els estaments oficials, a més de tots els sistemes de control que ja existeixen, creen proves de nivell en determinats cursos per avaluar ELS CENTRES I REGIONS i els percentils que els allunyen o acosten a la mitjana “desitjable”. Per millorar-diuen- pujant i baixant les hores a impartir de matèries segons els casos, centres i zones.\nPrecisament en l’esforç d’humanitzar aquest sistema, molts professionals (i pares i mares, des de les AMPAs també) s’esforcen dia a dia, curs a curs, per pal·liar els efectes patogenètics que el sistema ocasiona -per desgràcia- sense la consciència que és això el que fan ni de la importància (més que normalment enfocada cap als seus treballs singulars) que té. És gràcies al treball, esforç i dedicació -també la por- d’aquestes persones que sí que formen part de la comunitat educativa, de manera que lamentablement el sistema se segueix perpetuant. Però també que els alumnes rebin tot i el sistema, atenció humana.\nEl Sistema educatiu s’ha “naturalitzat”, és a dir, l’han convertit en una cosa natural, lògic i consubstancial amb el creixement de les persones. Obligatori, general, ordenat, comú i amb certa capacitat de canvi i adaptació a les necessitats del moment i situació, com ara està passant amb la “integració” de les tecnologies a les aules. I així ens ho fan veure. Però no és cert. No és natural ni ho hem triat ni tan sols els integrants reals de la comunitat educativa. És una imposició. Amb molts arguments, però imposició per a tots. Només els poderosos poden escollir l’educació per als seus fills, que no cal que sigui la millor per a tots, encara que sí potser per a ells.\nLa pregunta que es deriva d’aquestes qüestions cabdals, en la vivència que tenim dins de totes aquestes problemàtiques, davant de la situació i conseqüències que es generen a causa del sistema és: com podem millorar el sistema?\nAixò genera un debat etern i molta feina i esforç per als que es lliuren a la tasca de reunir arguments i raons en pro i en contra. Succeeix una cosa semblant quan es planteja quina és la veritat respecte a si cal contemplar la realitat (i estudiar-la i aprendre-la) des de la teoria evolucionista o la creacionista. Un altre debat que pot ser etern i que no té perquè acabar convencent a “l’altre”.\nEl sistema planteja aquestes qüestions “transcendentals” per centrar la nostra atenció i els nostres debats i treball. A nivell polític l’estratègia no és molt diferent. Però són cortines de fum. Mentre estem pendents dels debats que ens plantegen, l’essencial no es toca.\nEl sistema És el nus gordià. No es pot desnuar perquè està molt ben fet. I el “imperi” que ens espera per conquerir (emulant la gesta d’Alexandre) és la llibertat cultural, la llibertat per educar. Potència que no ens va a ser lliurada. Igual que l’autèntica llibertat individual, només pot ser conquerida amb molt d’esforç, coratge, consciència i humilitat. Tampoc es tractaria d’ésser antisistema, en la manera destructiva del que existeix. Anar a la contra poques vegades en la història ha estat capaç de construir alguna cosa (per si) durador i molt menys integrador o respectuós.\nLa clau, des de la perspectiva que ho estem analitzant, estaria en la naturalesa humana.\nEn aquests albors del segle XXI no hi ha una única interpretació del que significa ser humà. I això si és transcendent. No és el mateix veure un nen o nena (o veure’ls al mirall) i concebre el que veiem com a fruit d’una evolució d’un protozou accidental, que concebre el que veiem com una cosa que va ser vaca, abans de romaní o pedra i ara és home. O una ànima que neix un cop per viure i morir, anar al cel, al purgatori o a l’infern per gaudir (o patir) de l’eternitat. O un ésser espiritual que encadena vides en la Terra. O una amalgama de molècules agrupades per l’atzar que neix, creix, es reprodueix i mor. O … Els valors i ètica que organitzen el desenvolupament de l’humà en cada visió (i per descomptat de la resta del que existeix) difereixen i molt. I de nou en aquest punt podria plantejar el debat de si ciència o religió. Fum.\nEncara que en algunes d’elles el fet religiós assenyali el fonamental (la ciència amb els seus dogmes no s’apartaria molt d’això), a l’hora de l’educació escolar, l’àmbit religiós com culte i ritus no seria a Occident de constant presència a les classes. En general es rebutja. Però com s’ordenarien les fases de l’aprenentatge, en cada cas, en cada interpretació de la realitat, difereix profundament. Quin valor se li donaria al que fem i coneguem i per a què, seria diferent. Què significa l’univers, les seves lleis i forces i com i per a què existeixen (qui així ho consideri), diferiria.\nNo és el mateix. Però no hi ha dubte que actualment al món (com a mínim) existeixen aquestes visions sobre la naturalesa humana. I la majoria de pares, mares, docents i personal de l’entorn educatiu (la comunitat educativa, en definitiva) tenen alguna d’aquestes visions respecte al que més important per a ells (nosaltres): els fills.\nLa manera comuna de plantejar-nos les coses a la nostra “cultura”, ens portaria (si es permetés) a fer una elecció democràtica de quina és la visió i interpretació que gaudeix de majoria i aplicar-la a tot arreu. I sobretot que cadascú fes força perquè la visió pròpia s’imposés a les altres per no perdre-la i perquè és la millor. De nou, darwinisme social camuflat “democràticament”. Només els més forts i que millor s’adaptin …\nL’autèntic repte està en respectar la pluralitat, en primera instància. Cap ésser humà singular ha creat una sola d’aquestes visions de la realitat, però som molts que participem d’elles; d’una, de diverses o de cap, que també és una forma d’estar en la vida.\nReclamem llibertat per triar quin tipus d’educació volem aplicar sobre els nostres fills.\nI aquí podríem començar a veure l’element responsabilitat que hi va associat.\nEls professionals del món docent podrien desenvolupar en llibertat el seu programa o model d’intervenció educativa. Alguns podrien recórrer a allò conegut per mantenir el seu treball. Però molts podrien -per fi- expressar la seva manera de veure la realitat i l’ésser humà. Plantejar com desenvolupar als nens al seu càrrec i en quins valors basarien el seu acompliment. Com plantejar el treball i des de quins perfils professionals, per aconseguir la “excel·lència” i la millora contínua dins de la seva organització. Quina seria la manera de valorar als seus alumnes i com es podrien resoldre les mancances o deficiències que apareguessin (tant del propi equip com dels seus alumnes). Res estrany per a una empresa (humana) que vulgui existir i mantenir el seu projecte en el temps, guanyant en qualitat. I més treballant en quelcom sagrat o extremadament important com és el desenvolupament d’éssers humans.\nPer descomptat seria imprescindible l’existència d’un òrgan de cooperació i desenvolupament permanent amb les mares, pares i tutors dels alumnes. D’escolta, suport i col·laboració. Seria el nucli de la comunitat educativa en cada centre.\nLes famílies d’aquests alumnes també haurien de créixer en responsabilitat per estar d’acord amb aquest plantejament lliure. Hi hauria els que deleguessin (per desconeixement o inèrcia) l’educació dels seus fills a l’escola més propera o recomanada per uns altres. Però molts podrien triar per afinitat amb el plantejament de cada centre educatiu, on educarien als seus fills i filles. D’aquesta manera l’educació impartida i rebuda seria l’escollida com a millor de les opcions possibles (de les que existissin) per a cada cas singular, des de la perspectiva dels adults responsables. Fins a les portes de la Universitat o del món laboral.\nEn aquest moment, amb la majoria d’edat dels alumnes, el plantejament s’hauria adequar a la situació que aquesta nova etapa planteja, per desenvolupar o forjar les vocacions que els joves vulguin experimentar. No seria tant com preparar-se per trobar feina, sinó com preparar-se per aprendre a ser adult útil socialment, amb el desenvolupament d’aquelles potencialitats amb les que un es sent en plenitud de possibilitats d’aportar i créixer. I no deixar d’aprendre, en el que un triï per a ell i en allò que els altres expressen.\nAquest plantejament podria pecar de naïf o “idealista”, si no tingués en compte el mal comú (veure el nostre document “El mal comú”), els radicalismes o el pes de les majories, entre d’altres riscos.\nUn sistema polític jurídic que vetllés pel bé comú, podria resoldre aquest problema. I la manera no és -a priori- de difícil redacció ( esbossat en el nostre assaig “Llocs comuns”).\nTots els éssers humans neixen lliures i iguals en dignitat i drets …\nEn una cultura del Bé Comú, això no seria (novament) una fal·làcia sinó una qüestió fonamental. Res es contempla com realitzable si no parteix d’aquesta premissa. És una cosa que s’ha pogut conquistar (en realitat a dia d’avui, no passa de ser gairebé paper mullat) com a dret en l’evolució de la història, del qual no se’n pot renunciar. Per dignitat humana.\nAleshores, qualsevol iniciativa pedagògica que no subscrigui en els seus plantejaments o en els fets aquesta premissa irrenunciable, no podria formar una comunitat educativa en aquest marc de llibertat / responsabilitat. En la família, en les trobades d’amics, en la intimitat de cadascú, cadascú pot tenir unes conviccions que l’apartin del que és comú. Mentre no intenti imposar-ho als altres.\nA hores d’ara en la història, amb la memòria i records que els documents o biografies d’aquesta Europa nostra reuneixen (i del món en general), ja no és acceptable cap discriminació per raça, sexe o religió. I cap d’elles (raça, sexe o religió) pot imposar la seva prevalença o primacia. Hem de donar-nos l’oportunitat històrica de conviure en pau i de construir el futur en llibertat, junts. I per això, cal poder triar la comunitat educativa de la qual formar part per afinitat i convicció que és la millor per construir el futur dels nostres fills, amb els altres. Acceptant la necessitat que existeixi la pluralitat, tan com vull que hi hagi la meva opció. És una forma possible de fomentar la convivència entre el que és propi i l’aliè en una cultura del bé comú.


