Baltasar Garzón defensa Messi | We Love Barça\nBaltasar Garzón defensa Messi\n"Les afirmacions de 'capo' i 'criminal' estan fora de lloc. Clarament demostren una predisposició en contra de Messi", afirma el jutge\nLa flor de Zidane és il·limitada i no té data de caducitat\nVÍDEO. Així va intentar desconcentrar Diego Alves a Messi\n| Joan Monfort (Sport)\n24 Octubre, 2016 - 09:54\nBaltasar Garzón va ser jutge de l'Audiència Nacional des de 1988 fins a 2012 (excepte un any, entre 1993 i 1994), fins que va ser expulsat de la carrera judicial. Culer des que era petit, i amb aquests coneixements, parla dels judicis a Messi i Neymar en una entrevista de Toni Frieros que publica el diari Sport.\nJudici a Messi\n"[L'Advocat de l'Estat va comparar Messi com el capo d'una estructura mafiosa] Aquestes afirmacions de 'capo' i 'criminal' estan fora de lloc. Clarament demostren una predisposició en contra de Messi".\n"Leo és una persona que conec, que admiro... Crec que tots som iguals davant la justícia. Estic convençut que sortirà bé".\n"Sense cap dubte algú ha pogut voler utilitzar-lo com a cap de turc. Estic convençut que Messi no va estar al cas de les operacions que es podien haver fet. Messi pot ser moltes coses, però no crec que sigui un defraudador".\nImputació de Neymar\n"No és anormal que es reobri una causa a l'Audiència Nacional si la sala observa indicis de diligències que encara s'han de dur a terme. El jutge haurà de valorar ara si hi ha matèria o no. Com a màxim, el que pot passar és que s'arribi a judici".\n"[L'Advocada de l'Estat va ser directiva del Reial Madrid] No puc dir si tot això és casualitat o no, però a Neymar li desitjo molta sort".\n"Amb el Dream Team de Cruyff vaig gaudir molt, però encara vaig gaudir més amb el Barça de Pep Guardiola. L'actual de Luis Enrique, de vegades, ho aconsegueix".\n"Luis Suárez, Kubala... Perquè sóc del Barça des dels onze anys".\n"Em va semblar un futbolista meravellós. La primera vegada que el vaig veure va ser quan l'Ajax va guanyar al Reial Madrid per 0-1 al Bernabéu. Em va enamorar com a jugador i sempre el vaig seguir".\n"En ocasió del partit de futbol amistós pel 'Projecte Home' vam treballar junts. Em va convidar a dinar al Muntanyà i vam jugar a golf. Em va ensenyar a fer trampes. Era un tipus genial i molt graciós. I deixeu-me afegir que agraït".\n"Que és el millor del món no admet discussió. Ara bé, no sabria dir si de tots els temps. Messi, per descomptat, té un punt de desequilibri respecte a la resta de jugadors. És la genialitat personificada".


abril | 2007 | Reflexions i propostes populars\nPRESENTACIÓ CANDIDAT I PROGRAMA ELECTORAL DEL PP DE TORDERA\nPublicat el 26 abril 2007 per xavimartin\nEntrem gairebé en la recta final. Queda 1 mes i un 1 dia per a les eleccions municipals. Tordera s'hi juga molt, ens hi juguem molt. El Partit Popular es presenta a Tordera amb la clara intenció d'estar al govern, … Continua llegint →\nComentaris tancats a PRESENTACIÓ CANDIDAT I PROGRAMA ELECTORAL DEL PP DE TORDERA\nPublicat el 18 abril 2007 per xavimartin\nEl Partit Popular presentarà llista als 30 municipis del Maresme. Créixem en relació a les eleccions del 2003, i presentem caps de llista de la localitat a llocs com Caldes o Tordera on es van presentar candidats que no eren del … Continua llegint →\nComentaris tancats a 30 sobre 30\nMÉS PERSONES, NOUS REPTES\nPublicat el 17 abril 2007 per xavimartin\nA les darreres eleccions al Parlament de Catalunya, l'ara cap de llista d'ERC, Bernat Costas ja va fer un post sobre l'espectacular augment que hi havia hagut en el cens electoral respecte la darrera convocatòria i què implicava aquest fet.Doncs bé, … Continua llegint →\nVIES DE CONTACTE AMB EL PP DE TORDERA / VÍAS DE CONTACTO CON EL PP DE TORDERA\nPublicat el 16 abril 2007 per xavimartin\nPara mañana tengo preparado un post sobre las propuestas del Partido Popular de Tordera para aprovechar al máximo las ventajas que nos ofrece el crecimiento de población que hemos tenido últimamente y para solucionar los problemas de servicios que tenemos. … Continua llegint →\nQUESTIONARI DEL DIARI MARESME\nPublicat el 14 abril 2007 per xavimartin\nCoincidint amb les eleccions municipals del 27 de maig, el diari digital Diari Maresme ha començat ja fa unes setmanes una sèrie de questionaris als candidats a l'alcaldia dels diversos pobles del Maresme. Aquestes són les preguntes, i les meves respostes: … Continua llegint →\nComentaris tancats a QUESTIONARI DEL DIARI MARESME\nPublicat el 5 abril 2007 per xavimartin\nVaig conèixer a Miguel Muñoz en alguna reunió a la seu del PPC de Malgrat de Mar farà poc més d'un any. Ell era aleshores vicesecretari de comunicació de la Junta Local, i era (i és) una persona treballadora i … Continua llegint →


dc7000 ,�������� ��� ���!!!! ���� ����� �������� ����� ���� ����� ���� ����� ���� ����� ��� ����� , ����� ��� ����� ����� ������ ������� ������ ������� ����� ��� > ����� ������ > ��� 2016 � sat 2016 dc7000 ,�������� ��� ���!!!!\n���� ����� �������: 81 dc7000 ,�������� ��� ���!!!! dc7000 ,�������� ��� ���!!!!dc7000 ����� ��� ��� ������� ����� ������������������������������� �������� ��� ���������������� ���������: ����� DC7000 PLUS ��� Hitech No1 HD-111 dc7000 plus������: ������� ����� ��� - �� ���: ��� 2016 � sat 2016 « ������� ������


Cinema tròspid | 'Birdemic: Shock and Terror' | Zena\nHome›Cinema i sèries›Cinema tròspid | 'Birdemic: Shock and Terror'\nEl somni de la raó crea monstres, assenyalava Goya, i el director James Nguyen no podria estar-hi més d'acord.\nPer homenatjar el seu ídol, Alfred Hitchcock, i per advertir dels perills del canvi climàtic, va decidir deixar que el seu sentit de l'estètica i el seu sentit comú fessin la migdiada una estona i va crear la que podria ser la millor pitjor pel·lícula de tots els temps: el llargmetratge de terror eco-apocalíptic Birdemic: Shock and Terror (2010).\nEn un sublim exemple de mala edició, il·luminació i so, Birdemic agafa -més o menys- la trama de Els ocells i la barreja amb El dia de demà i Una veritat incòmoda: les conseqüències del canvi climàtic en els ecosistemes -extincions, migracions, espècies invasores- han provocat que les àguiles mutin i es tornin a) agressives i b) explosives.\nPerò no ens avancem als esdeveniments.\nLa primera meitat de la pel·lícula narra com Rod (Alan Bagh, que intenta actuar però no en sap), un suposadament encantador enginyer i venedor de programari, es retroba amb la seva companya d'institut, Nathalie (Whitney Moore, que no es molesta a actuar però podria), una model de llenceria. Aquí hauria d'assenyalar que el director havia treballat amb programari. Hm. Per descomptat, s'enamoren: en les seves múltiples i agòniques cites s'expliquen els seus somnis -tenir deu gats, diu ella, i ser milionari, diu ell. Veure per creure:\nUna empresa bilionària compra l'empresa de Rod, i tots els treballadors es converteixen en milionaris. Ho celebren com la situació mereix: amb una escena d'aplaudiments que ni les de Harry Potter quan Gryffindor guanya el trofeu de les residències.\nDesprés de veure Una veritat incòmoda amb els seus amics, Rod decideix fer el que cal per frenar el canvi climàtic i dissenya panells solars revolucionaris que funcionen amb nanotecnologia. Com va dir el savi, "la cencia no se ace sola: ahi que acerla". Tot sembla anar bé, i se'ns delecta amb un magnífic número musical que tant de bo es projecti al meu funeral.\nPerò els panells solars no són suficients per frenar el desastre mediambiental que hem provocat, i les àguiles mutants ataquen la població mundial (representada per la població de Half Moon Bay, Califòrnia).\nLa segona meitat de la pel·lícula segueix els protagonistes en una fugida FRENÈTICA, durant la qual rescaten nens orfes, roben en supermercats, són atracats per un senyor (que mor de seguida) i van de pícnic. Al costat dels seus aliats, Ramsey (Adam Sessa) i Becky (Catherine Batcha), es defensen dels ocells valerosament amb penjadors, en el que ja s'ha convertit en una escena icònica.\nLa tragèdia aguaita. No puc descriure l'escena, així que traduiré el diàleg per als que no parleu anglès:\n- On és la Becky?\n- Se n’ha anat a cagar. La Nathalie l'està vigilant. Ets molt bon tirador. Com és que ja no ets marine?\n- Em vaig cansar de tanta puta matança a l'Iraq.\nBecky, per descomptat, mor immediatament. Ramsey, desesperat, emprèn una missió suïcida -i profundament estúpida- per salvar els passatgers d'un bus, i aconsegueix que els matin a tots.\nEls diferents personatges amb els quals es troben -un ornitòleg i un hippie que viu en una caseta del bosc però que parla amb l'autoritat que Nguyen li ha concedit- confirmen la teoria que s'ha repetit una i altra vegada:\nPer les seves activitats relacionades amb els combustibles fòssils, l'home ha causat el canvi climàtic. Està matant la vida i la mateixa terra. L'espècie humana ha de deixar de jugar a ser el cowboy de la natura. Hem d'actuar com astronautes; navegants espacials tenint cura de la nostra nau, la terra.\nNathalie, Rod i els orfes arriben finalment a la platja, on veuen com els ocells marxen sense cap explicació. Estan fora de perill.\nImatge principal i captures: Moviehead Pictures.\nTagsbirdemicciència ficcióCinema tròspidzena


Anuncis INTERVANVI DE PARELLES MALLA - Classificats.net\nAnuncis / Barcelona / Osona / Malla / Contactes +18 / intervanvi de parelles Malla\nIntervanvi de parelles Malla\nAnuncis classificats intervanvi de parelles Malla\nDe 1 a 0 de 0 anuncis de intervanvi de parelles Malla\nAnuncis intervanvi de parelles Malla\nConsulta anuncis classificats de intervanvi de parelles Malla. Publica el teu anunci de intervanvi de parelles Malla, és gratis a Classificats.net. Contacta amb els anuncis de intervanvi de parelles Malla directament, per telèfon o correu electrònic.\nClassificats intervanvi de parelles Malla\nConsulta tots els anuncis de intervanvi de parelles Malla que han publicat els usuaris\nBusca i troba intervanvi de parelles Malla\nEstàs a la secció de intervanvi de parelles Malla del portal d'anuncis gratis. Busca, troba, compra, ven, demana, regala, informa, ajuda o coneix gent a Classificats.net. Tots els anuncis de intervanvi de parelles Malla són gratis. Busca i contacta.\nGent interessada en intervanvi de parelles Malla\nBusca, troba i contacta amb gent que ofereix: Anuncis classificats intervanvi de parelles Malla


