Mataró dóna suport a l’acolliment familiar - Ajuntament de Mataró\nMataró dóna suport a l’acolliment familiar\nLa Junta de Portaveus del 27 de febrer va aprovar per unanimitat una declaració institucional presentada per tots els grups municipals de suport a l’acolliment familiar.\nEl text, del qual es va donar compte al Ple del 2 de març, és el següent:\n“Tots els infants i adolescents necessiten d’un ambient familiar estable per créixer i desenvolupar-se d’una manera sana i segura. Però alguns no poden fer-ho amb la seva pròpia família perquè aquesta passa per moments difícils i no els pot cuidar adequadament.\nL’acolliment familiar és una mesura de protecció a la infància i l’adolescència i a la vegada un gest compromès de famílies que proporcionen un entorn de comprensió, acompanyament i estima a un infant que ho necessita durant un temps determinat. Aquesta mesura protectora no pretén substituir a la família d’origen i mentre dura l’acolliment, l’infant manté contactes i visites amb la seva família.\nLa Llei 14/2010, sobre els drets i les oportunitats en la infància i l'adolescència, apunta que sempre que sigui possible les mesures d’acolliment tenen preferència respecte les altres, recomanació que deriva de la Convenció de les Nacions Unides sobre els Drets de l’infant.\nActualment hi ha a Catalunya més de 600 famílies acollidores, amb les quals hi estan acollits més de 1000 infants. Però encara necessitem moltes més, especialment per grups de germans o infants amb malalties greus i diversitat funcional. Actualment hi ha 100 infants amb aquestes característiques, de 0 a 6 anys, que estan a l’espera de tenir una família acollidora. I de 0 a 18 anys, n’hi ha al voltant de 500 que esperen una família d’acollida.\nLes necessitats de l’infant i l’evolució de la seva família biològica, defineixen la temporalitat de l’acolliment i tots les persones que el realitzen estan compromesos amb aquestes necessitats, respectant la seva història i la relació amb la seva família d’origen.\nPer tot això, tots els grups municipals de l`Ajuntament de Mataró, reunits en Junta de Portaveus prenem el següents acords:\nPrimer .- Mataró es declara municipi amic de l’acolliment familiar amb l’objectiu de garantir el dret dels infants a viure amb família.\nSegon .- L`ajuntament de Mataró , es compromet a promoure i a divulgar aquesta mesura de protecció amb l’objectiu de contribuir a crear cultura d’acolliment a Catalunya.\nTercer.-Traslladar els acords al Departament de Treball , afers Socials i família de la Generalitat i a Institut Català de l'Acolliment i de l'Adopció”.


Esports - L'Arenys massa líder pel Winterthur\nL'Arenys massa líder pel Winterthur\nel 14/oct/07 Joan Garcia Futbol Sala PDF\nEl Winterthur Sant Cugat de futbol sala cau a la pista del líder, l'Arenys de Munt, per 4 a 1. Els de Jaime Martínez desaprofiten nombroses ocasions de gol davant un rival molt inferior als vermell-i-negres.\nEls que no van veure el partit entre l'Arenys i el Winterthur i escolten el 4 a 1 final a favor dels del Maresme poden pensar que els locals van ser clarament superiors als santcugatencs. La realitat és ben diferent.\nEls de Jaime Martínez van estavellar 8 pilotes al pal i la figura del matx va ser el porter local. Amb això queda tot dit. El fet diferencial és que els santcugatencs van estar molt desenecertats en atac i els locals van materialitzar les poques ocasions de gol que van disposar. La primera meitat acabava amb un 2 a 0 del tot injust. A la repressa tercer gol de l'Arenys. Aquest fet va portar als santcugatencs a utilitzar el jugador-porter i retallar distàncies amb el 3 a 1. A les acaballes del partit, els locals establien el 4 a 1 definitiu. Carlos Chavarría, jugador del Winterthur, ja pensa en el proper partit i treu importància a la desfeta.\nEsperem guanyar el proper partit per no perdre el grup capdavanter de la classificació\nEls vermell-i-negres rebran la propera jornada al Palau i Solità que té 3 punts com els santcugatencs.


Cinc detinguts en un operatiu antidroga amb entrades a narcopisos de Barcelona\nHi participen una cinquantena d'agents dels Mossos d'Esquadra i la Guàrdia Urbana\nEls Mossos d’Esquadra i la Guàrdia Urbana han detingut cinc persones en un operatiu antidroga a narcopisos dels districtes barcelonins Sant Antoni i Sants-Montjuïc. No es descarten més detencions, segons han indicat els Mossos d’Esquadra. També s’han intervingut petites quantitats de diverses substàncies.\nEn el marc d'aquest operatiu, l'ARRO ha detingut un home al qual se l'ha trobat un rellotge de luxe relacionat amb un robatori violent. A més, s'ha detingut un altra persona per ordre de recerca pic.twitter.com/509OyQwjd0


Equip – Escola de Cultura de Pau\nEls seus camps d’especialització són l’educació per a la pau, l’avaluació, la sensibilitat a el conflicte, i el paper dels municipis en la construcció de pau. Màster de recerca en didàctica i avaluació educativa per la UB, diplomada en Salut Mental en Situacions de Violència Política i Catàstrofes naturals per la UCM, diplomada en Cultura de Pau per la UAB i llicenciada en Ciències polítiques per la UAB. Doctoranda sobre vies per superar els efectes de la polarització política a les escoles. Entre les seves publicacions destaquen els llibres “122 accions fàcils (i difícils) per a la pau”, “Eines i iniciatives de les ciutats europees per i construir la pau. Pràctiques de diplomàcia de ciutats ” i, com co-autora,” Competències per Transformar el món “i” Jocs de Pau. Caixa d’eines per educar per una cultura de pau”.\nLa seva àrea d’investigació i docència és l’educació per a la pau i el conflicte. Màster en educació ambiental. Té una Diplomatura de Postgrau en Cultura de Pau per la UAB, en Expressió, Comunicació i Llenguatges en la pràctica educativa i en Treball Corporal Integratiu per la UB. Formada en Gestalt. Premi Evens d’Educació per la Pau 2011. Autora de “Educació per a la pau i la convivència en el marc escolar. Una mirada des de la formació de professorat” i coautora de “Jocs de Pau. Caixa d’eines per educar per una cultura de pau”, i “Discrepància benvinguda! Guia pedagògica per al diàleg controvertit a l’aula”, entre altres materials.\nLa seva àrea d’investigació principal és l’anàlisi comparativa dels conflictes armats i la construcció de pau, especialment a l’Àfrica Subsahariana. Doctor en Relacions Internacionals i Estudis Africans per la Universitat Autònoma de Madrid amb una tesi sobre les dinàmiques de la violència política armada a Uganda. Màster en RRII i EA per la UAM. Postgrau en Desenvolupament Comunitari i llicenciat en Sociologia. Ha treballat més de 15 anys en el sector de Cooperació Internacional per al Desenvolupament, principalment a Mèxic i Uganda. Imparteix docència en diferents espais universitaris i no universitaris. Cofundador i membre de la Consultora Pole Pole i del col·lectiu Africaye.org. És membre de el Grup d’Estudis Africans (GEA) de la UAM, així com del Panell sobre l’Àfrica Subsahariana de la Fundació Alternatives.\nLa seva àrea d’investigació és l’anàlisi comparatiu dels conflictes i la construcció de pau, especialment a l’Àfrica Subsahariana. Màster en Relacions Internacionals (RRII) i Integració Europea, Diploma d’Estudis Avançats en RRII i Dret Internacional Públic, Diploma de Postgrau en Cultura de Pau i llicenciat en Ciències Polítiques (especialitat en RRII). Imparteix docència en diferents espais universitaris i no universitaris. Coautor de l’Alerta! Informe sobre Conflictes, Drets Humans i Construcció de Pau des del seu inici en 2002. Ha estat vocal de la Junta Directiva de Lafede.cat Organitzacions per la Justícia Global (2013-2018), membre de la Junta de la Federació Catalana d’ONG per la pau (FCONGP, 2012-2013) i membre de la Junta de Govern de Memorial Democràtic (2016-2019). Investigador membre del Grup d’Estudis Africans (GEA) de la UAM, editor del bloc Pau en Construcció (El País) i membre del col·lectiu Africaye.\nSotsdirector de l’ECP. Les seves àrees de recerca inclouen l’anàlisi de conflictes i processos de pau a l’Àsia Oriental, al Sud-est Asiàtic i Amèrica Llatina, i la resolució de conflictes vinculats a l’autodeterminació. És professor associat de la UAB i de la Universitat Ramon Llull i imparteix docència sobre relacions internacionals i estudis de pau i conflictes en diverses titulacions de postgrau. Ha estat president del Consell Català de Foment de la Pau entre 2014 i 2020. Es va llicenciar en Ciències Polítiques (especialitat en RRII) amb premi extraordinari de carrera i té un Màster en Relacions Internacionals i Integració Europea, una Diplomatura de Postgrau en Cultura de Pau i el Diploma d’Estudis Avançats (DEA) en Relacions Internacionals i Dret Internacional Públic.\nEl seu àmbit de recerca és l’anàlisi dels conflictes armats, crisis sociopolítiques i processos de pau al nord d’Àfrica i Orient Mitjà. Les seves àrees de treball i interès també inclouen la perspectiva de gènere en l’anàlisi de conflictes i construcció de pau, i la implementació de l’agenda gènere, pau i seguretat. És coautora d’Alerta! Informe sobre conflictes, drets humans i construcció de pau des de 2010. Màster en Relacions Internacionals de l’Institut Barcelona d’Estudis Internacionals (IBEI), té un postgrau en Comunicació de Conflictes i Pau (UAB) i és llicenciada en Informació Social / Periodisme (Universitat Catòlica de Xile). És integrant del Fòrum de Recerca del Món Àrab i Musulmà (FIMAM), forma part de la junta directiva de la secció espanyola de la Women’s International League for Peace and Freedom (WILPF) i és vicepresidenta de l’Associació Espanyola d’Investigació per a la Pau ( AIPAZ)\nLa seva àrea de recerca són els conflictes i processos de pau a Europa, Caucas i Àsia central i, particularment, la qüestió kurda a Turquia. Un altre àmbit de recerca és la dimensió de gènere en els conflictes i construcció de pau. Coautora d’Alerta! Informe sobre conflictes, drets humans i construcció de pau des de 2007. Forma part de la xarxa de gènere de Global Partnership for the Prevention of Armed Conflcit (GPPAC), així com del grup de treball de gènere, pau i seguretat d’European Peacebuilding Liaison Office (EPLO) en representació de GPPAC. Té un màster en Política Internacional i Europea per la Universitat d’Edimburg, una diplomatura de postgrau en Cultura de Pau de la UAB i és llicenciada en Periodisme per la UAB.\nEl seu àmbit de recerca és l’agenda gènere, pau i seguretat, especialment la participació de les dones en els processos de pau. A més, investiga sobre els conflictes armats i els processos de pau a la regió d’Àsia Meridional. És doctoranda al programa de doctorat en Estudis de Gènere, Cultures, Societats i Polítiques i Màster en Estudis de Dones, Gènere i Ciutadania per l’Institut Interuniversitari en Estudis de Dones i Gènere. Diplomada de Postgrau en Gènere i Igualtat per la UAB. Diploma en Salut Mental en Situacions de Violència Política Catàstrofes per la Universitat Complutense de Madrid. Diploma de Postgrau en Cultura de Pau per la UAB. Llicenciada en Ciències Polítiques i de l’Administració, especialitat en RRII per la UAB. Premi d’Investigació Feminista Concepció Gimeno Flaquer de la Universitat de Saragossa. Forma part de la Xarxa de Dones Mediadores de la Mediterrània i de la Junta Directiva d’WILPF Espanya.\nDissenyador gràfic, amb un postgrau en Tecnologia Multimedial. Amb més de 20 anys d’experiència, especialitzat en temes de divulgació acadèmica i científica. Ha treballat en centres reconeguts com l’ALBA Sincrotró, CREAF (Centre de recerca Ecològica i Aplicacions Forestal de la UAB), la Diputació de Barcelona i l’Editorial Planeta, entre d’altres. Entre els seus treballs destaca el disseny editorial i infografies, pàgines web i identitat corporativa.