71 aniversari del dia de la victòria. – UNIVERSIDAD OBRERA\n71 aniversari del dia de la victòria.\nAvui es compleixen 71 anys des que es realitzà aquesta fotografia.\nFou presa el 9 de maig del 1945, en Berlín. Anomenada com “La presa del Reichtag”, aquesta instantània representa millor que qualsevol altra imatge la fi del nazisme, la fi del tercer Reich, la victòria de l’exèrcit roig i dels partisans front la barbàrie del capitalisme.\nMés de 20 milions de morts testifiquen el sacrifici de l’URSS per frenar el feixisme. Sense l’actuació de l’URSS l’alliberació d’Europa hagués sigut irrealitzable; el pes decisiu de la victòria el tingueren sense cap dubte els soviètics.\nS’ha produït, des del 1945, un procés de criminalització del comunisme, tant per part dels capitalistes i els seus mitjans de comunicació com pels propis revisionistes, que s’han dedicat a falsificar l’historia i a difamar a les grans figures revolucionaries com la del camarada Stalin, que va passar de ser elogiat a ser el pitjor monstre que ha donat la humanitat.\nAquesta criminalització el que pretén és destruir el legat dels líders revolucionaris però, d’aquesta manera, també desacreditar els assoliments del socialisme i evitar o dificultar que tornen a produir-se revolucions socialistes.\nEn el procés de falsificació de la burgesia estan intentant fer creure que el major pes de la victòria recaigué en els Estats Units i la resta d’aliats, cosa més que absurda si comparem el nombre de baixes en combat de la guerra i on es destinaren i foren destruïdes les divisions alemanyes. Els Estats Units no participaren en la guerra per alliberar el món del feixisme, ells mateixos permeteren que arribaren al poder, sinó pels seus propis interessos econòmics imperialistes.\nL’encertada política soviètica contra el feixisme els va permetre acumular les forces per poder destruir-los. El pacte Molotov-Ribentropp fou un gran encert, que va permetre les condicions materials que farien possible assolir la gesta històrica que representaria la fi del règim de Hitler, que aconseguirien onejar la bandera roja del comunisme en el Reich alemany. No fou la bandera dels Estatus Units la que onejà en el Reichtag, fou la bandera roja del marxisme-leninisme.\nGesta en la que tenim molt que agrair a la figura revolucionaria del camarada Stalin, figura a la que més s’han centrat en criminalitzar els burgesos precisament per la importància que va prendre per al moviment obrer. Per això és el nostre deure defendre el legat dels autèntics revolucionaris front les campanyes de mentides. Hem de recordar el 9 de maig com el dia de la lluita per la llibertat, contra el feixisme, perquè és un dia de lluita, de recordar que la bandera roja tornarà a onejar en Europa, però no en la Unió Europea, sinó en l’Europa dels Soviets.\nPublicado el 17 agosto, 2016 24 agosto, 2016 por universidadobrerablogPublicado en Artículos, CatalàEtiquetado Idioma.\nAnterior Entrada anterior: EL PAPEL DEL TRABAJO EN LA TRANSFORMACIÓN DEL MONO EN HOMBRE. F. ENGELS.\nSiguiente Entrada siguiente: Alderdiaren lana Europan


UN SANT JORDI MOLT CREATIU I PARTICIPATIU\n13:27 | 20/01/2022\nRecital de poemes sota el nom "La vida cara a cara".\nLa Coral de l'Agrupa, durant l'ofrena floral a Sant Jordi\nRecital de la Coral del Casal de la Gent Gran\nLa plaça de la Vila durant la Diada de Sant Jordi\nColla infantil del Ball de Gitanes de l'Agrupa\nEls actes propis de la Diada de Sant Jordi d'enguany, van començar el dia abans a la tarda, a la Biblioteca, amb un recital de poemes sota el nom "La vida cara a cara".\nEncara que en principi havia de ser l'actriu Anna Barrachina la protagonista del recital de la quarta edició de la Revetlla de Sant Jordi, per motius personals, no va poder assistir i va ser l'actor Fèlix Pons al costat del guitarrista Jordi Busquets, els que van amenitzar la vetllada poètica.\nFelix Pons va interpretar 21 poemes de Martí i Pol descobrint temàtiques molt variades de l'il·lustre poeta català: la vida diària, l'església, la fàbrica, la natura .... Després del recital els assistents van poder degustar al costat dels intèrprets un pa de Sant Jordi .\nTot seguit va tenir lloc la clàssica ofrena floral a Sant Jordi, a l'església Santa Maria de Montmeló. Abans de l'ofrena, la Coral de l'Agrupa, va amenitzar l'acte amb un recital molt variat i selecte del seu repertori. Per finalitzar la jornada del dia 22 d'abril, les entitats presents a l'ofrena, van dipositar les seves flors al peu de l'altar, al costat d'un mural de ceràmica de Sant Jordi.\nLa pluja que va caure dissabte a la tarda no va deslluir les diverses activitats programades per a la celebració de la Diada de Sant Jordi. Com cada any, les parades de roses i llibres omplien la reformada plaça de la Vila que, amb una nombrosa representació d’entitats del municipi, acollia aquesta festivitat, per primer any.\nMentre els més grans compraven la tradicional rosa de Sant Jordi i remenaven entre les diferents propostes literàries, els més petits gaudien dels jocs al carrer o dels tallers de maquillatge i manualitats.\nLa festa es va complementar amb activitats a peu de carrer. Entre les nombroses entitats participants, la colla infantil del Ball de Gitanes del municipi va oferir una actuació que va anar acompanyada d'una gran ovació per part dels veïns i veïnes que omplien la plaça. Com a novetat, els més petits de la colla van ballar la catxutxa i van repetir el Seguirem lluitant, a petició del públic que omplia el recinte.\nEntitats veteranes com, l'Esplaiat i la Biblioteca de Montmeló, també, van tornar a estar presents en l'edició d'enguany, al igual que la Coral del Casal de la Gent Gran amb la tradicional cantada de Sant Jordi i la coral infantil de l'Escola Municipal de Música amb el concert Somnis fantàstics.\nLa pluja anunciada pels meteoròlegs va fer acte de presència a la tarda, obligant a tancar les parades dels diferents comerços i entitats que exposaven els seus productes a la plaça de la Vila.\nEl concert de l'Escola de música es va realitzar a la Sala de la Concòrdia de la Casa Consistorial i l'activitat que tancava els actes del dia 23 d'abril, es va haver de suspendre. El grup de música tradicional The Kintets actuarà un altre dia per a tot el públic montmeloní.\nAmb tot i amb això, el balanç de la festa de les roses i els llibres, es pot considerar com a molt positiu, per la nombrosa participació que hi va haver durant el matí de la diada.\nData de modificació: 28/04/2016 19:45:24


Royal Stay Group Apartments - Prospekt Nezavisimosti 53 Minsk Bielorússia - Ofertes d'hotels amb els MILLORS DESCOMPTES EN LÍNIA\nProspekt Nezavisimosti 53, Districte Sovetski, Minsk, Bielorússia, 220005 - Veure al mapa\nMés informació sobre Royal Stay Group Apartments - Prospekt Nezavisimosti 53\nSi el que està buscant és per un hotel ben situat a Minsk, no busqui més enllà de Royal Stay Group Apartments - Prospekt Nezavisimos. Des d'aquí, els viatgers poden gaudir d'un fàcil accés a tot el que aquesta viva ciutat ofereix. Amb la seva bona localització, l'hotel ofereix fàcil accès a les destinacions obligades de la ciutat.\nLes instal.lacions i els serveis que proveeix Royal Stay Group Apartments - Prospekt Nezavisimos asseguren una estada plaentera als seus clients. Els clients de l'hotel poden gaudir de Wi-Fi gratuït en totes les habitacions, transport hotel/aeroport, habitació familiar, servei de llançadora.\nTotes les instal.lacions per als clients, ofereixen comoditats destinades a assegurar tot el comfort possible. A més, l'oci que l'hotel ofereix assegurarà que tengui molt a fer durant el dia. Royal Stay Group Apartments - Prospekt Nezavisimos és la vostra destinació si buscau allotjament de qualitat a Minsk.\nCal que informeu el Royal Stay Group Apartments - Prospekt Nezavisimosti 53 de la vostra hora d’arribada amb antelació. Podeu fer servir l'apartat de Peticions especials en fer la reserva o posar-vos en contacte amb l'allotjament directament mitjançant les dades de contacte que apareixen a la confirmació.