Colònies Jordi Turull: 50 anys educant en el lleure | Papers 4.0\nAmb motiu del seu 50è aniversari, es preparen un seguit d’actes i activitats en què hi participaran escolapis, monitors, exmonitors i famílies.\nAquest mes de març, a l’Escola Pia de Catalunya estem d’enhorabona: commemorem els 50 anys de Colònies Jordi Turull. Va ser el mes de març del 1963, amb motiu de la recuperació del cos sense vida de l’escolapi Jordi Turull a la vall de Pineta -que va morir pujant al cim del Món Perdut-, quan la comunitat de l’Escola Nostra Senyora del carrer Diputació va proposar que l’antic sanatori ubicat a la vall de Pineta es convertís en casa de colònies, com a homenatge al P. Turull. El mes de juliol de l’any següent, el 1964, començava el primer torn de colònies i naixia Colònies Jordi Turull, una entitat dedicada a l’educació en temps de lleure.\nCinquanta anys després de la seva creació, l’esperit innovador, solidari, entusiasta i vital de Colònies continua ben viu. Així ens ho explica la seva directora Edna Albareda, que hi manté un vincle molt especial des que era petita: “Primer vaig ser nena de colònies, després vaig fer el curs de sensibilització per a ser monitora voluntària fins als 28 anys i, posteriorment, vaig realitzar diverses tasques en l’àmbit de les colònies d’estiu fins fa dos anys, moment en què vaig assumir la direcció de l’entitat. No concebo la vida sense Colònies!”, diu entre somriures. “Colònies Jordi Turull transforma les persones” -continua-, “a mi m’ha ajudat a ser millor persona; fer amics; mantenir relacions més profundes amb les persones; respectar la diversitat; conviure i treballar en equip, ser més imaginativa, etc.”. No en va, aquests són alguns dels valors en què es basa la missió de Colònies Jordi Turull.\nUna opinió que també comparteix l’Eduard Andrés, que es defineix com un “nen escolapi”, ja que ha passat gran part de la seva vida arrelat a l’Escola Pia. Primer, durant la seva infantesa i després com a “moni” voluntari fins el 2013, any en què va ser nomenat consiliari de les Colònies. “Es tracta d’una figura religiosa que educa i acompanya els infants i els animadors en el seu procés de descoberta de l’Evangeli”, relata l’Eduard, que també treballa en el departament Jurídic de l’Escola Pia.\nSegons l’Eduard, “tothom hauria de poder viure unes colònies alguna vegada, ja que s’aprenen noves experiències i valors complementaris a l’escola i a la família. Et fan ser menys egoista i individualista, per exemple”. Al que la directora afegeix: “Les experiències que vius anant de colònies no són iguals a cap altra… Ho has de viure per entendre què significa!”.\nAquest “sentiment màgic de germanor, d’alegria i convivència”, tal i com coincideixen els dos protagonistes, és el que uneix els més de 100 voluntaris que treballen a Colònies, així com als antics monitors, famílies i totes les persones que, d’una manera o altra, han donat vida a Colònies Jordi Turull al llarg d’aquest temps. Inspirada en aquest sentiment i a fi de commemorar els seus 50 anys de vida, l’entitat ha organitzat un seguit d’esdeveniments que s’aniran desenvolupant durant els propers mesos.\nL’acte institucional, va tenir lloc el 20 de març a les 18,30 hores a l’Escola Pia de Balmes, va ser un punt de trobada de totes les persones que formen part de la història de Colònies. Per a l’ocasió, s’ha confeccionat un logotip especial, a mans del monitor Marc Garreta, on es fusionen la muntanya, icona de l’entitat, i el número cinquanta. El logo ja acompanya les comunicacions i publicacions oficials de Colònies, i també es podrà contemplar a totes les escoles Pia a través de diversos cartells.\nL’acte institucional va ser presidit pel Pare General de l’Escola Pia, el P. Pedro Aguado, i va comptar amb l’assistència de nombroses autoritats. A més a més, va haver-hi moltes sorpreses que van fer de l’acte una celebració inoblidable: un vistós photocall on tothom va poder ‘posar’ i retratar-se, una exposició d’objectes de colònies de totes les èpoques, les actuacions del Grup Bauxa i Xavi Metzger, així com la bufada de les espelmes d’un gran pastís.\nEl nou disc “Pineta canta V”, que s’està enregistrant a l’actualitat i inclou cançons inèdites que ens transporten a l’època de les colònies,veurà la llum en els pròxims mesos.\nPer als amants de la música, està previst un concert commemoratiu dels 50 anys interpretat pel Cor Turull, obert a tothom, el pròxim11 de maig.\nTambé s’està preparant un cap de setmana a la casa de Pineta, els dies 29, 30 i 31 d’agost, on podran participar monitors en actiu, exmonitors, escolapis i famílies.\nFinalment, l’acte que arrodonirà les celebracions del 50è aniversari de Colònies Jordi Turull, serà una jornada de famílies, que tindrà lloc durant la tardor d’enguany.\nPer a més informació sobre els actes del 50è aniversari de Colònies Jordi Turull, així com per confirmar la vostra assistència a l’acte del dia 20, podeu adreçar-vos al web:\nNo surt a les fotos en Manel Garcia, coordinador de colònies d’estiu.


CASTELLA I ESPANYA – Memorial 1714\nCASTELLA I ESPANYA\nEls romans varen anomenar a la península ibèrica com a Hispania amb un sentit purament geogràfic.\nA l’Edat Mitjana el terme no s’utilitza amb caràcter geogràfic, sinó polític. Per exemple, ho veiem en els Usatges de Barcelona, que són un recull de textos jurídics iniciat al segle XI, quan es gestava Catalunya com a un estat. L’Usatge “Cum dominus”, que fa de pròleg, es refereix al comte Ramon Berenguer I com a “apoderador d’Espanya”. En aquella època el mot Espanya es feia servir per designar la part de la península ibèrica ocupada pels musulmans, i Ramon Berenguer I havia aconseguit derrotar-los en alguns enfrontaments importants. Un altre Usatge, el “Alium Namque” diu, en aquest mateix sentit, que entre altres punts, l’obligació del “Príncep” és “destruir Espanya”, és a dir, combatre i eliminar els regnes musulmans.\nAtlas català de Cresques S. XIV\nUn altre exemple el trobem en un document del segle XII, concretament de 1127, que signa Alfons VII de Castella comprometent-se a contraure matrimoni amb Berenguera, filla del comte de Barcelona Ramon Berenguer III. El rei castellà hi consta com a emperador de Lleó, Castella i Espanya. Els regnes musulmans que tenien tractats de vassallatge amb Castella i li pagaven “pàries” (o sigui tributs) eren designats amb el nom conjunt de “Yspanie”.\nEn canvi, cap al segle XIII el terme s’utilitza en sentit contrari, és a dir, per designar el conjunt dels regnes cristians, és a dir, la part de la península no ocupada pels musulmans.\nAl segle XVII, concretament el 1624, es produeix una nova utilització política del terme. El Conde-Duque de Olivares adreça un “Gran Memorial” al rei Felip IV on s’hi diu: “Tenga Vuestra Majestad por el negocio más importante de su monarquia el hacerse Rey de España: quiero decir, Señor, que no se contente V.M. con ser Rey de Portugal, de Aragón, de Valencia, Conde de Barcelona, sinó que trabaje y piense con consejo maduro y secreto, por reducir estos Reinos de que se compone España, al estilo y leyes de Castilla sin ninguna diferencia…”.\nPer aconseguir aquest objectiu, i parlant concretament de Catalunya, Olivares proposava diferents mètodes, alguns de pacífics, però la via que finalment aconsella és l’ús de la força: “…y hacer que se ocasione algun tumulto popular grande, y con este pretexto meter la gente, y con ocasión de sosiego general y prevención de adelante, como por nueva conquista asentar y disponer las leyes en la conformidad de las de Castilla y de esta misma manera irlo ejecutando con los otros reinos”. Cal aclarir que “meter la gente” vol dir invasió i ocupació militar.\nLa finalitat d’Olivares ja l’havia perseguida el rei castellà Don Pedro el Cruel entre 1356 i 1369, quan va intentar annexionar-se els territoris de la Corona catalano-aragonesa, i va batejar la part que durant un temps havia ocupat amb el nom de “Castilla la Nueva”. Però cal reconèixer que la idea del “hacerse Rey de España” és una astúcia política que dissimula allò de “Castilla la Nueva” i ha aconseguit emmascarar una annexió que no va ser ni voluntària, ni pacífica, sinó d’una violència persistent des de fa més de tres segles.\nMonarquia hispànica 1643\nEl projecte d’Olivares el porta a la pràctica Felip V, que poc després de la batalla d’Almansa signa el Decret de Nova Planta de 29 de juny de 1707 i el de 15 de juliol de 1707. Posteriorment els Decrets de 16 de gener de 1716 i de 16 de març de 1716 completen l’entramat legal de l’annexió a Castella de tots els territoris de la Corona catalano-aragonesa. Segons el Decret de 29 de juny de 1707 passen a ser propietat de Castella en virtut del “justo derecho de conquista” amb la finalitat de “reducir todos mis reynos de España a la uniformidad de unas mismas leyes, usos, costumbres y tribunales, gobernándose igualmente por las leyes de Castilla”. Des de llavors Castella deixa de denominar-se com a “Reino de Castilla”, o “Reino de Castilla y León”, o “Corona de Castilla”, i utilitza només el terme “España”\nAra ja fa més de tres-cents anys que s’està executant implacablement un genocidi polític i cultural. Hi ha períodes en que el propòsit i les actuacions genocides es ratifiquen i s’acceleren, com va passar amb la dictadura del General Primo de Rivera, que va suprimir la Mancomunitat de Catalunya, i va posar en marxa una onada de prohibicions que agreujaven les limitacions que ja patia l’ús públic del català. A partir de juliol de 1936 es desencadena una violentíssima persecució contra Catalunya en tots els àmbits. L’exèrcit espanyol sota les ordres del general Franco, va matar el president del Barça, Josep Sunyol i Garriga, Manuel Carrasco i Formiguera, Carles Rahola, el president de la Generalitat Lluís Companys, el sindicalista Joan Peiró, etc. Es va suprimir la Generalitat de Catalunya, i es va prohibir totalment l’ús públic del català (Recordem els cartells comminatoris de “Hablad el idioma del Imperio” o verbalment “Perro catalán, habla en cristiano”.\nÉs a dir, Espanya no és un “Estado social y democràtico de derecho” sinó un Estat il·legítim, un “Estado del justo derecho de conquista”, violent i sanguinari.\nSoci de Memorial 1714\nImatge capçalera: “Hispania III Nova Tabula Sebastian Münster 1545”\nTags:Castella, Espanya, Estat espanyol


Des de que a començaments dels 90 va arribar a Barcelona, la cantant cubana Lucrecia no ha parat de participar en desenes de projectes relacionats amb tota mena d'estils musicals. També ha enregistrat més de deu discos. L'últim es titula 'Album de Cuba' (2009) i avui el presenta en directe amb una banda de músics amb gran solvència en el terreny del jazz llatí.