L’exclusió de gènere velada a l’espai públic - Drets - Dones en Xarxa\nLa progressiva externalització del serveis a l’empresa privada mitjançant el procediment de la licitació juntament amb el fre de la contractació pública té com a resultat la precarització del mercat de treball en el rang del gènere. Principalment perquè la privatització més o menys encoberta que comporta aquesta política afecta sobretot als sectors més feminitzats, que són serveis i subministres.\nEfectivament, segons les dades que recull i analitza l’informe Una nova exclusió de l’espai públic elaborat per la Fundació Maria Aurèlia Capmany, arriba a la conclusió de que “estem davant la perversió de la naturalesa del servei públic amb contínues externalitzacions. La naturalesa de l’externalitzacio no és desenvolupar el sector públic, estem assistint a una privatitzacio encoberta.”\nBàsicament perquè, tal i com es mostren als gràfics, els sectors en els que augmenta la contractació pública són els serveis (amb 61 milions d’euros) i el dels subministres amb 71.760.321 milions d’euros pel que fa al que portem d’any, i que es correspon precisament amb la limitació de les noves contractacions, regulada per la lleique impossibilita la creació d’ocupació pública al llarg de 2012 i en el Pla Pressupostari 2013-2014 pel qual es congelen les ofertes d’ocupació pública fins al 2015; tot en nom de la correcció del dèficit públic.\nÉs a dir, recursos que es detrauen de la funció pública i passen a mans privades amb el desgast de drets laborals que això comporta i que afecta fonamentalment al dret a la conciliació laboral, que esdevé poc més que una utopia a l’empresa privada.\n“La possibilitat d’obrir el meló dels acomiadaments per causes econòmiques al sector públic perjudica a tothom però especialment a les dones”, apunta Aida Ruiz, directora de la Fundació Maria Aurèlia Capmany, principalment perquè són majoritàries en el sector públic i perquè, tal i com apunta ella, “com a mínim resulta sospitós que s’eixugui el deute a través de l’externalització dels serveis.\nPerquè si les dones resistien al mercat laboral és per la feminització de les ocupacions i activitats productives, que segons l’informe es centren en sanitat, activitats del lleure, educació, serveis social i neteja.\nAquesta tendència, però no és nova, sinó que arrenca d’un model que s’implanta a la Unió Europea que es va iniciar al 1996, mitjançant el qual es persegueix la màxima de salvaguardar la lliure competència i es desmunta l’engranatge que sosté el sector públic, demonitzat per molts sectors fins fa dos dies. I que té el punt d’inflexió al 2007, any en el que l’informe data l’inici de la crisi actual i que en un primer període s’apuntala fins al 2009 en el que les dones resisteixen en el mercat laboral.\nA partir del 2009, “la igualtat comença a ensorrar-se, des de la incorporació de les dones al mercat de treball”, degut, precisament a que el sector públic és un dels principals promotors de consecució de la igualtat. Amb les retallades de serveis públics i de l’estat del benestar la situació d’equilibri i justícia laboral es posen en perill, i encara ens distancien més de les xifres europees.\nEn definitiva, les dures mesures de l’administració de drenatge de l’economia que es concreten en retallades i en manca de serveis públics es tradueix en una veritable expulsió de les dones del mercat de treball.\nDocument (PDF - 657.5 kB)


Butlletí epidemiològic de Catalunya - 2015, Volum XXXVI, Número 10, octubre\nError tipogràfic en el volum i l'any. (225.1Kb)\nButll Epidemiol Catalunya. 2015;36(10).


barcelona delicious: Potatoes and onion tortilla - Truita de patates i ceba\nPotatoes and onion tortilla - Truita de patates i ceba\nA delicious meal to eat whenever you want. It is ideal for a packed lunch.\nLet your imagination run and make the tortilla with courgette, asparagus or artichokes.\nThis recipe is cooked in one deep frying-pan.\n1 kl potatoes (6-7 medium potatoes)\nBefore cooking the tortilla, peel and cut the potatoes. Once sliced, wash and dry them. Fill a pan half way with oil. When the oil is hot, put the sliced potatoes in the pan. Cook over a high heat, then turn down the heat slightly and put a lid on the frying-pan. You must cook the potatoes slowly so that they don´t become crispy. In another frying-pan put oil and fry the sliced onions. Remove the potatoes from the frying-pan with a slotted spoon .Then add salt to the potatoes and put them in a mixing- bowl where you will add the fried onion. Add oil and swirl it around the skillet over a medium-high heat and wait a minute. Whisk the eggs and add them to the mixing-bowl with the sliced potatoes and the fried onion. When you have the mixture, cook it the frying- pan Stir the mixtures lightly. When the tortilla is beginning to cook, put a plate or a lid over the frying-pan and flip the tortilla. Put it into the pan again and let it stand for a while.\nUn menjar deliciós per menjar quan es vulgui. És ideal per emportar.\nRàpid i fàcil.\nDeixà volar la teva imaginació i aconsegueix una truita original. Pots fer la truita amb carbassó, espàrrecs o carxofes…\nAquesta recepta es cuina en una paella una mica fonda\n1 klde patates (6-7 patates mitjanes)\nOli d'oliva, sal\nPrimer tallarem i pelarem les patates. Un cop tallades, rentar-les i assecar-les amb un paper de cuina. Omplir mitja paella d'oli, per fregir les patates. Quan l'oli estigui calent, posar les patates tallades a la paella. Cuinar primer a foc alt, després baixar el foc una mica i tapar la paella. La cocció ha de ser lenta, i les patates quedaran toves. En un altra paella hi fregirem la ceba tallada a rodanxes. Un cop cuites les patates traieu-les de la paella amb un estri de cuina que permeti agafar les patates sense massa oli. A continuació, afegir sal a les patates i barrejar les patates amb la ceba cuita i els ous batuts. Tirar una mica d’oli a la paella. Posarem el foc una mica alt. Quan es té la barreja, ho tirarem a la paella. Ho anirem remenant lleugerament. Quan la truita estigui quallada, posar un plat o una tapa sobre la paella i girar la truita, la posarem de nou a la paella i quan estigui cuita la deixarem reposar durant uns minuts. També es podria fer el final de la cocció al forn.\nPublicat per Isabel López Coll a 15:36\nEtiquetes: Cuina catalana - Catalan cuisine, Entrants - Starters, Nens - Kids, Ous - Eggs, Tapes - Appetizers


Espai familiar al Casal de les Planes - Projectes lliure disposició - Consell de Barri de Les Planes - Decidim Sant Cugat\nExecució global 59,8% >\nPressupostos participatius 20-21 29%\nEspai familiar al Casal de les Planes 10%\nTítol de la proposta: Espai familiar al Casal de les Planes.\nDescripció: Compra de material per equipar una sala del Casal com a espai de trobada de famílies. Per fer activitats de psicomotricitat, lectura, jocs i creativitat.\nUbicació: Sala polivalent Espai Pere Grau\nPressupost disponible: 20.000€\nResultats al filtrar per la categoria: Espai familiar al Casal de les PlanesEspai familiar al Casal de les Planes\nResultats al filtrar per l'àmbit: Les PlanesLes Planes\nDarrera actualització el 26/04/2022 17:03\nConversa amb Noushad Arman\nแหล่งรวบรวมเกมสล็อตแตกง่าย 2022 จาก ค่าย pg ที่กำลังมาแรงที่สุดในตอนนี้ และ กำลังเป็นที่นิยม ภาพสวยแตกง่าย แตกบ่อย ใครเล่น PG SLOT ก็ติดใจ ลื่นไหลเพลิดเพลินไปตามๆกัน ซื้อฟรีสปรินกดได้รัวๆไม่ต้องเสียเวลารอ อีกทั้งยังมีการหมุนแบบออโต้ให้ทุกเกมส์ เว็บสล็อตพีจี ของเราก็มีให้ท่านเล่น แถมยังให้ประสบการณ์ที่สุดยอดได้ สัมผัสกับ slotpg แตกง่ายด้วยตัวคุณเองได้แล้ววันนี้ สมัครสมาชิกเล่น สล็อตพีจี กับเราเลยที่ PGSLOT.BAR\nทางเว็บไซต์ของเรา จึงได้มีความุ่งมั่น ที่จะพัฒนาเกมpg slotออนไลน์เหล่านี้ เพื่อให้ตรงกับความต้องการ ของผู้เล่นทุกคน มากที่สุด อีกทั้งยังต้องการให้ผู้เล่นได้พบกับความสนุกรูปแบบใหม่กับเกมออนไลน์ ที่น่าเล่นไม่น่าเบื่อ และไม่จำเจอีกต่อไปเว็บเกมเดิมพันสล็อตออนไลน์


L'HEMISFÈRIC ESTRENA UN NOU CURS DE 'L'UNIVERS EN LA TEUA...\nL'HEMISFÈRIC ESTRENA UN NOU CURS DE 'L'UNIVERS EN LA TEUA AULA'\nPrograma de planetari en directe per a escolars\nL’Hemisfèric de la Ciutat de les Arts i les Ciències acull la primera sessió l’Univers en la teua aula' del curs 2016/2017, el programa de planetaris en directe per al col·lectiu escolar. Hi ha dos tipus de sessions de planetari en directe: per a estudiants de Primària ('Un passeig pel sistema solar') i de Secundària i Batxillerat ('Nostra llar en el cosmos'). Els alumnes descobrixen en la sala de projeccions de l’Hemisfèric des del cel a simple vista fins als confins de la Via Làctia, passant pels cossos del sistema solar.\nHui dijous es realitzarà una sessió de planetari per a alumnes que cursen Primària. En 'Un passeig pel sistema solar', l’Hemisfèric es convertix en una nau espacial on els escolars viatgen a través del sistema solar. Guiats per un planetarista, els xiquets descobrixen per què hi ha estacions, que es deu el color roig de Mart o com es produïxen els eclipsis de sol i de lluna. La pantalla còncava de l’Hemisèric els mostrarà l’envol i compte arrere des d’una nau espacial, el viatge pels planetes fins als confins del Sistema Solar, i la imatge final de la Via Làctia.\nAixí, aprenen a diferenciar una estrela d’un planeta, comprenen com es produïxen els eclipsis de sol i lluna, sobrevolen Mart, coneixen les aplicacions que tenen els satèl·lits artificials, sobrevolen les Valls Marineris de Mart, i inclús travessen els anells de Saturn, gràcies a l’espectacular ferramenta del planetari digital.\nEstem sols en l’Univers?\nLa pròxima sessió l’Univers en la teua aula' serà el dijous 27 d’octubre i en esta ocasió es dirigix a estudiants de Secundària i Batxillerat. En 'La nostra llar en el cosmos' als alumnes se’ls planteja una pregunta: hi ha altres racons de l’Univers en què es done la vida?. En esta sessió de planetari digital recorren el sistema solar en busca d’eixos llocs i coneixen, entre altres coses, què és una supernova, com es formen i evolucionen les estreles, de quina manera influïx el Sol sobre la Terra perquè esta siga habitable, quants exoplanetas coneixem, on estan o quins instruments empren els astrònoms hui en dia per a descobrir-los...


Asunción va ser fundada el 15 d'agost, 1537 per Juan de Salazar i Gonzalo de Mendoza. És una de les ciutats més antigues de Sud-amèrica i és coneguda com a "Mare de les Ciutats", ja que les expedicions colonials per a fundar noves ciutats al sud van sortir de la ciutat, incloent-hi l'expedició per la segona fundació de Buenos Aires. Alguns dels seus edificis importants són el Museu Godoi, l'Església de l'Encarnació, el Panteó Nacional, el Palau dels López (seu presidencial), la Catedral Metropolitana i la Casa de la Independència, un dels pocs exemples d'arquitectura colonial de la ciutat.\nFlag of Asunción.svg\nEscudo de Asunción .svg\nAsunción va ser fundada el 15 d'agost, 1537 per Juan de Salazar i Gonzalo de Mendoza. És una de les ciutats més antigues de Sud-amèrica i és coneguda com a "Mare de les Ciutats", ja que les expedicions colonials per a fundar noves ciutats al sud van sortir de la ciutat, incloent-hi l'expedició per la segona fundació de Buenos Aires. Alguns dels seus edificis importants són el Museu Godoi, l'Església de l'Encarnació, el Panteó Nacional, el Palau dels López (seu presidencial), la Catedral Metropolitana i la Casa de la Independència, un dels pocs exemples d'arquitectura colonial de la ciutat. (ca)


«I tu, què menges?»: una xarrada per a aprendre a alimentar-se – Compromís per Godella\nPublicat el 12 Abril 2016 en Sanitat i Benestar Social\nEl dimecres 13 d’abril, a les 19.30 hores, la dietista Isabel Ferrero López donarà una ponència, a Villa Teresita, enfocada en el fet que la ciutadania conega millor què és el que menja. El contingut versarà sobre dos eixos principals: la posada en valor del producte de proximitat, principalment el provinent de l’horta, i la necessitat de combatre el sobrepés i l’obesitat, un problema que ha adquirit –segons molts experts– dimensions d’epidèmia a Espanya.\nResponsables del Departament de Sanitat asseguren que «serà una xarrada interessant, especialment en aquest període de l’any, ja que moltes persones comencen a preparar les dietes de cara a l’estiu i s’han de saber fer bé». A més, recorden que aquesta és la segona conferència que s’organitza d’aquest tipus. La primera va anar dirigida a la salut en les persones majors.\nArxivat en: Sanitat i Benestar Social Sanitat Pública\n← Maria Arnal tancarà el Cicle de Música Folk en Valencià\nPintors i músics sedueixen la vista i l’oïda de qui assisteix al Concert Solidari →