Perseguint Somnis – Rutes entre refugis\nPublicat per / Publicado por Entre Refugis at 25 juny, 2020\nRessenya del manga "La Cumbre de los Dioses", de Baku Yumemakura i Jiro Taniguchi\nEl 9 de juny de l'any 1924, va ser l'últim cop que van ser vistos GEORGE MALLORY i ANDREW IRVINE. Un altre membre de l'expedició, NOEL ODELL, que seguia la progressió va ser l'últim en veure'ls i ho va narrar així...\n“...Tota l'aresta somital i el cim de l'Everest es trobaven clars. Els meus ulls van quedar fixos en el petit punt negre que es retallava en una cresta de neu situada sota un ressalt rocós de l'aresta; el punt negre es va moure.\nLlavors va aparèixer un altre punt negre que es va desplaçar per la neu fins a reunir-se en la cresta amb el primer. Aquest es va aproximar llavors al gran esglaó rocós i al cap de poc va aparèixer a la part alta; el segon el va imitar. Llavors tota aquella fascinant visió es va esvair, un cop més, embolicada en núvols...”\nAixí comença aquesta novel·la gràfica, “LA CUMBRE DE LOS DIOSES”, creada pel dibuixant de manga japonès JIRO TANIGUCHI i basada en el llibre del mateix nom escrit per BAKU YUMEMAKURA.\nBAKU YUMEMAKURA, és un escriptor japonès que principalment centra els seus llibres en la ciència-ficció i/o els esports a l'aire lliure. Ha publicat en diversos formats, inclòs llargmetratges, programes de televisió, i també ha fet col·laboracions en diferents mangas. Una d'elles va ser en aquest. De fet ell mateix deia que si algun dia podia existir el fet de portar el seu llibre al manga, volia que l'encarregat en fer-ho fos JIRO TANIGUCHI. El problema era doble, primer calia que una editorial estigués interessada i el segon, sempre que és soluciones el primer, seria com plantejar-li al mateix TANIGUCHI. I de sobte la cosa va venir bastant rodada. En una celebració del "Premi Tezuka”, allà es trobava en TANIGUCHI que recollia el premi per la seva obra, de set volums, “La Época de Botchan” i una amiga comuna, la directora de cinema SHIMAKO SATO. Gràcies a una conversa entre ells, YUMEMAKURA i SATO, van coincidir que si aquell projecte es feia realitat la persona que l'havia de dur a terme era TANIGUCHI. Per por del que pogués dir, va ser la mateixa SATO qui es va oferir per fer la proposta, ja que YUMEMAKURA creia que si ho feia ell directament, potser per deferència li seria difícil rebutjar-ho i a més si aquell projecte no fos del seu gust, li seria difícil dir no. Per tot això va preferir que fos ella l'encarregada de dur a terme aquella missió, i en un no res TANIGUCHI acceptava l'encàrrec. Quan la cosa ja estava una mica avançada va ser més fàcil trobar una editorial que volgués publicar-ho. I ell mateix deia:\n“...Les muntanyes de Jiro Taniguchi són aclaparadores. La sensació d'altura de vertigen.\nQuan el lector tingui el plaer de gaudir tots els volums de “La Cumbre de los Dioses” en versió Jiro Taniguchi,\ntinc la certesa de què li embargarà l'estupor davant del seu prodigiós treball.\nEm complau des d'ara mateix, l'arribada d'aquest moment...”\nJIRO TANIGUCHI, va començar a treballar com a assistent del dibuixant KYOTA ISHIKAWA i va debutar en el món del manga amb “Kareta Heya”, publicat el 1970 en la revista Young Comic. Del 1976 al 1979 va publicar, juntament amb el guionista NATSUO SEKIGAWA diversos còmics. De 1984 a 1991, TANIGUCHI i SEKIGAWA van produir els cinc volums de “Botchan no Jidai”, més tard l’acabaria afegint dos volums més. Als anys noranta va crear diverses obres entre les quals es troben “Aruku Fita”, “Chichi no koyomi” i “Keyaki no Ki”. El 2001 va crear la sèrie “Ícaro” a partir de textos de MOEBIUS. Al llarg de la seva vida TANIGUCHI va guanyar diversos premis pel seu treball. Entre altres, el premi Tezuka per “Botchan no Jidai”, el premi Shogakukan per “Inu wo kau (Tenir un gos)”, i en el 2003 l’Alph’Art del millor guió en el Festival del Còmic d’Angulema (França) per “Harukana machi-e (Barri llunyà)”, pel qual també ha obtingut el premi a la millor obra en el Saló del Còmic de Barcelona del 2004. Les seves obres s’han traduït a diversos idiomes. Ponent Món és l'editorial que ha publicat la gran majoria de les seves obres amb títols com: “Blanco”, “Barri llunyà”, “Un zoo en invierno”, “Mi año“, “La montaña mágica”, “Seton”, “La época de Botchan”, “El rastreador”, “El viajero de la tundra”, “Tierra de sueños”, “El olmo del cáucaso”, “El caminante”, “Sky Hawk”, “Los años dulces”, “Furari”, “Cielos radiantes”, “El sabueso”, “Tomoji”, “Los guardianes del Louvre”, “Venecia” i “El bosque milenario”. També va publicar amb l’editorial Astiberri, “El gourmet solitario” i “Paseos de un gourmet solitario”; i amb Planeta DeAgostini, “Crónicas de la era glacial”, “Hotel Harbour View” i “El almanaque de mi padre”. JIRO TANIGUCHI va morir l'11 de febrer del 2017, a l'edat de 69 anys, a Tòquio.\nAquesta història ens situa a Katmandú, el juny de 1993, on un fotògraf d'una expedició alpinista japonesa, MAKOTO FUKAMACHI, un dels protagonistes, després d'haver participat en aquesta expedició, i presenciar a través de la seva càmera la caiguda mortal de dos membres, decideix quedar-se uns dies més a la ciutat. Tot passejant i sense poder treure's del cap la imatge dels dos escaladors caient, acaba arribant al barri de Thamel, famós per les seves botigues de material de muntanya, tan de primera com de segona mà. Així és com entra en una botiga amb el nom de Sagarmatha, on de cop i volta veu a la vitrina del taulell una càmera de fotografiar que li resulta familiar i sense pensar-ho massa, decideix comprar-la. Després de fer unes trucades, ja des de l'habitació de l'hotel, creu tenir en el seu poder la Vest Pocket Autographic Kodac-Special, la càmera que portava GEORGES MALLORY l'any en què va desaparèixer a l'Everest. Dies després i arran del robatori de la càmera, acabarà coneixent un dels altres protagonistes de la novel·la, l'escalador JOJI HABU. Així com la història de BUNTARÔ KISHI.\nEls noms d'aquests protagonistes són ficció. Però entremig de la novel·la surt el nom d'un altre escalador, TSUNEO HASE. Nom mig fictici del real, TSUNEO HASEGAWA, alpinista japonès nascut el 8 de desembre de 1947. Es féu famós per aconseguir ser el segon home en pujar en solitari la cara nord del Cerví l'hivern del 1977, i el primer a assolir també a l'hivern i en solitari la nord de l'Eiger (1978) i les Grandes Jorasses (1979), completant així la “Trilogia de la cara nord”. També aconseguir coronar sol i una vegada més a l'hivern l'Aconcagua, primer la seva cara nord (1980), per la ruta normal; i després la sud (1981) sent el primer home en solitari en aconseguir-ho per la ruta francesa. Va morir el 1991 en una allau mentre ascendia l'Ultar Sar (7.388 m) al Karakorum, per la seva cara sud-est.\nTambé apareix el nom de NAOMI UEMURA, famós aventurer japonès nascut a Hidaka el 12 de febrer del 1941. Fou conegut per les seves ascensions en solitari a l'Aconcagua, Kilimanjaro, Mont Blanc i Cervino, abans de complir 30 anys. També va recórrer tota la longitud del Japó i va participar sense èxit en les expedicions a l'Everest els anys 1970 i 1971. Però sobretot va ser conegut per viatjar al Pol Nord en solitari el 1978. També va creuar l'Amazones en solitari. I el 13 de febrer de 1984 va desaparèixer en el seu intent d'ascendir al Denali a l'hivern.\nPodríem dir que TANIGUCHI, o a mi m'ho sembla, fa una petita picada d'ull cap a GASTON RÉBUFFAT, mostrant-nos a un dels protagonistes en una posició que recorda una de les més conegudes imatges de l'alpinista francès, i no és cap altra que la 'Aiguille du Roc', al massís del Mont Blanc. També ens deixa el comentari de l'ascensió que REINHOLD MESSNER va fer en solitari a l'Everest sense oxigen suplementari l'any 1980. Recordem que MESSNER ja ho havia fet acompanyat de l'austríac PETER HABELER el 1978.\nNo podia faltar la referència cap als xerpes i entre ells en destaca un d'important, ANG TSHERING. És conegut per participar en l'expedició britànica a l'Everest de l'any 1924, la d'en MALLORY. També se'l coneix per ser l'únic supervivent a l'expedició alemanya al Nanga Parbat l'any 1934, on després d'estar-se gairebé nou dies baixant per la muntanya, va poder arribar al camp base i així informar de la mort de nou alpinistes i sis xerpes.\nTANIGUCHI, també ens deixa una petita pinzellada dels GURKHA. Originaris de Nepal reben el seu nom d'un guerrer hindú, GURU GORAKHNATH, del segle XVIII. Són sobretot coneguts per ser uns guerrers ferotges i combatents, i van servir com a unitat especial de l'exèrcit britànic.\nEn el fons aquesta novel·la gràfica al llarg dels seus cinc volums ens està parlant de tirar endavant els teus propis somnis, de fer-los realitat. Com el d'en TSUNEO HASEGAWA, que fa aconseguir ser el primer home a pujar la cara nord del Cervino, Eiger i Grandes Jorasses, en ple hivern i completar la “Trilogia de la cara nord”. O el d'un dels protagonistes, JOJI HABU, que somiava en convertir-se en un gran alpinista, tot i que quan això esdevé una obsessió perdem aquella il·lusió, aquell somni. I fins i tot el de BUNTARÔ KISHI, que somiava en poder ser membre de la "Associació de Muntanyisme Seifu" per poder ser company de cordada d'en JOJI HABU. Sense deixar de costat el del mateix autor, BAKU YUMEMAKURA, que tenia el somni de poder treballar i transformar el seu llibre en manga de la mà d'en JIRO TANIGUCHI.\nI no podem oblidar a GEORGES MALLORY, que va estar durant molt temps anant darrere d'un gran somni, el de ser el primer home a pujar l'Everest. El dubte sempre estarà en si ho va fer o no. I la pregunta que ens podem plantejar seria, ¿Per què perseguim els somnis?.\nDoncs fent al·lusió a la famosa frase d'en MALLORY, podríem dir, “...PERQUÈ SÓN ALLÀ...”\n“...Crec fermament que cada un de nosaltres tenim una missió per complir.\nLa Història, en definitiva, m'ha triat a mi com l'últim testimoni visual de Mallory i Irvine.\nLa possibilitat que un dels dos hagi assolit el cim de l'Everest segueix aquí.\nPer descomptat, també pot haver passat el contrari.\nTinc la impressió que les figures d'aquells dos homes no són sinó el reflex de nosaltres mateixos.\nElls representen a cada un dels homes que habiten aquest món.\nPerquè Mallory i Irvine encara segueixen caminant.\nI la mort, inexorable, es creua en els nostres camins.\nAra sento que l'important és què està fent un quan la mort el sorprèn...”\nNoell Odell (gener de 1987, Londres)


Ulls Maragda de Alòs Lòpez, Marta 978-84-9975-957-9\nUn cadàver sense els seus ulls de color verd intens. Ulls maragda. El botí de l'assassí de la Mariona Costa, becària de la Universitat de Lleida. Mentre l'agent Roure, mosso d'esqu... Más información\n978-84-9975-957-9 / Pagès editors\nDónde encontrar "Ulls maragda"\nSinopsis de: "Ulls maragda"


Demòcrates demana a l'independentisme bloquejar la investidura de Sánchez: "Un no amb majúscules"\nPublicat 24/6/2019 10:33:51 +02:00CET\n"Estem en guerra amb l'Estat. Quin sentit tindria qualsevol resposta que no fos un no?"\nEl portaveu de Demcrates de Catalunya, Antoni Castell, ha demanat a les forces independentistes, JxCat i ERC, que bloquegin al Congrés la investidura de Pedro Sánchez com a president del Govern i li donin "un no amb majúscules" encara que aix derivi en una nova convocatria electoral a Espanya.\n"La situació electoral ens ha portat al fet que els diputats independentistes, davant la falta de socis que est tenint Sánchez, en aquest moment els permet exercir aquest bloqueig amb pocs diputats. Aquesta hauria de ser la resposta. El bloqueig equival a un no", ha dit en una entrevista a Europa Press.\nA l'espera del resultat de les converses que el PSOE manté amb ERC, Castell ha assegurat que cada partit és sobir per prendre les seves decisions, per no comparteix que se segueixi fent política a les Corts "com en els últims 30 anys com si no hagués passat res".\nAl seu judici, ERC est fent un esfor per forar l'Estat a dialogar, per discrepa d'aix i més quan el PSOE, malgrat guanyar les eleccions, "no fa cap tipus de gest respecte a Catalunya, i després de les eleccions es manté en la mateixa posició de coherncia, d'estructura d'Estat".\n"Estem en guerra amb l'Estat. Quin sentit tindria qualsevol resposta que no fos un 'no'? I si cau el Govern espanyol, que caigui", ha recalcat el diputat al Parlament dins del grup d'ERC.\nPer Castell, si es convoquen unes noves eleccions generals ser responsabilitat de Sánchez perqu, en la seva opinió, seria absurd que es culpés les forces independentistes, "que tenen presos i exiliats", de desestabilitzar la governabilitat espanyola.\nSobre la relació de Demcrates amb ERC en el Parlament --es van presentar junts en les últimes eleccions catalanes--, ha recordat que l'acord de coalició que van signar recollia que treballaran perqu Catalunya sigui un estat independent en forma de república i que ells no s'han mogut d'aquesta posició.\n"ERC legítimament té un debat intern en el qual matisa les seves estratgies? Aix és legítim com a partit, per com a grup no ens mourem d'un grup en qu la posició política est signada. No som nosaltres els que ens hem mogut de posició, estem en el mateix punt en el qual estvem", ha argumentat.\nSegons Castell, la relació amb els republicans és bona i permet que hi hagi un treball parlamentari "que s'emmarca en el respecte mutu i la llibertat de vot, encara que en la majoria de coses coincidim".\nTambé ha valorat el compromís de Demcrates amb el projecte Primries de Catalunya, destacant que, malgrat no haver aconseguit tenir representació a l'Ajuntament de Barcelona, fa un bon balan de la iniciativa en haver aconseguit 60 regidors, mitja dotzena d'alcaldes i gairebé 60.000 vots en les municipals "sense haver tingut accés als blocs electorals i una discreta presncia meditica".\nEn la seva opinió, aquesta iniciativa pot ser una opció atractiva per afrontar unes futures eleccions al Parlament, "per sense ser autonmiques".\nEls qui van acusar Primries de Catalunya de dividir l'independentisme, Castell ha manifestat que "només faltaria que, en un procés electoral, només es poguessin presentar els que ja s'han presentat abans".\n"Aquest abans, on el posem? Si el posem en l'extrem, anem al partit únic, en un estat no democrtic. Em sembla un argument infantil", ha resolt.