Èxit de participació a la dissetena edició del memorial Monica Sobrino | Ràdio Arenys 91.2FM\nEsports Volei Dimarts 29 d'agost del 2017\n/ Act.: 29 d'agost del 2017 a les 16:08\nÈxit de participació a la dissetena edició del memorial Monica Sobrino\n100 participants van fer d’aquesta dissetena edició, un nou èxit rotund de participació, tot i coincidir en dates, amb la setena i darrera prova del circuit català vichy tour a Torredembarra.\nLa demanda de parelles participants era tan gran que l’organització va poder suplir les baixes de darrere hora del vichy tour, amb parelles que en principi havien quedat sense opcions d’inscriure’s. En parla Meri Carrillo, una de les responsables del torneig.\nEn categoria masculina, l’or va ser per la parella arenyenca formada per Ferran Espriu i Jordi Sagrera, plata per la parella Diego i Lopez i el Bronze per Zenon i Carlos.No conformes amb l’or al masculí, en categoria femenina l’or també el va aconseguir una arenyenca. Belen Belda va pujar al calaix més alt del podi, al costat de la seva parella de joc, Marina Belasch. Plata per Mavi / Paqui i bronze per Cristina / Silvia.\nPerò més enllà dels resultats, aquesta dissetena edició ens deixa una hipotètica data de caducitat, un hipotètic final pel torneig del Monica Sobrino. Carrillo ha explicat que existeix l’opció que el Monica Sobrino deixi de realitzar-se més aviat que tard.\nPer últim i preguntada per l’opinió que li mereixia els resultats de Joan Font, Xavi Perez i Belen Belda al campionat d’Espanya de vòlei platja de fa un mes, Carrillo ha demanat un reconeixement per la tasca del club vòlei platja Arenys durant aquests darrers anys, perquè s’estan aconseguint reptes importants, com el de portar al campionat de Catalunya i Espanya d’enguany, parelles de fins a 4 categories diferents dins l’entitat. A això, cal afegir que dins l’entitat tenen parelles que estan en formació i de gran projecció, segons ha afirmat l’arenyenca.\nEmergències va trobar el caiac de la …\nLa Biblioteca Pare Fidel Fita organitza …\nEls veïns de la Torre d’Arenys entren més de 100 …\nL’Ajuntament començarà a multar aquells que no facin bé…\nArenys de Mar es prepara per a la tornada a l’escola\nUna setantena d’alumnes de les autoescoles arenyenques …\nEl sènior femení del Club Vòlei s’enfronta avui al Panteres Grogues\nEl circuït de vòlei amateur Svatour d’estiu arrencarà abans en el calendari


Restaurante Haritza Gastro & Café Mungia\nTradicional renovada Mungia\nHaritza Gastro & Café\nCarretera de Bermeo, 6\nRestaurantes en Mungia,\tTradicional renovada,\tTapas - pinchos,\tMenú del día.\nReservaContactar con Haritza Gastro & Café\nRellena este formulario y Haritza Gastro & Café se pondrá en contacto contigo en breve.\nAl pulsar el botón Contactar estás aceptando nuestras condiciones legales.Reserva en Haritza Gastro & Café\nHaritza Gastro & Café no dispone todavía de reserva online.\n946 947 865\nOpiniones de Haritza Gastro & Café - Deja tu opinión


El PSC proposa un pla de xoc per la gent gran i es compromet a crear deu mil places a tot Catalunya | Canal Terrassa\nEl PSC proposa un pla de xoc per la gent gran i es compromet a crear deu mil places a tot Catalunya\nEl Partit dels Socialistes de Catalunya confia que en la propera legislatura es construeixi la residència de gent gran i centre de dia de Sant Pere Nord, al parc de la República. Recupera així un projecte redactat fa més de deu anys i que la crisi va deixar aparcat en un calaix. A Terrassa només hi ha una residència pública, la de Mossèn Homs, que aviat s’ampliarà i que encara tindrà espai per créixer.\nEls socialistes es comprometen a crear, en els propers quatre anys a Catalunya, 5.000 places de residència i 5.000 més de centre de dia, deu mil en total. I ho contraposen, diuen, amb la paràlisi del govern català en la darrera dècada, sense aprovar la Llei d’Autonomia Personal.\nSegons la regidora Eva Candela, numero 18 a les llistes per Barcelona, si Salvador Illa és president promourà una Llei de Gent Gran per reforçar els seus drets i combatre la soledat, dependència física i psíquica i precarietat econòmica del col•lectiu.\nSegons el PSC a Terrassa hi ha 1.200 persones en llista d’espera per ocupar una placa pública de residència.\nEls socialistes també volen promoure un nou model de cura i atenció, que faciliti que la gent gran pugui seguir vivint a casa però amb els serveis necessaris adequats.\nTags: eleccions14FEva CandelaPSC\nMesures preventives de la Diputació de Barcelona per a la gestió de l’esport extraescolar en temps de Covid-19\nMútuaTerrassa comença a administrar la vacuna d’AstraZeneca


Sílvia Cóppulo estrena temporada d'«El divan» amb Artur Mas - Diari de Girona\nEn aquesta entrevista amb Cóppulo, l'expresident reconeix que aquella expressió portava implícita la intenció de mantenir-se a prop de la primera línia política: «Vaig dir que feia un pas al costat, no un pas enrere». El 129è president de la Generalitat admet que durant el procés català els polítics independentistes «han après» coses de la reacció de l'Estat. Mas adverteix que «és tan real la Catalunya independentista com la que vota socialista», es decanta per «no dir que no a la investidura de Pedro Sánchez» i demana conversar amb el PSOE, amb Unides Podem i amb el PNB. En l'ordre personal, confessa la seva admiració per Michelle Pfeiffer i entoma amb elegància les imitacions de programes com el Polònia.


Alterna la bóveda en forma de bolas y barras de metal elegante hacen un par de estas sandalias de correa de tobillo chic, pensarán valen 1.000 dólares! Nubuck sintética mantiene chic, que cubre el talón bloqueado para un acabado de moda a continuación. Estilo: QUECY


Suport Roda portamotos - Micasaconruedas.com\nSuport de roda per potamotos Linnepe.\nComplement ideal per fixar la nostra Scooter.\nFàcil ancoratge en el rail de l'portamotos que evita que la moto llisqui cap als costats.\nCOMPATIBLE AMB QUALSEVOL MODEL DE PORTAMOTOS LINNEPE.\nDisponible NOMÉS COLOR NEGRE\nSolicita el producto Suport Roda portamotos


Maria Dolors Garcia Ramon, distingida amb el Premi Vautrin-Lud 2016 i l’IGU Lauréat d’Honneur\nLa geògrafa Maria Dolors Garcia Ramon, membre de la Secció de Filosofia i Ciències Socials de l’IEC i integrant del seu Consell de Govern, i catedràtica emèrita d’Anàlisi Geogràfica Regional de la Universitat Autònoma de Barcelona, ha estat distingida amb dos importants guardons internacionals: el Vautrin-Lud, conegut com el «Nobel de Geografia», i l’IGU Lauréat d’Honneur, que atorga la Unió Geogràfica Internacional (IGU).\nEl Premi Vautrin-Lud, que des del 1991 reconeix els investigadors més destacats mundialment en el camp de la geografia, li serà lliurat durant la celebració del Festival Internacional de Geografia, que tindrà lloc a la localitat francesa de Saint-Dié-des Vosges, del 30 de setembre al 2 d’octubre d’enguany.\nPel que fa a l’IGU Lauréat d’Honneur, que reconeix Garcia Ramon per la seva «destacada contribució a la geografia de gènere, així com a la lingüística avançada i la diversitat cultural en la construcció i divulgació del coneixement», li serà lliurat en el 33è Congrés Internacional de Geografia, que tindrà lloc a Pequín entre els dies 21 i 25 d’agost.\nMaria Dolors Garcia Ramon ha estat secretària de la comissió Gender and Geography de la Unió Geogràfica Internacional i presidenta de la Societat Catalana de Geografia. Ha publicat treballs sobre agricultura, desenvolupament rural i història contextual de la disciplina geogràfica. És investigadora de l’Institut Interuniversitari de Dones i Gènere. Ha rebut la Medalla Narcís Monturiol al mèrit científic i tecnològic de la Generalitat de Catalunya (2003) i el Jan Monk Award, guardó atorgat per l’Associació de Geògrafs Americans (2008).\n* Joan-Ramon Laporte: «És obligatori revisar críticament els objectius de les activitats dirigides a promoure un ús saludable i segur dels medicaments»\n* L’IEC i la FESOCA refermen el compromís de treballar plegats per la llengua de signes catalana\n* Vicenç Biete, homenatjat per la Societat Catalana de Geografia i la Societat d’Onomàstica\n* La Comissió Internacional de la Tabula Imperii Romani-Forma Orbis Romani dóna un nou impuls a la innovació i digitalització del projecte\n* Manel Esteller rep el Premi Nacional de Recerca\n* La proposta de reforma de la façana del Liceu comportaria una «alteració substancial» i «absolutament inapropiada», segons l’IEC\n* L’estudi Ramon Llull. Vida i obres, de Pere Villalba, i la novel·la La sega, de Martí Domínguez, guanyadors dels premis Crítica Serra d’Or 2016\n* Un cicle commemora a l’IEC el noranta-cinquè aniversari de la Conferència de Barcelona\n* Maria Dolors Garcia Ramon, distingida amb el Premi Vautrin-Lud 2016 i l’IGU Lauréat d’Honneur\n* Octavi Fullat, Premi Blanquerna d’Educació 2016\n* Martina Camiade, nova delegada de la Presidència de l’IEC a la Catalunya del Nord\n* L’IEC participa a la Fira dels Idiomes de València\n* Les publicacions de l’IEC, a la Fira del Llibre de Varsòvia\n* Valentí Feixas, guanyador del Premi Joan Profitós 2016 d’Assaig Pedagògic


