Horari i calendari /\nComunicació escola-família /\nComptem amb 300m² d'espai interior i 100m² de pati exterior de gespa artificial, privat i tancat.\nTotes les sales disposen d'abundant llum natural.\nTots els tancaments interiors i exteriors proporcionen l'aïllament tèrmic i acústic necessari pel correcte desenvolupament de les activitats amb condicions comfortables.\nDisposem de climatització a tots els espais interiors de l'escola, amb calefacció per terra radiant per l'hivern,\ni aire condicionat per l'estiu.\nEls espais interiors configuren un entorn segur pels infants: terra de material amortidor, portes amb sistemes antipinçadits, vidres securitzats, absència de riscos (endolls, radiadors, etc.).\nL'accés a l'escola és adaptat, i per tant els pares poden accedir-hi amb els cotxets sense problemes. A més, disposem d'un espai reservat al vestíbul per a què puguin deixar-los aparcats mentre els infans són a l'escola.\nLes aules i zones comunes són espais plens de vida, amb tot d'elements decoratius i molt de color. Aquest és un aspecte molt cuidat per part de l'equip de 'Els Peixets'. La decoració es renova freqüentment seguint el projecte educatiu, en funció de les estacions de l'any, les tradicions que es celebren, els projectes particulars que es treballen en cada moment, etc.\nL'abundant material didàctic i de joc que tenim a les aules, juntament amb tots els elements de suport visual\nper les activitats i hàbits, i també els elements decoratius esmentats, proporcionen un entorn amè i estimulador\nper l'infant. Considerem l'equipació de les aules com a part important del projecte educatiu, a més d'estar en consonàcia amb l'estil de treball propi de 'els Peixets', segons el qual cerquem el màxim benestar dels infants\nen tot moment i en qualsevol espai escolar.\nSeguim un estricte protocol d’higiene en la cura dels infants, que coneix i aplica tot l'equip. És crític poder garantir a les famílies que l’escola no és un lloc de risc de contracció de malalties o infeccions.\nFem neteja i desinfecció diària de tota l'escola amb personal\nespecialitzat i disposem de bugaderia per la roba de llitets,\ncoixins, ninos, etc. Utilitzem sempre materials\nd'un sól ús (paper eixugamans, guants, protectors de\ncanviadors, etc), tant per la higiene dels infants com dels\nadults. Apliquem un pla rutinari de control de plagues i de


Hijos de Cucurull | Revista Digital de la Catalunya Central\nJunio 19 06:58 2017 by CatalunyaCentral\tPrint This Article\nJunio 19, 08:05 #1 Joan\nSr Alcalà, vostè escriu molt però no aporta cap dada (quin mena d’historiador és vostè? pffd) Ja estem acostumats als revisionistes. Els mateixos que neguen l’existència dels camps d’extermini nazis, neguen el Tractat dels Pirineus (que vostè probablement no sap ni el que és) o el Decret de Nova Planta.\nEl suggereixo que llegeixi una mica, la cultura no fa mal.


2056 elements coincideixen amb el vostre criteri de cerca. Ordena per rellevància · data (més recent primer) · alfabèticament\nUbicat a Telefonia mòbil / El servei / Model econòmic i tarifes\nUPC Estudiants APP\nUPC Estudiants APP és l'aplicació mòbil per a dispositius smartphones que facilita la consulta de la informació de la Universitat. Està disponible en forma d'app tant per als dispositius que utilitzen el sistema operatiu "Android" a Google Play, com per als que utilitzen el sistema operatiu "iOS" a App Store.\nUbicat a GenNews / Doc tècnica\nDisposa de telefonia fixa i videoconferència sobre la teva extensió telefònica UPC, siguis on siguis.\nUPCConnect - Nou manual de configuració softphone per a Windows\nUbicat a UPCconnect / Notificacions\nUbicat a wifi UPC / Documentació\nUbicat a UPClink / Documentació\nUPClink Images - F5 clients


Repte d’alçada contra el stm CN Mataró en els quarts de final de la Copa de la Reina – Club Natació Terrassa\nFeb 09, 2022 Jaume Vidal General, Secció de Waterpolo\t0 comments prèvia copa reina, sènior femení waterpolo\nRepte d’alçada contra el stm CN Mataró en els quarts de final de la XXVI Copa de SM la Reina Iberdrola de waterpolo\nEl conjunt de Xavi Pérez debuta divendres en el torneig del KO (19.30h) contra el segon classificat de la lliga\nEl Club Natació Terrassa organitzarà entre divendres i diumenge la XXVI Copa de SM la Reina Iberdrola de waterpolo, un acte central en la commemoració del 90è aniversari de l’entitat. L’efemèride suposa un estímul més per tal d’aconseguir el primer títol estatal de la història del club, un èxit que recompensi tants anys d’aposta pel waterpolo d’elit.\nEl repte, però, esdevé enorme. L’atzar no va afavorir gens el conjunt de Xavi Pérez, que va quedar ubicat en el costat més dur del quadre. Les egarenques començaran el camí cap al somni contra el potent stm CN Mataró, el segon classificat de la lliga. El tècnic local no amaga la il·lusió davant la cita. “Tenim molts ganes que arribi el partit i, sobretot, de disputar la Copa davant la nostra gent”, assegura. “Estem preparades per al desafiament. Portem anys competint i cada vegada estem millor. De moment, només cal pensar en el partit de quarts, no anar més enllà. La Copa és una competició que cal valorar dia rere dia, de manera que, hores d’ara, el nostre únic objectiu és el matx de divendres. Ens deixarem la pell per tal de jugar dissabte”.\nPérez creu que hi ha motius per a l’optimisme. “Fa dues setmanes ens vam enfrontar en lliga i vam empatar a set a Mataró”. Els altres dos precedents d’enguany van acabar amb triomf maresmenc, 6-7 en la 4a jornada de lliga i 9-5 en la final de la Copa Catalunya. “Estem convençudes que podem fer un pas endavant per capgirar el desenllaç. El Mataró és un rival molt fort, però no invencible”.\nL’entrenador egarenc entén que serà vital mantenir la calma i l’ordre en els moments més tensos. “Cal que tinguem les coses ben clares. Hem de ser sòlides en defensa per minimitzar les virtuts del Mataró i, en atac, saber esperar el nostre moment ja sigui per entrar la pilota a la boia o per buscar el llançament. Hem d’estar molt concentrades i evitar la precipitació per arribar al final del partit amb opcions de vèncer. Es decidirà per detalls”. El tècnic local subratlla el potencial de l’equip que dirigeix Dani Ballart. “No pots deixar pensar a cap de les seves jugadores. Gairebé totes tenen gol. Van de Kraats, Anni Espar, Clara Cambray, Anna Gual, Sílvia Morell, les dues boies, Sevenich i Timofeeva… És un conjunt molt complet”.\nEl pes de la graderia\nPérez remarca la importància d’esdevenir els amfitrions de la competició. “El nostre públic és una jugadora més per a nosaltres. No l’hem pogut gaudir durant molt de temps i el necessitem. El seu suport serà bàsic per avançar cap al somni. Esperem una piscina plena a gom a gom que ens impulsi, especialment, en els moments difícils, com han fet sempre. Són part del nostre equip i ens aportaran una força extra per intentar passar a semis”.\nLa consecució d’un somni\nLa capitana Paula Leitón transmet la mateixa il·lusió que el seu entrenador. “L’equip té moltes ganes que sigui divendres i jo, personalment, encara més. Serà el primer cop que jugaré la Copa de la Reina a casa amb el meu club”. La medallista olímpica considera que el matx de quarts serà molt equilibrat. “Elles són les segones de la lliga i nosaltres, les terceres, de manera que m’espero un partit que es jugarà de tu a tu i que s’emportarà aquell equip que millor se’n surti a la part final”.\nLa boia terrassenca opina que jugar a casa suposa una “bona empenta cap al nostre objectiu”. “L’afició és fonamental per a nosaltres. Quan veiem la graderia plena, rebem un plus d’energia. Quan creus que no pots més, la gent et renova les forces. La marea vermella no falla”. Leitón remarca que és la tercera Copa de la Reina que disputa amb el CN Terrassa. “Diuen que a la tercera, va la vençuda. Aconseguir el títol amb el club de la meva vida, aquí a casa, amb tota l’afició al darrere, seria un somni fet realitat”.\nFins ara, el CN Terrassa ha disputat tres finals de la Copa de la Reina, l’any 2013, el 2018 i el 2020. En els tres casos, el conjunt de Xavi Pérez va caure contra el gran dominador del waterpolo estatal durant la darrera dècada, el CN Sabadell, si bé en l’edició del 2020 el desenllaç, amarg, va arribar a la tanda de penals.\nXXVI Copa de SM la Reina Iberdrola\n11-13 de febrer de 2022\nQuarts de final. Divendres 11 de febrer\nQ1 13.30h CN Catalunya – CN Rubí\nQ2 15.30h Astralpool CN Sabadell – CN Sant Feliu\nQ3 17.30h CN Sant Andreu – CE Mediterrani\nQ4 19.30h CN Terrassa – stm CN Mataró\nSemifinals. Dissabte 12 de febrer\nSF1 11.45h Guanyador Q1 – Guanyador Q2\nFinal. Diumenge 13 de febrer\nEls partits es podran seguir en directe per les plataformes digitals de Teledeporte i Esport 3 i, en alguns casos, també pels seus canals convencionals.\nTres victòries en la 2a jornada de la Lliga Catalana de Natació Adaptada\nJordi Chico i Alberto Barroso disputaran el França-Espanya de Lliga Mundial