El pederasta més poderós dels Estats Units - Mònica Planas Callol\nNetflix ha estrenat la sèrie documental de quatre capítols Jeffrey Epstein: Filthy rich (traduïda al castellà com a Jeffrey Epstein: Asquerosamente rico a la plataforma). El títol desvia l’atenció del que veritablement és important: la pederàstia. Però posa èmfasi en dos conceptes que defineixen el multimilionari nord-americà: el fàstic del seu comportament i la fortuna que va permetre que visqués al marge de la justícia, amb total impunitat, aixoplugat per les més altes esferes de poder.\nEl cas de Jeffrey Epstein a nivell internacional no va tenir tanta repercussió com el de Harvey Weinstein. Per això, aquesta sèrie documental de Netflix sobre Epstein resulta tan impactant. Jeffrey Epstein: Filthy rich exposa, d’una manera precisa i contundent, tots els detalls de la seva gran xarxa de tràfic sexual, l’abast dels seus delictes de pederàstia, l’habilitat per corrompre el sistema judicial i polític i la gran quantitat de víctimes que va provocar. La història va fluint amb molta facilitat, des de les primeres sospites d’una periodista de Vanity Fair fins a les entrevistes a les víctimes i advocats, passant per les proves policials que no deixen cap dubte sobre els abusos i violacions. També aconsegueix el testimoni de persones del seu entorn o empleats que el delaten. La sèrie no necessita contrastar versions, perquè els fets són incontestables. Cada capítol comença amb els interrogatoris als quals va ser sotmès Epstein pels advocats de les víctimes. Més que les respostes i evasives que dona, serveix per mostrar la seva personalitat i assenyalar-lo com a culpable. Seran les úniques imatges en què el sentirem a ell. Perquè aquesta sèrie documental no és asèptica sinó que pren part: el que pretén és reconèixer, donar veu i reconfortar les desenes de dones (aleshores adolescents) que van patir els seus abusos. Parlar davant de la càmera els resulta empoderador. Un rètol abans de cada capítol adverteix que el que veurem conté descripcions de les agressions. La reiteració de les històries individuals serveix per posar en evidència un patró de conducta d’Epstein i un criteri en l’elecció de les víctimes, prioritzant la vulnerabilitat que les mantenia al seu servei.\nJeffrey Epstein: Filthy rich és hàbil i valent en retratar l’entorn del multimilionari. Ho fa reiterant els seus vincles personals amb Trump, Clinton, Weinstein o el príncep Andreu, i com la seva obsessió per gravar-ho tot a través de càmeres li assegurava a Epstein el control i el poder sobre la resta. Un cop acabada aquesta sèrie documental és gairebé imprescindible recórrer al setè capítol de la quarta temporada de The good fight, una autèntica joia televisiva que serviria com a cinquè episodi del documental. Els protagonistes de la sèrie investiguen si la mort d’Epstein va ser un suïcidi o un assassinat. La manera de creuar realitat i ficció té un final espatarrant que serveix per tancar, de manera més dràstica, una història de regust amarg.


Llista de Cabaret Grup musical & Músic : Vota pels teus favorits. | Listvote.com\nLlista de Cabaret Grup musical & Músic : Vota pels teus favorits.\nEl terme anglès music-hall es va utilitzar en els darrers temps com a una mena d'eufemisme i de voluntat de modernitat, com s'està intentant introduir burlesque, que hom considera un eufemisme.


George Windsor Earl - Viquipèdia, l'enciclopèdia lliure\nGeorge Windsor Earl (1813–1865) va ser un navegant i etnògraf anglès i autor de llibres sobre l'arxipèlag d'Indonèsia. Va encunyar el terme "indonesi" (en anglès:'Indu-nesian') que més tard es va popularitzar i va pendre el nom per designar Indonèsia.\n1865 (51/52 anys)\nAntropòleg, lingüista i etnògraf\nEarl nasqué a Londres i viatjà en vaixell cap a l'Índia als 14 anys d'edat. S'uní al colonialistes d'Austràlia occidental l'any 1830. El 1832 tornà a la seva carrera de navegant i marxà a Batàvia i Singapur. Tornà a Anglaterra i va participar en el programa de colonització d'Austràlia del Nord salpant de Port Essington el 1838, però cap 1845 laduresa i manca d'èxit d'aquesta colonització el deixà esgotat. El seu darrer lloc de treball oficial va ser a Penang.\nG. W. Earl, que va escriure sobre molts temes, va ser una autoritat en la hidrografia i és una font d'informació antropològica sobre les ètnies de la regió Les seves publicacions principals són The Eastern Seas or Voyages and Adventures in the Indian Archipelago 1832-33-34... (London, 1837), i Sailing directions for the Arafura Sea, 1839, Els registres de les seves observacions van ser usats per Charles Darwin i Alfred Russel Wallace quan van estudiar la distribució disjunta de la biologia a aquesta zona, en particular la seva obra On the Physical Geography of South-Eastern Asia and Australia, publicada el 1845, on descriu com els mars d'aigües somes connecten les illes de l'oest (Sumatra, Java, etc) caracteritzades per la presència de marsupials. Això va inspirar Alfred Russel Wallace per proposar la seva frontera de fauna (la Línia Wallace). El 1850 inventà el terme 'Indu-nesians', per a una classificació racial derivada del llatí per Índia i illa.\n↑ "george+windsor+earl" Openlibrary references\n↑ Sailing directions for the Arafura Sea: compiled from the narratives of Lieuts. Kolff and Modera of the Dutch Navy online scan\nObtingut de «https://ca.wikipedia.org/w/index.php?title=George_Windsor_Earl&oldid=21330606»\nLast edited on 16 juny 2019, at 06:55


Dr. Albert Font Vilamitjana opiniones - Ginecólogo Barcelona - Doctoralia\nGinex Vallès (mapa)\nCesárea +29 ver más\n23 de enero de 2017 Localización: Ginex Vallès •et; Control de embarazo\nGran profesional ,muy atento y amable tuve un parto magnifico y mi marido pudo participar gracias a el tuve un gran recuerdo de mi segundo bebe y una recuperacion rapidisima recomendable al 100*100\n6 de julio de 2016 Localización: Ginex Vallès\nMe ha encantado mi parto se complicó y fue una cesárea en fin gracias a él tengo muy buen recuerdo de mi cesárea estuvo muy atento y me animó mientras él me operaba....una pasada!!!atención inmejorable actua como hay que actuar. Para mi fue humano amable agradable y todo lo que queráis decirle...\nNada. Es fantástico súper agradable y las cosas tal y como son y te las explica, cosa que no muchos hacen....\n23 de septiembre de 2014 Localización: Ginex Vallès\nGran profesional y mejor persona. Trato fantastico durante el embarazo, parto y en el post. Trato muy cercano y humano.\n8 de octubre de 2013 Localización: Ginex Vallès\nEl Dr. Albert Font un gran profesional!! Gracias a él tengo a mis dos pequeños.\n1 de agosto de 2013 Localización: Clínica Corachan\nEstic molt agraïda amb el Dr. Font pel tracte que m'ha dispensat durant una complicació quirúrgica. Ha estat molt pendent en tot moment i m'ha transmès tranquilitat en uns moments en què els familiars estan nerviosos i una mica angoixats. Un tracte molt humà i proper.\nestoy muy agradecida a este medico...es muy buena persona antes de ser un grand profesional...muy buen trato a mi me transmite la paz y la tranquilidad q hasta hora nunca he recibido de un medico aqui en españa...mille gracias SR FONT


Qüestionari "COVID-19: Emergència, Recuperació i Millora". Biblioteca Universitària - Centre de Documentació Europea\nQüestionari "COVID-19: Emergència, Recuperació i Millora" Biblioteca Universitària - Centre de Documentació Europea\nLa Comissió Europea ha llançat el qüestionari "COVID-19: Emergència, Recuperació i Millora".\nEl qüestionari es troba en https://ec.europa.eu/eusurvey/runner/jrcuclquestionnairepopulationcovid19emergency-es i pot ser completat de manera anònima i voluntària per ciutadans majors d'edat, que residisquen o hagen residit a Espanya durant l'estat d'alarma. La data límit per a emplenar-ho és el 15 de juny de 2020.\nLa informació recol·lectada s'usarà per a comprendre millor les percepcions, necessitats i prioritats del públic afectat per l'emergència del Coronavirus (COVID-19). El qüestionari inclou preguntes generals i específiques sobre la crisi, principalment relacionades amb la interrupció dels serveis essencials.\nEls resultats de l'enquesta es publicaran com a recomanacions accessibles als ciutadans i a tots els nivells de decisió, i formaran part de la literatura acadèmica de les àrees de reducció de riscos de desastres, resiliència organitzacional i continuïtat de negocis. El qüestionari forma part d'una visió estratègica a llarg termini que té com a objectiu millorar la preparació de la societat per a possibles futures crisis. Això inclou, entre altres, la identificació i mitigació de les vulnerabilitats associades a factors com el canvi climàtic o els sistemes complexos.\nUs agraïm que difongueu aquest qüestionari per a recaptar un màxim de respostes.