Rig Veda – Blocs de VilaWeb\nArxiu de la categoria: Rig Veda\nAquesta entrada s'ha publicat en General, Inici, Literatura vèdica el 6 de novembre de 2018 per toni-f\nPURANES: ENCICLOPÈDIES QUE TRAVESSEN SEGLES\nPoc a poc s’arriba al cim d’una muntanya. Poc a poc s’aconsegueixen els desitjos. Poc a poc s’adquireix la saviesa.\nGaruda Purana. 109.\nAjudar i ser amable amb tothom és el màxim sacrifici davant del Senyor de les vuit formes.\nLinga Purana. 2.13.35.\nLa virtut, el benestar i la riquesa són els tres objectius que tots ens esforcem en aconseguir. Els tres s’adquireixen després d’evitar els pecats.\nBrahma Purana. 108.\n(Els textos de més amunt – com la resta dels destacats en aquest article – provenen dels Puranes, un ampli gènere literari centrat en la descripció de mites, llegendes i altres coneixements tradicionals, desenvolupats al continent indi entre els segles VI i XX, però amb clares traces que n’evidencien un origen molt més antic.\nEs tracta de veritables enciclopèdies que inclouen cosmogonia, genealogies de divinitats, reis, herois, savis i semidéus, així com narracions populars i informació sobre pelegrinatges, temples, medecina, astronomia, gramàtica, mineralogia, teologia, filosofia i fins i tot humor, històries d’amor i – com acabem de veure – instruccions per a una vida ètica.)\nL’objectiu de la vida és buscar la Veritat i no pretendre assegurar-se el paradís gràcies als rituals religiosos.\nQui posseeix el coneixement de la Veritat l’anomena no-dualitat.\nBhagavata Purana. 1.2.10-11.\n(Literalment “purana” vol dir “antic” i, malgrat que es convé en que els considerats més valuosos van set recollits entre els segles III i XVI, s’esmenten ja al Mahabharata i al Ramayana i fins i tot al Rig Veda, dels que es consideren actualitzacions.\nEn la classificació tradicional sànscrita s’inclouen en la literatura recordada (smriti, és a dir apresa i recordada) i no pas revelada (shruti o escoltada, és a dir els quatre vedes).\nEstan redactats en vers i en un sànscrit simple i directe, amb freqüents arcaismes.)\nUn bon metge fa diagnòstics encertats i guareix les malalties amb les medecines adients. Similarment, Shiva és anomenat el metge del món per aquells que coneixen els seus principis.\nShiva Purana. 9.17-22.\nL’Univers ha emanat de Vishnu. En ell existeix. És ell qui governa vida i destrucció.\nVishnu Purana. 1.14.\nAl començament només jo existia. No hi havia res més, ni intern, ni extern. Tot era pura consciència immanifestada. Tot dormia a tot arreu.\nBhagavata Purana. 6.46-47.\n(El contingut de cada purana és molt variat i cada un d’ells ha sobreviscut en multitud de manuscrits que contenen, la gran majoria de les vegades, notables diferències.\nLa col·lecció està formada per divuit grans puranes (mahapuranes) i divuit secundaris (upapuranes). Contenen un total de 400.000 versos.)\nT’he descrit el riu Ganges i els països segons el seu ordre la Món. A Kimpurusa i a la resta de contrades hi viuen persones que busquen ser feliços, mantenir-se sans i estar exempts de grans diferències. I a cada paÍs hi ha rius que baixen de les muntanyes.\nMarkaneya Purana. 56.23.\nEl fill del primer rei de Vaishali va ser Hemacandra; el seu fill va ser Sucandra; el seu fill va ser Dhumrashva; el seu fill va ser Sriñjaya; el seu fill va ser Sahadeva; el seu fill va ser Krishashva; el seu fill va ser Somadatta, que va celebrar deu vegades el sacrifici del cavall; el seu fill va ser Janamejaya; el seu fill va ser Sumati.\n(La influència dels puranes en la societat índia ha estat – i continua sent – molt profunda ja que ha originat reiterades síntesis entre creences i ritus diversos, entre llegendes i història, entre pràctiques individuals i celebracions socials, entre les tradicions i els successius nous costums.\nEls textos expliquen i integren divinitats regionals, però – com hem vist – també tracten tota mena de temes generals, a més de mols altres de seculars.)\nLa pluja, la calor, la neu, el dia, la nit, el crepuscle i també el benestar i el malestar es deuen a Dhruva, l’Estel Polar.\nLes persones ens fem passar la gana amb els productes, els líquids i les herbes remeieres que creixen gràcies a la pluja que el Sol eleva i fa caure amb els seus rajos.\nTant a l’hemisferi nord com a l’hemisferi sud, quan el Sol es lleva, la nit entra dins l’aigua. Per tant, les aigües s’escalfen durant el dia i es refreden per la nit.\nBrahmanda Purana. 1.2.22.7, 23.40, 24.20.\nAquesta entrada s'ha publicat en General, Hinduisme, Inici, Literatura sànscrita el 29 de setembre de 2018 per toni-f\nAquesta entrada s'ha publicat en General, Hinduisme, Inici, Literatura vèdica el 28 de març de 2018 per toni-f\nAquesta entrada s'ha publicat en General, Inici, Literatura vèdica el 25 de setembre de 2017 per toni-f\nAquesta entrada s'ha publicat en General, Hinduisme, Inici, Literatura vèdica, Sànscrit el 11 de maig de 2017 per toni-f\nAquesta entrada s'ha publicat en General, Inici, Literatura vèdica el 17 de novembre de 2016 per toni-f\nAquesta entrada s'ha publicat en General, Hinduisme, Inici, Literatura vèdica el 7 de setembre de 2016 per toni-f\nAquesta entrada s'ha publicat en General, Hinduisme, Inici, Literatura vèdica el 2 de juliol de 2016 per toni-f\nAquesta entrada s'ha publicat en General, Hinduisme, Inici, Literatura vèdica el 9 de desembre de 2015 per toni-f\nAquesta entrada s'ha publicat en General, Hinduisme, Inici, Ioga, Literatura sànscrita el 13 d'octubre de 2015 per toni-f\nRIG VEDA IX 112. ENLLÀ DELS ANHELS\nDiversos són els desitjos dels homes\ni diversos els seus camins:\nl’obrer busca feina,\nel metge, el malalt i el braman, el devot.\nDegota sobre Indra, llum del Soma! (*)\nEl ferrer – amb plantes màgiques\ni plomes dels ocells del cel,\namb pedres encantades\ni la dansa de les flames – cerca clients rics.\nDegota sobre Indra, llum del Soma!\nJo sóc un poetastre,\nel papà és metge i la mamà, molinera.\nMaldem per les riqueses amb tota mena de cabòries.\nAnem darrera dels nostres anhels com si fóssim bestiar.\nEl cavall vol un carro lleuger,\nel seductor, un somriure,\nel penis, una clivella peluda\ni per l’aigua es deleix la granota.\nEls himnes del Rig Veda transmeten una saviesa profunda i serena, assentada, probablement, en l’observació tranquil·la i perllongada de la Natura.\nNo tots però estan adreçats a fenòmens astronòmics, geogràfics o quotidians “seriosos”, més o menys divinitzats i/o convertits en elements dels rituals.\nAlguns són plenament humans, adreçats a la família, a un pretendent (o a una pretesa), a un veí barrilaire, etc. Bon exemple és el traduït més amunt, dedicat als desitjos individuals.\nPerò més enllà de la precisió – i la cruesa – dels retrats, sobta l’actualitat dels trets que destaca. En aspectes ben bàsics, entre els indoeuropeus que van compondre i recollir aquest poema fa quatre o cinc-mil anys i nosaltres mateixos hi ha una clara identitat.\nConstatar-ho i, sobretot la ironia crítica que traspua l’himne ens ajudaran potser a distanciar-nos del superflu, prendre perspectiva i resoldre millor la històrica cruïlla en la que estem immersos.\n(*) Indra és el rei dels déus de la religió vèdica, prèvia a l’hinduisme, i el Soma, el licor sagrat utilitzat en la seva litúrgia.\nAquesta entrada s'ha publicat en General, Inici, Literatura vèdica el 7 de juny de 2015 per toni-f\nSAPTARISHI. EL PERMANENT ANHEL DE SAVIESA\nCada vegada que mirem l’Ossa Major, a més de tenir el goig de contemplar els set grans estels d’aquesta constel·lació tant coneguda, estem veient una gegantina al·legoria dels llegendaris Set Savis de la tradició sànscrita (1).\nEls Saptarishis (sapta: set; rishi: savi), representats per a sempre al firmament, són els set savis primordials del gènere humà, acceptats de manera inqüestionable pels seus creients i amb una presència implícita i més o menys esparsa a les literatures vèdica i sànscrita, ja des del Rig Veda,\nVenerats com a grans patriarques i coneixedors de les Escriptures, compositors de nombrosos llibres i himnes, descobridors de mantres, formuladors de l’Ayurveda o capdavanters de les primeres nissagues recordades, els noms dels Saptarishis es repeteixen en un eco interminable: Gotama, Bharadvaja, Vishvamitra, Jamadagni, Vashista, Kasyapa, Atri…\nDe fet, però, aquests noms són els que formen l’actual i catorzè grup de Saptarishis, ya que, segons la desmesurada i abissal perspectiva temporal de la cultura vèdica, a cada manvantara, o període de 4.320.000 anys en els que regna i legisla un dels successius Manus – metafòrics progenitors de les successives Humanitats -, correspon un grup de set rishis específics.\nEn tot cas, es considera que tots i cada un dels savis apareguts en aquest planeta ha nascut directament de la ment de Brahma, per la seva pura voluntat, sense cap intervenció aliena, i comparteix amb el gran déu que expressa el procés de Creació, la seva intel·ligència germinal.\nProbablement per aquest motiu, al Rig Veda, els tangencials esments als Set Savis ens els mostren benèvols, clarividents i poderosos:\nEls savis van obrir un camí per a les vaques que estaven dins de la cova; els set sacerdots, amb la força dels seus pensaments, van obligar-les a avançar (RV 3.31.5).\nEls déus i els set savis, que s’havien establert en l’ascetisme en els temps antics, van parlar de la dona del braman… (RV 10.109.4).\nI al Bhagavad Gita, quan Krishna descriu i s’identifica amb l’Univers, proclama la seva personificació en un dels Saptarishis més antics:\nDels Grans Savis, jo sóc Bhrigu… (BG 10.25) (2)\nPerò rastres literaris a banda, és al cel on sembla que sempre s’ha buscat, i potser s’hi pot trobar, cada nit, ben brillant, emmirallat en la precisa mecànica dels estels, el potencial i reconfortant anhel de la saviesa més serena.\n(1) La creença en els Set Savis és compartida a l’ïndia per hinduistes, sijs i jainistes i apareix també entre els grecs i els romans així com en àmbits no indoeuropeus, com l’hebreu i el japonès (i, fins i tot, inesperadament, al popular videojoc Pokemon!).\n(2) Al desè llibre del Bhagavad Gita on s’inclouen aquests paraules, Krishna es descriu com la causa última de totes les realitats materials i espirituals.\nEl text complet de l’estrofa vint-i-cinc és el següent:\nDels Grans Savis, jo sóc Bhrigu;\nde les vibracions, jo sóc l’Om transcendent;\ndels sacrificis, jo sóc el cant dels noms sagrats;\nde les realitats inamovibles, jo sóc l’Himàlaia.\nAquesta entrada s'ha publicat en Inici, Literatura vèdica el 8 de desembre de 2014 per toni-f


Spacious Apartment Trešnjevka Zagreb Croàcia - Ofertes d'hotels amb els MILLORS DESCOMPTES EN LÍNIA Fer un comentari al lloc web\nSpacious Apartment Trešnjevkaulica dore pfanove 7, Trešnjevka, Zagreb, Croàcia, 10000 - Veure al mapaExcel·lent8,6Basada en2comentarisSpacious Apartment TrešnjevkaVeure més fotosVeure més fotosVeure totes les 24 fotos\nSituat a Trešnjevka, Spacious Apartment Trešnjevka és el lloc perfecte per gaudir de Zagreb i els seus voltants. Des d'aquí, els viatgers poden gaudir d'un fàcil accés a tot el que aquesta viva ciutat ofereix. Amb la seva bona localització, l'hotel ofereix fàcil accès a les destinacions obligades de la ciutat. Les instal.lacions i els serveis que proveeix Spacious Apartment Trešnjevka asseguren una estada plaentera als seus clients. Wi-Fi gratuït en totes les habitacions, aparcament de cotxes, habitació familiar, ascensor, servei de llançadora són només algunes de les comoditats que fan que Spacious Apartment Trešnjevka sigui diferent dels altres hotels de la ciutat. Totes les instal.lacions per als clients, ofereixen comoditats destinades a assegurar tot el comfort possible. A més, l'oci que l'hotel ofereix assegurarà que tengui molt a fer durant el dia. Spacious Apartment Trešnjevka és un lloc ideal d'estada pels viatgers que busquin encant, comfort i facilitat a Zagreb.