Centre Psicopedagògic a Horta: Presentació - AnCel | Centre Psicopedagògic a Horta\nAnCel, és un Centre Psicopedagògic a Horta, Barcelona (barri Horta-Guinardó).\nDesprés d’un llarg recorregut com a mestres en diversos centres educatius a Barcelona i juntament amb la nostra formació com a psicòlogues i psicopedagogues, ens vam disposar a crear un espai per atendre als infants i adolescents que presenten dificultats a nivell escolar i/o emocional. És per aquest motiu que, amb la nostra experiència en aquest sector, vam iniciar el projecte AnCel, Centre Psicopedagògic a Horta. El propòsit principal és donar resposta assistencial a tots aquells nens, nenes i adolescents que requereixen d’una atenció específica i que, després d’exhaurir els recursos escolars, no poden ser atesos dins del marc institucional.\nVetlla pel creixement personal dels nens i nenes amb la finalitat d’assolir la plena autonomia i independència per poder afrontar, al llarg de la seva vida, les situacions i experiències que se’ls presentin. Això és possible gràcies a que adaptem la manera de treballar a les necessitats i dificultats pròpies de cada infant, tot respectant les seves característiques específiques. Perquè creiem que cada cas és un món!\nLa nostra iniciativa:\nAquesta, pren força gràcies a la formació continuada i l’actualització constant dels professionals que prenen partida, tot mantenint un ambient empàtic i sensible vers als infants i les seves famílies. A més a més d’aquesta càlida acollida, l’ús de recursos i metodologies pedagògiques atractives i innovadores permeten captar l’atenció de petits i grans.\nLa vostra col·laboració:\nAmb l’esforç i el treball de tot plegats, els canvis són possibles! Partim de la idea que el treball conjunt amb tots els agents educatius que interactuen amb l’infant han de seguir el mateix camí i direcció. És molt important que els continguts que es treballen al Centre es generalitzin en tots els àmbits on es desenvolupa. El nostre principal objectiu és que acabin caminant per sí sols la resta del camí. Comptem amb tu!\n“El secret no és córrer rere les papallones…és cuidar el jardí perquè elles vinguin cap a tu”


rebaixes: 401 --HE TRAVESSAT EL LLUNY.... foto FLICKR.\n401 --HE TRAVESSAT EL LLUNY.... foto FLICKR.\nUn ratet al BANC DE FUSTA no fa mal ni a les cames ni al cap,\nun pot pensar o fer una dormideta...\nSi a algú li fa goig d'asseure-s'hi, queda convidat.\n29 – 09 -09\nI la Carme s'ha desplaçat virtualment i ens porta aquest poema\nper que el sabor de les paraules ens complagui.\nSeurem una estona,\nsi els vols recitar...\nSeure de costat,\nviatjar al lluny\n30 / setembre / 2009 20:41\nEtiquetes de comentaris: carme, el lluny, foto flicker, L'INSTANT, rebaixes\nEn un instant poden passar tantes coses, que espanta de pensar-ho.... Un poema preciós, con sempre. Un petó Anton :)\n30 de setembre de 2009 a les 18:11\n30 de setembre de 2009 a les 20:41\nOstres!! M'agrada molt quan feu això!! :-))\nL'Anton comença amb unes idees i la Carme les entoma i segueix ;-)\n30 de setembre de 2009 a les 23:55\n1 d’octubre de 2009 a les 0:32


Jordicine (Paranoia 68): Fals documental amb tocs de comèdia negra\nRichard Linklater tenia acabada “Bernie” des de l’any 2011, però no s’ha estrenat fins ara. Possiblement, l’èxit aconseguit amb “Boyhood” (2014) li ha facilitat les coses. Però, per sobre de tot, es tracta d’una molt bona pel·lícula, sustentada per tres grans interpretacions: les de Jack Black, Shirley MacLaine i Matthew McConaughey. El pes de la història recau en ells.\nBlack fa de Bernie, el sotsdirector de la funerària de Carthage, a l’estat de Texas. En aquesta petita població nord-americana, de només uns sis mil habitants, és tot un ídol. Tothom està enamorat d’ell. És amable, complidor, treballador i mai té un no per ningú. A Black sempre el recordaré pel seu paper a “Escuela de Rock” (2003), una pel·lícula que el meu fill ha vist un munt de cops. Mai se’n cansa! A "Bernie" torna a estar brillant. Linklater ens el presenta com un home de sexualitat indefinida que se sent atret per les dones de certa edat. O potser pels seus diners? Sigui com sigui, el veneren.\nShirley MacLaine, que ja té 81 anys, fa de Marjorie Nugent, una vídua que és qui s’acaba apropiant (en tots els sentits) del pobre Bernie, que acaba completament fart d’ella. El tracta com si fos de la seva propietat. El tercer en discòrdia és Matthew McConaughey, que fa de Danny Buck, el fiscal del districte. Un home amb aspecte de ser tot un cowboy. McConaughey ja encadena uns quants bons papers consecutius, com el que li va valdre l’Oscar a “Dallas Buyers Club” (2013) on, per cert, també era un cobwoy.\n“Bernie” és un fals documental, on un munt d’habitants de Carthage parlen de l’enterrador. Expliquen com el veuen i que ha suposat en les seves vides. Els testimonis dels seus veïns són brutals. A un d’ells l’interpreta Kay McConaughey, la mare d’en Matthew. Espectacular. Aquest fals documental també té tocs de comèdia negra i ganes de fer posicionar a l’espectador. Hi ha un fet, que no explicaré, que podria provocar que es perdés la confiança en la figura d’en Bernie, però absolutament tothom li acaba fent costat. L’únic que el mira amb lupa, perquè és la seva feina, és Danny Buck, que ha de mantenir l’ordre i la llei a qualsevol preu.\n“UNA DAMA EN PARÍS”\nVuitanta-un anys McLaine; i Jeanne Moreau... 87! Ella és la gran protagonista de “Una dama en París”, dirigida per Ilmar Raag. Moreau és una llegenda del cinema francès i un dels símbols femenins de l’Europa dels 60. Ha treballat a les ordres de Louis Malle, Jean-Luc Godard, François Truffaut, Orson Welles, Luis Buñuel i Jean Renoir, entre d’altres.\nMoreau interpreta a una dona d’Estònia que va emigrar a França quan era molt jove. Allà va fer fortuna, regentant una cafeteria de luxe. És vídua, molt gran i viu pràcticament sola, ja que acomiada una servent darrere de l’altra. Cap li fa el pes. Només se sent realitzada quan l’acompanya un antic amant. Molts anys enrere, ella havia estat una dona francament guapa. Ell, un jove amb ganes de viure la vida al cent per cent... amb relació amb una casada inclosa! En l’actualitat, la diferència d’anys que hi ha entre ells fa impossible que segueixin entenent-se sexualment... tot i que la dona hi estaria disposada.\n“Una dama en París” ens regala l’actuació de Moreau, bones vistes de la ciutat i la interpretació de Laine Mägi, que fa d'Anne. Aquesta dona també deixa la seva Estònia natal, com la Frida, per buscar una vida millor. El problema és que en el seu cas potser ho fa massa tard, després de morir la seva mare. Però ella, com tothom, també té dret a una segona oportunitat. Mägi està molt convincent, creant un personatge en constant evolució. Atenció especial també a Corentine Lobet, l’home que continua cuidant a la Frida, de qui sempre en guardarà un bon record.\nPublicat per Jordicine a 9/05/2015 10:44:00 a. m.


50languages català - anglès UK for beginners | Als grans magatzems = In the department store |\nAls grans magatzems\nAnem als grans magatzems?\nTinc alguns encàrrecs.\nVull comprar moltes coses.\nOn són els articles d'oficina?\nNecessito sobres i paper de cartes.\nNecessito llapis i marcadors.\nOn són els mobles?\nNecessito un armari i una calaixera.\nNecessito un escriptori i una prestatgeria.\nOn són les joguines?\nNecessito una nina i un osset de peluix.\nNecessito una pilota de futbol i un joc d'escacs.\nOn són les eines?\nNecessito un martell i unes alicates.\nNecessito un trepant i un tornavís.\nOn són les joies?\nNecessito una cadena i una polsera.\nNecessito un anell i arracades.\nLes dones tenen més facilitat per les llengües que els homes\nLes dones són igual d'intel·ligents que els homes. De mitja, els membres de tots dos sexes tenen el mateix coeficient intel·lectual. Ara bé, sí que hi ha diferències entre les destreses d'unes i altres. Per exemple, els homes són capaços de pensar millor en tres dimensions. També se'ls donen millor les tasques matemàtiques. Les dones, en canvi, tenen millor memòria. I dominen millor els idiomes. Les dones cometen menys errors ortogràfics i gramaticals. També tenen un major vocabulari i llegeixen amb més fluïdesa. Per això obtenen en les proves lingüístiques millors resultats. La raó d'aquesta superioritat lingüística de les dones s'ha de buscar en el cervell. Els cervells masculí i femení estan estructurats de forma diferent. L'hemisferi esquerre del cervell és el que s'encarrega del llenguatge. Aquesta regió controla els processos lingüístics. Però quan processen informacions lingüístiques, les dones utilitzen els dos hemisferis. A més, els dos hemisferis del cervell femení poden intercanviar informació de manera més fluïda. De manera que el cervell femení es mostra més actiu quan es tracta de processar informacions lingüística. Així es com les dones poden assimilar els coneixements lingüístics més eficientment. Per què es diferencien els cervells és una cosa que no se sap. Hi ha científics que creuen que la raó es troba en la biologia. Els gens femenins i masculins influeixen, respectivament, en el desenvolupament cerebral. Homes i dones són com són, també, per les hormones. Altres diuen que és la nostra primera educació la que condiciona el nostre desenvolupament. Ja que a les nenes se'ls parla i llegeix més. Els nens en canvi reben més joguines de tipus tecnològic. Així que podria ser que l'entorn condicioni el nostre cervell. D'altra banda, algunes diferències són presents a tot el món. Però cada cultura educa els seus nens de manera diferent...\nEl vietnamita pertany al grup de les llengües mon-khmer. És l’idioma natiu de més de 80 milions de persones, i no té res a veure amb el chinès. No obstant, la majoria del seu vocabulari es d’origen chinès. Això és degut al fet de que Vietnam va formar part de China durant 1000 anys. Desprès, durant l’època colonial, França va exercir una gran influència en el desonvolupament del vietnamita. És un idioma tonal, això significa que el to de les seves síl•labes determina el significat de la paraula.\nPer tant, una mala pronunciació pot cambiar per complet el seu significat. A més, el vietnamita distingeix entre sis tons diferents. Avui dia, el vietnamita utilitza les grafies llatines, però antigament utilitzava els caràcters xinesos. Al ser un idioma analític, les seves paraules no es declinen. Encara es continua investigant quins van ser els inicis exactes d’aquesta llengua. Així que aníma’t a descobrir aquest meravellós idioma!