Arxiu històric » Blog Archive » COMRàdio a la pel·lícula Mil cretins de Ventura Pons\nCOMRàdio a la pel·lícula Mil cretins de Ventura Pons\nArxiu històric - 18/02/2011\nUs oferim tres moments de la pel·lícula Mil cretins del director Ventura Pons, filmats als estudis de COMRàdio. A més dels actors professionals hi ha una petita incursió del nostre company Siscu Baiges. El muntatge d’aquests imatges l’ha realitzat Joan Antoni Calderón.\nEls actors que surten en aquest fragment,\n1 comentari COMRàdio a la pel·lícula Mil cretins de Ventura Pons”\nTweets that mention COMRàdio a la pel·lícula Mil cretins de Ventura Pons | COMRàdio 15 anys -- Topsy.com says:\n18 febrer 2011 a les 11:55\n[…] This post was mentioned on Twitter by Antoni Mascaro, Antoni Mascaro. Antoni Mascaro said: Algunes imatges de la pel·lícula Mil cretins de Ventura Pons van ser filmades als estudis de #COMRàdio – http://bit.ly/haAjBz […]


Haus Sonnenschein Mespelbrunn Alemanya - Ofertes d'hotels amb els MILLORS DESCOMPTES EN LÍNIA\nBergtorweg 3, Mespelbrunn, Mespelbrunn, Alemanya, 63875 - Veure al mapa\nMés informació sobre Haus Sonnenschein\nPer als viatgers què vulguin captar les imatges i els sons de Mespelbrunn, Haus Sonnenschein és l'el·lecció perfecta. Des d'aquí, els viatgers poden gaudir d'un fàcil accés a tot el que aquesta viva ciutat ofereix. Amb la seva bona localització, l'hotel ofereix fàcil accès a les destinacions obligades de la ciutat.\nAprofiti's de la riquesa de serveis i avantatges d'aquest hotel de Mespelbrunn. Els clients de l'hotel poden gaudir de Wi-Fi gratuït en totes les habitacions, aparcament de cotxes, transport hotel/aeroport, habitació familiar, caixer automàtic a l'espai.\nL'ambient de Haus Sonnenschein es reflexa en cada habitació. calefacció, servei de despertador, escriptori, balcó/terrassa, aparell de televisió LCD/pantalla de plasma són només algunes de les comoditats a la vostra disposició. Durant el dia podeu gaudir de l'atmòsfera relaxant de massatge, jardí. Sigui quin sigui el motiu del seu viatge, Haus Sonnenschein és una selecció idònia per a la vostra estada a Mespelbrunn.\nPlease inform the property in advance of the estimated time of arrival. This can be noted in the Special Requests box when booking or contact the property directly. If you expect to arrive outside of reception opening hours you are kindly requested to inform the property in advance. After booking you will receive an email from the property which will specify the instructions for the payment and collecting the keys. Optional breakfasts, not offered in the apartments, are available for a surcharge.


22648/TVC KRBA SF EXPRESS Train Schedule, Time table & Route\n22648 - TVC KRBA SF EXPRESS Train Schedule\nTVC KRBA SF EXPRESS22648\n44 hrs 55 minsvia 54 stops\nThe TVC KRBA SF EXPRESS - 22648 runs from TVC (THIRUVANANTHAPURAM CENTRAL) to KRBA (KORBA). TVC KRBA SF EXPRESS runs on Mon Fri . TVC KRBA SF EXPRESS train departs from THIRUVANANTHAPURAM CENTRAL at 06:15 hrs and arrives at KORBA at 03:10 hrs.\nTVC THIRUVANANTHAPURAM CENTRAL -- 06:15 -- 0 2 1 1\nKYJ KAYANKULAM 07:48 07:50 2 mins 106 1 1\nMVLK MAVELIKARA 07:59 08:00 1 min 114 2 1 1\nCNGR CHENGANNUR 08:13 08:15 2 mins 126 3 1 1\nTRVL TIRUVALLA 08:24 08:25 1 min 135 2 1 1\nKTYM KOTTAYAM 09:12 09:15 3 mins 161 2 1 1\nTRTR TRIPUNITURA 10:04 10:05 1 min 211 1 1\nERN ERNAKULAM TOWN 10:30 10:35 5 mins 223 1 1 1\nAWY ALUVA 10:53 10:55 2 mins 240 3 1 1\nAFK ANGAMALI 11:04 11:05 1 min 249 1 1\nCKI CHALAKUDI 11:28 11:30 2 mins 264 2 1 1\nIJK IRINJALAKUDA 11:39 11:40 1 min 271 1 1\nTCR THRISUR 12:07 12:10 3 mins 295 2 1 1\nWKI WADAKANCHERI 12:25 12:26 1 min 311 2 1 1\nSRR SHORANUR JN 12:50 13:10 20 mins 327 1 1\nOTP OTTAPPALAM 13:29 13:30 1 min 340 1 1 1\nPGT PALAKKAD 13:57 14:00 3 mins 372 4 1 1\nCBE COIMBATORE JN 15:27 15:30 3 mins 426 1,3 1 1\nTUP TIRUPPUR 16:03 16:05 2 mins 476 2 1 1\nED ERODE JN 17:00 17:10 10 mins 527 1 1 1\nSA SALEM JN 18:07 18:10 3 mins 589 2 1 1\nJTJ JOLARPETTAI 19:48 19:50 2 mins 709 1 1\nKPD KATPADI JN 20:50 20:55 5 mins 793 2 1 1\nMAS CHENNAI CENTRAL 23:05 23:30 25 mins 922 4 1 1\nGDR GUDUR JN 01:35 01:37 2 mins 1060 2 1 2\nNLR NELLORE 01:53 01:54 1 min 1098 2 1 2\nOGL ONGOLE 03:19 03:20 1 min 1214 1 1 2\nCLX CHIRALA 03:54 03:55 1 min 1263 1 2\nTEL TENALI JN 04:54 04:55 1 min 1321 4 1 2\nBZA VIJAYAWADA JN 06:05 06:10 5 mins 1352 1 2\nKMT KHAMMAM 07:30 07:32 2 mins 1452 2 1 2\nWL WARANGAL 09:08 09:10 2 mins 1560 2 1 2\nRDM RAMGUNDAM 10:34 10:35 1 min 1660 1 1 2\nMCI MANCHERAL 10:49 10:50 1 min 1674 1 1 2\nBPA BELAMPALLI 11:09 11:10 1 min 1694 1 1 2\nSKZR SIRPUR KAGAZNGR 11:39 11:40 1 min 1732 1 1 2\nBPQ BALHARSHAH 13:05 13:15 10 mins 1802 1 2\nCD CHANDRAPUR 13:34 13:35 1 min 1816 1 2\nHGT HINGANGHAT 14:34 14:35 1 min 1900 1 2\nSEGM SEVAGRAM 15:19 15:20 1 min 1937 1 2\nNGP NAGPUR 16:55 17:00 5 mins 2013 6 1 2\nBRD BHANDARA ROAD 17:57 17:58 1 min 2075 1 2\nTMR TUMSAR ROAD 18:14 18:15 1 min 2093 1 2\nG GONDIA JN 19:00 19:05 5 mins 2143 4 1 2\nDGG DONGARGARH 20:04 20:05 1 min 2216 1 2\nRJN RAJ NANDGAON 20:30 20:32 2 mins 2247 1 2\nDURG DURG 21:20 21:30 10 mins 2278 3 1 2\nR RAIPUR JN 22:05 22:15 10 mins 2315 5 1 2\nBYT BHATAPARA 23:18 23:20 2 mins 2379 4 1 2\nBSP BILASPUR JN 00:40 01:00 20 mins 2425 2 1 3\nAKT IBH NIA 01:25 01:27 2 mins 2452 3 1 3\nNIA JANJGIR NAILA 01:40 01:42 2 mins 2467 2 1 3\nCPH IBH BUA 02:02 02:07 5 mins 2479 1 1 3\nKRBA KORBA 03:10 -- -- 2516 3 1 3


temps perdut: grans noms\nPublicat per Mònica a 18:42\nOooh! Estic aclaparada!! Quan tens temps per veure tantes coses!!?? T'admiro i t'envejo a parts iguals ;) petó\n16 de juny de 2017, a les 14:16\nEl temps que puc, això que ara estic més vaga…Gràcies pel comentari, que llegeixo ara, tinc el blog molt abandonat! Ja veus que sóc manta...\n9 de juliol de 2017, a les 20:27