DESPRÉS DE L'ESCOLA: d’agost 2012\nJa sabem que pràcticament s’ha dit tot. De manera que, diguem el que diguem, ja semblarà un tòpic. Malgrat això el dia 11 no pot passar desapercebut. Constatació clara: molta gent anirà a manifestar-se i per raons molt diverses. Queda per teoritzar què és exactament el que ens uneix. L’esperança que sigui quina sigui l’alternativa, qualsevol d’elles – la independència, el federalisme, l’aprofundiment en l’autonomia, més cotes d’autogovern... – ens portarà més benestar? És clar que ni això ens iguala, ja que de benestars n’hi ha també de moltes classes i mides. El benestar també pot ser el negoci particular, o la possibilitat de tenir els recursos per poder subsistir mínimament.\nDit això penso també que, malgrat desitjar un canvi polític en les relacions entre Espanya i Catalunya, que aprofundeixi sobretot en l’autogovern –és a dir en la capacitat de fer polítiques més properes a la gent-, el dubte fonamental és: en el nou marc, ¿tindrem el mateix tipus d’administració? ¿la mateixa classe política? ¿el mateix repartiment de poder? ¿les mateixes polítiques socials, educatives i culturals?\nEstic d’acord en provar el canvi. En aprofundir fins on es pugui en aquest camí de l’autogovern, però sense oblidar que el que ens importa són les persones i que, molts dels que ens empenyen avui a reivindicar fites polítiques concretes com alternativa a la crisi econòmica que tenim i a les retallades que se’n deriven, són els que governaven en temps de vaques grasses i no van ser capaços de generar altres maneres de distribució del poder i de la democràcia, altres polítiques educatives, socials i culturals.És més, són una part dels responsables que hàgim arribat a la situació actual.\nPacte fiscal? Pacte social? On situem el debat en aquests moments?\na 8/23/2012 01:30:00 p. m. 1 comentari:\nEtiquetes de comentaris: autogovern\nVeiem setembre com una parada propera que ens fa una mica de basarda. És curiós que tots els comentaris de l'estiu -quan ens hem trobat companys de professió- hagin estat els mateixos: gaudim del moment, de les vacances, ara que podem, i al setembre ja veurem! Ja veurem, però si tanquem els ulls ens imaginem un dels pitjors escenaris possibles en els darrers cursos: retallades, indefinició en polítiques educatives, cap tipus de mesura engrescadora per començar, canvis no desitjats a les plantilles, i sobretot la sensació que l'educació ha passat ja no a un segon terme, sinó que l'han esborrat de la llista de prioritats.\nSetembre arriba amb una gran responsabilitat per a tots els equips que volem salvar alguna part del bagatge acumulat en els darrers anys. Sabrem capaços de resguardar espais educatius positius i creadors de cultura? Sabrem, els mestres, contribuir a donar eines al nostre alumnat per ajudar-los a enfrontar-se a un món, en el qual la paraula esperança sembla que estigui lluny de les agendes polítiques de la classe dominant?\nEstic convençut que la situació ens provocarà en la necessitat de dissenyar nous models, noves maneres de fer front, des de la humil plataforma que és l'escola, a tanta crisi que ens ataca des de tots els fronts.\nSetembre ens ofereix el millor escenari per aprendre. Aprendre en una situació de xoc, que és el complement a l'aprenentatge lent que tant reivindico. Molt em temo que la clau serà precisament això: saber combinar la paciència i la calma en les decisions, amb la resposta radical i ràpida a una situació que ens interroga, cada dia, des de tots els àmbits.\na 8/20/2012 09:30:00 a. m. Cap comentari:\nEtiquetes de comentaris: setembre\nUna de les lectures de l'estiu. És cert, no ens enganyem, a l'estiu tenim temps per llegir i durant el curs, la lectura quasi esdevé una obligació.\nMetàfora de la societat veloç. El darrer diàleg del llibre -o quasi l'últim- vincula la rapidesa amb la superficialitat quan la protagonista se n'adona que la majoria de les prediccions que havia fet eren errades.\nOberta a l'esperança però clara en el missatge: sortir-se'n del comportament que ens empeny l'actual societat és difícil, complex i necessari com el deixar de fumar. Potser més difícil i tot.\nRecomanable. Més enllà de si és una molt bona novel.la o només una bona novel.la. Per a tots els que en algun moment de la seva existència reflexionen sobre la velocitat o la lentitud que porten a sobre i miren la situació amb ulls crítics.\na 8/19/2012 12:00:00 p. m. Cap comentari:\nEtiquetes de comentaris: lentitud, llibre\nL'adolescència esdevé un estat, una forma, un comportament... quasi una cultura.\nPassar lànguidament davant de les millors obres d'art, passejar-se amb la capsa que indica la darrera compra de la botiga de moda, arrossegar els peus per terra, parlar amb una veu imperceptible, no agradar res del que agrada als grans, agradar tot el que agrada a la tribu, rebutjar les responsabilitats, avergonyir-se de qualsevol comportament dels adults propers, aixecar-se amb cara d'enfadat a no ser que hi hagi convidats, llavors utilitzar el millor dels somriures per saludar i dir bon dia... L'avantatge és que té terminis i després negaran aquests comportaments, encara que estiguin enregistrats en la nostra memòria...\nA cada edat un comportament, no patiu. Que la vida està plena de comportaments estereotipats.\na 8/15/2012 03:34:00 p. m. Cap comentari:\nEtiquetes de comentaris: adolescència\nImpressionant. No faré cap crítica més enllà de la fascinació d'una ciutat que és com un món en petit. Un lloc on tot es confirma.\nCiutat universal, plural, en la que tothom fa el què vol, es vesteix com vol, porta les sabates que vol i pensa com vol...\nEs una ciutat el suficientment gran com per encabir qualsevol idea, pensament o comportament.\nCapital del món. Paisatge inoblidable. Arquitectura, art, vida. Humitat, calor, canvi climàtic.\nMiratge que ens porta a pensar que el món pot aspirar a viure en les mateixes condicions.\nEm quedo amb les botigues d'Est Village i el paisatge de gratacels trencant el cel i reflectint els núvols. I els núvols amenaçadors sobre Manhatan.\na 8/08/2012 03:43:00 p. m. Cap comentari:\nCala Estreta al fons\nAprenent de mestre jubilat. Reivindicador de la vida i l'educació lenta encara que, de vegades, vagi molt de pressa. M'alegro quan veig tantes persones que volen una educació millor, emancipadora i equitativa, quan som capaços d'acceptar les nostres limitacions i imperfeccions, quan trobem algú més generós que nosaltres mateixos, quan es posa en pràctica el nosaltres per fer més gran tots els jo, quan algú aprèn malgrat tot, quan algú confia sense dubtar. M'enfado davant les incoherències, les falses promeses, la prepotència, les irresponsabilitats, l'engany, les formes que no tenen en compte el fons, la política com exercici del poder sobre la majoria... Penso que l'educació ha de poder superar tòpics i falsos mites i ha de poder contribuir a una gran finalitat: fer persones que pensin per si mateixes, lliures i que treballin per una societat més justa i equitativa.\nL'essencialitat de l'escola a Debat\nDossier Grao, Gener 2021\nConclusions dels debats del Congrés\nA continuació teniu diferents links a xerrades i conferències que han quedat penjades a la xarxa.\nUna mirada integradora al Currículum\nConverses amb Perspectiva. 25 de febrer de 2021\nQuè vol dir aprendre avui\nJornades d'escoles Magnet. Betlem Cuesta i Joan Domènech\nRevolución desde el aula.\nTICMAS. Entrevista a Buenos Aires. 27 d'abril de 2019\n45a Feria del Libro de Buenos Aires. 27 d'abril de 2019\nBilbo, 12 de març de 2019. ESKOLA DIGITALA, EUSKALTEL aretoa\nUna mirada educativa al tiempo de la escuela.\nZaragoza. 6 de marzo de 2019\n30 anys de Renovació Pedagògica\nBarcelona, 1 de desembre de 2016. Taula rodona amb Francina Martí i César Coll\nReflexions a l'entorn de l'escola Nova\nCelrà. 22 de movembre de 2016. Margarida Falgàs, Joan M Girona i Joan Domènech\nRecordant Isabel Muñoz\nTaula rodona a l'Escola Lluís Millet. Santa Coloma de Gramenet. 16 d'abril de 2016\nLuces y sombras de la educación lenta - learning world\nEuronews. 16 de juny de 2015\nFundació Jaume Bofill. Lleida. 27 de febrer de 2012\nRedes para la innovación educativa\nSantander. 13 d’octubre de 2009\nA continuació teniu referències de les publicacions i llibres més actuals. En el cas de les publicacions pots clicar per poder-les baixar.\nQuanlitats, subtilitats i intangibles de l'ofici de mestre\nFormació permanent del professorat, algunes reflexions.\nPodeu descarregar aquest document fent clic sobre la imatge.\nSi feu clic sobre la imatge, podreu descarregar aquesta publicació gratuïtament.\nL'Autonomia dels centres educatius\nSi cliqueu sobre el document podreu baixar el document\nExposició realitzada a Santa Coloma de Garemenet al 1989, a la 9à Setmana de l'Ensenyament. Joan Domènech (textos) i Toni Jaumandreu (disseny)


Vindicació de la política - Diari de Sabadell\nVindicació de la política\nEn aquestes dates, en les quals tothom dedica una mica més l’atenció cap als llibres, sembla oportú fer una referència a alguns volums publicats darrerament i que tenen un substrat comú: la reivindicació de la política com a part indestriable de la persona i de la societat. Els tres llibres als quals em referiré contenen, en bona part, una clara defensa de l’acció política com a noble activitat humana.\nEl primer, aparegut fa poc més d’un any però que manté tota la seva actualitat, és un llibre de memòria i reflexió polítiques del professor Isidre Molas –Quan tot ens semblava possible, d’Eumo Editorial–, en què recrea els precedents i la formació del Front Obrer de Catalunya, i repassa la trajectòria personal i política de diversos dirigents polítics (entre els quals Manuel Garriga a Sabadell o Manuel Royes a Terrassa), que han estat referents personals i polítics en la història recent de l’esquerra catalana. A partir de l’experiència personal, Molas ens ofereix un relat imprescindible sobre fets i persones que van jugar un paper cabdal en la lluita clandestina durant el franquisme, en la transició a la democràcia i en la construcció d’instruments fonamentals per a la Catalunya d’aquell moment. Del FOC al PSC, tota una història de lluites marcades per la generositat i la voluntat de construir un futur millor des de la política. Les anàlisis que conté l’obra d’Isidre Molas poden ajudar a desfer tòpics, a explicar moviments relativament poc coneguts i a reflexionar sobre els valors que mouen l’acció política.\nLa magnífica i ingent biografia del president Tarradellas que acaba de publicar Joan Esculies –Tarradellas, una certa idea de Catalunya de Proa/RBA– és també una clara reivindicació de la política, a través del repàs exhaustiu de la figura, de la personalitat i l’acció política de qui fou president de la Generalitat a l’exili i en la recuperació de l’autogovern de Catalunya a la transició. Després de molts anys de recerca i d’estudi de la figura, el pensament i l’obra de Josep Tarradellas, l’historiador i escriptor Joan Esculies ens ofereix no solament un retrat de la personalitat política del vell president del “ja soc aquí!”, sinó que aprofundeix en una trajectòria política marcada per la fidelitat a Catalunya, a la seva singularitat, a la recerca de l’entesa dins i fora de Catalunya. Repassar l’extensa vida política de Tarradellas –des de la seva activitat comercial privada fins a l’exili i el seu retorn a Catalunya com a president– facilita entendre millor l’anomenat tarradellisme com una manera singular, diferent i positiva de practicar la política i l’acció pública, ben diferent d’allò que s’ha dut a terme durant el darrer decenni.\nEl llibre del veterà dirigent socialista Raimon Obiols –El temps esquerp, de l’editorial Arcàdia– és sens dubte el que traça una reivindicació més clara i més reflexionada de l’activitat política. En l’epíleg del llibre, Obiols conclou: “En temps de crisis profundes, quan no es veuen alternatives a l’horitzó, creixen simultàniament tres fenòmens contradictoris i combinats: les inhibicions individialistes i escèptiques, els moviments de protesta indignada i els anhels de restauració. Són tres respostes que no ofereixen solucions. Les solucions només poden venir de les bones polítiques”. De fet, tot el llibre és un compendi reivindicatiu del pensament polític i una profunda reflexió sobre l’obra i l’acció política. De Victor Serge a Robert Musil o a Jean Paul Sartre i Claude Lanzmann; d’Albert Hirschman i Ernest Lluch fins al pujolisme, el processisme o el “federalisme dels fets” com a alternativa; dels perills d’una deriva nacionalpopulista fins a la crisi catalanoespanyola actual, Obiols va repassant trajectòries i pensaments que el porten a definir-se contrari a la decepció política i a defensar precisament la política com a part indestriable de la persona, en el mateix sentit que li atribuïa George Orwell com a pràctica decent de la gent corrent.\nTres vindicacions de la política, de la bona política, allunyada d’estridències i polaritzacions estèrils.\nTemes:Joan Marcet, Sabadell