Hola, em dic Sandra i tinc 23 anys, sóc molt responsable i m'encanten els infants. He estat 8 anys en un Agrupament Escolta compartint milers d'experiències amb els nens i nenes. He fet Batxillerat i tinc el títol de Grau Superior d'Educació Infantil. Actualment estic a tercer de carrera a la Universitat Autònoma i com que estudio a les tardes he decidit oferir-me per fer de cangur els matins i migdies. A més estic disposada a estar tot el matí si fos necessari i els caps de setmana.\nGràcies per tot i qualsevol dubte ens podem posar en contacte.\nGrado Superior Educación Infantil 3r de Carrera Educación Infantil\nCarnet de Monitora de tiempo libreCarnet de Directora de tiempo libre\n3r de Carrera Educación Infantil


Exposició: Rostres de la Mediterrània | Ateneu L'Harmonia | Gestió comunitària a Sant Andreu de Palomar\nExposició: Rostres de la Mediterrània\nDes de l’any 2015, des de la Plataforma Stop Mare Mortum, hem convidat artistes gràfics d’arreu del món a reflexionar sobre la situació que viuen les persones refugiades que intenten arribar a Europa a través de la mar Mediterrània. Els hem demanat que ens pintin un Rostre de la Mediterrània i ens el cedeixin per fer sensibilització.\nSón rostres de desesperació, de por del que fugen però també d’impotència davant del que es troben. Cares del passat i del present que per l’Europa fortalesa només són números en estadístiques plenes de desapareguts, ofegats i morts sense rostre… Però alhora són rostres de persones que busquen una vida millor, amb qui compartim un desig tan antic com la mateixa humanitat, el de viure. Per tant, també són rostres d’il·lusió id’esperança.\nEl resultat són més de 500 il·lustracions realitzades per artistes de més de 30 països, d’un valor artístic i reflexiu impressionant. Una selecció de 60 obres han estat produïdes per a ser exposades com a conjunt.\nL’objectiu d’aquesta mostra és sensibilitzar la ciutadania sobre la problemàtica que viuen les persones refugiades en la seva recerca d’asil. Les polítiques migratòries europees i la manca de voluntat dels Estats membres i la Unió Europea han esdevingut el major obstacle per salvar la vida de milers de persones que han mort ofegades a la Mediterrània. Des d’Stop Mare Mortum creiem en una ciutadania conscienciada que pressioni les autoritats corresponents perquè actuïn frenant aquest genocidi a les portes d’Europa.\nAturem les morts a la Mediterrània!\nOrganitza: Stop Mare Mortum i Escola La Maquinista\nEsdeveniment previComunitzar la música. Trobada per compartir formes diverses i alternatives de fer, organitzar i escoltar música.\nSegüent esdevenimentCinefòrum d’art: Antoni Tàpies


El Senyor dels Anells: El retorn del rei - Viquipèdia, l'enciclopèdia lliure\nFran Walsh, Philippa Boyens i Peter Jackson\nInterCom, New Line Cinema, Netflix i FandangoNow\n1r desembre 2003\n1.140.682.011 US$ (mundial)\n378.251.207 US$ (Estats Units d'Amèrica)\ncinema fantàstic, drama, cinema d'acció i pel·lícula basada en una novel·la\n← El Senyor dels Anells: Les dues torres\nOscar al millor muntatge (2003)\nOscar al millor guió adaptat (2003)\nOscar al millor vestuari (2003)\nOscar al millor maquillatge (2003)\nOscar a la millor direcció artística (2003)\nOscar a la millor banda sonora (2003)\nOscar al millor so (2003)\nOscar als millors efectes visuals (2003)\nPremi Amanda a la millor pel·lícula estrangera (2004)\nOscar a la millor direcció (2002)\nOscar al millor guió adaptat (2002)\nOscar al millor vestuari (2002)\nOscar al millor maquillatge (2002)\nOscar a la millor banda sonora (2002)\nOscar a la millor cançó original (2002)\nPremi Hugo a la millor representació dramàtica (format llarg) (2004)\nEl Senyor dels Anells: El retorn del rei (títol original en anglès The Lord of the Rings: The Return of the King) és una pel·lícula de 2003 dirigida per Peter Jackson, basada en el segon i tercer llibre de J. R. R. Tolkien El Senyor dels Anells i la pel·lícula que conclou la trilogia, després de El Senyor dels Anells: La Germandat de l'Anell (2001) i El Senyor dels Anells: Les dues torres (2002).\nMentre Sàuron llança les fases finals de la seva conquesta de la Terra mitjana, Gàndalf el Mag, i Théoden, Rei de Ròhan, reuneixen les seves forces per defensar la capital de Góndor, Minas Tirith, de l'amenaça. Àragorn finalment reclama el tron de Góndor i fa venir un exèrcit de fantasmes per ajudar-lo a derrotar Sàuron. Al final, en plena intensitat de la batalla, s'adonen que no poden vèncer; així queda en mans dels hòbbits Frodo i Sam, que s'encaren amb la càrrega de l'Anell i la traïció de Gòl·lum, i finalment arriben a Mórdor, per destruir l'Anell Únic a la Muntanya del Destí.\nEstrenada el 17 de desembre de 2003, El Senyor dels Anells: El retorn del rei es va convertir en un dels èxits de recaptació més gran de tots el temps. A l'edició 76 de l'Acadèmia de les Arts i les Ciències Cinematogràfiques va guanyar els onze Oscars amb què havia estat nominada; només Titanic i Ben Hur han aconseguit aquesta proesa. Va guanyar l'Oscar a la millor fotografia, l'únic aconseguit per una pel·lícula de fantasia. És la segona pel·lícula que més ha recaptat de tota la història del cinema, també darrere de Titanic, aconseguint en total 1.120 milions de dòlars a escala mundial. L'Edició Estesa Especial, que contenia 52 minuts addicionals de gravació, es va llançar en DVD el 14 de desembre de 2004.\n3 Comparació amb el llibre\n4.2 El rodatge\n4.5 Efectes especials\n6 Edicions en DVD\nLa pel·lícula comença amb una retrospectiva de com Sméagol, abans de la seva degeneració i canvi de nom a 'Gòl·lum', li pren l'Anell Únic a Frodo i Sam a Minas Mórgul. Àragorn, Légolas, Guimli, Gàndalf, Théoden i Éomer es troben amb Merry, Pippin i Barbarbrat a Isengard, ara sota el control dels ents, i Gàndalf dedueix que Sàruman no suposarà cap amenaça. També recobren el palantir. La curiositat de Pippin fa que miri a dins. La visió d'un arbre blanc mort en un pati de pedra que crema alerta Gàndalf que Sàuron està planejant atacar Minas Tirith, i se'n va cap allà amb Pippin. A Rivendell, camí de les Terres Imperibles, Arwen té una visió del seu fill per Àragorn i convenç Élrond per reforjar Nàrsil, l'espasa que va tallar l'Anell del dit de Sàuron feia molt de temps. Llavors abandona el regal de la immortalitat per estar amb Àragorn; el seu destí ara depèn del resultat de la guerra.\nGàndalf i Pippin arriben a Minas Tirith per trobar el conseller Dénethor plorant damunt de Bóromir,el seu fill, i Pippin li jura lleialtat en recompensa pel sacrifici de Bóromir. Mentrestant, el Rei bruixot d'Àngmar envia el seu immens exèrcit d'orcs des de Minas Mórgul, anunciant el començament de la guerra, mentre Frodo, Sam, i Gòl·lum comencen a pujar les escales que hi ha a prop per entara la Terra morta de Mordor.\nL'exèrcit Mórgul expulsa els gondorians d'Osguíliath, antiga capital del regne en temps d'Isildur,, i Fàramir és forçat a fer una carrera per recuperar la ciutat. Prop de Minas Mórgul, Gòl·lum convenç Frodo d'enviar Sam a casa en la creença que voldrà l'Anell. A instàncies de Gàndalf, Pippin encén el primer dels fars a Édoras, alertant Théoden i la resta del ròhirrim, demanant que corrin a Puigdelara a preparar-se per la guerra. Mentre es prepara per a la batalla a Puigdelara, Àragorn troba Élrond, que presenta el futur rei amb l'espasa Andúril novament reforjada. Àragorn, llavors, es posa en camí amb Légolas i Guimli per desafiar el Camins dels Morts, buscant l'ajuda dels maleïts Homes morts de Puigdelara capturant els vaixells dels Corsaris d'Úmbar (Sàuron estava planejant utilitzar els corsaris per llançar un atac per sorpresa a Minas Tirith mentre els defensors estaven entretinguts amb els orcs). Théoden surt cavalcant amb sis mil genets, inconscient que Éowyn i Merry també formen part d'aquest exèrcit.\nLes forces Mórgul, compostes principalment d'orcs i trolls i màquines d'asedi, comencen el setge de Minas Tirith, i llencen molts projectils, mentre el Rei bruixot i altres nazgûl en les seves bèsties alades també ataquen, destruint armes dels assetjats i sembrant el terror entre els defensors. L'exèrcit Mórgul entra a la ciutat utilitzant un ariet gegant anomenat Grond. Mentrestant Gòl·lum lliura Frodo a la gran aranya Arranyera, però Sam torna per lluitar-hi. Sam creu que Frodo és mort i li agafa l'anell, però quan els orcs de la torre de Cirith Ungol agafen Frodo, Sam sent que encara és viu. A Minas Tirith, Dénethor s'ha tornat boig i prepara un pira funerària per a ell i per a Fàramir, que està inconscient i creu que mort.\nGàndalf i Pippin arriben a l'escena i se'n surten per salvar Fàramir, però malgrat els esforços de Gàndalf, Dénethor mor. Els ròhirrim arriben i carreguen contra els orcs, però el Rei bruixot respon amb un contraatac, intentant derrotar els ròhirrim amb les forces de Hàrad, incloent-hi els immensos mûmakil. El Rei bruixot cau sobre Théoden, ferint-lo fatalment. Àragorn finalment arriba amb els immortals en els vaixells capturats i es posen a aniquilar orcs, mûmakils i haradrims (soldats aliats de Sàuron provinents del desert de Harad), mentre Éowyn i Merry maten el Rei bruixot. Théoden mor de les seves ferides, i Àragorn manté el jurament de l'Exèrcit dels Morts, alliberant-los per fi de la seva maledicció.