St Florian Sängerknaben |\nArxiu d'etiquetes: St Florian Sängerknaben\n– Concert PALAU 100 (04/13) – AKADEMIC FÜR ALTE MUSIK BERLIN – La flauta màgica (****) – Palau de la Musica – 23/11/2012\nAhir al vespre varem viure un altre moment màgic al Palau de la Música Catalana i jo diria que per la cara de felicitat que tenien tots a la sortida, anàvem gairebé flotant entre els núvols.\nNosaltres creiem que una òpera és te que fer representada i mes si es tracta de la conegudíssima i estimada òpera LA FLAUTA MÀGICA (Die Zauberflöte, KV 620) de Wolfgang Amadeus Mozart (1756 – 1791). No acostumem a comprar entrades si és una versió en concert però aquest cop la tenien en l’abonament, i per les referencies d’amics nostres… no ens la podíem perdre.\nEns hagués agradat ahir estar mes aprop de l’orquestra (estem mal acostumats ja que a l’Auditori tenim als musics a tocar), però els preus prohibitius del Palau no ens els podem permetre i ens “condemna” a la fila 14 del segon pis; dic això perquè amb una orquestra tan perfeccionista i que tant respecta l’esperit en què Mozart va composar la seva música, com és l’Akademie für Alte Musik de Berlín, segur que ens varem perdre matisos que des de la “gloria” no es poden apreciar. Així i tot varem comprendre des dels primers acords de l’obertura que estàvem davant d’un dels esdeveniments de la temporada.\nEl director René Jacobs, ens va encantar i això que visualment dirigeix l’orquestra sense gaire espectacularitat, poder massa estàtic, però sap treure dels musics moments musicals inoblidables.\nEn l’escenari petit que com sabeu té el Palau, van encabir l’orquestra i el cor RIAS Kammerchor, a banda i banda de l’escenari (les dones casi incrustades a la pared), i els cantants solistes, a dos nivells, anaven entrant i surtin quant els hi tocava cantar; sobre l’escenari uns sobretítols d’una grandària adequada, però molt apagats sense cap contrast i això no em va poder permetre llegir els textos amb comoditat… i és que desprès de fer l’esforç visual durant 5 minuts vaig creure que era molt mes important posar l’atenció amb la música i les veus.\nAquesta entrada s'ha publicat en Òpera, Música clàssica i s'ha etiquetat amb Akademie für Alte Musik de Berlín, Anna Grevelius, Burçu Uyar, Daniel Schmutzhard, Inga Kalna, LA FLAUTA MÀGICA, Marcos Fink, Palau de la Musica Catalana, René Jacobs, RIAS Kammerchor, St Florian Sängerknaben, Sunhae Im, Topi Lehtipuu, Wolfgang Amadeus Mozart el 24 de novembre de 2012 per Miquel Gascon.


Weisses Haus Am Kurpark - Gartenblick Bad Suderode Alemanya - Ofertes d'hotels amb els MILLORS DESCOMPTES EN LÍNIA\nMés informació sobre Weisses Haus Am Kurpark - Gartenblick\nPer als viatgers què vulguin captar les imatges i els sons de Bad Suderode, Weisses Haus Am Kurpark - Gartenblick és l'el·lecció perfecta. Des d'aquí, els viatgers poden gaudir d'un fàcil accés a tot el que aquesta viva ciutat ofereix. Amb la seva bona localització, l'hotel ofereix fàcil accès a les destinacions obligades de la ciutat.\nAprofiti's de la riquesa de serveis i avantatges d'aquest hotel de Bad Suderode. Per a la comoditat i comfort dels seus clients, l'hotel ofereix Wi-Fi gratuït en totes les habitacions, aparcament de cotxes.\nL'ambient de Weisses Haus Am Kurpark - Gartenblick es reflexa en cada habitació. calefacció, aparell de televisió són només algunes de les comoditats a la vostra disposició. L'hotel ofereix moltes oportunitats d'oci úniques, com jardí. Weisses Haus Am Kurpark - Gartenblick és una elecció inteligents per a viatgers a Bad Suderode, i ofereix una estada relaxant i sense molèsties.


Bridge - Resultats de la cerca - Dipòsit Digital de Documents de la UAB\nPàgina inicial > Resultats de la cerca: Bridge\n13 p, 2.2 MB Sistema de entrada/salida de un aparcamiento Wireless / Palencia Bastida, Raul ; Prim Sabria, Marta, dir. (Universitat Autònoma de Barcelona. Departament de Microelectrònica i Sistemes Electrònics) ; Universitat Autònoma de Barcelona. Escola d'Enginyeria\nIn this research we try to proof that heart rate can be used as an objective index response in different stress levels situations, in despite of, Lacey’s et al. conclusions (1953) related to autonomic stereotyped responses. [...]


Pasticceria De Bellis | Rome, Italy Restaurants - Lonely Planet\nPastries in Centro Storico\nThe alluring cakes, pastries and dolci (sweets) made at this fashionable pasticceria (pastry shop) are miniature works of art. Curated in every detail, they look superb and taste magnificent, from Sicilian cannoli to mono-portions of tiramisu and sumptuous burgers.\n06 686 1480


Un grup de voluntaris europeus arriba a Sant Tomàs per treballar en diferents serveis de l’entitat - Diari de la Discapacitat\nPortadaDiversitatUn grup de voluntaris europeus arriba a Sant Tomàs per treballar en diferents serveis de l’entitat\nS’hi estaran a l’entitat fins el proper mes de juny\n27 de Setembre de 2018 Redacció/Fonts Diversitat 0\nActe de benvinguda al grup de voluntàries europees // Foto: Sant Tomàs\nQuatre voluntaris d’entre 24 i 29 anys procedents de Croàcia, Itàlia, Polònia i Turquia faran una estada a Sant Tomàs fins el mes de juny del 2019 dins del projecte europeu d’Activitats de Voluntariat Internacional Erasmus+, en que l’entitat osonenca participa per segon any consecutiu.\nConcretament són quatre noies que van arribar la setmana passada i van ser rebuts pel president, Toni Ramírez, el director general, Ricard Aceves, la directora de l’Àrea Laboral de les Persones, Tina Gonzàlez i el coordinador del projecte de voluntariat europeu, Raül Torras.\nAquesta setmana ja han començat a fer tasques de voluntariat en diferents serveis de Sant Tomàs com el Centre Ocupacional Sant Tomàs, el Centre Riudeperes, l’escola l’Estel i el Cub CAR, que comptarà amb les voluntàries en totes les activitats de lleure i esport que realitza.\nAquests joves tenen formació en els àmbits de l’educació social, la infermeria o el dret, i comparteixen la sensibilitat cap als temes socials, i en concret vers el sector de la discapacitat intel·lectual, en el que alguns tenen alguna experiència.\nL’any passat van participar en aquesta estada internacional de voluntariat 7 persones, de les que dues s’han quedat a treballar a Sant Tomàs un cop acabat el projecte, i actualment estan contractades per fer tasques de monitoratge a l’escola l’Estel i de suport a les Llars Clarella.\n21 de Febrer de 2018 Redacció/Fonts Inclusió 0\nLa Fundació el Maresme va sortir al carrer, Dia Internacional de les Persones amb Discapacitat, per sensibilitzar l’opinió pública sobre els drets i tots els temes relacionats amb la discapacitat intel·lectual, promovent la presa de consciència pel que fa als beneficis que generaria la integració de les persones amb discapacitat en tots els aspectes de la vida política, social, econòmica i cultural. Durant tot el cap de setmana i durant tot el dia d’ahir, la Fundació el Maresme va estar […]\n4 de Març de 2020 Redacció/Fonts Diversitat 0\nAquest diumenge, 8 de març, Dia de la Dona, la Fundació el Maresme compartirà a les seves xarxes socials un vídeo per donar visibilitat i lluitar contra la doble discriminació de les dones amb discapacitat intel·lectual. L’entitat està fermament compromesa amb l’apoderament de la dona amb discapacitat, i per això aquest any 2020 organitzarà un cicle de xerrades de sensibilització sobre aquest tema. De fet la Fundació el Maresme disposa des de l’any 2017 d’un Pla d’igualtat d’oportunitats entre dones […]


Jornada de coneixement interempresarial amb Ecoturisme Pirineus. | Equanima\nYou are Here Inici|Notícies|Jornada de coneixement interempresa\nJornada de coneixement interempresarial amb Ecoturisme Pirineus.\nFebrer 2016: Jornada de coneixement interempresarial amb Ecoturisme Pirineus.