Estació de França: d’agost 2007\n18 d’agost 2007\n400 anys d'òpera\nAlguns coneguts m’han comentat enguany, en més d’una ocasió, que com és que essent el 400 aniversari de l’òpera –i essent jo tant aficionat a la música- encara no n'havia parlat en el meu bloc. Sempre els deia que ja ho faria, però que era millor llegir qualsevol del bons llibres del mestre Frida Khalo, però no pas avui.\nPel que fa a l’òpera ni tan sols és pacífica la data del seu naixement, si bé és cert que cada cop és més habitual parlar de l’Orfeo de Claudio Monteverdi com la primera òpera de la història, de la que enguany es compleixen els 400 anys de la seva estrena a Màntua. Tanmateix, la gran majoria sabem que això no és més que una convenció, que des del Renaixement existien ja fórmules que barrejaven música i escena (madrigals, cants carnavalescos o comèdies harmòniques), encara que subjectes a la regla de la polifonia. No va ser fins que un grup d’amants de les arts de finals del S.XVI, reunits en l’anomenada Camerata Fiorentina ,van descobrir que a la Grècia clàssica (cap on miraven els artistes del Renaixement) el cant havia d’haver estat individual i no col·lectiu. A partir d’aquí van experimentar amb un nou tipus d’obra dramàtico-musical de característiques semblants a les que creien que va ser el teatre clàssic. Així, al carnaval de 1598 Jacopo Peri va posar música a un text del poeta Ottavio Rinuccini, anomenada Dafne, del que s’ha perdut la música. El 6 d’ocubre de 1600, en motiu del casament de Maria de Mèdicis i el Rei Enric IV de França, la Camerata Fiorentina va preparar l’òpera in música, Euridice, de Jacopo Peri i text de Rinuccini, partitura que sí que es conserva, i que va donar peu a una nova Euridice dos anys més tard (1602), per part del músic i definidor del nou estil vocal que s’havia imposat, Giulio Caccini.\nAquesta mena d’espectacles es van posar de moda a les corts aristocràtiques italianes. De tal forma que a la Cort de Màntua la familia Gonzaga va encarregar a un del més importants compositors de madrigals de l’època, Claudio Monteverdi, una opera in musica. Precisament Monteverdi venia del camp contrari, el de la polifonia, i havia de composar en el nou estil, el “recitar cantant”. El tema seria el mateix, Euridice, ja que el text era del poeta Alesandro Striggio que havia participat de les inquietuds de la Camerata Fiorentina, però Monteverdi va canviar radicalment la forma en què es relacionaven text i música: la música no subratllaria el text, sinó que seria aquesta –la música- la que tindria el paper primordial per explicar la història. Així va néixer La favola d’Orfeo o, senzillament, L’Orfeo (1607), potser la primera òpera de la història.\nI fins aquí la lletra, pero crec que el més important de l’òpera és viure-la i veure-la. Per tant, em permeto una recomanació i expressar un parell de desitjos. La recomanació és aprofitar el que queda de l'estiu per veure òpera (en aquest cas en DVD i totes editades pel Gran Teatre del Liceu).\nLa primera és, com no, "L’Orfeo", de Monteverdi per Jordi Savall estrenada al Gran Teatre del Liceu la temporada 2001-2002 (i enguany programada per fi amb gran èxit al Festival d’Edimburg).\nLa segona és el "Don Giovanni" de Mozart, en versió escènica de Calixto Bieito (excel·lent la trasposició dels personatges a la Barcelona olímpica del '92, fent més actual i sòrdida l'imatge de Don Joan) i co-produïda per la English National Opera (ENO).\nI la tercera, fent un salt en la història de l’òpera de més de 250 anys, però essent un clàssic de l'estiu al Festival de Bayreuth (amanides per les barralles de la familia Wagner), és la Tetralogia "El Anell de Nibelung" de Wagner representada al Gran Teatre del Liceu amb escenografia de Harry Kupfer i producció original de la Deutsche Staatsoper Unter den Linden de Berlín.\nUs asseguro que no perdreu el temps!!\nEls desitjos personals serien que el Palau de les Arts Reina Sofia de València es dignessin a treure en DVD “L’Or del Rhin” i “La Walkíria” estrenada el propassat abril en versió de La Fura del Baus, i poder assistir l’any vinent al mateix Palau de les Arts a veure “Sigfrid” i “El Capvespre dels Deus” també per la Fura.\nAlgú té alguna entrada?\n1. Imatge de "L'Orfeo" de Monteverdi, en versió de Jordi Savall\n2. Imatge de l'escena final de "Don Giovanni" de Mozart en versió de Calixto Bieito.\n3. Imatge de la tetralogia de Wagner al Festival de Bayreuth de 1992 amb escenografia i posada en escena de Harry Kupfer.\n Curiosament traduïda com “La Posta del Déus” en l’edició de l’Associació Wagneriana de 1925, traduïda per Joaquim Pena. Una petita confessió pel que llegeixin aquesta nota: un dels tresors de la meva biblioteca són tots els llibrets de les òperes de Wagner editats a començament de segle per l’associació wagneriana, la possessió dels quals li dec a la meva amiga i llibretera incansable Anna Estrems.\nPublicat per Josep Duran a 22:34 Cap comentari:\nLa mirada de Wong Kar-Wai\n“No podemos tocar el pasado, sólo podemos recordarlo.\nY los recuerdos son borrosos, inaprensibles...”\nUn dissabte de fa ja un parell d’anys, tafanejava sense buscar res en concret a la secció de cinema de l’FNAC quan em vaig topar literalment amb el DVD de “In the mood for love” d’un tal Wong Kar-Wai. Recordava vagament que havia llegit algunes crítiques bones sobre la pel·lícula, però no sabia identificar-la. Vaig fer una de les meves compres compulsives. I ho vaig fer, no tant per la sinopsi de l’argument, sinó per les fotos de presentació. Eren realment suggerents, provinents d’un altre món, d’una altra cultura. De Wong Kar-Wai no en sabia res en absolut. Tanmateix, en aquells dies acabava de llegir “El Port de les aromes” de John Lanchester, que m’havia endinsat en la història i la vida de Hong Kong, ciutat on transcorre la pel·lícula.\nVaig veure la pel·lícula aquella mateixa nit i no em va seduir com esperava. La trama era difícil de seguir per dues raons: una, perquè tots els xinesos, segons la meva mirada occidental, s’assemblen, i no estava mai segur de qui era qui en cada moment, i l'altra, perquè l’argument no era linial, l’acció no és que fos nul·la, sinó que semblava que no avancés. Tot i així, en acabar, les meves retines i el meu cervell estaven impregnats d’escenes concretes del film (Tony Leung fumant sota la pluja, imatges amb música de boleros en castellà –arribats de les Filipines en la Hong Kong d'aquella època-, els vestits amb coll alt de Maggie Cheung, el protagonista explicant secrets a un forat en un mur de pedra, etc...). Potser la pel·lícula no m’havia seduït tant com esperava, però tampoc em va deixar indiferent.\nDies després, vaig anar al videoclub i vaig llogar "2046" -recent sortida en DVD—, film que fins aquell dia havia rebutjat visionar perquè pensava que pertanyia al gènere de ciencia-ficció; i, sincerament, una pel·lícula xinesa i alhora de ciencia-ficció no entrava en els meus interessos; em podeu entendre, oi?. El cas és que a "2046" sí que hi havia un cert component de ciencia-ficció, però resulta que el número que dóna títol a la cinta era el de l’habitació on els protagonistes de “In the mood for love” es trobaven. Era en certa forma una seqüela de l’anterior. "2046" ja em va familiaritzar més amb aquest director del que intentava saber cada dia més coses, perque m’encuriosia el seu món, la seva mirada a la vida, el seu Hong Kong dels anys '60.\nUna nova casualitat –o potser, causalitat- va fer que el “Cercle de Lectors” oferís un pack amb les pel·lícules anteriors a “In the mood for love” de Wong Kar Wai. Evidentment, me'l vaig comprar i vaig descobrir que la màxima fan europea de Kar-Wai era, ni més ni menys, que Isabel Coixet, la meva admirada directora i guionista!! De fet, ja vaig escriure sobre com li vaig intentar fer saber el meu interés per Kar-Wai a la Coixet en una entrada de finals de l’any passat que vaig titular “5’ amb Isabel Coixet”, que us recomano, per a la meva vergonya.\nI què vaig fer amb les tres pel·lícules i el documental que composen el pack de Cameo media sobre Kar-Wai? Volia mirar-les seguides, una rera l’altra i no tenia temps. Eren dies i nits de feina. Vaig decidir que reposessin entre els meus desitjos.\nAquests primers dies de vacances les he vist totes tres (“Chungking Express”, “Fallen Angels” i “Happy Together”), més el DVD d’extres (making off de “Happy Together”, entrevista amb el director i un curt sobre el seu cinema) i he intentat recuperar “In the mood for love”, perquè segurament tindria una altra visió del film (però no ho he pogut fer, perquè suposo que l’he deixat a algú i no me'n recordo de qui! Grrr!!).\nAra crec que puc entendre la mirada de Wong Kar-Wai, el director que comença els rodatges sense un guió acabat, a vegades només amb una idea sobre dos personatges, que farà evolucionar en diverses direccions alhora, cercant el misteri, la síntesi, la història que, en definitiva, vol explicar. En el making off de “Happy Together” –excel·lent pel·lícula!!!- es veu clarament com Kar-Wai va haver de decidir-se per una història, amb la pinzellada d’una altra, quan tenia com a mínim tres històries paral·leles per desenvolupar i totes bones, tal i com ho demostren les moltes seqüències filmades.\nKar-Wai sempre parla de la solitud en les grans ciutats (molt bones les escenes en les quals tot passa amb una velocitat de vertigen, a excepció de l’acció del protagonista!). El seu és un cinema de sentiments universals (com assenyala el documental sobre el seu cinema, trobem tres personatges arquetípics: el dolençós, el despreocupat i el perseguidor indecís), sentiments que no coneixen diferències culturals, malgrat arrelar-se profundament en la seva terra, a la que ens transporta i comencem a entendre: el Hong-Kong passat i l’actual, el de l’arrendament a Gran Bretanya i el de la Xina de “una bandera, dos sistemes”.\nPer mi “Chungking Express” i “Fallen Angels” anticipen la gran joia que és “Happy Together”, la història de dos amants que fugen a l’Argentina a veure les Catarates d’Iguazú com a fita de les seves vides o la pinzellada de l’adolescent taiwanés que viatja recopilant sons, fins arribar al paratge buscat de la fi del món (més les que es deixa al tinter, com ja he dit, i que són senzillament precioses). És un film que omple i que tornaria a veure ara mateix. És com la melodia que un no es cansa d’escoltar o el paisatge que un sempre vol tornar a contemplar. Exactament, com “In the mood for love” o “2046”.\nSi podeu, aquests dies no deixeu d’acostar-vos a la cadenciosa mirada de Wong Kar-Wai, segurament una de la més lúcides d’aquest inici de segle.\n1. Fotograma de "In the mood for love"\n2. Poster de la pel·lícula "2046"\n3. Fotograma de "Happy together"\nPublicat per Josep Duran a 11:39 10 comentaris:\nNOTICIES DEL GREC: "Fedra", per Jaume Arqué i Ferrer\n4 d'agost de 2007\nLa "FEDRA" en versió de Juan Mayorga, dirigida per en José Carlos Plaza, que vam veure el passat dia 4 d'Agost al Teatre Grec barceloní, ens va satisfer, encara que no del tot. En el text actualitzat per l'escriptor madrileny no hi ha concessions, es fa escoltar, és entenedor tot i sense arribar a les exageracions de la tragèdia grega, fet que facilita la interpretació.\nNo ens va agradar del tot l'embolcall. L'escenografia era mínima, només un tàlem i massa "xarol" al terra i a la paret, doncs encara que produïa alguns efectes escenogràfics interessants, feia una mica de mal als ulls. Creiem que tant l'escenari del Grec com el de Mèrida, on es va estrenar el muntatge, no són els més adients per representar-hi aquesta intimista "Fedra" i per això considerem que el muntatge lluïrà més a l'escenari del "Bellas Artes" madrileny.\nEl vestuari, totalment intemporal, no desafinava massa amb l'escenografia, encara que vam trobar-hi alguna desigualtat entre alguns models. Tot i que a l'escenografia no hagués quedat gens malament un vestuari clàssic.\nDel que sí que vam sortir del tot satisfets va ser de la interpretació. M'haig de confessar admirador de l'Ana Belén, però també haig de dir que no he seguit gaire la seva carrera teatral, doncs tampoc s'ha prodigat molt a la ciutat comtal. Recordo aquella "Cordelia" del "Rey Lear" representat l'any 1967 al Liceu, on va sorprendre a tothom enmig d'un repartiment on hi havia en Carlos Lemos, l'Agustin González, la Carmen de la Maza, la Julieta Serrano, en Javier Loyols i un jove Víctor Valverde, entre d'altres que no recordo. Ara aquella nena de setze anys s'ha convertit en tota una senyora de l'escena, amb una dicció portentosa, se li entenen totes les lletres que pronuncia i té un monòleg que en altres temps hagués aixecat el públic dels seients. Formidable, doncs, la seva "Fedra". Van estar a un gran nivell Alicia Hermida, una altra actriu que amb el pas dels anys ha millorat enormement. Dels homes hem de dir que a en Fran Perea li espera un futur magnífic si segueix amb la qualitat que ens va demostrar i en Chema Muñoz, més veterà, va fer ostentació d'una formidable sobrietat i dicció. En Daniel Esparza i en Javier Ruiz de Alegria van ser un digne complement.\nEn resum, bon final del Grec-07, on alguns s'hauran adonat que si arriba bon teatre de parla castellana tothom s'hi apunta i que no hi cap discriminació per l'idioma.\nPer acabar una recomanació: Tot aquell a qui li agradi el teatre i es trobi a Madrid del 7 de setembre al 28 d'octubre, ha de procurar anar al Teatre Bellas Artes, que està al carrer Marqués de Casa Riera, núm. 2 , en ple centre de la capital, a veure aquesta "Fedra" de Juan Mayorga, amb l'Ana Belén de protagonista, doncs a bon segur que en un escenari normal serà un gran espectacle.\nJaume Arqué i Ferrer.\nPublicat per Josep Duran a 11:16 Cap comentari:\nNOTICIES DEL GREC: “If Music be the Food of Love·, per Josep Duran\nDilluns de finals del mes de juliol, Plaça del Rei –transformada en la meva imaginació en The Globe- gairebé plena. Certa espectació per veure, acabats d'arribar del Festival Shakespeare de Sta. Susanna, Ariodant i Lídia Pujol amb música, cançons i poemes de l’època de Shakespeare.\nBon començament amb la sortida dels músics amb nassos de bruixots per començar a tocar “First Witches’ Dance”. Després d’aquest pròleg apareix Lídia Pujol i dóna inici a les cinc parts de l'espectacle, al modus dels cinc actes del teatre isabelí del segle XVI.\nHe de dir que si l’espectacle ens havia de transportar a l’època de Shakespare, amb mi no ho aconsegueix a la primera. L’Acte I, dedicat a paisatges romàntics (recitat d'un fragment de "El mercader de Venècia”, música popular del S. XVI i la primera cançó de John Dowland de la nit, “Come again”) -més enllà del magnífic recitat de la Lídia Pujol i de la perfecta música d’Ariodant-, la veu actual de la Lídia contrasta amb la meva idea preconcebuda d’aquest període, esperant-me més una veu de soprano, de contralt o, fins i tot, de contratenor (tipus Emma Kirkby, Evelyn Tubb, Mary Nichols o Andreas Scholl) que la seva. Música i veu no lliguen amb l'època.\nA partir de l’Acte II, en el que apareixen ja elements tant tipícament shakespearians com són “la Corona” i “la Fortuna” (amb fragments de "El rei Lear", la melodia popular “Fortune my foe” i la segona i darrera cançó de Dowland, “Flow my tears”), la veu de la Lídia em sembla estar totalment d’acord amb el que passa a escena.\nLa resta d’actes segueixen una tònica ascendent: el tercer dedicat a la música i a la poesia –aquí entren alguns sonets de Skakespeare molt ben recitats, com ja he dit, per la Lídia Pujol, que no va fallar en tot l’espectacle-; el quart dedicat a Hamlet, la tragèdia per excel·lència de Shakespeare –amb una teatralització d’una escena de l’obra, que confesso no vaig saber reconèixer (Lídia Pujol-Ofèlia declamava embogida a Hamlet “El dolç i bell Robin és tot el meu goig”, poc abans de la seva mort (Acte IV, 5). Vaig haver de consultar l'obra per esbrinar-ho!)- i, finalment, el tancament, amb el cinquè acte dedicat a les seves comèdies (representades per "Nit de Reis" –que dóna títol a l’espectacle- i "El somni d'una nit d'estiu", amanides ambdues amb música popular del S. XVI i per l’única cançó de Thomas Morley).\nResultat final força aconseguit. Música i poemes en una nit d’estiu en un ambient agradable, però no brillant; no estem davant d’un espectacle rodó. Alguns pensem que el lloc –la Plaça del Rei o el meu The Globe imaginari- donava per haver treballat més la part escènica, fent-la més present a la posada en escena. Tanmateix, suposem que l’espectacle ha de fer gira i no sempre trobaran espais tants emblemàtics com els jardins de Can Ratés a Sta Susanna o la Plaça del Rei a Barcelona per a representar-lo.\nUn dia després una amiga em fa arribar el darrer disc del cantant Sting, “Songs from the Labyrinth”, dedicat a les cançons de John Dowland. Sting descobrí les cançons de Dowland l’any 1982 de la mà de l’actor John Bird en un concert per Amnistia Internacional. I ara les ha gravades després d’haver aprés a tocar l'arxillaüt amb Edin Karamazov. Trobo aquí la versió de les dues cançons de l’espectacle d’Ariodant i Lídia Pujol, i és extrany, la veu d’Sting i la música conjuminen perfectament, ni en “Come again” em fa nosa. Serà la diferència de nivell o senzillament que la Lídia Pujol m’ha obert camí per escoltar la música antiga amb oïdes del S. XXI?\n “”If Music be the Food of Love...” és la frase amb què comença el primer acte de Nit de Reis, traduïda a l’espectacle literalment com “Si la música és l’aliment de l’amor”, però jo prefereixo la traducció castellana, molt més poètica, de Jaime Clark que fa dir al Duc: “Si es del amor la música sustento...”\nPublicat per Josep Duran a 21:35 1 comentari:\nNITS D'ESTIU: "An...sobre la exquisitez de vivir", per Jaume Arqué i Ferrer\nDia 28 de juliol.Teatre Zorrilla.22 hores, horari conflictiu doncs des de alguns mitjans i a les mateixes entrades s'ha anunciava a les 21'30 h., hora habitual.\nPreu 6 eur. Assistència unes 40 persones. De pagament? 25 o 30 espectadors.\nEspectacle: Ballet contemporani. Titol: "An, sobre la exquisitez de vivir". Direcció: Mariló Molina. Creació: Mariló Molina.\nIntèrprets: Mariló Molina i Laia Bedós.\nEspectacle inclós dins el Cicle "Nits d'Estiu-Badalona 2007", no dins el cicle "Badalona a escèna" com va publicar Vilaweb.\nPublicitat: Miníma, per no dir res de res. Només el llibret repartit per tot arreu a finals de juny i a l'agenda de "EL Punt", el mateix dia, amb una informació que incitava al dubte.\nHo sigui, un panorama no gaire òptim.\nQue em va semblar l'espectacle? Per començar cal dir que la dansa contemporània si no es de molta qualitat costa de pair. Les dues ballarines crec que van estar a un nivell bastant correcte, demostrant visualment una bona escola i preparació física força reixida el que donava pas a una flexibilitat encomiable. La veritat es que i van haver unes escenes perfectament resoltes, un notable doncs i sobretot ens va agradar l'il·luminació, amb situacions perfectament resoltes, enhorabona doncs per l'il·luminador, ja que com que no hi havia programes de mà no em podem citar el nom.\nEn quant a l'argument del que vam veure a dalt de l'escenari , la veritat és que una vegada acabat l'espectacle asseguts en un banc de la Rambla, vam intentar treure l'entrellat i la nostra conclusió va ser que significava el naixement d'una dona a la vida o el despertar a un dia, om el que li anava succeint la portava a contraure un càncer del que en moria amb una dignitat tota, però arribant a casa vam llegir l'escrit d'en Josep Duran en aquest "bloc" i no s'assemblava en res a la nostra definició, era com la semblança d'un ou a una castanya . Fins i tot nosaltres vam creure que la representació estava fora de context doncs vam creure que era molt adient per unespectacle del moviment que encapçala el matrimoni Carreras. Hagués estat bé un forum o bé una sinopsis en un programa de mà.\nUn apart: Espectacle de dansa i entre el poc públic assistent ens va semblar no veure ningú del món de la dansa badaloní.\nPublicat per Josep Duran a 22:26 Cap comentari:\nNOTICIES DEL GREC: "Fedra", per Jaume Arqué i Ferr...\nNOTICIES DEL GREC: “If Music be the Food of Love·,...\nNITS D'ESTIU: "An...sobre la exquisitez de vivir",...