\nSam salva Frodo de Círith Úngol, que ha quedat buit després de la lluita entre dues faccions de la guarnició orc de la Torre per la camisa de mithril, un preat metall que val la Comarca sencera,, i comencen la llarga caminada a través de Mórdor cap al Mont del Destí. Gàndalf s'adona que hi ha deu mil orcs entre Círith Úngol i el Mont del Destí, que impedirien a Frodo arribar a la seva destinació. Àragorn proposa que dirigeixin els soldats restants a la Porta Negra per apartar els orcs del camí de Frodo. Sam condueix Frodo fins a la Mont el Destí, però Gòl·lum arriba i els ataca, com a la Batalla del Morannon. A l'Oròdruin, Frodo, en comptes de deixar caure l'anell a la lava, sucumbeix al seu poder i se'l posa, desapareixent de la vista (l'acte alerta Sàuron, i envia els Nazgûl cap a la Muntanya del Destí. Gòl·lum deixa inconscient Sam, agafa el dit de Frodo i el mossega. Quan comença a celebrar la recuperació de l'anell, Frodo aplega les seves forces (i els seus sentits) i carrega contra ell. Després d'una breu lluita, els dos cauen a la vora de l'abisme. Gòl·lum cau a la colada volcànica amb l'Anell, mentre que Frodo queda penjant a la vora del penya-segat. Sam rescata Frodo mentre l'Anell finalment s'enfonsa a la lava i es destrueix. La Torre de Bàrad-dûr s'ensorra, l'essència de Sàuron s'esvaneix i explota, destruint-lo per sempre, i els orcs, nazgûl i les forces restants de Sàuron moren en el subsegüent xoc i terratrèmols. Frodo i Sam queden desmaiats al mig de les erupcions del Mont del Fat, fins que Gàndalf arriba amb les àguiles, i desperten a Minas Tirith, amb els seus amics. Àragorn és coronat rei, anunciant la nova edat de pau, i s'uneix amb Arwen. La tornada dels hòbbits a la Comarca, on Sam es casa amb Rosa Cabanelles. Frodo, havent acabat d'escriure la història del Senyor dels Anells i encara esgotat de ser el portador d'Anell, decideix marxar de la Terra Mitjana amb Gàndalf, Bilbo, Élrond i Galàdriel per anar a les Rades Grises, deixant el seu Llibre Vermell de la Franja de Ponent de la història a Sam, que pacíficament continua la seva vida familiar.\nElijah Wood, que fa el paper de Frodo\nBilly Boyd, que interpreta Pippim\nIan McKellen, l'actor que interpreta a Gàndalf, el mag blanc\nCom a les anteriors pel·lícules de la trilogia, El Retorn del Rei té el següent repartiment:\nElijah Wood com Frodo Saquet (veu doblatge català: Oscar Muñoz): El hòbbit que continua el seu viatge per destruir l'Anell, que el continua torturant.\nSean Astin com Samseny Gamgí (veu doblatge català: David Jenner): Més conegut com a Sam, és el company lleial de Frodo.\nViggo Mortensen com Àragorn (veu doblatge català: Juan Antonio Bernal): S'ha d'encarar finalment amb el seu destí com a Rei de Góndor.\nIan McKellen com Gàndalf el blanc (veu doblatge català: Pepe Mediavilla): El mag que viatja per ajudar els homes de Góndor.\nDominic Monaghan com Meriadoc Brandiboc (veu doblatge català: Aleix Estadella): Més conegut com a Merry, el hòbbit que esdevé un cavaller de Ròhan.\nBilly Boyd com Peregrín Tuc (veu doblatge català: Hernan Fernández): Més conegut com a Pippin, un hòbbit que mira el palantir i esdevé un cavaller de Góndor.\nOrlando Bloom com Légolas (veu doblatge català: Sergi Zamora): L'arquer elf i un dels millors amics d'Àragorn.\nJohn Rhys-Davies com Guimli (veu doblatge català: Josep Maria Ullod): El guerrer nan que continua la seva rivalitat amistosa sobre els morts orcs amb Légolas. Rhys-Davies també posa la veu a Barbarbrat, el cap dels ents.\nAndy Serkis veu i moviment per a Sméagol/Gòl·lum: La seva vida com Sméagol s'entreveu al començament de la pel·lícula, i com assassinava el seu cosí Déagol per l'Anell abans d'una eternitat de solitud. Serkis també interpreta Sméagol, i la veu del Rei bruixot d'Àngmar.\nThomas Robins com Déagol (veu doblatge català: Eduard Farelo): El cosí de Sméagol.\nBernard Hill com Théoden (veu doblatge català: Lluís Marco): Rei de Ròhan. Està preparant les seves tropes per a la Batalla dels Camps de Pélennor.\nMiranda Otto com Éowyn (veu doblatge català: Isabel Valls): La neboda de Théoden, que desitja mostrar el seu valor en la batalla. També es comença a enamorar d'Àragorn que no li retorna el seu amor.\nKarl Urban com Éomer (veu doblatge català: José Posada): El germà d'Éowyn, i Mariscal dels Genets de Ròhan.\nHugo Weaving com Elrond (veu doblatge català: Abel Folk): El senyor elf de Rivendell, que ha de convèncer Àragorn d'ocupar el tron.\nLiv Tyler com Arwen (veu doblatge català: Belen Roca): filla d'Elrond, que estima Àragorn. Cau malalta.\nDavid Wenham com Fàramir (veu doblatge català: Roger Pera): El cap dels muntaners gondorians que defensa Osguíliath.\nJohn Noble com Dénethor (veu doblatge català: Claùdia Garcia): Senescal de Góndor i pare de Fàramir. S'ha tornat boig en perdre tota esperança.\nBruce Hopkins com Gàmling: Mà dreta de Théoden i un membre especial de la Guàrdia Reial de Ròhan.\nPaul Norell com el Rei dels Homes Morts de Puigdelara (veu doblatge català: Miquel Cors): a qui Àragorn ha de demanar ajuda.\nLawrence Makoare interpreta el Rei bruixot d'Àngmar (veu doblatge català: Jaume Comas): el Senyor dels nazgûl, va al davant de l'atac de Mórdor a Minas Tirith. També interpreta Góthmog, un comandant orc a qui posa la veu Craig Parker.\nIan Holm com Bilbo Saquet (veu doblatge català: Joaquín Diaz): L'oncle ancià de Frodo.\nCate Blanchett com Galadriel (veu doblatge català: Núria Mediavilla): Dama elfa Lórien. És conscient el temps dels elfs s'acaba.\nSarah McLeod com Rosa Cabanelles: La noia dels somnis de Sam.\nSean Bean com Bóromir: El germà de Fàramir, en un flashback a la seva mort al final d'El Senyor dels Anells: La Germandat de l'Anell, i a la versió ampliada quan Dénethor té una al·lucinació.\nEls següents només apareixen a l'Edició Estesa:\nChristopher Lee com Sàruman: L'anterior cap dels mags atrapat per Barbarbrat.\nBrad Dourif com Gríma: psicofàntic de Sàruman, criat traïdor.\nBruce Spence: com la Boca de Sàuron, l'emissari de Sàuron a la Porta Negra.\nHi ha també cameos de Peter Jackson, Richard Taylor, Gino Acevedo, Rick Porras i Andrew Lesnie al vaixell corsari, encara que tots ells excepte Jackson només apareixen a l'Edició Estesa. Jackson també té un altre cameo no oficial, com la mà de Sam que surt quan s'enfronta a l'Arranyera. La filla de Sean Astin va interpretar Elanor, la filla de Sam a l'última escena de la pel·lícula. Els fills de Jackson també van fer un cameo com a extres gondorians, mentre Christian Rivers interpretava un soldat gondorià que vigilava el far que Pippin havia encès i, més tard, és ferit. Royd Tolkien fa un cameo com a muntanera Osguíliath, Mentre que a l'Edició Estesa Howard Shore apareix com a soldat victoriós a Édoras. Addicionalment, quatre dels dissenyadors del joc d'estratègia de la batalla del Senyor dels Anells actuen com ròhirrim a Pelènnor. Al final de la pel·lícula, Alan Lee fa un retrat a tots els membres del repartiment, una idea suggerida per Ian McKellen.\nComparació amb el llibre[modifica]\nLa pel·lícula conté escenes essencials que van passar en la part central de la novel·la El Senyor dels Anells, però que no van ser incloses a la pel·lícula El Senyor dels Anells: Les dues torres, com l'Arranyera i el palantír, a causa del fet que Jackson va reajustar la línia temporal tal com es descriu als apèndixs del llibre, en lloc de com està en el text principal. L'assassinat de Sàruman per part de Gríma (només en l'Edició Estesa) es va fer coincidir amb la visita d'Isengard. A la pel·lícula, Sàruman cau del palantír mentre que al llibre Gríma el llança a la Germandat, inconscient del seu valor.\nDénethor, el senescal de Góndor és un personatge més tràgic al llibre. La pel·lícula només se centra en el seu dolor aclaparador per la mort de Bóromir, així com ignora l'amenaça de Sàuron (al llibre ja encén els fars), i és conduït a la vora del pont per la ferida de Fàramir. La pel·lícula només insinua el seu ús del palantír que el torna boig, informació revelada en l'escena de la pira, que és més violenta que al llibre. Jackson també fa saltar Dénethor de la Ciutadella, a més de cremar-se a la pira, un dels primers canvis. La Batalla dels Camps de Pélennor es va canviar: Fàramir mai no se'n va en una missió suïcida, i és una simplificació del setge de Osguíliath. Generals com Fòrlong i Ímrahil tampoc no hi són, només marxa Gàndalf al capdavant. En el llibre, els orcs mai no entren a la ciutat. El Rei bruixot entra i queda enfront de Gàndalf abans de l'arribada dels ròhirrim, però a la pel·lícula els orcs envaeixen la ciutat després que l'ariet esbotzi la porta. La subtrama en què el ròhirrim són ajudats pels primitius Drúedain a entrar al Góndor assetjat també es va tallar. La Fletxa Vermella portada per un missatger des de Góndor per demanar ajut no surt al film. La presència d'Éowyn al camp de batalla és desconeguda fins que es treu el seu casc, però a la pel·lícula l'audiència n'és conscient, ja que hauria estat difícil tenir Miranda Otto interpretant un home. Quan l'esperança està gairebé perduda, Gàndalf també consola Pippin amb una descripció de les Terres Imperibles, que és un passatge descriptiu al final del capítol.