Molt soroll per no res - Viquipèdia, l'enciclopèdia lliure\n(S'ha redirigit des de: Much Ado About Nothing)\ncomèdia i comèdia shakesperiana\nLa trama se centra en els malentesos, enganys i calúmnies que envolten dues parelles d'enamorats. El títol original jugava amb l'homofonia que en temps de Shakespeare existia en anglès entre els termes "nothing" (res) i "noting" (rumor o brama)\nBenedicte (Benedick), Un senyor i soldat de Pàdua; company de Don Pedro.\nDon Pere (Don Pedro), Príncep d'Aragó.\nDon Joan (Don Juan), "el Príncep Bastard," germà de Don Pedro.\nClaudi (Claudio), de Florència; un comte, company de Don Pedro, amic de Benedicte.\nLeonato, governador de Messina; pare d'Hero\nAntoni (Antonio), germà de Leonato.\nBaltasar (Balthasar), servent de Don Pedro, un cantant.\nBoràchio (Borachio), seguidor de Don Joan.\nConrad (Conrade), seguidor de Don Joan.\nInnogen, un personatge sense text, apareix en les primeres edicions com a esposa de Leonato\nBeatriu (Beatrice), neboda de Leonato.\nHero, filla de Leonato\nMargarida (Margaret), dama de companyia de companyia d'Hero.\nÚrsula (Ursula), dama de companyia de companyia d'Hero.\nDogberry, agutzil a càrrec de la patrulla nocturna de Messina.\nVerges, company de Dogberry\nFra Francesc (Friar Francis), un sacerdot.\nUn sagristà, que dirigeix el judici de Boràchio\nUn noi, servent de Benedicte\nLa Guàrdia, homes de la patrulla de Messina\nServents i missatgers\nDesprés d'una victòria al camp de batalla el príncep Don Pere és rebut a Messina per Leonato, el governador de la ciutat. L'acompanyen els joves oficials Claudio i Benedicte, i el seu germà bastard Don Joan. Benedicte manté una disputa amb Beatriu, neboda de Leonato, amb qui intercanvien mofes i burles sarcàstiques: Beatriu es riu de les seves ineptituds com a soldat, i Benedicte de la seva conducta poc femenina.\nClaudi, en canvi, declara estar enamorat d'Hero, l'única filla de Leonato, i manifesta el seu desig de casar-s'hi. Benedicte menysprea la institució del matrimoni, i intenta sense èxit dissuadir el seu amic. Don Pere, però, li ofereix la seva ajuda per declarar-se a Hero.\nEs celebra una festa de disfresses per celebrar el final de la guerra, i Don Pere ho aprofita per seduir a Hero fent-se passar per Claudi. Don Joan, que està ressentit amb el seu germà, intenta perjudicar-lo suggerint a Claudi que Don Pere està intentant seduir Hero per ell. Claudi s'enfurisma, però finalment el malentès es resol i Hero i Claudi es prometen.\nBeatriu escolta Hero i Úrsula. John Sutcliffe (1904)\nBenedicte es disfressa i aprofita per preguntar a Beatriu que pensa d'ell, i aquesta respon que Benedicte és "el bufó del príncep". Benedicte marxa enfadat i promet venjar-se de Beatriu, però els Don Pere i els seus amics decideixen divertir-se fent una broma als dos rivals. S'asseguren que Benedicte senti una conversa on diuen que Beatriu està bojament enamorada d'ell, però que l'orgull li impedeix confessar-li. També convencen Hero i Úrsula perquè, per la seva banda, també diguin que Benedicte està enamorat de Beatriu quan ella les pot sentir. L'engany té resultat: els dos antics rivals es creuen que són objecte d'amor no correspost i decideixen millorar el seu comportament per fer-se'n mereixedors.\nMentrestant, Don Joan segueix intentant causar discòrdia. Per tal d'evitar el casament i avergonyir el seu germà, explica a Don Pere i a Claudi que Hero està sent infidel. Per demostrar-ho els ensenya com el seu esbirro Boràchio entra de nit a la cambra d'Hero. En realitat va a trobar-se amb la seva amant Margarida, una serventa d'Hero, però Boràchio li diu "Hero" i així aconsegueix que Claudi i Don Pere es convencin de la infidelitat.\nClaudi acusa a Hero, Marcus Stone (1840–1921)\nL'endemà Claudi es presenta al casament i davant de tots els convidats acusa Hero d'infidel, la rebutja i se'n va. Hero es desmaia, i el seu pare diu que preferiria fos morta que no haver de passar per aquesta humiliació. Però el frare que presidia la cerimònia està convençut de l'honor d'Hero i proposa a la família de fer creure que Hero s'ha mort per descobrir la veritat i fer passar remordiments a Claudi.\nAclaparats pels esdeveniments, Benedicte i Beatriu es confessen el seu amor. Beatriu li demana a Bendicte que es vengi de Claudi per haver ofès l'honor de la seva cosina, i a contracor Benedicte acaba desafiant al seu amic Claudi a un duel a mort. Abans que es pugui produir, però, es descobreix que durant la nit la Guàrdia de la Ciutat ha capturat Boràchio i han aconseguit que confessi. Claudio es desespera al conéixer la innocència d'Hero, i accedeix a la demanda de Leonato que es casi amb una altra neboda seva com a desgreuje.\nAl casament es descobreix que la núvia és Hero. Benedicte i Beatriu també fan públic el seu amor. També arriben notícies que Don Joan ha estat capturat mentre intentava escapar-se, però Benedicte proposa posposar el càstig per un altre dia, ja que res no ha d'eclipsar la felicitat de les noves parelles.\nL'obra va ser publicada per primer cop el 1600 per Andrew Wise i William Aspley, tot i que existeixen indicacions que s'havia representat anteriorment "diverses vegades" en públic. Aquesta va ser l'única edició fins a la publicació del "Primer Foli" el 1623.\nS'estima que la data més probable de l'estrena seria el 1598 o 1599. La representació més antiga de la qual es té constància històrica va tenir lloc l'hivern de 1613 a la cort anglesa, durant el casament de la princesa Elisabet amb l'elector palatí Frederic V.\nLa producció original va anar a càrrec de la companyia dels Lord Chamberlain's Men. Se sap que l'actor William Kempe interpretava a Dogberry, i Richard Cowley feia el paper de Verges.\nLes fonts d'inspiració principals identificades com a inspiració de l'obra són:\nQuèreas i Cal·lírroe (Caritó d'Afrodísies): l'obra del poeta clàssic grec (s. I aC) inclou una noia (Cal·lírroe) de Siracusa que és injustament acusada d'adúltera i donada per morta. La resta de la història es desenvolupa de forma diferent, però la relació entre els protagonistes i l'ambientació siciliana fan pensar en Claudi i Hero.\nNovelle (Matteo Bandello): el nucli de la trama és atribuïble al conte XXII del primer llibre del recull de Bandello, titulada "Narra il signor Scipione Attellano come il signor Timbreo di Cardona essendo col re Piero di Ragona in Messina s'innamora di Fenicia Lionata, e i varii e fortunevoli accidenti che avvennero prima che per moglie la prendesse" (Narra el senyor Scipione Attellano com el senyor Timbreo de Cardona esent el rei Pere d'Aragó a Messina s'enamora de Fenicia Leonata, i els diversos i atzarosos incidents que van tenir lloc abans que la prengués per esposa). Ambientada just després de les Vespres Sicilianes i publicada el 1554, explica com Timbreo Cardona, amic i protegit del rei Pere, s'enamora de Fenicia Leonata, filla de Leonato. El cavaller Girondo Olerio, però, també estima Fenicia i fa creure a Timbreo que li és infidel. Quan Timbreo renuncia al casament, ella es desmaia i és donada per morta. Girondo es penedeix i confessa la veritat, i Fenicia i Timbreo s'acaben casant. Shakespeare, que va mantenir l'essència trama i el nom d'alguns personatges, hauria accedit al text a través de la traducció al francès de François de Belleforest.\nExisteixen les següents adaptacions de l'obra al català:\n1909, traducció de Ramon Pomés\n1945, traducció de Josep Maria de Segarra. Aquesta versió va ser representada el 1975 en una versió dirigida Antoni Chic, i també el l'any 1999 al Festival d'Estiu de Barcelona Grec on va ser dirigida per Ferran Madico.\n1985, traducció de Salvador Oliva. L'any 2015 el director Àngel Llàcer la va portar al Teatre Nacional de Catalunya en una versió que l'ambientava en un plató de cinema als anys 50, amb música de Cole Porter i Irving Berlin.\nLa primera adaptació cinematogràfica va ser un film mut dirigit per Phillips Smalley el 1913.\nKenneth Branagh va dirigir el 1993 Molt soroll per no res, on també interpretava el paper de Benedicte. L'acompanyaven al repartiment Emma Thompson com a Beatriu, Denzel Washington com a Don Pere, Keanu Reeves com a Don Joan, i Kate Beckinsale com a Hero.\nJoss Whedon va dirigir una nova versió el 2011.\nL'òpera Béatrice et Bénédict (1862) d'Hector Berlioz està inspirada en l'obra.\nA Wikimedia Commons hi ha contingut multimèdia relatiu a: Molt soroll per no res\nAdo About Nothing, text original de l'obra en anglès.\n↑ Nunes, Maria. «Un Shakespeare una mica nostre». [Consulta: 15 agost 2015].\n↑ Notes a Much Ado About Nothing a The Norton Shakespeare (W. W. Norton & Company, 1997 ISBN 0-393-97087-6) p. 1387\n↑ Rasmussen, Eric; Bate, Jonathan (2007). "Much Ado About Nothing". The RSC Shakespeare: the complete works. New York: Macmillan. p. 257., 2007 ISBN 0-230-00350-8)\n↑ «Molt soroll per no res». [Consulta: 15 agost 2015].\nObtingut de «https://ca.wikipedia.org/w/index.php?title=Molt_soroll_per_no_res&oldid=22045765»\nDarrera modificació: 5 oct 2019 a les 19:33


UN 'ESQUEMA D'EXTORSIÓ DE BRUIXERIA' DIRIGIT PER UN 'BRUIXOT' VA APUNTAR A CENTENARS DE PERSONES QUE BUSCAVEN AMOR - BARREJA MATINAL\nPrincipal Barreja Matinal Un 'bruixot' va prometre ajudar a trobar l'amor. En canvi, va orquestrar un 'esquema d'extorsió de bruixeria'.\nUn 'bruixot' va prometre ajudar a trobar l'amor. En canvi, va orquestrar un 'esquema d'extorsió de bruixeria'.\nEl ritual d'amor va començar amb espelmes, alcohol, verdures i fotografies, tot arreglat amb cura. Aleshores se'ls va dir als clients que enviessin fotos i vídeos d'ells mateixos recitant declaracions gràfiques i realitzant actes sexuals a un negoci paraguaià especialitzat en bruixeria per acabar l'encanteri màgic destinat a trobar una ànima bessona.\nVa ser llavors quan un bruixot que es descriu a si mateix va començar un altre ritu familiar: l'extorsió.\nAriel Boiteux, un nacional argentí que va ser el cervell d'un esquema internacional que s'estimava que 200 víctimes embolcallava en almenys 12 països, va amenaçar amb publicar les fotos i els vídeos dels actes íntims tret que els seus clients paguessin grans sumes de diners, segons les autoritats. de vegades exigint pagaments de sis xifres. Boiteux, de 31 anys, i socis de la seva empresa, Amarres Inmediatos, fins i tot van publicar contingut explícit a llocs web, Facebook i Instagram i van obligar els clients a pagar per eliminar les publicacions.\nPerò tal com va saber aquesta setmana el presumpte bruixot de l'extorsió de bruixeria, no hi havia cap truc a la seva bossa de màgia distorsionada que el pogués fer sortir de la presó.\nL'oficina de l'advocacia dels Estats Units per al districte sud de Califòrnia anunciat Dilluns que Boiteux va ser condemnat a dos anys de presó federal pel delicte de transmissió estrangera d'una amenaça extorsiva. Es va declarar culpable al desembre després de ser extradit del Paraguai a San Diego el juliol passat, el Los Angeles Times. reportat .\nen quin estat es troba tulum\nEs tractava d'un pla menyspreable que s'aprofitava de les persones que confiaven en un fals, va dir dilluns el fiscal nord-americà Robert S. Brewer Jr. en un comunicat de premsa. Aquest acusat va utilitzar la vulnerabilitat de l'enamorat per humiliar-los i extorsionar-los, i per això pagarà un preu.\nLes autoritats del Paraguai van dir que les 200 víctimes estimades provenien dels Estats Units, Paraguai, Argentina, Bolívia, Xile, República Dominicana, Guatemala, Itàlia, Mèxic, Perú, Espanya i Suïssa, el San Diego Union-Tribune. reportat .\nNo fa gaire, el negoci de l'extorsió de la bruixeria taulava per a Boiteux, que havia creat el lloc web d'Amarres Inmediatos l'any 2015. L'expert en informàtica va aprofitar la cultura llatinoamericana de bruixes o guies espirituals que s'oferien per fer encanteris per amarres d'amor, o amarres de amor. Va anunciar els seus serveis de brujería a Facebook, Instagram i MercadoLibre, un mercat en línia amb seu a l'Argentina similar a Craigslist, segons l'acord de culpabilitat.\nCom va informar per primera vegada Union-Tribune l'any passat, Boiteux aviat es va adonar del potencial de controlar els seus clients mitjançant amenaces d'humiliació pública. I ho podia fer tot a distància.\nEl febrer de 2017, Boiteux va descobrir que una clienta les gravacions de la qual va obtenir del ritual fals era una figura pública ben connectada amb accés a recursos financers importants, segons l'acord de culpabilitat. Els associats de Boiteux ja l'havien convençuda de transferir 7.200 dòlars a través de Western Union, va informar el Times, però en volien més. Així que Boiteux i els seus associats van amenaçar amb donar a conèixer el contingut sensible tret que pagués més de 250.000 dòlars, van dir les autoritats.\nAquell mateix mes, Boiteux va enviar un missatge de WhatsApp a una altra víctima, amenaçant amb publicar gravacions a YouTube, segons l'acusació federal. Un mes després, l'expert en informàtica va enviar un enllaç de YouTube a una altra víctima i va afirmar que ja s'havia penjat un vídeo del seu ritual. Segons l'acusació, Amarres Inmediatos també va amenaçar amb vendre el contingut més sexual d'algunes víctimes a tabloides o distribuïdors de porno.\nL'esquema de Boiteux va començar a desfer-se més tard l'any. L'octubre de 2017, un agent encobert de l'Administració d'Immigració i Duanes dels Estats Units va trucar a un número de telèfon que apareix al lloc web de l'empresa. L'agent es va oferir a comprar les gravacions d'una víctima, el ritual de la qual s'havia penjat parcialment a llocs web en un altre intent d'extorsió.\nUn cop Boiteux va acceptar vendre, va donar instruccions a l'oficial nord-americà que fes una transferència de Western Union. Quan l'agent va enviar 800 dòlars des de San Diego a un Western Union a Ciudad del Este, Paraguai, les autoritats locals estaven esperant. Quan Boiteux va arribar al lloc de recollida que havia utilitzat abans, va ser detingut per la policia paraguaiana.\nEncara no està clar si la víctima, el nom de la qual no es va donar a conèixer, té cap vincle amb San Diego.\nA més de Boiteux, tres més van ser arrestats en el pla, inclòs el seu germà de 15 anys, va informar Union-Tribune.\nElogi el treball dedicat dels nostres experts en ciberdelinqüència que van treballar amb diligència per portar a la justícia Boiteux, que s'aprofitava perillosament d'altres per al seu propi guany econòmic, va dir a la notícia dilluns David Shaw, agent especial encarregat de les investigacions de seguretat nacional a San Diego. alliberament.\nL'extradició de Boiteux a San Diego no va estar exempta de drama. Segons l'informatiu argentí TN.com , es va lligar la boca amb filferro com a part d'una vaga de fam abans del seu trasllat als Estats Units. Quan un jutge li va demanar que confirmés la seva identitat durant la seva primera compareixença al tribunal l'any passat, Boiteux, en cadira de rodes, va oferir una resposta estranya amb àngels, va informar el Times. Després que un examen de competència mental va trobar que era apte per avançar amb el cas, es va declarar culpable d'un càrrec d'extorsió, segons Union-Tribune.\nLes autoritats van dir que Boiteux s'acredita pel temps servit tant a Amèrica del Sud com en custòdia federal als Estats Units, el que significa que serà alliberat al juliol. Van afegir que seria enviat de tornada a l'Argentina un cop alliberat aquest estiu.\nAssegut dilluns en una cadira de rodes a una sala de tribunals federal, Boiteux només va tenir unes poques paraules per dir a la jutge de districte dels Estats Units Marilyn L. Huff, de la Union-Tribune reportat .\nTinc molt remordiment, senyora, va dir.\nUna baralla centenària entre milionaris és ara clau per obtenir les declaracions d'impostos de Trump\n'Obre el cas, punt': la família de Sandra Bland demana respostes sobre el nou vídeo de la seva detenció\n'L'hauria d'haver guardat i anat a la presó': la batalla per la custòdia acaba amb un nen de 3 anys encadenat a un cotxe en flames