Devuélveme la Voz. Cita en París. Programes de l'any 1968\nCita en París. Programes de l'any 1968\nSecció de moda -- Cançó, Le rideau rouge per Amade -- Passeig per París -- Entrevista a Guerlain -- Cançó, Comme d'habitude per Claude François\nSecció de moda - Cançó, Fille sauvage per Anthony -- Passeig per França -- Entrevista Henriette Jelinek -- Cançó, Je suis triste de D. Rivers\nSecció de moda - Cançó, Robe longue, H. Watine -- Passeig pels carrers de París -- Entrevista al conservador del museu del traje -- Cançó, Comme une maladie d'Aznavour\nSecció de moda, novetats en vestits jaqueta -- Passejant per París, passeig pel bulevard dels italians, on es van crear els primers cafès de París, com el famós Tortoni o el Cafè de Paris, on els germans Lumière van estrenar la seua primera pelicula -- Es parla de la pel·lícula Tante Zita de Robert Enrico i parla el seu protagonista Suzanne Flon-- Michel Delpech, canta Qu'est-ce qui m'arrive\nCita en París. Nº 5/68\nSecció de moda, moda en maquillatge -- Passejant per París, el París Medieval-- Moda femenina , casa Dior -- Canta Hervé Vilard, Ma maison\nSecció de moda, tendències de les principals cases de París -- Canta Simone Signoret -- Passejant per París, carrer Pyramides -- Es parla de Simon Signoret, famosa actriu -- Canta Sheila\nCita en París. Nº 7/68\nSecció de moda --Ismael canta L'oració de l'Indi -- Passejant per França, carrer de Carlos V, es parla de La Voisin -- Entrevista amb l'actriu de teatre i cinema Edwige Feuillère -- Adamo canta L'amour te ressemble\nCita en París. Nº 8/68\nSecció de moda, dedicada a les pells -- J. Ferrat canta La voix lactée -- Passejant per París, visitem en el barri de Saint-Marcel i el forn on es fa el pa que es distribueix en tots els hospitals de París -- Entrevista a Madeleine Ferré amb motiu de la publicació del seu llibre Memòries d'un magnetòfon ; Léo Ferré canta La folie -- Canta I. Charden, Si tu m'aimes\nCita en París. Nº 9/68\nSecció de moda, dedicat a la moda femenina, es destaca la moda hippi en l'alta costura --Françoise Hardy canta Mon ami la rose -- Passejant per París -- Entrevista amb l'actriu Danièlle Delarme -- Canta Monty Pour la vie\nCita en París. Nº 10/68\nSecció de moda -- Canta Jean Paul Cara ll faut sourire -- Passejant per París, es parla del desenvolupament de la medicina a París -- Françoise Rosay, actriu, cantant, escriptora -- Michel Mallory canta\nCita en París. Nº 11/68\nSecció de moda dedicada a les sabates -- Bulevards de París, bulevard de Montmartre -- Entrevista amb Danielle Darrieux, actriu i cantant -- Michel Fugain canta Daisy\nCita en París. Nº 12/68\nSecció de moda, bruses -- Canta Guy Béart, Qu'on est bien -- Passejant per París, Puente de les arts -- Entrevista amb A. Noël, famosa actriu -- Es parla de Sylvie Vartan, canta Comme un garçon\nCita en París. Nº 13/68\nModa en perruquería -- Passejant per París, els Camps Elíseos -- Entrevista amb Mick Micheyl, actriu i cantant, canta una cançó -- Canta Claude Righi\nCita en París. Nº 14/68\nSecció de moda -- Passejant per París, Església de Saint Germain -- Entrevista a la cantant Georgette Lemaire, canta un dels seus temes -- Es parla de Yar et Yana, canten Combien de fois\nModa en perruquería, es posa de moda la trossa -- Dia mundial del teatre, visita al teatre Odèon -- Entrevista amb l'escriptora Francoise Paturier amb motiu del seu llibre Carta oberta als homes -- Canta Claude François, ha creat la seua pròpia marca de discos, Fletxa\nSecció de moda -- Passejant per París, carrer dels banquers, Compañia de les Índies i Opera de París -- Entrevisa amb Lucile Pierre, canta un tema -- Emilhenco, compositor i cantant, canta Avoir 21 ans\nCita en París. Nº 17/68\nSecció de moda, dedicat a la moda en bany -- Passejant per París, barri de Philippe Montaigne, carrer de la Creu, es poden veure les cinc pedres sobre les quals es va col·locar una guillotina -- Entrevista amb les germanes Groult, escriptores -- Canta Salvatore Adamo\nCita en París. Nº 18/68\nSecció de moda -- Passejant per París, passeig pel mercat central de París -- Perduda de memòria, tema del llibre de Fr. Baqué, entrevista amb l'escriptora -- Patrice canta La rue des rosiers y Mes rêves de satin\nCita en París. Nº 19/68\nModes en la decoració de la casa -- Passejant per París, carrer de Sant Martín, fué durant anys bressol de la cançó francesa -- Entrevista a Ted Lapidus, famós dissenyador -- Michel Polnareff canta Le bal des Laze\nSecció de moda, silueta estilitzada -- Passejant per París, La nostra Senyora de París, es parla d'Abelardo i Eloisa -- Entrevista amb mademoiselle Carvin, famosa dissenyadora -- Canta Cl. Françoise, Pardon\nCita en París. Nº 21/68\nCases de camp a França, decoració dels patis d'entrada -- Passejant per París, la porta de Saint Denis -- Entrevista a F. Mallet Joris, amb motiu de la publicació del seu llibre sobre les bruixes, Tres edats de la nit -- Es parla de Jacques Dutronc, canta Il est cinq heures\nCita en París. Nº 22/68\nModa en sabates -- Passejant a París, passeig pel tercer districte de París, on es trobava el Temple, una torrassa, on van tancar al Delfin, Luis XVII -- Entrevista amb Ana María Miranda, famosa soprano, canta un tema -- Domini Walter, guanyador del festival d'Eurovisió, canta Que serait l'existence?\nCita en París. Nº 23/68\nSecció de moda -- Canta Silvie Vartan, Comme un garçon -- Passejant per París,visita al palau de Dampierre en Versalles -- Entrevista amb l'escriptora Brigitte Axel -- Canta Antoine, La tramontane\nDecoració de banys -- Passejant per París, Valle de Sevrès -- Entrevista amb Catherine Sauvage, cantant i actriu, canta un tema de Leó Ferré -- Pascal Danel canta Itàlia\nModa infantil-- Els chaussettes noires canta Ni ton fil ni ton aiguille -- Passant per París -- Moda femenina, prêt a pòrter -- Canta C. Jérôme, La petit chaperon est mort\nCita en París. Nº 26/68\nSecció de moda -- Passejant per París, Casa de camp del carrer Barbet -- Entrevista amb Catherine Deneuve -- Eric Charden canta Existeixen mil maneres de dir et vull\nCita en París. Nº 27/68\nModa en pentinats -- Canta Michel Polnaref -- Passejant per París, carrer Descartes -- Entrevista amb Michel Morgan, dissenyadora de prêt a porter i cantant -- Canta D. Christie, Deux petites perles blues\nSecció de moda, moda infantil -- Passejant per París, el vell París -- Entrevista amb l'escriptora Christine de Rivoyre, parlen de la seua última novel·la, Matinada -- Claude François canta canta Ce soir je vais boire, i Ma fille\nCita en París. Nº 29/68\nSecció de moda -- Passejant per París, Castell de Passy, la casa de la ràdio -- Entrevista amb l'escriptora Evelyne Sullerot sobre el seu llibre, Història i sociologia del treball femení -- Ricardo canta El meu impossible amor, Ne t'en va pas\nCita en París. Nº 30/68\nSecció de moda, barrets -- Passejant per París, Barri llatí, ruïnes del monestir de Cluny -- Entrevista amb Michel Tellin, modista d'alta costura -- Canta Adamo\nCita en París. Nº 31/68\nSecció de moda, moda en el pentinat -- Passejant per París, Fontainebleau, visita al castell -- Entrevista amb el dissenyador Paco Rabane -- Canta Françoise Deguelt, Minuit, le vent la nuit\nCita en París. Nº 32/68\nSecció de moda, accessoris -- Passejant per París, carrer Regat -- Entrevista amb Yves ST-Laurent, parlen de la moda de 1969 -- Canta M. Fugain, A nous deux París\nSecció de moda, Col·lecció Nina Richi -- Passejant per París, carrer Saint Jacques, d'aqui partia la peregrinació a Santiago -- Entrevista amb l'escriptora Anne Loesch -- Canta Nancy Holloway, Nous et ces mots là\nSecció de moda, tendències de maquillatge -- Passege per París, Camp de Mart -- Gran premi de París d'alta costura -- Canta Michel Polnareff\nCita en París. Nº 35/68\nCanta Michelle Arnaud -- Passejant per París, visita als Invàlids -- Entrevista amb María Casarès, actriu i cantant -- Entrevista amb Michel Arnaud, cantant i productora de televisió\nCita en París. Nº 37/68\nCanta Régine -- Passejant per París, Luis XI i Magarite de Sassenage -- Entrevista amb M. Chevalier, canta -- Entrevista amb Régine\nCita en París. Nº 38/68\nCanta Franck Fernandel -- Es narra com es van conèixer Napoleó i Josefina a casa de Barres -- Secció de moda, desfilada de pells de la col·lecció Rotemberg -- Entrevista amb el cantant Franck Fernandel, canta C'est toujours comme ça\nCita en París. Nº 39/68\nCanta Adamo -- França de Francisco I, noces de la seua filla Magdalena amb el rei d'Escòcia -- Secció de moda, entrevista amb el modista Jacques Delahay -- Entrevista amb Adamo, canta Historie de clou\nCita en París. Nº 40/68\nEs parla d'Enrique II, Sant Quintin -- Entrevista amb l'escriptora Jeanne Champion amb motiu del seu llibre Els espills bessons -- Entrevista amb la cantant Frida Boccara, canta Cent mil cançons\nCita en París. Nº 41/68\nCanta A. Agranés -- Història d'amor en la cort de Francisco I -- Entrevista amb el modista J.F. Crahay -- Entrevista amb el cantant Alain Barrière, canta Princesse Lointaine\nCita en París. Nº 42/68\nCanta Georgie Dann -- Històries de la cort de Francisco I -- Entrevista amb l'artista Danièle Gaubert -- Entrevista amb Georgie Dann, Taj Mahal\nCita en París. Nº 43/68\nCanta Charles Aznavour -- Parlen de les Olimpíades del 48, d'una atleta que guanye 2 medalles en llançament de peses i ara és una famosa pianista, es tracta de Michelin Oestermeyer -- Entrevista amb Cécile Billard, famosa dissenyadora de barrets -- Entrevista amb Charles Aznavour, canta La cabotin\nCita en París. Nº 44/68\nHistòria de França -- Retrate de l'actriu Marthe Mercadier -- Entrevista al cantant Emilhenco interpreta la seua cançó, Les épines d'une rose\nCita en París. Nº 45/68\nPasseig per París -- Secció de moda -- Entrevista a Álex Marco com a cantant i compositor, interpreta La vaca de la pau i Papa, mama i el xiquet\nCanta Sheila -- Es parla de la història dels juglares amb motiu de la mort de Menéndez Pidal -- Entrevista amb la cantant i actriu Colette Déréal -- Entrevista amb la cantant Sheila, canta Llarg serà l'hivern\nCanta RiKa Zaraï -- Es parla de Luis XIV i el seu ministre d'hisenda Fouquet i el seu successor Colbert -- Moda prêt a porter -- Entrevista amb RiKa Zaraï, canta Trois perles de pluie\nÙ¬tima actualitzacií¦¡í¿»else}Last update 27-Jun-2011 13:55:06


Qualitat-preu, reclam de la Mostra de Cuina\nLa presidenta de CAEB-Restauració, Pilar Carbonell, es mostra molt satisfeta per l'acollida de l'edició d'enguany\nMargalida Ramis | 13 maig 2011\nLa vint-i-setena edició de la Mostra de Cuina Mallorquina finalitza diumenge i, enguany, ha estat dedicada al reconegut cuiner Mestre Tomeu Esteve, finat el 2010. En l'edició d'aquest any hi ha participat menys restaurants, però la presidenta de CAEB-Restauració, Pilar Carbonell, es mostrà satisfeta per la bona acollida: "Encara no tenim les xifres, però enguany hi ha hagut més gent que l'any passat", explicà. En aquest sentit, Carbonell manifestà que els establiments de la Part Forana han tingut bastant d'èxit.\nTanmateix, Carbonell inisití que l'actual format encara provoca cert descontrol entre els clients, ja que n'hi ha que han de cercar el lloc on es fa la mostra. "És cert que quan es feia en un recinte semblava més fira", indicà la responsable de Restauració, però manifestà que, per ara, "és inviable" tornar al mateix sistema d'abans. En l'edició d'enguany, la mostra té un pressupost de 80.000 euros, mentre que, per a un recinte firal, la quantia necessària és d'uns 350.000 euros. A més, Carbonell recordà que "no existeix un recinte firal per poder fer la mostra" i esperen poder fer servir algun dia el palau de congressos per celebrar-hi l'esdeveniment, ja que "hi haurà mostra de cuina per a molts anys".\nEn qualsevol cas, l'actual format permet una "millor promoció dels restaurants que hi participen", així com un "millor servei, ja que els establiments ho tenen tot a mà". Sobre això, Carbonell indicà que el producte que s'ofereix a la mostra "té molt bona relació qualitat-preu". I és que per 14 euros, els clients gaudeixen de tres plats, pa i beguda, amb el producte local com a ingredient estrella.\nUn dels objectius de la Mostra de Cuina és potenciar la gastronomia mallorquina; per aquest motiu, els assessors gastronòmics de l'associació s'encarreguen de revisar tots els plats que els restaurants ofereixen i s'hi fan els canvis necessaris perquè "siguin mallorquins", explicà la presidenta de Restauració.


La vida, com a procés (VI) - Nosaltres La Veu\nLa vida, com a procés (VI)\nDissabte, 20 de novembre de 2021 - 06:00h\nEugeni Gregori-Climent / Muriel Dupin\nEl mundo de los espíritus no está cerrado- Johan Wolfang Goethe\nFlâneries espirituals * **\nPotser, la identitat masculina i la identitat femenina – preses en el sentit tradicional- siguen més socials que genètiques. És a dir, que potser allò masculí i allò femení siguen més adquirits que naturals. La identificació i l’emulació són procesos a tindre en compte, crec. ¿O seríem iguals els hòmens i les dones si també ens identificàrem amb les mares i els pares respectivament i els arribàrem a emular.\nNo se trata de ser otro, sino de cambiar las malas costumbres por buenas costumbres, Thomas Elliot, poeta. Somos lo que hacemos, Jean Paul Sartre. Tot sortejant alguna contradicció, la síntesi del dos pensaments crec que és un instrument vàlid per a certes transformacions. El canvi de costums bons per roïns, per ser un canvi en la nostra existència, ha d’implicar, crec, un canvi en la nostra essència.\nLa seua detecció seria el principal problema. Per la seua interiorització i automatització, molts dels nostres costums es poden prendre com a “naturals” quan només són culturals. Un remei, evidentment, el diàleg cultural. Vegent les altres cultures des de la nostra i l’estranyant la nostra de les altres estant, es pot fer un bon pomell de bons costums propis i aliens, tot destriant els roïns.\nPer exemple, un parell de costums nostres a mantindre – i qui no els tinga a incorporar: a) no s’han de posar tots els ous en la mateixa cistella i b) qui em vullga que em compre, qui no que em deixe. Uns proverbis anglesos anglesos, per exemple, a prendre com a costums: a) tota voluntat fa un camí i b) no s’ha de tirar el xiquet de bolquerets amb l’aigua bruta de la banyera.\nUna condició sine qua non per al reconeixement de la vàlua d’una obra o de la categoria d’un valencianoparlant entre nosaltres sembla ser la seua legitimació a Catalunya.\nI, evidentment, de ser-hi contrària als seus pressupostos establerts, encara que siguen molt apropiades per a nosaltres, el seu ninguneig ací està assegurat. La causa, crec, el nostre sentiment d’inferioritat. Un sentiment, per cert, per antiempíric, a foragitar.\nUn clar indici d’autoengany: una flagrant oposició entre allò que diguem de nosaltres mateixa i la nostra existència real.\nUnes operacions espirituals en proporció inversa: les fantasies compensatòries i l’acceptació de la realitat.\nTot context caracteritzat pel tu ja m’entens, per donar-se la raó a sí mateixos, per la predicació entre conversos, per l’autobombo i pels bombos mutus…, és un context hostil per al pensament i la paraula i, per tant, la llengua no hi pot ser concebuda ni desenrotllada com a instrument de comunicació i participació en la Humanitat.\nInstint de vida o instint de mort. That is the question.\n*El flâneur espiritual és un passejant pel món dels esperits, que amb l’atenció flotant seguix el seu pensament en una direcció fins que uns signes, una relació pel sentit, una relació per analogia, una associació d’idees o senzillament la serendipity (la casualitat afortunada) el fan canviar de direcció. I aixina succesivament fins al final del seu passeig que igual pot ser el punt de partida o les seues antípodes.\nI valguen aquestes flâneries com a una invitació al lector per a fer les seues pròpies.\n**El primer lliurament d’aquestes flâneries espirituals es va publicar al Diari La Veu l’11 de març de 2019.