\nLa pel·lícula descriu els homes morts de Puigdelara lluitant a la Batalla, mentre que al llibre s'alliberen abans, després de d'ajudar Àragorn a derrotar els Corsaris d'Úmbar al port de la ciutat de Pelàrgir, a Lebennin; els reforços d'Àragorn són merament més gondorians. Una força incontenible i invulnerable, els Morts destrueixen les forces de Sàuron; un article de la CNN.com anomena el climax de la batalla com " excessivament simplificat" com a resultat de l'acció dels Morts.\nSam i les desavinences amb Frodo, a causa les maquinacions de Gòl·lum, mai no tenen lloc en el llibre, però els guionistes ho van afegir creient que donava més drama i més complexitat a Frodo. Frodo entra sol al cau de l'arranyera a la pel·lícula, mentre que al llibre entraven ell i Sam junts. Es va fer així per fer més horrorosa l'escena en què Frodo està sol, i més dramàtic el rescat de Sam a última hora. Tampoc, a la pel·lícula no sabem que Sam tingui l'anell fins que el torna a Frodo, mentre que al llibre el lector sap que Sam té l'anell. La caiguda de Gòl·lum a la lava del Mont del Fat també es va reescriure per a la pel·lícula, ja que els guionistes entenien que la idea original de Tolkien (Gòl·lum simplement rellisca i cau) no donava climax a l'escena. Originalment, es va planejar un canvi fins i tot més gran: Frodo empenyeria heroicament Gòl·lum sobre la vora per destruir-lo a ell i a l'Anell, però l'equip de producció finalment es va adonar que semblava més aviat que Frodo assassinava Gòl·lum. Com a resultat, feien lluitar Frodo i Gòl·lum per la possessió de l'Anell i els dos rellisquen sobre la vora per accident.\nHi ha uns quants canvis a la Batalla de la Porta Negra: Merry és no present al llibre, Pippin no mata un troll, com fa a la novel·la, i Àragorn mata la Boca de Sàuron a l'edició estesa de la pel·lícula però no al llibre. Hi havia un canvi fins i tot més gran planejat: Sàuron mateix agafaria forma física per lluitar amb Àragorn, que només seria salvat per la destrucció de l'Anell. Jackson finalment es va adonar que ignorava el punt de la valentia veritable d'Àragorn mentre distreia l'exèrcit de Sàuron en contra de totes les probabilitats, i un ordinador va generar un Troll que es va col·locar sobre les seqüències de Sàuron amb la pel·lícula acabada. El final es modifica en no incloure l'Assot de La Comarca, que era vist pels guionistes com anti-climax. És referenciat, tanmateix, en la visió de Frodo del futur en el mirall de Galadriel a La germandat de l'Anell.\nPaisatge de Nova Zelanda, Édoras a la pel·lícula\nLa producció de la trilogia de El Senyor de dels Anells és inusual, ja que simultaniejava els terminis dels guions i del rodatge (excepte els pick ups). Jackson va dir que el Retorn del Rei va ser la més fàcil de fer de les tres pel·lícules, perquè conté el clímax de la història, a diferència dels altres dos films. El Retorn del Rei va ser originalment la segona de dues pel·lícules planejades per Miramax, des del gener de 1997 fins a l'agost de 1998, i més o menys en la seva estructura final, la primera pel·lícula havia d'acabar amb la batalla de la Gorja d'en Helm de les Dues Torres. El rodatge va tenir lloc en múltiples ubicacions a través de Nova Zelanda, entre l'11 d'octubre de 1999 i el 22 de desembre de 2000, amb pick ups durant sis setmanes el 2003 abans de l'estrena de la pel·lícula.\nLa Terra Mitjana imaginada per Jackson va ser dissenyada principalment per Alan Lee i John Howe, il·lustradors de Tolkien, i creada per Weta Workshop, que es va fer càrrec de les armes, armadures, miniatures, pròtesis i criatures de tota la trilogia, així com pel Departament d'Art que va construir els platós. Richard Taylor va dirigir Weta, mentre Grant Major i Dan Hennah van organitzar la planificació i els edificis respectivament.\nLa ciutat de Minas Tirith, entrellucada breument a les pel·lícules prèvies, es veu completament en aquesta tercera, i amb això la civilització de Góndor. L'enorme escenari es va construir a Dry Creek Quarry, als afores de Wellington, en el plató de la Gorja d'en Helm. Aquest plató es va convertir en la segona porta de Mines Tirith, mentre l'exterior de la Gorja servia per a l'escena de l'edició Estesa on Gàndalf s'enfronta al rei Bruixot. Les noves estructures incloïen una Porta de 8 m, amb versions trencada i intacta, amb una obertura manual i mecanisme de tancament, amb els seus gravats inspirats en el Baptisme de Joan Baptista. Hi havia també quatre nivells de carrers amb motius heràldics a totes les cases, inspirats en Siena., i la Ciutadella, l'exterior de la qual era en el backlot dels Estudis de Stone Street, fent servir una perspectiva forçada. Conté el marcit Arbre Blanc, fet de poliestirè per Brian Massey i el Departament Verd amb branques reals, que recorda les velles i nuoses oliveres libaneses. L'interior era dins d'una vella fàbrica de tres nivells a Wellington, i el color és influït per la Capella Palatina d'Aquisgrà, amb un tron per a Dénethor cavat a la pedra i estàtues de poliestirè dels antics Reis de Góndor.\nCavaller de Ròhan\nL'armadura góndoriana està dissenyada per representar una evolució dels númenonians des del pròleg de la primera pel·lícula, amb un simplificat motiu d'ocells marins. El segle xvi italià i alemany en van servir d'inspiració, mentre els civils vestien argent i negre, dissenyats per Ngila Dickson, continuant l'estil antic/medieval mediterrani. Minas Mórgul, l'escala i Torre de Círith Úngol, així com el cau de l'Arranyera van ser dissenyats per Howe, fent servir una perspectiva forçada amb la ruta a Mórgul en una pantalla en miniatura. Arran del que va passar amb un queixal del seny, Howe va dissenyar Minas Mórgul: de la mateixa manera, els orcs van posar els seus torts dissenys a una antiga ciutat góndoriana". Cirith Úngol es va basar en el disseny de Tolkien, però quan Richard Taylor s'"avorria", el redissenyava amb més angles.\nLa tercera pel·lícula introdueix l'aranya enorme Arranyera. Arranyera es va dissenyar el 1999, amb el cos basat en una Porrhothele antipodiana i el cap amb nombrosos bonys seleccionats pels fills de Peter Jackson d'una de moltes opcions. El mateix Jackson es va divertir prou planejant la seqüència, tot i ser un aracnofòbic. El cau de l'aranya simulava gres i estava esculpit a les cavernes existents d'Isengard . "El Retorn del Rei" també porta a la pantalla els Homes Morts de Puigdelara i els perversos haradrim des del sud de la Terra Mitjana, homes que porten el mûmakil. Els Homes Morts tenen una influència celta, amb acabats rectilinis i simètrics per reflectir el seu estat mòrbid, mentre la seva ciutat subterrània té l'aire de Petra. Els hàradrim inicialment estaven influïts per la cultura africana, però a Philippa Boyens la preocupava que fos ofensiva, i així els personatges acabats acaben semblant de Kiribati, en l'armadura trenada de bambú, amb uns afegits asteques, per l'ús de joies.\nEl Retorn del Rei es va rodar durant l'any 2000, tot i que l'escena on Gòl·lum intenta separar Frodo i Sam es va filmar el 24 de novembre de 1999. Les inundacions a Queenstown, Nova Zelanda, van fer interrompre La Germandat de l'Anell  i, així, algunes de les primeres escenes rodades al principi van anar, de fet, al final. El gener de 2000 es va rodar a Hobbiters, la casa dels hòbbits, amb les primeres escenes de La Germandat de l'Anell : els exteriors a la granja Matamata, mentre les escenes d'interior es rodaven als estudis de l'Stone Street a Wellington, alhora que la seqüència de les Rades Grises. També el rodatge de l'interior de Rivendell el mes de maig es va fer al mateix temps que les altres pel·lícules.\nLa Batalla de la Porta Negra es va rodar a l'abril al desert de Rangipo, en unes mines abandonades. Soldats de Nova Zelanda van ser contractats com a extres. Una altra preocupació eren els dobles de Monaghan i Boyd durant la seqüència de càrrega. Mentrestant, Wood, Astin i Serkis filmaven a Mont Ruapehu pels exteriors de la Muntanya del Destí. En particular, van estar dues hores rodant a Sam aixecant Frodo a la seva esquena, amb l'encreuament de diferents càmeres. Les escenes rodades el juny van ser les dels Camins dels Morts a través de diverses localitzacions, incloent-hi Putangirua Pinnacles. El juliol l'equip filmava algunes escenes de l'Arranyera, i l'agost i setembre es dedicaven a les escenes a Isengard. Monaghan i Boyd feien nombroses proves de la seva entrada, accentuant la paraula "mala herba" mentre fumaven tabac. Christopher Lee va rodar la seva part gairebé sol, tot i que McKellen i Hill van arribar el primer dia per donar un cop de mà en el text .