Louis N. Rivera-Pagan | LibraryThing en català\nLouis N. Rivera-Pagan\n0 (67) 0 (4.5) 0 0\nObres de Louis N. Rivera-Pagan\nohclibrary (2), mliederbach (2), atwclw1 (1), clbsj (1), CaseyFen2 (1), amnoteor (1), NCMRwanda (1), TheEdgeHouse (1), idiorio (1), bugrad (1), PJCCV (1), TempleUMCLibrary (1), Vineyard_Chattanooga (1), rolandperkins (1) — més\njallen77 (1), Carlson-Eastvold (1), ABTS_Library (1), unnamedcrewman (1), Jan_Gray_Collection (1), Seth.harshman (1), TBN-NBTS (1), BrettF (1), RevBear (1), Chadd.Huizenga (1)\n2006 (1) ABTS_Library (1) Adnams (1) Atonement (1) AU (1) Estudis bíblics (1) Christian (2) Christian Thought (1) Cristianisme (3) Història de l'Església (3) CTS-47 (1) Daron (1) ètica (3) General Theology (1) Hauerwas (1) Història (1) In Fiji (1) Just Peacemaking (1) justícia (1) Master Bedroom (1) Milbank (1) NBTS-03 (1) no ficció (1) non-resistance (1) nonviolence (4) office (1) pacifism (1) peace (1) political theology (1) política (1) radical orthodoxy (1) Readers' Service (1) Religió (3) Shipped to Fiji (1) teologia (14) pendent de llegir (1) no llegit (1) Violència (8) Violence -- Religious aspects -- Christianity (1) guerra (2)\nLouis N. Rivera-Pagan actualment està considerat un «autor únic». Si una o més obres pertanyen a diferents autors homònims, procedeix a separar-los.\nLouis N. Rivera-Pagan comprèn 1 nom.\nQuant a | Contacte | LibraryThing.com | Privadesa/Condicions | Ajuda/PMF | Blog | Botiga | APIs | TinyCat | Biblioteques llegades | Crítics Matiners | Coneixement comú | 159,230,987 llibres! | Barra superior: Sempre visible


Jueves 17 de Octubre de 2019 | 116642015 visitas | 199 usuarios conectados\n2019/2020 San Roque de Lepe 9º Tercera División Grupo 10 Central\n3ª Div. Gr. 18 Senior J.1 Atlético Ibañés 1 - C.D. Villacañas 0 Si 65 0 1 0\n3ª Div. Gr. 18 Senior J.5 C.D. Villacañas 0 - C.D. Madridejos 3 Si 69 0 0 0\n3ª Div. Gr. 18 Senior J.8 Mora C.F. 1 - C.D. Villacañas 4 No 8 0 0 0\n3ª Div. Gr. 10 Senior J.28 San Roque de Lepe 1 - Ciudad de Lucena 0 Si 90 0 1 0\n3ª Div. Gr. 10 Senior J.30 San Roque de Lepe 0 - Puente Genil F.C. 0 Si 90 0 1 0\n3ª Div. Gr. 10 Senior J.31 Betis Deportivo 4 - San Roque de Lepe 0 Si 90 0 1 0\n3ª Div. Gr. 10 Senior J.36 San Roque de Lepe 4 - U.D. Los Barrios 4 Si 90 2 0 0\n3ª Div. Gr. 10 Senior J.38 San Roque de Lepe 1 - C.D. Gerena 1 Si 90 0 1 0\n3ª Div. Gr. 10 Senior J.41 San Roque de Lepe 4 - A.D. Ceuta F.C. 2 Si 90 0 1 0\n3ª Div. Gr. 10 Senior J.42 Arcos C.F. 0 - San Roque de Lepe 1 Si 90 0 0 0\n2019/2020 San Roque de Lepe Senior 8 8 8 690 1 3 0\n2018/2019 C.D. Villacañas Senior 26 23 22 1.942 2 8 0\n3. Tercera División Grupo 9\t 4789\n5. Primera Andaluza Jaén\t 3696\n55. Tercera División Grupo 10 275\nTiempo de carga: 0.7794771194458 segundos


Correllengua i castanyada\nPer primera vegada, el Correllengua visita Sarrià, i serà en un dia assenyalat: el 27 d’octubre, el mateix dia de la fira de comerciants de tardor i a un pas d’una de les festes populars més assenyalades, la Castanyada. La CAL (Coordinadora d’Associacions per la Llengua Catalana) és qui organitza aquesta activitat participativa, conjuntament amb les entitats del barri. Aquest any el Correllengua és fa en homenatge a Lluís M. Xirinacs. A la tarda hi haurà Castanyada al Pati del Marcel, a Casa Orlandai, amb l’Esplai Movi de Sarrià.