Libro PDF Plantem Cara - PDF FILES\nPlantem Cara eBook\nAl llarg de més de 25 anys, Joan Solà, catedràtic de Llengua Catalana de la Universitat de Barcelona, un dels lingüistes més respectats del país, ha bolcat la seva passió per la llengua i pel país en prop d'un miler d'articles de premsa. Peces breus, majoritàriament publicades al diari Avui en una secció anomenada "Parlem-ne", es caracteritzen per l'erudició, la ironia, la rotunditat, la complicitat amb el lector i la facilitat en la transmissió de coneixements. Com veureu en els articles recollits en aquest volum -que ha comptat amb la col·laboració de Neus Nogué i Helena Gonzàlez-, escrits entre 1998 i 2008, Joan Solà ofereix lliçons de gramàtica i reflexiona sobre una etimologia amb la mateixa senzillesa i precisió que opina sobre un aspecte polític o comenta un llibre. De teló de fons, el compromís amb la llengua i amb el país, una mateixa cosa. I la preocupació perquè la degradació de la primera està íntimament lligada amb la del segon, i viceversa.\nNOMBRE DEL ARCHIVO Plantem Cara.pdf\nEl libro Plantem Cara en formato PDF. El libro Plantem Cara en formato MOBI. El libro Plantem Cara en formato ePUB. El libro fue escrito en 2004 por el autor Joan Sola. Disfruta leyendo con el sitio web vinisenzatrucco.it.\nIberdrola va a dar un salto estratégico en su apuesta por las renovables y va a entrar de lleno en el negocio del hidrógeno, en el que intentan posicionarse otros grandes grupos en\nUn activista y empresario ha decidido plantar cara al coronavirus en la favela de Santa Marta en Río de Janeiro y ha comprado dos rociadores y dos equipos de protección individual para rociar ...\nUn Crimen Breton (Comisario Dupin 3) PDF El Talismán PDF La Voz Del Silencio PDF Prisionero De Castro - Armando Valladares PDF Como Hacer Juegos Con Papel : PDF Inspiración Mortal PDF La Cocina Paso A Paso PDF El Hombre En Sociedad PDF Sin Odio, Sin Rencor, Pero El Recuerdo Vivo PDF La Psicología Humanista PDF La Vaca Paca En El Baño PDF El Cuervo PDF


Idescat. Library Idescat. Biblioteca catalog › Results of search for 'ccl=an:10490 and su-geo:Espanya Províncies and su-geo:Espanya Províncies and location:DIPÒSIT and ( (allrecords,AlwaysMatches='') and (not-onloan-count,st-numeric >= 1) and (lost,st-numeric=0) )'\n/* review */ You searched for 'an:10490 and su-geo:Espanya Províncies and su-geo:Espanya Províncies and location:DIPÒSIT'\nMaterial type: Text Publisher: Madrid : Instituto Nacional de Estadística, 2008Availability: Items available for loan: Institut d’Estadística de Catalunya [Call number: G-2884] (1).


Mireia Anglada » PLA DE SUPERVIVÈNCIA PER MENJAR SA DURANT LES VACANCES\nPLA DE SUPERVIVÈNCIA PER MENJAR SA DURANT LES VACANCES\nS’acosten les vacances i amb elles canvis de ritmes, horaris, costums i també, d’alimentació. Els viatges, compromisos, sortides, excursions i estar fora de casa fan que el nostre pla alimentari i higiene de vida es vegin una mica truncats …\nÉs llavors quan apareixen les indigestions, el restrenyiment, els gasos, la inflor abdominal, la retenció de líquids i la toxicitat acumulada, amb un final d’estiu en què acabem més cansats que renovats.\nPerò no té per què ser així! En aquest taller teòric-pràctic aprendràs trucs senzills i saludables per ajudar-te a mantenir un cos net i sa sense deixar de gaudir de les teves merescudes vacances.\nNo te’n vagis sense el teu kit de supervivència aquest estiu i a mést’invitem a gaudir d’una meravellosa degustació de plats equilibratsque t’ajudaran a compensar i realinear el teu cos, sistema digestiu i ment!\nNo t’ho perdis, i comença a cuidar-te aquest estiu.\nDia: Dilluns 11 de Juliol de 19:00 a 21:00


16 Mai 2017 19:00\nA càrrec d'ÒSCAR MARTÍN,\nCap d'Innovació, Comunicació i Projectes Estratègics de\nl'Institut Municipal de Mercats de Barcelona.\nAnar a plaça és una activitat que ha marcat d'antuvi la vida quotidiana dels homes i dones. Des que ens vàrem adonar que, si intercanviàvem aquells productes que teníem en abundància per aquells altres de què estàvem mancats, la vida ens seria més fàcil, els mercats han format part del nostre imaginari col·lectiu. Arreu.\nI arreu també és a on ha anat sovint el nostre ponent d'aquesta sessió per explicar el model barceloní de mercats, un model envejable pel que es coneix. Però ‒el que són les coses!‒ rarament li brinden oportunitats com la nostra per tal de poder adreçar-se als propis barcelonins.\nA Barcelona els mercats són considerats un servei públic de la ciutat, són propietat de l'Ajuntament i responsabilitat de l'Institut Municipal de Mercats de Barcelona (IMMB), organisme autònom que fou creat l'any 1991, una decisió estratègica de l'alcalde PASQUAL MARAGALL.\nL'IMMB focalitza la seva gestió en tres camps: millorar infraestructures i serveis, actualitzar l'oferta comercial i incorporar polítiques de promoció comercial.\nDonem ara una mirada amb perspectiva històrica. La dividirem en tres períodes significatius:\n- a mitjans del segle XIX es va decidir cobrir les places i es construïren fins a divuit mercats, essent el més antic el de Santa Caterina\n(1848). Posteriorment s'imposà l'arquitectura de ferro i vidre, que ens va deixar una valuosa herència (Born, Llibertat, Sant Antoni,\nBarceloneta, Concepció o Clot).\nAixò fou motivat per l'augment considerable de la població barcelonina (dels 235.060 habitants al 1857 fins els 537.354 del 1900), a\ncausa dels moviments migratoris del camp a la ciutat.\n- una nova explosió demogràfica ‒fruit de la immigració espanyola‒ es produí entre l'any 1940 (1.081.000 habitants) i el 1970\nVa comportar la creació de nous barris i, lògicament, es van aixecar nous mercats (Horta, Guinardó, Mercè, Sant Martí, Felip II, Ciutat\nMeridiana, Besòs, Carmel, Vall d'Hebron o Trinitat).\n- ja als anys '90 ‒i sota la direcció de l'IMMB‒ va començar un procés de modernització i reformes per adaptar-se als canvis (d'hàbits,\nde consum) dels ciutadans.\nEs varen fer esforços per millorar el producte, per aconseguir una més gran especialització dels paradistes. S'iniciaren les campanyes\nper fomentar una alimentació equilibrada.\nA Barcelona tenim un total de 39 (trenta-nou!) mercats d'alimentació, amb un total de 2.680 parades que donen feina directa a uns 7.500 treballadors. La seva distribució territorial fa que el 70% de la població tingui un mercat a un màxim de deu minuts (caminant, és clar) de casa seva. Una xarxa que ha continuat creixent aquest segle (Fort Pienc, Marina). La xifra de visites anuals es situa actualment en els 62 milions.\nJa des de l'inici, els mercats han tingut un paper fonamental en l'ordenació del territori. Alguns barris s'han vertebrat al seu entorn. Els mercats han estat un element de cohesió urbanística que ha propiciat que tinguem una ciutat més sostenible. Aquesta importància s'ha reflectit també en la seva arquitectura: partint d'uns paràmetres bàsics (circulació, ventilació, il·luminació i higiene), s'han aixecat unes estructures molt dignes, sovint convertint-se en elements representatius dels respectius barris, gràcies a la seva icònica monumentalitat.\nTambé està demostrat que l'existència d'un mercat ajuda el comerç de proximitat i, a més, s'han convertit en centres de relacions humanes, transcendint el mer fet de l'intercanvi comercial i assumint un paper cívic de cohesió social.\nDes de l'IMMB, en concordança amb les associacions de paradistes, s'està treballant per adequar els horaris d'obertura i incrementar els serveis que s'ofereixen al públic, com ara el lliurament a domicili (ja implementat a 17 mercats), els aparcaments o les targetes de pagament. La idea és combatre els punts febles detectats. L'horari és un d'ells, però també el fet que no sigui un acte únic de compra, la orientació a les noves tipologies de clientela (joves, tercera edat, immigrants), el dimensionament del sector o la substitució generacional.\nPer millorar la imatge del negoci s'estan aplicant estratègies de màrqueting i es duen a terme un seguit de promocions. Recordem algunes campanyes orientades a promoure el consum d'aliments frescos, segurs i saludables: Estima el teu mercat, Som el que mengem (en col·laboració amb la Fundació del F.C. Barcelona)...\nFet aquest repàs de la situació, l'ÒSCAR MARTÍN encetà la matèria de més calat que es porta des de l'IMMB, ens parlà de les profundes remodelacions (en alguns casos s'han fet totalment de nou) que en els darrers vint anys han arribat a la pràctica totalitat dels mercats.\nL'objectiu de cada una de les remodelacions és múltiple:\n- adaptar les estructures i els serveis comercials (per augmentar la competitivitat).\n- promoure el comerç de la zona.\n- enriquir socialment, econòmicament i urbanísticament el barri on es troba ubicat.\n- recuperar el patrimoni històric.\n- crear un espai públic d'interacció entre els ciutadans.\n- millorar la qualitat dels aliments oferts.\nDonada l'importància de dites reformes i el paper dels mercats en el seu entorn, es constata que han contribuït fins i tot a regenerar alguns barris que estaven degradant-se.\nAquests projectes tenen una sèrie de principis inqüestionables, el primer dels quals és que han de ser pactats amb els mateixos paradistes. D'aquí que alguns projectes han tirat endavant al cap de només sis mesos, mentre que d'altres han necessitat deu anys d'estira-i-arronses.\nUn tema fonamental és el del finançament de les obres. A tal fi es busca la col·laboració público-privada. D'una banda s'ha introduït la figura d'un operador privat en forma de gran superfície, que ha de conviure sota el mateix sostre amb la resta de venedors. Això, que semblaria ficar-se l'enemic a casa, ha resultat tot el contrari: malgrat que al supermercat es venen tan productes de no alimentació com alimentaris (sense limitacions de cap mena), aquesta circumstància ha afavorit sinergies i ha fet pujar les vendes per a tots. S'ha comprovat que en casos fins i tot s'ha doblat el nombre de visites.\nUna nova iniciativa és la dels restaurants de mercat. Si tots coneixem l'expressió “cuina de mercat” emprada pels restauradors, si els xefs valoren els productes que s'hi venen... era un pas lògic situar algun restaurant (no parlem dels característics ‒i fantàstics‒ bars de mercat) aixoplugat dins del propi mercat. Així s'ha fet ja a Santa Caterina o al Ninot, encara que no sembla prudent fer-ho a tots (és un tema d'expectatives). De tota manera, l'equació mercats + gastronomia + restauradors promet donar bons resultats.\nI el darrer front obert ha estat l'anomenat Mercats Verds. L'amic ÒSCAR ens explicà que això no és més que la potenciació d'una realitat prèvia, doncs es tracta de destacar la venda de productes de proximitat (s'hi consideren aquells que es generen a menys de 150 km.). No cal ser gaire espavilat per entendre que el producte de proximitat ens estalvia contaminació en no haver-se de transportar des de grans distàncies. Tanmateix tots els mercats treballen en pro de l'ecologia, ja que redueixen residus i reciclen cada vegada més.\nHavia arribat el final de l'exposició que l'ÒSCAR MARTÍN ens portava preparada (amb el suport de l'acostumat power point), li tocava llavors fer front a les preguntes que tingués a bé formular-li el nombrós públic assistent aquell vespre.\nLa primera va ser força curiosa i, aparentment, poc tenia a veure amb la xerrada: és cert que el mercat de Sant Antoni es va emplaçar on és perquè aquell solar ningú no el volia comprar quan s'enderrocaren les muralles, doncs allà hi havia estat plantada antigament una forca? Aquesta sí que no se l'esperava ningú! El ponent no hi tenia constància. Nosaltres (modestament) vàrem fer la nostra aportació: durant un temps a Barcelona hi havia cinc forques fixes, una d'elles al Portal de Sant Antoni, certament; però això no seria una raó de pes, si més no, sembla que la decisió fou pressa per traslladar el mercat a cel obert que fins llavors es feia a la propera plaça del Pedró.\nUna segona intervenció girà en torn de la figura del paradista i de la necessària protecció que caldria donar-li per part de qui tingui responsabilitats polítiques.\nAixò ja entrava de ple ens les competències del nostre convidat... i es va notar! Va adduir un seguit de dades per demostrar que es fa molta cosa en aquest sentit: les taxes que paguen vénen a ser un 50% del cost de llogar un local als carrers pròxims al mercat; la presència dels supermercats (o dels restaurants) ha fet pujar les vendes; si bé les lleis liberalitzadores de la Unió Europea limiten molt les possibles ajudes directes, sí que s'inverteixen recursos municipals en promocions (fet i fet la nostra xerrada s'emmarcava en la Setmana Internacional dels Mercats que es ve desenvolupant els darrers anys); s'ha facilitat el redimensionament de les parades, és una inversió i comporta un risc, però afavoreix la competitivitat; aquells que ‒per una o altre raó‒ no han volgut continuar han rebut una indemnització per la seva llicència.\nAlgú va treure a col·lació la situació particular d'un paradista (sembla ser que carnisser) del Ninot que no va quedar content amb la reforma duta a terme. Bé, sense conèixer els detalls, val a dir que una decisió presa per la majoria després d'una negociació mai deixa tothom satisfet al 100%.\nI per fi va sortir “el cas” per excel·lència, la problemàtica actual del mercat més emblemàtic de Barcelona: què passa a La Boqueria?, què podem fer ‒i què es fa‒ per redreçar la situació?\nPrimer cal analitzar l'estat actual de la qüestió, sense esverar-se. S'ha comprovat que només un 30% de les parades s'ha reorientat cap el turisme (venda de fruites i altres menjars preparats per a ser degustats allà mateix, a peu dret), mentre que a l'altre 70% estan davallant facturació (perden les vendes tradicionals). El fet inamovible és la situació de La Boqueria, a La Rambla, per on passen tots els turistes que ens visiten i molts d'ells hi entren a donar-hi un cop d'ull.\nS'estan prenent algunes mesures de govern per retornar el mercat de La Boqueria al comprador local: agents ciutadans de vigilància, recompra de llicències per esponjar-lo, regulació de la venda de determinats productes que no s'adiuen amb la funció d'un mercat.\nArran de tot el que estàvem parlant, es va manifestar el temor que el futur del mercat de Sant Antoni patís la mateixa problemàtica, preocupació lògica entre la nostra audiència, no debades per a molts dels assistents és el seu mercat de referència. L'ÒSCAR ens va tranquil·litzar amb una doble línia argumental; d'una banda, tot i la seva centralitat urbana i l'atractiu que ha de comportar l'exposició de les troballes arqueològiques, res comparable al trànsit humà de La Rambla; i, sobretot, s'ha après de l'experiència i s'apliquen providències preventives: a Sant Antoni (igual que al Ninot), algunes parades estan autoritzades a ocupar una part del lineal del seu taulell per la degustació (màxim el 50%), sempre que mantinguin la resta destinada a la venda de producte fresc.\nDit això, pensem que el futur dels mercats està garantit a Barcelona, que podrem continuar anant a la plaça per abastir-nos com ho feien els nostres pares i els pares dels nostres pares (encara que el més freqüent era que fos tasca de les mares). Amb persones com l'ÒSCAR MARTÍN a l'Institut Municipal de Mercats de Barcelona podem estar tranquils al respecte.\nI en senyal d'agraïment, no només per la seva feina, sinó també per l'exposició que ens va oferir, li va ser lliurat l'habitual diploma commemoratiu enmig d'un fort aplaudiment.