\nEls exteriors d'Édoras es van rodar l'octubre. La cavalcada dels ròhirrim, on Théoden encapçalava la càrrega contra l'exèrcit orc, va ser filmada a Twizel amb 150 extres a cavall. La Batalla dels Camps de Pélennor té un ús més intensiu d'imatges generades per ordinador, en contrast amb l'acció en viu a la Batalla de la Gorja d'en Helm, a la segona pel·lícula. També es van rodar els intents de Fàramir per recobrar Osguíliath, així com les escenes a la mateixa ciutat. En aquest punt, la producció estava molt trasbalsada, amb Jackson movent-se al voltant de deu gravacions per dia, i la producció finalment embolicada en els platós de Minas Tirith, així com a la segona part del rodatge del setge. De la mateixa manera que a la primera escena, els actors hòbbits s'amagaven sota un anell fantasma, la seva última escena era el rodatge de la reacció cromada dels habitants de Minas Tirith anant cap a ells.\nEls pick-ups de 2003 van ser rodats a l'aparcament de l'estudi a Wellington, amb parts de platós i cromats utilitzats per acabar escenes, i l'equip de disseny havia de treballar 24 hores al dia durant 7 dies a la setmana per tenir els platós exactes només per a un dia. El rodatge va continuar durant dos mesos, i es va convertir en un emocionat temps d'adéus pel repartiment i l'equip. La pel·lícula té la llista més extensa de regravacions de la trilogia. Jackson va prendre el seu temps per regravar la coronació d'Àragorn, feta de pressa en un únic dia pel segon director Geoff Murphy el 21 de desembre de 2000. Jackson també va tornar a filmar escenes a dins i al voltant de la Muntanya del Destí, i la mort de Théoden.\nHi havia també el nou personatge de Gothmog. Era un afegit especial del disseny per a la pel·lícula, ja que Jackson veia que els orcs de Mórdor eren patètics comparats amb els uruk-hai del segon film, i així Weta va crear uns nous orcs grotescs, com antagonistes perquè l'audiència s'hi fixés. Christian Rivers també va redissenyar el rei Bruixot i totes les seves escenes es van tornar a gravar, a causa de la confusió dels no-lectors sobre si Sàuron era o no al camp de batalla.\nFinalment, Légolas va tenir la seva baralla amb un mûmak, com a resposta (positiva) a la petició que havia fet l'actor que l'encarna, Orlando Bloom, i Howard Shore també va fer un cameo durant el joc de Légolas i Guimli a Édoras. Les últimes escenes rodades van ser les d'Àragorn escapant-se de l'allau de Skull, i Frodo acabant el seu llibre. El repartiment també va comptar amb elements mòbils associats amb els seus personatges; en el cas de John Rhys-Davies, va cremar al final la pròtesi del seu personatge, Guimli . Els pick ups van acabar el 27 de juny de 2003.\nimatge de Sàuron\nDesprés es van incloure diversos rodatges de genets per a la Batalla dels Camps de Pélennor, així com la reacció d'Andy Serkis (Gòl·lum) quan finalment s'adona que Frodo pretén destruir l'Anell, que es va rodar a casa de Jackson . Per l'edició estesa del DVD, Jackson va rodar el març de 2004 unes quantes preses de cranis rodant per l'escena de l'allau; aquesta va ser la darrera filmació de la trilogia, i Jackson va adonar-se que va ser la primera vegada que un director havia rodat escenes per a una pel·lícula després d'haver guanyar un Oscar.\nLa postproducció en El Retorn del Rei va començar el novembre de 2002, amb el final del muntatge de 4 hores i mitja de pel·lícula que Annie Collins havia estat completant entre 2001 i 2002, quatre hores diàries de feina. Per exemple, Théoden va encapçalar els talls, de 150 minuts de preses a 90 segons un cop acabat el muntatge. Jackson es va reunir amb el seu estret col·laborador Jamie Selkirk per muntar la pel·lícula final. De la mateixa manera que a Les Dues Torres, haurien de tractar amb línies argumentals múltiples, i Jackson parava atenció a cada línia abans de decidir on tallar. Més importants van ser les tres setmanes que van dedicar als 45 darrers minuts del film, per tallar i intercalar adequadament escenes com la de la Boca de Sàuron, i els destins de personatges com Légolas, Guimli, Éowyn i Fàramir .\nLa pel·lícula heretava escenes originalment planejades per anar a la segona pel·lícula, incloent-hi la reforja de Nàrsil, els antecedents de Gòl·lum i el final de Sàruman. Però l'escena de Sàruman suposava un problema estructural: liquidar el canalla de la segona pel·lícula quan la trama té Sàuron com el principal dolent. Malgrat els pick-ups i doblatges, l'escena es va tallar, provocant la controvèrsia amb admiradors de l'actor Christopher Lee (Sàruman), i peticions per restaurar l'escena. Lee, no obstant això, va col·laborar en els DVDs i va ser a l'estrena de Copenhaguen, tot i que d'altra banda ell va dir que mai no entendrà la raó del tall.\nFinalment, Jackson només s'havia de moure en tres rodets durant tres setmanes per intentar acabar la pel·lícula, que va ser el 12 de novembre. Jackson mai no va tenir la possibilitat de veure la pel·lícula sencera a causa de l'agitat horari que duia, i només va veure la pel·lícula de principi a final l'1 de desembre a l'estrena a Wellington; segons Elijah Wood, la seva resposta era "yup, it's good, pretty good". (si, està bé, força bé)\nEl Retorn del Rei conté 1.488 efectes especials, gairebé tres vegades més dels que hi havia a la primera pel·lícula, i gairebé el doble que a la segona. El treball d'efectes especials va començar amb Alan Lee i Mark Lewis component fotografies diverses de Nova Zelanda per crear l'arena digital dels camps de Pelènnor el novembre de 2002. Durant la pausa de Nadal a casa, Gary Horsfield també va crear una versió digital del Bàrad-dûr per millorar el clímax de la pel·lícula. Mentrestant, Jackson i Christian Rivers van fer servir ordinadors per planificar la gran batalla, i el febrer de 2003, van ensenyar les filmacions a Weta Digital. Sorprenentment, de 60 filmacions planejades s'havia pujat a 250, i de 50.000 personatges s'havia passat a 200.000. No obstant això, continuaven i aviat lliurarien 100 filmacions a la setmana, 20 al dia, mentre s'acabaven els dos mesos de termini, sovint treballant fins a les dues de la matinada.\nPer a la batalla, es van enregistrar 450 moviments pel software MASSIVE i també van haver de tractar els últims afegits de la pel·lícula, com els Trolls que esclaten a través de les portes de Minas Tirith, així com les criatures que estiren Grond a la porta, i refer una filmació de dos mûmakil. Pel que fa a les criatures digitals, l'escultura del cap de l'Aranyerra va ser escanejada amb una precisió deu vegades superior que Weta, per una companyia canadenca.\nCom a les pel·lícules prèvies, hi ha també importants modificacions en els dobles digitals dels actors. Per exemple, Sam caient de l'arranyera, el canvi té lloc mentre Astin colpeja a terra. L'atac de Légolas a un mûmak va requerir nombroses transicions d'un costat a l'altre, i la filmació de Gòl·lum quan recupera l'Anell Únic i cau a l'Escletxa del Fat va ser totalment digitalitzada. El Rei dels Morts és interpretat per un actor amb pròtesis, i el seu cap modificat digitalment com si fos un crani. La Boca de Sàuron també tenia la seva boca ampliada un 200% per aconseguir un efecte més pertorbador .\nEl Retorn del Rei també té altres efectes. A la pira de la seqüència de Dénethor, mentre el Senyor de Góndor envia Pippin contra la Tomba, John Noble llançava un nan nomenat Fon contra Billy Boyd, que immediatament empenyia la càmera amb el seu cap per completar la il·lusió. Unes quantes torxes que cremaven també es reflectien des d'una plata de vidre i a la càmera quan el cavall de Gàndalf clava una puntada de peu a Dénethor a la pira. Jackson exigia realisme complet amb el seu món de fantasia, i com a conseqüència es van construir nombroses miniatures, com la de Minas Tirith a una escala 1:72, que arribava a 7 m. d'alçada i 6,5 m. de diàmetre. Va demanar també seccions de la ciutat a escala 1:14, i a l'Edició Estesa l'escena de la Ciutat dels Morts té 80.000 cranis petits, equivalent en total a un metre cúbic. L'equip de miniatures va acabar el novembre amb la Porta Negra, després de 1.000 dies de filmació, i el darrer rodatge dels efectes digitals va ser el de la destrucció de l'Anell, el 25 de novembre.\nLa música va ser composta per Howard Shore, que prèviament havia escrit les primeres dues parts de la trilogia. Amb el muntatge del film, la banda sonora va quedar reforçada, però l'autor va haver d'escriure set minuts de música diaris per aconseguir l'objectiu . La partitura inclou la introducció completa del tema Góndor, que ja l'havíem sentit en el discurs de Bóromir al Consell d'Elrond a La Germandat de l'Anell i a Osgiliath a l'edició estesa de Les dues Torres. Els actors Billy Boyd, Viggo Mortensen i Liv Tyler també van contribuir a la música de la pel·lícula. Boyd canta mentre Fàramir carrega cap a Osgiliath, Mortensen canta quan és coronat rei, i a l'edició estesa Tyler canta quan Àragorn cura Éowyn.