Descargar La Llegenda de Sigurd & Gudrun en PDF Gratis de J. R. R. Tolkien en Catalán\nDescargar La Llegenda de Sigurd & Gudrun en PDF de J. R. R. Tolkien\nNombre del libro: La Llegenda de Sigurd & Gudrun\nAutor(a) de la reseña: Luciana García López\nDescripción o resumen: Darrer llibre inèdit del pare de la literatura fantàstica moderna: una epopeia extraordinària sobre la llegenda dels nibelungs La llegenda de Sigurd i Gudrún és una obra inèdita fins ara que J.R.R. Tolkien va escriure mentre era professor d'anglosaxó a Oxford durant els anys 1920 i 1930, abans dEl Hobbit i El Senyor dels Anells. Per primera vegada, tenim al nostre abast una extensa recreació de Tolkien, emulant el vers nòrdic, de les llegendes nòrdiques èpiques de Sigurd el Volsung i La caiguda del Nibelungs. Aquest text inclou una introducció del mateix J.R.R. Tolkien, extreta d'una de les seves pròpies conferències en literatura nòrdica, amb comentaris i anotacions dels poemes de Christopher Tolkien, el tercer fill de lautor.\nOtros formatos de descarga disponibles: TXT - DOC - EPUB - WORD - PDF. Compresión disponible TAR - RAR - TAR.BZ2 - AZW3 - ZIP\nCategorías: J. R. R. Tolkien, COLUMNA EDICIONS S.A., 2009, Catalán, Novela Contemporánea\nJulio Sampedro Griado\nSin Norte / Cs. Sociales Fuentes para la historia de la Republica. Dibam Urgencias Novela Infantil Cuento Embarazo Materiales Judy Moody Historia Universal Best Seller - Zahorí Alianza Universidad Diccionarios\n1965 1999 1952 1977 1964 2018 1975\nSylvie Kurtz Ben Rice Roberto Irimia Antonio Rojo Morales\nAlbanes Valenciano Noruego Chino Portugués Inglés Búlgaro Latín Turco Alemán Árabe


Seven-Bedroom Holiday home Monticiano SI with an Outdoor Swimming Pool 01 Monticiano Itàlia - Ofertes d'hotels amb els MILLORS DESCOMPTES EN LÍNIA Fer un comentari al lloc web\nSeven-Bedroom Holiday home Monticiano SI with an Outdoor Swimming Pool 01-, Monticiano, Monticiano, Itàlia, 53015 - Veure al mapaSeven-Bedroom Holiday home Monticiano SI with an Outdoor Swimming Pool 01Veure més fotosPiscinaVeure més fotosVeure totes les 36 fotosVeure al mapaParticularitats que li encantaranaparcament de cotxespiscina [exterior]\nSobre l'allotjamentDescripcióPer als viatgers què vulguin captar les imatges i els sons de Monticiano, Seven-Bedroom Holiday home Monticiano SI with an O és l'el·lecció perfecta. Des d'aquí, els viatgers poden gaudir d'un fàcil accés a tot el que aquesta viva ciutat ofereix. Amb la seva bona localització, l'hotel ofereix fàcil accès a les destinacions obligades de la ciutat. A Seven-Bedroom Holiday home Monticiano SI with an O, l'excelent servei i instal.lacions superiors faran de la vostra estada una experiència inoblidable. Els clients de l'hotel poden gaudir de aparcament de cotxes. L'ambient de Seven-Bedroom Holiday home Monticiano SI with an O es reflexa en cada habitació. calefacció, aparell de televisió, TV satèl•lit/cable, nevera, renta vaixelles són només algunes de les comoditats a la vostra disposició. Les instal.lacions d'oci de l'hotel, que inclouen piscina exterior estan dissenyades per escapar i relaxar-se. Sigui quin sigui el motiu del seu viatge, Seven-Bedroom Holiday home Monticiano SI with an O és una selecció idònia per a la vostra estada a Monticiano.Mostrar mésCaracterístiquesAccés a InternetWi-Fi gratuït en totes les habitacions Desplaçamentaparcament de cotxes Coses a fer, maneres de relaxar-sepiscina [exterior] Serveis i comoditatszona de fumadors Accéss'admeten animals de companyia Disponible a totes les habitacionsaparell de televisiónevera empolles d'aigua de cortesiarenta vaixelles Mostra MenysPolítiquesEls llits supletoris depenen de l'habitació escollida. Consulti la capacitat de l'habitació individual per obtenir-ne més informació.Al reservar més de 5 habitacions, poden aplicar-se diferents condicions i suplements addicionals.Mostrar mésAvís importantCal abonar l’import total de la reserva abans de l’arribada. NOVASOL t'enviarà una confirmació amb tota la informació del pagament. Un cop hagin rebut el pagament, t'enviaran un e-mail amb les dades de l’establiment, com ara l’adreça i el lloc on has de recollir les claus.


Cal Bolet i l'Auditori donen per acabada la temporada d'espectacles - El Cargol l El setmanari del Penedès l Societat l Política l Economia l Cultura l Vins i Caves l Món casteller l Entrevistes l Esports\n13 Mai, 2020, 09:23\nCal Bolet i l'Auditori donen per acabada la temporada d'espectacles\nEl Teatre Cal Bolet i l'Auditori Municipal de Vilafranca han decidit ajornar la programació dels espectacles del mes de juny davant de la impossibilitat de seguir amb l’activitat de la programació a causa de la crisi provocada per la Covid-19.\nAmb els ajornaments, ja anunciats, dels espectacles dels mesos de març, abril i maig i finalment de juny, el Teatre Cal Bolet i l’Auditori Municipal de Vilafranca donen per tancada la temporada de teatre, música i dansa de febrer a juny de 2020.\nDes de l’organització s’ha fet un esforç en la reprogramació a la tardor dels espectacles cancel·lats. Finalment, ha estat possible trobar noves dates de tota la programació ajornada per tal que es pugui gaudir de totes les propostes anunciades.\nEls espectacles afectats el mes de juny son: Trópico de Covadonga de Rodrigo Cuevas, Peix de la companyia Hotel Iocandi i Liceu a la Fresca.\nLes entrades adquirides seran igualment vàlides. En el cas que algun espectacle no es pugui reprogramar o que no sigui possible assistir-hi, properament s’informarà del procediment de retorn de les entrades.\nEl Servei de Cultura de l’Ajuntament de Vilafranca convida a descobrir les diverses propostes i iniciatives dels equipaments culturals del nostre país i d’arreu del món per aquests dies de confinament que es van compartint mitjançant les xarxes socials d’Espectacles Vilafranca i a l’apartat de notícies de la web.


Dones de ciència | Jordi Casas | Olot | Arts escèniques | El Punt Avui\nDones de ciència Dones de ciència Dones de ciència Dones de ciència + Dones de ciència E-mail\nAnna Roca, al centre de la fotografia, a l’escenari de Ca les Hermanes de Sant Feliu de Pallerols, on han assajat J.C\nDones de ciència Dones de ciència Dones de ciència Dones de ciència Dones de ciència E-mail\nAnna Roca lamenta que hi hagi tantes dones anònimes en l’àmbit científic\nLa reivindicació del paper de les dones científiques, el costat recreatiu de la ciència i el canvi climàtic són els eixos centrals de la nova obra de l’actriu i directora de teatre Anna Roca , Valentina Quàntica, que es podrà veure per primera vegada aquest diumenge (17 h, 7 euros) al Teatre Principal d’Olot . L’estrena oficial tindrà lloc a la Mostra d’Igualada , el 29 de març, però demà se’n farà una mostra oberta i, al final de la representació, els espectadors podran intercanviar opinions amb la companyia per fer-hi aportacions.\nAnna Roca, que és l’autora del text i que és la primera vegada que dirigeix un espectacle de la seva companyia, en què no fa d’actriu, explica que ha volgut fer un homenatge a les científiques i, a través d’elles, a les dones en general. Lamenta que hi hagi tantes dones anònimes en l’àmbit científic. “Em pregunto, fins i tot, qui ha descobert què. Qui sap si rere els científics a qui s’atribueixen les descobertes hi ha una dona al seu costat que és realment qui ho ha fet”, afirma, tot recordant que l’actriu de cine mut Hedy Lamar va ser una apassionada científica que va descobrir 50 anys abans del wifi com es podia establir una xarxa de telecomunicacions sense fils, el wifi.\nPer altra banda, Roca explica que l’obra té l’objectiu també de transmetre als nens que la ciència és divertida. Per això, els actors –Anna Aumatell i Raül Martínez– duen a terme experiments científics sobre l’escenari i mantenen una relació molt especial amb un ordinador, que té vida pròpia. I, a més, i relacionat amb aquest aspecte, han activat un canal de Youtube que permet als espectadors de reproduir a casa seva aquests experiments. Anna Roca ha tingut l’assessorament científic de Joel Nadal a l’hora d’incorporar aquests experiments científics a l’obra. Els ha hagut de triar molt bé per adaptar-los a les característiques d’un escenari, quant a la seguretat d’actors i públic.\nA part dels actors i d’ella mateixa, formen part d’aquest projecte, que voltarà per la resta del país i, posteriorment, de l’Estat: l’ajudant de direcció, Jordi Gilabert; el tècnic d’il·luminació i so, Agust Viladomat, l’escenògraf, Lluís Nadal, i la tècnica Belén Fernández. La música és de Marta Rius i el vestuari és de Nídia Tusal.\nEl dilluns, alumnes de les escoles d’Olot participaran en una altra sessió oberta i també hi haurà programadors, i prèviament ja han passat pel local d’assaig de Ca les Hermanes de Sant Feliu de Pallerols els de l’escola local.