Cort anuncia la intenció de municipalitzar el servei de l'ORA\nEl batle de Palma, José Hila, ha anunciat aquest dilluns la intenció de l'Ajuntament de municipalitzar el servei de l'ORA a Palma.\nL'Ajuntament ha aprovat aquest dilluns un decret pel qual es posa en marxa una comissió que estudiarà si aquesta voluntat política és viable o no tècnicament i econòmica, ha explicat el batle en roda de premsa.\n«Com a equip de govern, tenim la voluntat de municipalitzar serveis enlloc d’externalitzar-los. A més, en aquest cas concret, el contracte de l’ORA ha estat qüestionat i posat en el punt de mira», ha remarcat el batle de Palma, Jose Hila. Per a Hila, «municipalitzar el servei de l’ORA assegura donar més garanties que tot es faci de forma correcta i transparen»t.\nEl regidor de Mobilitat, Joan Ferrer, ha recordat que l’ORA va començar l’any 1987 i que es va externalitzar el 1995. Des de llavors, s’han aprovat quatre contractes diferents. Aparcament La municipalització del servei de l’ORA l’assumiria l’àrea de Mobilitat a través de la Societat Municipal d’Aparcaments i Projectes. D’aquesta manera, tant l’Smap com Mobilitat gestionarien tot l’aparcament, tant en superfície com soterrat, del centre de Palma, sobretot amb el retorn cap a l’Smap dels aparcaments de Plaça Major (2019) i Comtat del Rosselló (2018).\nEl regidor de Mobilitat ha signat aquest dilluns el decret de nomenament de la comissió tècnica, que s’encarregarà i de l’elaboració d’estudis tècnics, jurídics i laborals. Després, si la comissió dóna el vistiplau a la municipalització, el Ple haurà d’aprovar de forma provisional l’expedient de municipalització i s’obrirà un període de presentació d’esmenes i recursos per, finalment, aprovar-ho de forma definitiva pel Ple.\nA Palma, hi ha 260.000 places de la meitat, la meitat de les quals corresponen a aparcaments soterranis. Pel que fa a la zona blava (ORA), hi ha 12.000 places d'estacionament regulades, de les quals prop de 2.200 són de forma exclusiva (0/0) i aproximadament 8.950 es comparteixen amb el resident. A més, hi ha 850 que es troben dins dels ACIRE, i per tant, a les quals els no residents no hi tenen accés\nÈs millor suprimir els aparcaments a las vias públicas i qui vulgui tenir cotxo que tengui la obligació de tenir també aparcaments.\nEls carrers estan per circular i no per fer negoci.\nSi se hagués implantat una ordenança prohibint els aparcament des de els finals dels anys 1960, ja hauria suficients aparcaments de sobra.\nUn cotxo costa 8000 euros, i un aparcament pot costar 10.000 euros, però com que no hi ha obligació de tenir aparcament o un lloc per cada vehicle, se compren cotxos de 25.000 euros, si se pot comprar un cotxo de 25.000 euros, se podria comprar un cotxo de 15.000 i un aparcament de 10.000 euros.\nA el Japó i a molts de països ès obligatori tenir un lloc privat on aparcar el seu cotxo.\nSi a Palma hi ha 250.000 aparcaments hi podria haver més de 750.000 aparcaments. Total el cost de tots els aparcaments pujaria a 7500 milions de euros.\nSi el promig que utilitza un propietari l'aparcament ès de 25 anys li surt a 400 euros per any, fins i tot se l'estoviaria en benzina.\nCom menys empreses privades "piquin" lo públic, s'obtendra més transparència, menys despeses i més professionalitat. I és així per molt que mentesquin i ho enllegesquin, tots els que en hi fan negoci.\nEnhorabona i que tot vagi molt be!


No Surprises - Viquipèdia, l'enciclopèdia lliure\n12 de gener de 1998\nRock alternatiu, dream pop\nCD, 12", casset\nLa cançó fou composta per Radiohead durant la gira que van realitzar junt a R.E.M. l'any 1995. Les lletres expliquen la història d'un home que s'ha engreixat per treballar a fora i comença a tenir problemes amb la seva xicota. Fou la primera de l'àlbum a ser enregistrada i la versió de la cançó que conté el disc fou la primera gravació, ja que les que van realitzar a continuació eren covers d'aquesta primera i no la milloraven.\nEl senzill es va llançar el 12 de gener de 1998 i va arribar a la quarta posició de la llista britànica de senzills.\nEl videoclip de "No Surprises" fou dirigit per Grant Gee i consisteix només en un primer pla de la cara del cantant Thom Yorke dins un casc de l'estil d'un astronauta. La lletra de la cançó es mostra desplaçant-se lentament per la pantalla però reflectida d'un mirall, de manera s'ha de llegir al revés. Durant el primer vers de la cançó, el casc s'omple d'aigua mentre Yorke continua cantant, i en el segon, el casc es va buidant. Mentre el casc és ple d'aigua, Yorke està aproximadament un minut sense moure's dins el casc. Per a la seguretat de Yorke, aquesta escena es va filmar a alta velocitat i llavors editada a càmera lenta. En el documental sobre Radiohead Meeting People Is Easy, Gee explica com es va dur a terme la filmació d'aquesta escena i malgrat les mesures de seguretat que van prendre, Yorke se sentia molt incòmode i nerviós després de cada presa.\n"No Surprises" − 3:51\n"Palo Alto" − 3:44\n"How I Made My Millions" − 3:07\n"No Surprises" − 3:50\n"Airbag" (Directe a Berlín, 03/11/1997) − 4:49\n"Lucky" (Directe a Florència, 30/10/1997) − 4:34\nEntre els diferents artistes que han realitzat alguna versió sobre "No Surprises" destaca la realitzada per Regina Spektor, pianista alternativa i música anti-folk, que va llançar la versió com a senzill de benèfic el 27 d'abril de 2010 i tots els beneficis obtinguts foren donats a l'organització Metges Sense Fronteres. Altres músics com Luka Bloom, Luka Bloom o Stanisław Sojka també van versionar la cançó. L'estatunidenca Amanda Palmer va enregistrar una versió de la cançó pel seu àlbum Amanda Palmer Performs the Popular Hits of Radiohead on Her Magical Ukulele, que incloïa cançons de Radiohead interpretades amb ukulele.\n↑ «From Regina: iTunes will release a cover of a Radiohead song "No Surprises"» (en anglès). warnerreprise.com, 25-04-2010. Arxivat de l'original el 2012-02-24. [Consulta: 19 març 2012].\nObtingut de «https://ca.wikipedia.org/w/index.php?title=No_Surprises&oldid=26741004»\nLa pàgina va ser modificada per darrera vegada el 24 març 2021 a les 01:54.


Foro de viajes a Polinyà de Xúquer, recomendaciones para tu viaje en el foro de Polinyà de Xúquer, España - TripAdvisor\nPolinyà de Xúquer Turismo\nAlquileres de vacaciones en Polinyà de Xúquer\nPolinyà de Xúquer fotos\nPolinyà de Xúquer VISTOS RECIENTEMENTE No se encontraron resultados UNIRSEenBuscar Acerca de Polinyà de...HotelesAlquileres temporariosRestaurantesQué hacerVuelosForo de viajesAerolíneasLo mejor de 2017Centro de ayudaIniciar sesión Unirse Mis viajes Reservaciones Casilla de alquileres Buscar\nForo de Polinyà de Xúquer\nEuropa España Comunidad Valenciana Provincia de Valencia Polinyà de Xúquer\nForos sobre viajes a Polinyà de Xúquer\nPlanificá el viaje perfecto a Polinyà de Xúquer Ciudad dd/mm/aaaa\nForos de Polinyà de Xúquer Foros de Polinyà de Xúquer Todos los foros Explorar foros Todos Navegación por destino Foros de Argentina\nForos de Comunidad Valenciana Foros de Provincia de Valencia Sé el primero en enviar una pregunta sobre Polinyà de Xúquer. ¡Otros viajeros podrán ayudarte! Sé el primero en preguntar algo sobre Polinyà de Xúquer.