\nRenée Fleming, Ben Del Maestro i James Galway també van contribuir a la banda sonora. Fleming canta quan Arwen té una visió del seu fill i quan Gòl·lum recobra l'Anell Únic. Del Maestro canta quan Gàndalf il·lumina el seu bastó per salvar soldats gondorians que fugen d'Osgiliath de l'atac Nazgûl. Galway toca la flauta mentre Frodo i Sam pugen a la Muntanya del Destí. La cançó final, "Into the West", va ser composta per Costa amb lletres de Fran Walsh. La cançó estava inspirada parcialment en la mort prematura (de càncer) d'un jove cineasta de Nova Zelanda anomenat Cameron Duncan que s'havia fet amic de Peter Jackson.\nEl departament de So va passar la primera part de l'any buscant els sons correctes. El xiscle d'Arranyera era d'un diable de Tasmània, que va inspirar els animadors de Weta, mentre el mûmakil és el començament i el final del rugit d'un lleó. Xiscles humans i d'un ase es barrejaven en la caiguda de Sàuron, i per evitar comparacions amb 9/11, el vidre trencat s'utilitzava per col·lapsar els sons. Pel llançament de projectils durant el setge de Minas Tirith, alguns treballadors de la construcció deixaven caure blocs de pedra reals de dues tones prèviament alçats per una grua. La mescla es va començar en un estudi nou el 15 d'agost, encara que el treball inacabat va suposar algunes frustracions. Les mescles van acabar el 15 de novembre, després que tres mesos de no parar .\nDesprés de dos anys d'espera des de l'estrena d'El Senyor dels Anells: La Germandat de l'Anell, l'expectació de l'audiència pel final de la trilogia havia arribat a ser febril quan la pel·lícula es va acabar. L'estrena mundial va tenir lloc a Wellington a l'Embassy Theatre, l'1 de desembre de 2003, i va ser present el director i moltes de les estrelles. Es va calcular que més de 100.000 persones van omplir els carrers, més de la quarta part de la població de la ciutat.\nLa pel·lícula va aconseguir un 94% de crítiques positives a Rotten Tomatoes. Richard Corliss del Time la va definir com la millor pel·lícula d'autor de l'any. La principal crítica a El Senyor dels Anells: El retorn del rei, va ser el seu temps d'execució, especialment l'epíleg. Fins i tot crítiques entusiastes de la pel·lícula van esmentar la seva llargada. Joel Siegel, de Good Morning, America deixava anar: "Si no considero els darrers quaranta-cinc minuts, seria la meva millor pel·lícula de l'any. I com ha quedat, és una més de les grans realitzacions de la història del cinema." També van arribar crítiques per l'aspecte de l'Exèrcit dels Morts, que fa acabar ràpidament la Batalla dels Camps de Pélennor.\nEl febrer de 2004, uns quants mesos després de l'estrena, la pel·lícula va quedar vuitena en la llista de les 100 Millors pel·lícules de tots els temps a la revista Empire. Això va forçar la revista a abandonar la seva política: fins aleshores només podien ser votades les pel·lícules de més que tenien més d'un any des de l'estrena. El 2007, Total Film va proclamar El Retorn del Rei com la tercera millor pel·lícula de la dècada (darrere de Matrix i Fight Club).\nEl primer dia, la pel·lícula feia als EUA un calaix de 34,5 milions de dòlars - un rècord per una pel·lícula estrenada un dimecres, fins a Spider-Man 2, que en va recaptar 40,4. Mentre que El Retorn del Rei es va estrenar per Nadal, Spider-Man 2 s'estrenava al bell mig de l'estiu. Els ingressos van doblar els del primer dia d'El Senyor dels Anells: La Germandat de l'Anell (que va aconseguir 18, 2 milions el dia de l'estrena el 2001), i un augment significatiu sobre El Senyor dels Anells: Les dues torres (26.1 milions al seu debut el 2002).\nLa recaptació final als Estats Units va arribar als 377 milions de dòlars, i a tot el món a més dels mil milions. Va ser la segona pel·lícula a la història en superar els mil milions en recaptació (la primera va ser Titanic el 1997 i després d'El retorn del rei , trobem Pirates of the Caribbean: Dead Man's Chest i The Dark Knight que també van aconseguir aquesta proesa). Això és comparable a les primeres dues pel·lícules de la trilogia: durant les seves primeres 35 setmanes d'emissió a Nord Amèrica, els ingressos de les dues primeres pel·lícules van ser de 313 milions i 339 milions, respectivament. El Senyor dels Anells: El retorn del rei va fer que les tres pel·lícules es convertissin en la trilogia que més guanys ha obtingut a escala mundial de tots els temps, batent altres notables trilogies com la de la Guerra de les Galàxies.\nAquestes xifres no inclouen els ingressos per vendes de DVD, drets de TV, etc. S'ha estimat que els ingressos bruts fora de les sales de cinema han estat com a mínim iguals als aconseguits a taquilla, per a les tres pel·lícules. Així, els ingressos totals bruts per a la trilogia estarien al voltant dels 6 mil milions, un retorn molt respectable per a uns 300 milions d'inversió (426, si tenim en compte les despeses de màrqueting). Comparat amb els beneficis d'altres pel·lícules, El retorn del rei és probablement una de les inversions de cinema més lucratives de tots els temps. Incloent-hi despeses de màrqueting, va aconseguir un benefici del 1.408% sobre el desemborsament original de New Line Studios. Comparativament, Halloween de John Carpenter va aconseguir 55 milions a escala mundial, a partir d'un pressupost de 325.000, aconseguint un 16.000% de benefici. El projecte de la bruixa de Blair (incloent-hi les despeses de màrqueting: 25 milions) va aconseguir un benefici del 992% i Titanic la pel·lícula que més va guanyar de tota la història, aconseguia un benefici del 768% sobre la producció i màrqueting.\nEl 27 de gener de 2004, la pel·lícula va ser nominada per a onze Premis de l'Acadèmia, incloent-hi el de la Millor Pel·lícula, direcció, guió Cinematogràfic Adaptat, Banda sonora, Cançó, efectes Visuals, direcció artística, vestuari, Maquillatge, Edició de So i muntatge. El 29 de febrer, la pel·lícula va guanyar a totes les categories, empatant amb Ben Hur (1959) i Titanic.\nTanmateix, no va ser nominat ningú del repartiment, sent la primera pel·lícula guanyadora d'un Oscar a la Millor pel·lícula que no en rebia cap des del 1995 (Braveheart). El 2008 tornaria a passar amb Slumdog Millionaire. Va ser la primera pel·lícula del gènere de fantasia que va guanyar l'Oscar a la millor pel·lícula. Era també la segona vegada que una seqüela havia guanyat aquest Oscar; la primera va ser El Padrí II.\nLa pel·lícula també va guanyar quatre Globus d'Or (incloent-hi la millor pel·lícula dramàtica, i Millor Director), cinc BAFTAs, dos premis MTV, dos Grammy, nou Premis Saturn, el del Cercle de la Crítica Cinematogràfica de Nova York per a la Millor Pel·lícula i el premi Hugo. És la pel·lícula de fantasia més premiada.\nEdicions en DVD[modifica]\nL'edició de la pel·lícula en DVD va sortir el 25 de maig de 2004. Era una capsa amb dos discs amb extres al segon disc. El DVD de les dues pel·lícules prèvies va sortir vuit mesos després d'estrenar-se les pel·lícules, però El retorn del rei va sortir en cinc mesos perquè no es va haver de comercialitzar una seqüela (les pel·lícules prèvies van haver d'esperar el rodatge de les seves seqüeles i treure un tràiler de deu minuts).\nEl retorn del rei va seguir les pel·lícules predecessores llançant una Edició Estesa (252 minuts) amb efectes especials afegits i música, juntament amb quatre entrevistes i sis hores de material suplementari. Tanmateix, aquest conjunt va trigar més temps de producció perquè el repartiment i l'equip ja estaven treballant per tot món en altres projectes. El conjunt va sortir finalment el 10 de desembre de 2004 al Regne Unit i el 14 de desembre las Estats Units. Els deu minuts finals inclouen una llista dels membres del club de fans oficial que havien pagat el carnet tres anys. També va sortir una capsa per col·leccionistes, incloent-hi l'edició estesa i una escultura de Minas Tirith i un afegit musical de 50 minuts, El DVD també inclou dos continguts amagats humorístics: un on Dominic Monaghan interpreta un entrevistador alemany amb Elijah Wood sobre un telèfon, i un altre on Vince Vaughn i Ben Stiller intenten convèncer Jackson per fer una seqüela, originalment presentat als premis MTV de 2004. Es pot accedir als dos via una icona de l'Anell, tant al Disc 1 com al 2.\nEl 9 d'agost de 2006, va sortir una edició limitada d'El retorn del rei. Aquesta Edició Limitada conté dos discs. El primer és un DVD de dues cares (també conegut com a DVD-18) que conté totes les edicions de la pel·lícula. Al començament de cada costat del disc, l'espectador pot decidir quina versió vol veure. El segon disc és un disc extra que conté un documental sobre el que hi ha darrere les escenes.\nCal dir que la primera part es va editar en català només en VHS, la segona sí que es va editar en català en el format DVD, i la tercera part no es va editar en cap format, tot i que les tres parts es van doblar al català i exhibir en alguns cinemes catalans.