C. L. Sonnichsen | LibraryThing en català\nCharles Leland Sonnichsen\nC. L. Sonnichsen (1901–1991)\nAutor/a de The Mescalero Apaches\nInclou aquests noms: C.L. SONNICHSEN, Sonnichsen C. L., C.L. Sonnichesen, C. Leland. Sonnichsen, Charles Leland Sonnichsen, Charles Leland Sonnichesen\n409 (432) 5 48,199 (3.3) 0 0\n(eng)Full name: Charles Leland Sonnichsen\nObres de C. L. Sonnichsen\nThe Mescalero Apaches 55 exemplars\nRoy Bean: Law West of the Pecos 52 exemplars, 2 ressenyes\nTularosa: Last of the Frontier West 38 exemplars\nGeronimo and the End of the Apache Wars 29 exemplars\nI'll Die before I'll Run: The Story of the Great Feuds of Texas 28 exemplars, 1 ressenya\nTucson: The Life and Times of an American City 25 exemplars\nPass of the North : four centuries on the Rio Grande 17 exemplars\nThe El Paso Salt War, 1877 14 exemplars\nTen Texas Feuds (Historians of the Frontier and American West) 14 exemplars\nFrom Hopalong to Hud: Thoughts on Western Fiction 13 exemplars, 1 ressenya\nAlias Billy the Kid 12 exemplars\nBilly King's Tombstone 9 exemplars, 1 ressenya\nFrom Rattlesnakes to Road Agents: Rough Times on the Frio (Editor) 8 exemplars\nPilgrim in the sun : a southwestern omnibus 8 exemplars\nFinal Harvest: And Other Convictions & Opinions 7 exemplars\nColonel Greene and the Copper Skyrocket 7 exemplars\nThe ambidextrous historian : historical writers and writing in the… 7 exemplars\nOutlaw: Bill Mitchell alias Baldy Russell, his life and times 7 exemplars\nTexas Humoresque: Lone Star Humorists from Then Till Now 6 exemplars\nPass of the North Four Centuries on the Rio Grande, Vol. I 5 exemplars\nThe grave of John Wesley Hardin : three essays on grassroots history 5 exemplars\nThe State National since 1881: the pioneer bank of El Paso 5 exemplars\nCowboys and cattle kings; life on the range today 5 exemplars\nPass of the North: Four Centuries of the Rio Grande, Volume II (1918-1980) 4 exemplars\nPioneer Heritage: The First Century of the Arizona Historical Society 4 exemplars\nArizona Humoresque: A Century of Arizona Humor 4 exemplars\nThe Laughing West: Humorous Western Fiction, Past and Present (Humorous… 4 exemplars\nThe Southwest in life and literature; a pageant in seven parts 3 exemplars\nJournal of Arizona History Volume 24 No 4, Winter 1983 3 exemplars\nSan Agustín, first cathedral church in Arizona (Joint Author.) 2 exemplars\nThe Journal of Arizona History, Vol. 13 #4 2 exemplars\nJournal of Arizona History (Vol 25, No. 2, Summer 1984) 2 exemplars\nPioneer Heritage 1 exemplars\nOutlaw Bill Mitchell Alias Baldy Russell 1 exemplars\nOutlaw: On the Dodge With Baldy Russell 1 exemplars\nThe Journal of Arizona History, Autumn 1972 (Vol. 13, No. 3) 1 exemplars\nThe Journal of Arizona History, Summer 1974 (Vol. 15, No. 2) 1 exemplars\nTambé de C. L. Sonnichsen\nThe Cowgirls (Preface) 22 exemplars\nOfficial Souvenir Program, El Paso County Centennial 1850-1950 (Introducció) 1 exemplars\nla_directora (29), mdferguson (20), John_ep (17), old_bookie (14), mowaKerrville (9), nancybernhardt (6), astahura (6), Golondrinas (6), cappi (6), SAWRL (6), IPCCLibrary (5), EdPease (5), geoffmangum (4) — més\nlauren_tiede (2), raany (1), MissionGarden (3), devilyack (2), gcreel (1), LisaFrankel (1), anniekelly (1), mngreer (1), Urman5840 (1)\n$A0 (3) Història americana (4) Indis Americans (2) American Southwest (17) Oest Americà (12) Apache (7) Apache Indians -- History (2) Arizona (15) biografia (13) Carl Hertzog (3) El Paso (5) assaigs (6) feuds (3) Granddaddy (30) Hertzog Bibliography (3) Història (59) humor (3) Indians (4) Mescalero (2) mining (2) Mitchell (2) Americà nadiu (4) Native American History (2) Americans nadius (6) New Mexico (9) no ficció (37) signat (4) Southwest (7) Texana (3) Texas (7) Texas History (10) pendent de llegir (4) Tucson (5) Tularosa (3) U of OK - Civ of American Indian Series (2) U.S. History (3) Estats Units (5) Western (6) Western History (2) western literature (7)\nSonnichsen, Charles Leland\nFonda, Iowa, USA (birth)\nWadena, Minnesota, USA\nSaddleman Award (1980)\nFull name: Charles Leland Sonnichsen\nC. L. Sonnichsen Papers (English)\nC. L. Sonnichsen (només com a autor primari)\nC. L. Sonnichsen actualment està considerat un «autor únic». Si una o més obres pertanyen a diferents autors homònims, procedeix a separar-los.\nC. L. Sonnichsen comprèn 7 noms. Pots examinar i separar noms.\nFrances Barmlette Farris (combina) (no combinis mai)\nQuant a | Contacte | LibraryThing.com | Privadesa/Condicions | Ajuda/PMF | Blog | Botiga | APIs | TinyCat | Biblioteques llegades | Crítics Matiners | Coneixement comú | 159,055,336 llibres! | Barra superior: Sempre visible


Família! Tenim 10 entrades dobles per anar als Cinemes Full de Cornellà per la patilla!\nEstàs aquí:Inici / Articles / Família! Tenim 10 entrades dobles per anar als Cinemes Full de Cornellà per la patilla!\nFamília! Voleu anar al cinema sense pagar ni un euro? Tenim 10 entrades dobles per anar als Cinemes Full de Cornellà per la patilla?\nDoncs mooooooolt fàcil! Envieu-nos un mail a info@laculturanovalres.com dient que voleu anar al cinema per la patilla. Entre tots els participants farem el sorteig, el dijous 28 de setembre. Que la sort us acompanyi!


Els assumptes pendents del govern nipó\nLes autoritats necessiten trencar amb una inèrcia negativa de vint anys\nLLUC LÓPEZ I VIDAL Politòleg i professor / UOC, UAB i UPF Actualitzada el 07/04/2011 00:00\n260x366 Els assumptes pendents del govern nipó Els assumptes pendents del govern nipó\nEl Japó està en un punt d'inflexió? El cert és que la triple catàstrofe nipona representa l'última esquerda d'un model econòmic, polític i social en crisi des de fa més de vint anys. Durant la Guerra Freda, l'estratègia de deixar les qüestions de política internacional en un segon pla i concentrar-se en els afers econòmics va possibilitar l'anomenat "miracle econòmic" japonès, el període de més benestar i estabilitat de la seua història. Amb la fi del sistema bipolar i l'esclat de la bombolla immobiliària i financera de principis de la dècada del anys noranta, el Japó va entrar en la pitjor recessió econòmica des de la fi de la Segona Guerra Mundial i des d'aleshores no ha sabut sortir d'aquesta paràlisi.\nLa contundent victòria del Partit Democràtic en les eleccions del 2009 va albirar grans esperances en la població perquè representava la primera alternança real al Partit Liberal Democràtic, aferrat al poder des del 1955. Just quan els japonesos tornaven a entrar en un període de desencís i malfiança per la manca d'iniciatives efectives del govern, un nou terratrèmol devastador ha colpejat la psique de la nació. El primer ministre nipó, Naoto Kan, va manifestar que per treure el Japó d'aquest daltabaix tornarà a construir el país de nou. Ara bé, quins són els principals reptes als quals el Japó ha de fer front perquè aquest anhelat renaixement sigui possible?\nLa primera tasca de les autoritats japoneses serà apostar per un model econòmic adient per tornar a créixer. Després que la Xina l'hagi superat com a segona economia del planeta i amb un ien fortament apreciat, el país no pot continuar depenent del model de nació exportadora. El baix consum intern és un clar símptoma de la poca confiança que els ciutadans mostren vers les possibilitats de la seva economia.\nEl lobi del "triangle de ferro"\nAra bé, per molts el vertader problema de l'economia cal cercar-lo no en les forces del mercat, sinó en l'anomenat "triangle de ferro" -l'elit política, la burocràcia i els cercles econòmics- que durant tants anys ha dirigit les regnes del país. En aquest sentit, les empreses de la construcció han exercit una forta pressió perquè s'augmentés la despesa en obres públiques. Justament un dels grans reptes dels partits reformistes ha estat acabar un lobi que ha fet del Japó el país més endeutat del planeta, amb un 200% del seu PIB.\nPer últim, el Japó no ha sabut determinar quina és la seva posició en el convuls sistema internacional sorgit després de la postguerra freda, i es troba des de fa anys immers en un complex debat. La constant amenaça de Corea del Nord, la proliferació d'armes de destrucció massiva i l'ascens incert de la Xina a potència de primer ordre són qüestions que amoïnen unes autoritats que hauran de decidir quin és el model de potència que desitgen per al segle XXI. En definitiva, després d'anys de discussió, el Japó ja ha assolit la maduresa necessària per arribar a un consens sobre com ha de ser la seva inserció en el nou escenari internacional.