FOCUS PRESS SETMANAL 125 – Taller de Política\nPublicat a 24 Gener, 2019 per Taller de política\nFOCUS PRESS SETMANAL 125\nEl Fòrum Econòmic Mundial 2019 que es celebra a Davos des de fa 49 anys (Santiago Carbó) es caracteritza enguany per l’absència dels principals líders polítics mundials, tot un símptoma de les hores baixes del globalisme (José Moisés Martín). Tot i això, l’agenda de debats del Fòrum constitueix un índex indispensable per analitzar l’estat del món i les tendències de futur, i és de consulta ineludible el seu Global Risks Report 2019. Per a un seguiment exhaustiu del FEM 2019 veure l’Especial Foro de Davos 2019 d’Antoni Gutiérrez-Rubí. Per a una visió informada i solvent dels problemes de la governança global, veure l’entrevista a Cristina Gallach  que publica política&prosa.\nEn el segon aniversari de l’inici del mandat de Donald Trump han proliferat els balanços de la seva acció política, entre els que destaquem els anàlisis crítics sobre la seva política exterior de Thomas Wright i d’Ana Palacio, de la que en són exemples de plena actualitat la retirada nordamericana de Síria (Natalia Sancha) i el posicionament bel·ligerant en la greu crisi política de Venezuela (Jorge Galindo). Al mateix temps ressorgeixen amb força els arguments per plantejar l’impeachment del president (Yonni Appelbaum) \nLa Unió Europea segueix pendent de la resolució de la crisi britànica plantejada per la incapacitat institucional de trobar una sortida a l’atzucac del Brexit: “la mare de tots els embolics”, com editorialitza The Economist. Sam Lowe i John Springford  donen voltes sobre les opcions possibles de Theresa May. Tony Blair no veu altra sortida que un nou referèndum. David Mathieson explica les contradiccions dels laboristes. Guy Verhofstadt creu que el fracàs polític demana una substitució dels líders britànics. I Daniel Sarmiento descriu les conseqüències de l’escenari d’un Brexit dur.\nMentre, Emmanuel Macron intenta recuperar la iniciativa davant la revolta persistent, tot i que a la baixa, dels gilets jaunes (Henri Weber). A nivell interior, amb l’operació d’una gran debat nacional (Jean Tirole , Tahar Ben Jelloun), i amb mesures destinades a tenir en compte els que es consideren deixats de banda per la globalització (Andrea Rizzi). A nivell europeu, amb la reafirmació de l’aliança franco-alemanya, entesa com el nucli dur del projecte europeu.\nIncògnites majors a tot just quatre mesos de les eleccions al Parlament Europeu, en les que les forces nacionalpopulistes competiran enfortides (Lluís Bassets) i aparentment coordinades (Manuel Castells) sota el paraigües ideològic d’un europeisme reaccionari (Manuel Arias Maldonado). Per una visió panoràmica de les forces en presència i dels seus plantejaments, veure l’estat de la qüestió publicat per Rémy Broc, Moïra Tourneur i Théo Verdier  a la Fondation Jean Jaurès.\nA la política espanyola no s’aturen els ajustaments dels diversos espais polítics. La sacsejada produïda per l’emergència de Vox (José María Lassalle, Xavier Casals, Enric Juliana) està provocant convulsions dins del Partit Popular (Lucía Méndez, Mario Ríos) i seriosos dubtes sobre la naturalesa política i ideològica de Ciudadanos (Cesáreo Rodríguez Aguilera) \nA la vegada, la interrupció de la progressió electoral de Podemos i les seves confluències evidenciada a les eleccions andaluses ha provocat la ruptura entre Iglesias i Errejón, en tant que representants de dues concepcions i estratègies del projecte inicial de Podemos (Juan Rodríguez Teruel , Fernando Vallespín, Esteban Hernández, Lluís Orriols, Josep Ramoneda, Luis Alegre) \nÒbviament, tots aquests moviments fan encara més difícil l’estabilitat del govern de Pedro Sánchez, pendent d’una hipotètica aprovació dels Pressupostos del 2019, a la vegada que esdevenen més incerts els escenaris electorals futurs (Fernando Ónega, Carles Castro).\nAquestes vicissituds polítiques fan gairebé impossible concentrar-se en preveure la reacció davant d’un probable deteriorament de la situació econòmica (Emilio Ontiveros, Raymond Torres), ni aplicar-se al disseny i execució de polítiques públiques fonamentals com la reforma de la Seguretat Social (Joan Coscubiela) o la política de vivenda (Andreu Mas-Colell, Álvaro Ardura/Sonia de Gregorio).\nEl trencaclosques polític català segueix encallat per la perspectiva imminent del judici als dirigents independentistes (Argelia Queralt) i per l’enrevessada recomposició de l’espai ex-convergent (Marta Pascal, Valentí Puig, Antoni Puigverd, Javier Pérez Royo), que dificulten la clarificació de les relacions amb el govern Sánchez (Guillem Martínez, Iñaki Ellakuría, Lola García, Kepa Aulestia).\nAmb la mirada posada en la sortida del laberint són estimulants les reflexions de Raimon Obiols, Albert Branchadell o Gabriel Magalhaes.\nFinalment, un cop pràcticament decidits tots els caps de llista de les principals candidatures a les eleccions municipals de Barcelona, és molt recomanable el mapa de situació que publica Roger Palà  a Crític.\n(1) Entrevista a Cristina GALLACH a política&prosa nº 2 (desembre 2018): “Els grans actors no juguen el joc de la governança global”\n(2) Yonni APPELBAUM, “Impeach Donald Trump” a The Atlantic (march 2019)\n(3) Sam LOWE i John SPRINGFORD, “¿Cuáles son las opciones de Theresa May?” a esglobal (17-01-19)\n(4) Jean TIROLE, “Le grand pari de Macron” a Project Syndicate (21-01-19)\n(5) Rémy BROC, Moïra TOURNEUR i Théo VERDIER, “Les défis d’un scrutin véritablement européen” al blog de la Fondation Jean Jaurès (16-01-19)\n(6) José María LASSALLE, “Vox o la brutalidad política” a La Vanguardia (19-01-19)\n(7) Cesáreo RODRÍGUEZ-AGUILERA DE PRAT, “¿Es Ciudadanos un partido liberal?” a Agenda Pública (21-01-19)\n(8) Juan RODRÍGUEZ TERUEL, “Por qué se rompe Podemos” a El País (21-01-19)\n(9) Entrevista a Luis ALEGRE a eldiario.es (23-01-19): “El intento de Podemos de imponer y chantajear a Manuela Carmena rompió una confianza decisiva”\n(10) Raimon OBIOLS, “Catalanisme, crisi, identitats” a “L’Hora” de Nou Cicle (21-01-19)\n(11) Roger PALÀ, “Mapa per orientar-se a les municipals de Barcelona” a Crític (23-01-19)\nEntrada prèviaAnterior FOCUS PRESS SETMANAL 124\nEntrada següentSegüent FOCUS PRESS SETMANAL 126


Infraestructura de transport i gestió\nDemanda de mobilitat\nDesenvolupament urbà i regional\nViabilitat socioeconòmica i financiera\nPlans urbans i regionals\nPlans d'energia sostenible\nSistemes de monitoreig\nESPON Ordenació del territori\nTransport públic : El transport públic és un servei públic, i ha de proporcionar els nivells de servei que compleixen amb la demanda dels usuaris. L'objectiu és crear un pla de rutes de línies i de freqüències de servei que sigui òptim en relació a un objectiu definit com el nombre de viatgers directes, el temps total del viatge, el nombre de canvis o el cost total. MCRIT ha participat en l'avaluació socioeconòmica de la reorganització de la xarxa d'autobusos de Barcelona, i ha realitzat estudis de transport públic en un gran nombre de ciutats i corredors.\nServei de diagnosi del transport públic per al Pla metropolità de mobilitat urbana (2013)\nDiagnosi sobre el transport públic metropolità que servirà de base per a l’elaboració del Pla Metropolità de Mobilitat Urbana (PMMU) i la definició dels objectius estratègics d’aquest àmbit sectorial.\nL’enfocament de l’estudi consisteix en analitzar des d’un punt de vista supramunicipal les diagnosis realitzades en el marc dels PMU individuals dels diversos municipis que conformen l’AMB. La major part dels municipis de la primera corona tenen PMU redactat, o en curs de redacció però amb la diagnosi acabada, mentre que a la segona corona només alguns en tenen, per exemple Sant Cugat. D’altres com Cerdanyola acaben d’iniciar el procés.\nEl treball recull, per a tota l’AMB, de manera conjunta i global, l’estudi de l’oferta i la demanda de tot el transport públic col•lectiu de viatgers, tot tenint present la diversitat d’usuaris, els condicionants personals de la seva mobilitat, els diferents motius de viatge i la seva estacionalitat\nEstudio para la cuatificación del mercado potencial captable para nuevas rutas AVE (2013)\nEstudio del mercado potencialmente captable por nuevas rutas AVE, y análisis de sensibilidad a tarifas y tiempos de viaje del mercado captable por las rutas existentes y rutas nuevas. Este estudio responde a un encargo de la Dirección Gerencia del Área de Viajeros de Renfe y tiene los siguientes objetivos:\nDesarrollar un modelo de reparto modal que permita cuantificar el mercado potencialmente captable por nuevas rutas AVE en España, analizar la sensibilidad a tarifas y tiempos de viaje del mercado captable por las rutas AVE existentes, así como por otras nuevas y analizar el impacto de la entrada de competencia en los corredores AVE\nEstudi d'impacte de la nova línia D10 sobre la demanda de Trambaix i Trambesòs (2012-2013)\nL'Ajuntament de Barcelona té previst implantar una nova xarxa d'autobús a la ciutat, que substitueixi progressivament a l'actual de TMB. L'octubre de 2012 van posar-se en servei les 5 primeres línies de la nova xarxa. L'objecte del present estudi és analitzar l'impacte d'una sisena nova línia, la diagonal D10, sobre la demanda del Trambaix i el Trambesòs, i avaluar també la demanda i capacitat de la pròpia línia D10. S'analitzen diferents alternatives. S'utilitza el mateix model de simulació amb que es va realitzar una previsió de demanda de la connexió per la Diagonal l'any 2012, així com per a l'anàlisi d'altres infraestructures de transport públic metropolitanes\nReflexión estratégica sobre el transporte público colectivo de Zaragoza y su entorno (2009)\nTras haber duplicado la dotación en infraestructuras viarias de alta capacidad en los últimos 10 años, este estudio reflexiona entorno a cómo conducir y acompañar las nuevas dinámicas residenciales y de localización de actividades en el entorno de Zaragoza, entorno en mutación tras el incremento de accesibilidad que ha experimentado en las últimas décadas. Se proponen escenarios territoriales de futuro para Zaragoza y su entorno vinculados a diferentes políticas de transporte público metropolitano.\nEstudi de l'oferta de serveis d'autobús als municipis de la segona corona de L'AMB (2012-2013)\nEstudi dels serveis interurbans de la Generalitat i dels serveis urbans dels 18 municipis de la segona corona de l'AMB. Situació administrativa, econòmica i tècnica de l'oferta d'itineraris i horaris, material mòbil i serveis d'autobús. Anàlisi de les implicacions de l'extensió de l'àmbit de Transport i Mobilitat de l'AMB a aquests serveis.\nMcrit als mitjans\nRecull de l'aparició de Mcrit als mitjans\nTots els mitjans\nMira les nostres publicacions sobre:\nPlanificació estratègica urbana\ni regional (CAT)\nPlans i estudis de mobilitat urbana (CAT)\nErsilia és la fundació de Mcrit per al desenvolupament\nde recursos educatius innovadors www.ersilia.org


Formació continuada del professorat | Escola La Vitxeta\nLa primera part de la jornada va ser formació sobre l’aprenentatge dialògic a càrrec de la Dra. Marta Soler. La Dra. Marta ens va parlar de quins són els principis de l’aprenentatge dialògic.\nTransformació i adaptacions curriculars\nIgualat de diferències\nTambé ens va deixar una frase molt important.\n“No s’ha de triar entre diversitat i excel·lència perquè una cosa no s’aconsegueix sense l’altra “\nA la segona part, diferents escoles van mostrar una Taula d’experiències de la seva Comunitat d’aprenentatge:\nESC Joaquima Ruyra de l’Hospitalet de Llobregat van exposar la seva experiència amb els Grups Interactius.\nEscola Àngel Guimerà del Vendrell ens van presentar la manera com treballen les Tertúlies Literàries Dialògiques\nL’escola Mediterrani de Campclar ens va explicar la participació Educativa de la comunitat i la Formació de les famílies.\nL’escola Mare de Déu de Montserrat de Terrassa ens va mostrar el seu Model Dialògic de Prevenció i Resolució de conflictes.\nL’Escola Bressol Cappont de Lleida ens va il·lusionar amb la seva experiència\nFinalment l’Associació de Professorat ODISSEA de Catalunya ens va encoratjar a participar a les activitats que realitzen mensualment de formació dialògica del Professorat.\nEls grup de mestres novells de la Vitxeta valorem molt positivament aquesta formació ja que ens van omplir molt les experiències de les escoles que van exposar. Creiem que som afortunats de ser una Comunitat d’aprenentatge i amb l’ajuda de tots ho farem el millor possible.