\nLa segona part: El Senyor dels Anells: Les dues torres\n↑ «With Tolkien's Help, a Holiday Record for Films» (en anglès). The New York Times, 29-12-2003 [Consulta: 26 agost 2012].\n↑ «Craig Parker entrevistat a SF-Radio». Arxivat de l'original el 2006-08-14. [Consulta: 3 abril 2009].\n↑ 4,0 4,1 4,2 4,3 4,4 4,5 4,6 Cameras in Middle-earth: Filming the Return of the King, DVD (New Line Cinema, 2004)\n↑ «Stephen Dowling, Tolkien relative's kingly role» (en anglès). BBC News online, 17-12-2003.\n↑ «Miniatures de Perry». Arxivat de l'original el 2007-12-14. [Consulta: 3 abril 2009].\n↑ Ian McKellen, Cast Commentary, DVD, New Line Cinema, 2004\n↑ 8,0 8,1 8,2 8,3 8,4 8,5 Trobant la història: Forjant el Capítol Final (Documentació especial de l'edició estesa), DVD, New Line Cinema 2004\n↑ Sibley, Brian. Peter Jackson: A Film-maker's Journey. London: Harpercollins, 2006, p. 345. ISBN 0-00-717558-2.\n↑ 10,0 10,1 Peter Jackson, Fran Walsh i Philippa Boyens, director i guionistes de l'edició especial estesa, New Line Cinema, DVD 2004\n↑ CNN.com – La sala de la criba. "Les millors escenes de batalla del cinema -- i les pitjors --. "\n↑ Peter Jackson i el retorn del Rei, BBC Films\n↑ Tim Watkin, les pel·lícules dels anells, una història entretinguda, New Zealand Herald 12-08-2003 Arxivat 2012-11-29 at WebCite\n↑ 20 Preguntes a Peter Jackson\n↑ 15,0 15,1 15,2 15,3 15,4 vídeo Dissenyant i Construint la Terra Mitjana, New Line Cinema, 2004\n↑ 16,0 16,1 16,2 16,3 16,4 vídeo, Weta Workshop (Documentació especial de l'edició estesa), DVD New Line Cinema, 2004\n↑ vídeo, Ngila Dickson, disseny del vestuari (Documentació especial de l'edició estesa), DVD New Line Cinema, 2004\n↑ 18,0 18,1 18,2 vídeo = Big-atures (Documentació especial de l'edició estesa), DVD, New Line Cinema, 2004\n↑ 19,0 19,1 Gary Russell. El Senyor dels Anells: L'Art del Retorn del Rei. Harpercollins, 2004. ISBN 0-00-713565-3.\n↑ Càmera a la Terra Mitjana: Filmant la Germandat de l'Anell, DVD (New Line Cinema, 2002)\n↑ 21,0 21,1 "Tehanu", Un Any de rodatge, 11-10-2000\n↑ La casa dels senyors dels cavalls, DVD, New Line Cinema, 2004\n↑ «Paul Davidson, Notícies del final del Senyor dels Anells 14-11-2000». Arxivat de l'original el 2011-08-31. [Consulta: 27 abril 2009].\n↑ 24,0 24,1 «Paul Davidson, Un nou Retorn del Rei , IGN, 27-06-2003». Arxivat de l'original el 2012-01-18. [Consulta: 27 abril 2009].\n↑ 25,0 25,1 25,2 Música per la Terra Mitjana, DVD, New Line Cinema, 2004\n↑ 26,0 26,1 26,2 Completant la Trilogia (Documentació Especial de l'edició estesa, DVD, New Line Cinema, 2004\n↑ 27,0 27,1 El pas d'una Època (Documentació especial per l'edició estesa), DVD, New Line Cinema, 2004\n↑ Brian Sibley. El Senyor dels Anells: El muntatge de la trilogia. Harpercollins, 2002. ISBN 0-00-713567-X.\n↑ El director dels anells talla escenes del mag, BBC News online, 12-11-2003\n↑ Dan Wooten, Mai no perdonaré Jackson, diu l'actor, New Zealand Herald, 30-04-2006\n↑ 31,0 31,1 31,2 31,3 31,4 El final de tot (Documentació Especial de l'Edició Estesa) New Line Cinema, DVD, 2004\n↑ 32,0 32,1 32,2 Weta Digital (Documentació especial de l'edició estesa), DVD, New Line Cinema, 2004\n↑ Weta Digital (Documentació Especial Edició Estesa), mig any de Cinema, DVD, 2004\n↑ El so de la Terra Mitjana, DVD, New Line Cinema, 2004\n↑ BBC News: els hòbbits ocupen la capital de Nova Zelanda\n↑ «Richard Corliss, Les millors pel·lícules, Time». Arxivat de l'original el 2007-11-11. [Consulta: 27 abril 2009].\n↑ Joel Siegel, Jackson Brings Lord of the Rings to Historic Completion, ABC News, 19-12-2003\n↑ Les millors -- i pitjors – escenes de batalles en una pel·lícula, CNN, 30-03-2007\n↑ 100 Millors pel·lícules de tots els temps , 96 pàgines, revista Empire, 30-01-2004\n↑ Les deu millors pel·lícules de la dècada, Total Film, Abril 2007\n↑ Resultats diaris de taquilla, El Senyor dels Anells: El retorn del rei (2003) – Box Office Mojo\n↑ Resultats diaris de taquilla, Spider-Man 2 (2004), Box Office Mojo\n↑ Top Box Office Earning Trilogies Worldwide at Box Office Mojo.com\n↑ Senyor dels Anells, dades a Time Warner\n↑ Gary Susman, Hòbbits de vacances, revista Entertainment Weekly, 09-06-2004 Arxivat 2007-06-16 a Wayback Machine.\n↑ Howard Costa: Creant El Senyor de la Simfonia dels Anells: El Viatge d'un compositor a través de la Terra Mitjana. El DVD té una banda sonora DTS-ES.\nA Wikimedia Commons hi ha contingut multimèdia relatiu a: El Senyor dels Anells: El retorn del rei\nEl Senyor dels Anells: El retorn del rei a Rotten Tomatoes (anglès)\nEl Senyor dels Anells: El retorn del rei a Box Office Mojo (anglès)\nObtingut de «https://ca.wikipedia.org/w/index.php?title=El_Senyor_dels_Anells:_El_retorn_del_rei&oldid=29874816»\nLa pàgina va ser modificada per darrera vegada el 6 abr 2022 a les 02:42.


Resultat de la cerca per a “prestatgeria” – Tàndem\nS'han trobat 12 resultats per a la vostra cerca.\nLa prestatgeria: Recomanacions de Sant Jordi. Amb amigues i amics de Tàndem.\nAquí teniu el nostre ja habitual programa de Sant Jordi en el qual algunes llibreries i altres especialistes LIJ ens recomanen els seus llibres preferits per regalar (i regalar-se) aquests dies. Us trobareu amb algunes veus conegudes que ja han passat pel programa i d’altres a qui tenim moltes ganes de convidar. Esperem que regaleu…\nData de l'entrada 20/04/2022\nEtiquetes Còmic, Literatura infantil, Literatura juvenil, Llibreries, Llibres de coneixement, Recomanacions\nLa prestatgeria: llibres disfressats\nTornem amb una altra entrega de La Prestatgeria, aquella secció en la qual parlem de llibres i en recomanem. Ja sabeu que ens encanta jugar, i per això hem tornat a establir una sèrie de categories per divertir-nos una mica més. Si ho voleu compartir per xarxes, aquestes són les categories: Un llibre que no t’hauries…\nData de l'entrada 27/02/2022\nEtiquetes La prestatgeria\nLa prestatgeria: Recomanacions de Nadal. Amb amics i amigues de Tàndem.\nAquí teniu el nostre ja habitual programa pre Nadal en el qual algunes llibreries amigues ens recomanen els seus llibres preferits per regalar aquestes festes. Com ja vàrem fer per Sant Jordi, perquè sabem que mai no en teniu prou, hem engreixat la llista de convidats del programa. Us trobareu amb algunes veus conegudes que…\nData de l'entrada 12/12/2021\nLa prestatgeria: por i misteri\nTornem amb La prestageria, la secció de recomanacions de Tàndem. Feia molt que teníem pendent fer aquesta prestatgeria concreta, però no ens atrevíem. Per còmic que sembli, no som molt admiradors de la literatura de por i misteri. Així i tot, hem trobat uns quants llibres que ens semblen deliciosos. Notes a peu de podcast…\nData de l'entrada 31/10/2021\nEtiquetes Literatura infantil, Literatura juvenil, Recomanacions\nAquí teniu el nostre ja habitual programa pre Sant Jordi en el qual algunes llibreries amigues ens recomanen els seus llibres preferits per aquest Sant Jordi. Aquest any, perquè sabem que tenim moltes ganes d’aquest dia, hem engreixat la llista de convidats al programa. Us trobareu amb algunes veus conegudes que ja han passat pel…\nFa uns mesos vivíem el Sant Jordi més estrany fins a la data, enmig d’una pandèmia que ens va obligar a quedar-nos a casa. Vàrem decidir fer un programa de recomanacions amb unes quantes llibreries per instar a la gent que els donés suport. Avui hem recuperat el format per aquest Nadal tan atípic i…\nData de l'entrada 06/12/2020\nLa prestatgeria (en clau de gènere)\nLa temporada passada ja vàrem dedicar alguns programes a recomanar llibres, com les recomanacions estiuenques o les de Sant Jordi. Però aquest any les volem batejar i ho hem fet un nom mundà però entenedor: la prestatgeria. De tant en tant utilitzarem aquesta secció per parlar d’aquells llibres que ens agraden, que són importants per…\nData de l'entrada 11/10/2020\nLa prestatgeria: Un comiat i unes quantes recomanacions estiuenques\nSembla mentida que hàgim arribat a l’últim programa d’aquesta temporada. A veure, no ha estat una temporada completa, ja que vàrem començar al març, però ens haureu de reconèixer que han passat tantes coses que ja ens sembla tota una proesa haver arribat fins aquí. Tècnicament no estàvem preparats per gravar a distància i la…\nData de l'entrada 20/07/2020\nComplint la nostra promesa de dedicar el mes d’abril a les llibreries, aquest any més que mai, gravem aquest programa. Aquest Sant Jordi no serà com altres, per descomptat. I com deia la Paula Jarrin a l’anterior programa, CALMA, ESPEREU EL VOSTRE LLIBRETER O LLIBRETERA. Aprofitem per fer llista i comprar a les llibreries de…\nEn aquest episodi substituïm el nostre estimat estudi per l’Espai Culturista-Sendak. El passat 4 de març, per celebrar el nostre segon aniversari, vàrem voler preparar una vetllada per recordar els inicis del podcast, totes les coses bones que ens han passat i agrair a la nostra comunitat – la millor de les comunitats possibles –…