El blog d'en Jaume: d’abril 2006\nPublicat per Jaume P a 5:59 p. m. Cap comentari:\nQuan enviïn el projecte de nou Estatut a casa de cada un de nosaltres, tothom que, mínimament, sigui responsable, al menys, llegirà el pròleg.\nLlegint aquest proleg, l'esperit federalista que Maragall diu que te aquest Estatut queda retratat. Zapatero queda retratat i Guerra es demostra sincer.\nSi es comença per el final, i es llegeix el capítol del finançament, esperant trobar quelcom semblant al concert Basc, la frustració es encara mes gran.\nPer tant, en lloc de demanar tal o cual vot o postura, demanem a la gent que el llegeixi.\nAmb aixó n'hi ha prou per trobar que estem, per altres motius, clar, molt més aprop del PP que del partidaris del "si".\nProposo una campanya:\n"Llegeixi l'Estatut, quan li passi la mala llet, decideixi el vot".\nI es que contrariament al que pensen molts polítics, jo crec que la gent no es tonta i sempre escull la opció menys dolenta.\nPublicat per Jaume P a 3:26 p. m. Cap comentari:\nEn aquest mateix blog es pot trobar com reclamo dels negociadors d'ERC una esperança de moviment cap el "si" a la proposta d'Estatut.\nLa petició, dexeu que em defensi, sembla coherent.\nEl que negocia crec que l'hi ha de dir al que mira: "confia en mi, que quelcom en treurem de tot aixó, per algo soc més gran, més maco, sé més, i a més estic parlant a Madrid, tranquil Jaume".\nSi us plau diguem que treurás un Estatut de Madrid acceptable i podré votar si.\nQue no pots?\nAl menys en treurás quelcom no?\nI ara que dius que vols que voti?\nPublicat per Jaume P a 11:35 p. m. Cap comentari:\nEstem devant un partit crític: Barça - Figueres, copa de Catalunya, 18 de Juny.\nSurt l'entrenador ahir al programa "la nit al dia", parla del partit, escoltem que diu:\n"Passi el que passi ja hem perdut, el Figueres ha perdut, encara que fiquem un gol ells ens en faran deu"\nI vol que surti al camp i jugui aquest entrenador?\nTrobi algún cami per ferme creure que el Figueres pot güanyar el Barça. Si us plau, despres pot passar que perdem, clar, però no podem anar a jugar pensant que estem perduts.\nSi no es capaç de fer això necessitem unaltre entrenador, encara que em sapiga greu.\nPer cert, el Barça va perdre.\nPublicat per Jaume P a 11:22 a. m. Cap comentari:\nPublicat per Jaume P a 4:19 p. m. Cap comentari:\nProposo que, donada la bondat del Estatut proposat, els que demanin el "si" posin quelcom mes que paraules.\nEl dèficit fiscal Català per no minvar la capacitat de creixement, tindria que estar per sota del 4% anyal, calculat segons el métode del flux monetari i amb ponderació del efecte seu de Madrid. Així es reconegut a Alemanya.\nBe calculem-ho i si quedem per sobre d'aquest déficit que el PSC-PSOE (37,5%), CiU (37,5%) i EUA-EV (15%) facin un ingrés directe anyal a les contes de la Generalitat.\nUn aval de "La Caixa" per cobrir aquest possible dèficit els hi farán, no?\nPublicat per Jaume P a 6:15 p. m. Cap comentari:\nJo es veu que soc nacionalista.\nHi han molts "no nacionalistes" que usen l'adjectiu pejorativament.\nPero ells son mes nacionalistes que ningú.\nAl territori català no es pot fer cap referendum legalment.\nAl territori del Estat si que es pot fer.\nQue dirien els "no nacionalistes" si proposessim fer un referendum a Europa per l'Estatut de Catalunya?\nPublicat per Jaume P a 6:05 p. m. Cap comentari:\nPublicat per Jaume P a 5:56 p. m. Cap comentari:\nPublicat per Jaume P a 6:31 p. m. Cap comentari:\nPublicat per Jaume P a 5:15 p. m. Cap comentari:\nPublicat per Jaume P a 6:36 p. m. Cap comentari:\nPublicat per Jaume P a 12:12 p. m. Cap comentari:\nPublicat per Jaume P a 2:02 p. m. 3 comentaris:\nPublicat per Jaume P a 12:27 p. m. Cap comentari:\nLes opinions que tinc estan extretes de diferentes fonts:\nRamon Tremosa. A la seva web hi han molts articles i llibres, els recomano tots.\nGuillem López i Casanovas. Catedràtic d'Economia UPF. Declaracions efectuades per G. López Casasnovas, Catedràtic d’Hisenda Pública de la Universitat Pompeu Fabra, per a la Fundació Irla i publicades a Esquerra Nacional.\nElisenda Paluzie. Professora de Teoria Econòmica, Universitat de Barcelona. Publicat a' AVUI 28 de gener de 2006\nLes opinions d'aquets experts contradiuen les opinions a favor de l'Estatut de:\nAntoni Castells. Conseller d'Economia. Conferencia al Cercle financer.\nNúria Bosch. Catedràtica d'Hisenda Pública UB. Article a El Periódico el 28 de gener de 2006.\nPublicat per Jaume P a 11:47 a. m. Cap comentari:\nPublicat per Jaume P a 1:24 p. m. Cap comentari:\nPublicat per Jaume P a 7:53 p. m. Cap comentari:\nNo hi ha marge de negociació en el tema del Estatut\nDesde ERC i crec que els mateixos negociadors, tenen clar que ja no hi ha marge per negociar.\nUn negociador no pot creure que no hi ha marge per negociar i quedar-se xerrant.\nAnem a veure quines eines de pressió hi ha:\n1. Si es vota amb el PP alguna esmena es retrasa tot el proces fins almenys setembre-octubre. El PSOE pagaria algo per que no passes això? segur que si.\n2. Si s'abandona el gobern de la generalitat s'obliga a una coalició PSC-IU-CiU que deixaria el gobern en una situació de franca provisionalitat i exepcionalitat. PSC aqui es el que pagaria suposo.\n3. Els vots d'ERC son necessaris a Madrid, o aquets o els de CiU deixant que fos CiU el que s'alies amb el PSOE el desgast seria d'ells (de CiU). CiU no ho tindria facil per esplicar l'aliança amb el PSOE contra ERC.\n4. El vot 'No' al Estatut. Tots els partidaris del 'Si' no ho deuen tenir molt clar despres de les retallades. Algun preu deu tenir el canviar el 'No' per un 'Si'.\nSegur que hi han mes punts per pressionar peró aquets quatre son obvis.\nDe que tenim por? hem de semblar disposats a fer servir una carta per negociar amb ella.\nO realment ens tenen agafats per la cadira?\nPublicat per Jaume P a 4:17 p. m. Cap comentari:\nPublicat per Jaume P a 12:33 p. m. Cap comentari:\nPublicat per Jaume P a 4:20 p. m. Cap comentari:\nUltimament s'ha produït la noticia de que en un 'reformatori il.legal es castigava nois en gàbies'.\nEssent el dit 'reformatori' il.legal, s'habia de tancar, no es menys cert, però, que normalment ens trobem a l'altre costat en el tema de la educació dels adolescents.\nCom imposem un cert ordre en els nostres adolescents i nens? que podem fer?\nNi podem tancar-los, ni pegar-los, ni maltracte sicologic, per tant que usem com a càstig?\nRes, a donarlos la rao i qui dia passa any empeny.\nEl cas anomenat es cruel evidentment, pero igual de 'cruel' es un sistema educatiu i un entorn familiar que en lloc d'educar deixa passar.\nPares que s'enfrenten als professors, amenaçes inclosses, professors sense cap poder real en vers els seus alumnes no auguren res de bo.\nPublicat per Jaume P a 5:08 p. m. 1 comentari:\nQuan es demana un vot s'ha de voler guanyar, encara que sigui difícil.\nEl dir "no" al Estatut que es planteja suposa esperar perdre per la mínima. Quina alternativa hi ha?.\nLlegim la lley electoral:\nQue fem si guanya el no?, esperem 5 anys a presentarne unaltre?\nPitjor si guanya el no a alguna "provincia" ja que la lley parla de secessió de la mateixa.\nImaginem Girona, per exemple, amb l'Estatut del 78 i parlament propis i la resta amb el nou?\nPublicat per Jaume P a 1:06 p. m. Cap comentari:\nCastells plantarà cara a Solbes pel fons tecnològic de la UE\nA partir del 2013, Espanya passarà a ser un país contribuent net a la UE ampliada.\nS'enten perque l'Estatut sols güaranteix les inversions del Estat fins a 7 anys (2006+7=2013)\nQue tinguem sort els catalans. Que tingui sort senyor Castells.\nPlori a Madrid per part de 2.000 milions d'euros dels fons tecnologics, planti cara!, tradüit: ajonollis, humillis si us plau.\nAmb un deficit sense confirmar de entre 10 i 21.000 milions anuals que van a Madrid i no tornen poden donarnos 200 milions anuals, que bo que es el sr. Solbes si ho fa!\nPublicat per Jaume P a 7:22 p. m. Cap comentari:\nPublicat per Jaume P a 1:13 p. m. Cap comentari:\nVisc a Castelldefels i per aixó les discursions de l’Estatut em queden lluny.\nRealment hi queden?\nQuan es demana, ara esta molt al dia, que els avions no passin tant per sobre d’aquí, parlem d’una decissio que depen de AENA.\nQuan es demana un nou ambulatori a Castelldefels es demana mes financiació per la sanitat, o aixó o en treiem un per posarne unaltre.\nQuan es demana unaltre institut demanem financiació per ensenyament.\nQuan es demana que hi hagi guarderies per nens de 0 a 3 anys aixó torna a dependre sobre tot del finançament.\nI el finançament dels ajuntaments, d’on surt?\nCom es que els ajuntaments no demanen els numeros ni els fan, es que no crecen que els hi afecti? Viurán nomes de les multes i els impostos directes?\nA més a qui demanem explicacions quan no tenim ambulatori?\nI quan veiem que nomes hi ha una guarderia municipal i a mes es de pagament?\nEi que ens passen avions fent soroll per sobre!\nAnem al Ajuntament!\nTot depen de l’Estatut, i el que queda obert de l’Estatut es el finançament.\nPues d’aixo s’esta discutint a Madrid, de finançament sobre tot. I ara mes que mai, perque lo de “Catalunya es una nació” ja no cal ni parlar-ho.\nCom a persona amb una hipoteca, i amb anys de pagaments pendents, si us plau, trobin la manera de fer un finançament transparent, que si algu hi fica ma que es vegi, i que no es pugui dir que es que els catalans no ens administrem bé.\nI tambe demano als ajuntaments que es posicionin, els afecta.\nAixó ho dic desde Castelldefels.\nPublicat per Jaume P a 10:35 a. m. Cap comentari:


La Ministra Tejerina posa en perill la protecció del corall vermell a Catalunya | ENT\nLa Ministra Tejerina posa en perill la protecció del corall vermell a Catalunya\n| Notícies| 02/05/2018\nRecentment, el Ministeri d’Agricultura i Pesca, Alimentació i Medi Ambient (MAPAMA) ha adjudicat 12 autoritzacions per a l’extracció i venda de corall vermell (Corallium rubrum) en aigües exteriors de la zona 1 (Catalunya).\nLa concessió d’aquests autoritzacions és preocupant, doncs l’últim informe científic disponible sobre l’estat de les poblacions de corall vermell en aigües de Catalunya indica que, el 90% de les poblacions de corall en aquestes aigües (tant en aigües interiors com exteriors) estan en un estat de conservació crític.\nEn aquest informe s’afirma, a més, que la majoria de les poblacions es poden considerar ecològicament extintes, de manera que la comunitat científica recomana amb caràcter d’urgència el tancament de l’extracció de corall vermell mitjançant l’establiment d’una moratòria de 20 anys ampliable. D’altra banda, donada la situació de les seves poblacions, l’any 2015 aquesta espècie va ser catalogada per la UICN en la llista vermella del Mediterrani com a espècie “En perill”.\nAquests motius van impulsar a la Generalitat de Catalunya, mitjançant l’Ordre ARP/59/2017, de 7 d’abril, a i) reduir el nombre de llicències de 10 a 5 per a la campanya de 2017 i ii) la suspensió temporal d’aquesta activitat extractiva durant 10 anys (concretament fins al 31 de desembre de 2027).\nNo obstant això, el Govern espanyol mitjançant l’Ordre APM/1101/2017, de 2 de novembre, permet l’extracció de corall a les zones de la costa catalana en les què no hi ha aigües interiors (des de Cap de Begur fins a Arenys de Mar), ometent així les recomanacions científiques i vulnerant la recuperació de les colònies de corall vermell.\nPer tal de motivar una rectificació per part del Govern espanyol i sol·licitar que s’ampliï el cessament de l’activitat extractiva de corall vermell a tota la costa catalana (valorant així mateix l’extensió a la resta de les aigües espanyoles), nombrosos centres de recerca, ONG i entitats d’activitats subaquàtiques estan promovent una carta oberta que serà enviada pròximament a la Ministra Tejerina.\nLa informació sobre la carta oberta i les adhesions pot trobar-se aquí:


Cinc alumnes de L’Escola de Teatre de Piera al mini-campus Catalunya de Coca-cola - Piera Educació\nPortada > Notícies > Cinc alumnes de L’Escola de Teatre de Piera al mini-campus Catalunya de Coca-cola\nEl cap de setmana del 14 i 15 de març, els alumnes Rita Ardiaca, Otger Casanovas, Georgia Conesa, Luna Marcos i Sara Vázquez, del grup jove de l'Escola de Teatre de Piera, van participar en unes jornades organitzades per la fundació Coca-cola a la seva fàbrica de Martorelles (Vallès Oriental). L'Escola de Teatre de Piera hi va ser convidada perquè la classe d’aquests cinc alumnes es presenta als premis “Buero” de teatre jove, cocreats per la fundació Coca-cola i el Ministeri d’Educació, Cultura i Esport espanyol, amb el muntatge "Mundo y final", de la companyia Ronlala.\nEls cinc alumnes que hi van anar, juntament amb la directora de l'Escola, la Maria Castillo, van poder gaudir d'uns tallers destinats a alumnes i professors. Per una banda, els joves escolliren entre el taller "el cuerpo en el espacio escénico" amb Pere Farran, professor del Col·legi de Teatre de Barcelona, o un d'improvisació titulat "de la improvisación a la creación escénica" amb el mim Carles Castillo. De l'altra, la Maria Castillo va participar del taller "teórico-práctico: investigación e imaginación: la escenografía teatral como pedagogía colaborativa" amb Alicia de Blas, cap del departament de Plàstica Teatral i coordinadora de la assignatura de Pedagogia teatral de la Real Escuela Superior de Arte Dramático (RESAD).\nL'equip docent de l'Escola es va decidir a portar aquests cinc alumnes perquè tots ells tenen la intenció de fer del teatre la seva professió. Així doncs, tallers com aquest o la participació de l'Escola de Teatre de Piera als Premis “Buero” tenen com a objectiu ajudar els nostres alumnes en els seu aprofundiment del coneixement en les arts dramàtiques.