Rossellino Reggello Itàlia - Ofertes d'hotels amb els MILLORS DESCOMPTES EN LÍNIA Atenció al Client\nRossellino-, Reggello, Reggello, Itàlia, 50066 - Veure al mapaRossellinoVeure més fotosPiscinaVeure més fotosVeure totes les 28 fotos\nConvenientment situat a Reggello, Rossellino és una base ideal des d'on explorar aquesta ciutat fantàstica. Des d'aquí, els viatgers poden gaudir d'un fàcil accés a tot el que aquesta viva ciutat ofereix. Amb la seva bona localització, l'hotel ofereix fàcil accès a les destinacions obligades de la ciutat. Amb una oferta de serveis hotelers superior i ampla gama d'entreteniment, Rossellino és compromet a que la seva estada sigui el més còmoda possible. Per anomenar algunes de les comoditats de l'hotel, hi ha Wi-Fi gratuït en totes les habitacions. L'ambient de Rossellino es reflexa en cada habitació. calefacció, aparell de televisió, plat de dutxa són només algunes de les comoditats a la vostra disposició. L'hotel ofereix instal.lacions fantàstiques, incloses piscina exterior, per ajudar-vos a relaxar després d'un carregat dia a la ciutat. Gaudeixi d'incomparable serveis i d'una localització de prestigi a Rossellino.


rutes amb la moto - Mostra el tema - MAZINGUER Z (ruta del 31-10-2010)\n[ Hora i data actual: dt. oct. 15, 2019 12:10 am ]\nMostra les entrades sense resposta | Mostra els temes actius Hora i data actual: dt. oct. 15, 2019 12:10 am\nMAZINGUER Z (ruta del 31-10-2010)\nUs deixo quatre apunts i fotos de la sortida que varem fer el passat dia 31 de Novembre de 2010, el dia de la Castanyada.\nD’entrada havíem la ruta com Santes Creus, tot i que com veurem, al final varem variar l’objectiu per arribar-nos a una curiosa estàtua del Mazinguer.\nLa ruta, al final, va ser aquesta que teniu aquí. El tram final, la urbanització anomenada el Mas del Plata on està el Mazinguer, no surt al google maps, però la trobareu a 3 quilometres abans d’arribar al Pla de Santa Maria.\nEns trobem a Sant Andreu de la Barca, i sembla que vol ploure.... de fet ja ho esta fent pero cau poqueta cosa.\nMarxem per una petita carretera rural que va a parar a Corbera de Llobregat. En passar per la Palma de Cervelló, no ens podem resistir a fer un catxe que cau a 5 metres de la carretera.\nEl ximixm segueix caient sense acabar-nos de mullar mentre fem la foto...\nNosaltres aquest ja el teníem fet, per lo que el logueja en Manel i en Motarres.cat\nContinuem cap a Vallirana i les Casetes d’en Julià, on prenem una petita carretera que puja a Olesa de Bonesvalls.\nAquí és on ens cau tota l’aigua del mon... quasi no ens dona temps de posar-nos tots els plàstics... bufa!!!! I així anem fent... a trams sembla que ens estiguin ruixant amb una gran manega d’aigua.... però si el pronòstic era de bon temps cap aquí!!!\nEvidentment, en aquest tram no hi ha constància gràfica....\nJust arribar a Avinyonet del Penedès rebem una grata sorpresa, una trucada d’en Pere Gros, que diu que ens espera a can Quetu. En arribar ho trobem ple de gom a gom, pero en Pere ens te reservada una taula.\nEsmorzem de valent... ens posem les botes... i així que estem acabant... arriba en Lluicinsky que s’ha perdut... no ho dubtem... no deixarem pas que esmorzi sol... tornem a fer altre passada de tot... inclòs cava... fet i fotut ens estem quasi dues hores allà... marxem que no hi ha ningú ja al bar.\nEn sortir els núvols i la pluja han escampat i surt el sol... farem la ruta prevista.\nAmb les carreteres molles, això si, anem cap a Sant Pere de Riudebitlles i Sant Quintí de Mediona.\nJust abans d’arribar a Sant Pere Sacarrera, en Pere Gros marxa. Esperem retrobar-lo ben aviat.\nNosaltres continuem, i a Sant Pere Sacarrera prenem un petit camí rural asfaltat.\nAnem a parar a Sant Joan de Mediona, on seguim per camins amb la mateixa tònica.\nArribem a la carretera que ve de Sant Marti Sarroca i la prenem cap a La Llacuna (encara recordo la gran nevada que ens va caure aquí no fa pas molt\nTrobem un trencall a l’esquerra i anem en direcció a Pontons, altre cop per un camí rural asfaltat.\nPassat Valldossera trenquem a la dreta cap a Querol. Aquest camí semblava més una pista de sorra que una carretera. Es nota que ha plogut força...\nUna vegada a Querol, parem un moment i decidim no anar a Santes Creus. Tots hem sentit a anomenar el Mazinger Z del Mas del Plata, peró no hi hem anat mai. A sobre hi ha un catxe.\nNo en parlem més... anem cap el Pont d’Armentera, on ens desviem cap el Pla de Santamaria.\nUns quilometres abans d’arribar, trenquem a la urbanització del Mas del Plata... i desprès de donar-hi un parell de voltes... trobem la figura que tant ens havia fet somiar de petits (al menys els de la meva quinta)....\nVaig buscar en Koji Kabuto, però no el vaig trobar.... això si... un bon lloc per fer la foto de grup.\nDespres, anem a fer el catxe, que és un multi...\nEl Secreto de Mazinguer Z\nTornem baixant fins a Vila-Rodona, on agafem una estretissima carretera que ens porta fins la ja mes transitada del Pla de Manlleu a Sant Jaume dels Domenys.\nUna vegada a la N340, decidim anar fent xino xano i parant a cada poble que hi ha un catxe drive-in. Ja són 2/4 de 4. Però estem tant embafats per l’esmorzar, que ni ens passa pel cap de dinar.\nEl primer a fer és el de\nEnclavaments comarcals: Cal Vies\nTrobem una GC molt xula, ideal per una sortida motarra.....\nAcomiadem aquí en Lluicinsky, peró nosaltres continuem fent el de\nESGLESIA DELS MONJOS\nTornem a la 340 i ara toca el de\nQue trobem una mica desviat del seu punt, uns 10 metres.\nSeguint la carretera ve el de...\nLES CASES ROGES\nQue segur és el que ens costa més de trobar. Sort que la Carme, com sempre amb els més difícils estava fina.... mentre, el Manel s’engronxava... i no es treia el casc per res...\nContinuem amb el de\nFàcil i ràpid, el mateix que el de...\nQue l’hem trobat a terra. En el de\nTenim que fer una mica de comèdia per apantallar un home que és al seu cotxe mirant. El sol ja comença a estar baix... no queda gaire llum.\nDiuen que no hi ha bona recerca sense que es resisteixi un, aquest és el de\nesglesia de l´ordal\nQue per més que busquem, no trobem. Vaig enviar un e-mail al propietari que m’ha confirmat que és al seu lloc... caldrà tornar a trobar-lo.\nContinuem i ja som just on hem trencat aquest matí i que ens ha plogut de valent, fem els catxes...\nLES CASETES D´EN JULIA\nI tot seguit el de...\nLES CASETES D´EN MUNTANER\nNosaltres aquests ja els teníem fets de fa temps, per lo que deixem que en Manel els busqui sol mentre ens el mirem.\nPer acabar el dia, ho fem amb aquest...\nIGLESIA DE CERVELLO\nUn molt bon catxe, molt ben camuflat que ens fa suar. El Manel finalment el troba... i sort, per que ja quasi no ens i veiem.\nAcabem la jornada fent una cervesa a Molins de Rei, ja fosc. Ha estat un dia genial on hem fet de tot una mica. De dinar... ni ens hem enrecordat... encara tenim la botifarra negra rodant.\nQue siguin moltes com aquesta... i a ser possible, que pugueu venir els demés....\ndt. nov. 16, 2010 7:10 pm


#Apoyatusala de Concerts - LOBLANC\n#Apoyatusala de Concerts\nPublicado por Redacción LoBlanc.info | 08 May 2020 | 0 |\n#Apoyatusala vol donar visibilitat a les sales de concerts i als seus professionals, peces fonamentals en la cadena de valor de la música en directe.\nA través del testimoniatge d’artistes i professionals que participen a fer realitat un concert, volem posar de manifest la importància de les nostres sales com a espai de connexió constant entre públic i música, i el seu paper en l’enriquiment de la cultura en la nostra societat.\nLa programació de les sales de concerts és arriscada, a més contribueix salvaguarda la diversitat sent és el primer escaló imprescindible per al desenvolupament del teixit de la indústria musical.\nUn sector 100% privat que no rep pràcticament cap ajuda institucional i que no obstant això participa activament en l’oferta cultural de les nostres ciutats i poblacions durant tot l’any.\nAnteriorFinestrat promueve la introducción de los más pequeños a la poesía y la creación artística con el concurso infantil de dibujo y pintura “Pinta tu poesía”\nSiguienteAparecen nidos de Chorlitejos patinegros en plena Playa de La Mata, frente al Parque del Molino del Agua\n“El Mediterráneo un mar en equilibrio”, una exposició per a descobrir i per a cridar


- Moviment a les banquetes Castellers | Fòrum Casteller laPinya.cat\nRe: Moviment a les banquetes\nAutor: peter Data: 22 des. 2011, 19:25 veremella jorsont vermella... sempre es dira jove...xD la s no mola\nAutor: Muse Data: 23 des. 2011, 15:21 jorsont ha escrit:bthek ha escrit:A la banqueta vermella sembla que finalment hi haurà moviment per redreçar la colla dels despropòsits que han hagut aquesta temporada. La jugada està en apostar a caball guanyador i a tot el seu seguici. Tornen els de sempre per salvar, una vegada més, la colla jove. La colla jove o colla joves¿?Home, és tot un plaer ajudar a la Joves, però crec que ells sols ja poden. Muse\nAutor: escamarlà Data: 28 des. 2011, 13:54 [quote="bthek"]A la banqueta vermella sembla que finalment hi haurà moviment per redreçar la colla dels despropòsits que han hagut aquesta temporada. La jugada està en apostar a caball guanyador i a tot el seu seguici. Tornen els de sempre per salvar, una vegada més, la colla jove.La Joves sembla el Atletico de Madrid. Cada any fa canvis i cada any sembla que es menjarà el món i sempre acaba fatal, tant de cara fora com dins...Aviam si us recupereu aviat i netejeu el que teniu que netejar...\nAutor: Vercetix Data: 21 gen. 2012, 21:18 Com van els moviments de tecnica i junta de cara aquest nou any?- Pel que veig Minyons té nou president, però no cap de colla, com és això? Ningú té noves idees necessaries per portar la colla a nous reptes? El Nani tornarà a presentar-se com l'any passat¿?- Desde Valls com va la cosa? Com ha anat l'assemblea de la Joves?\nEntrades: 405Membre des de: 17 nov. 2007, 19:36\nAutor: peter Data: 21 gen. 2012, 21:55 a Valls, a la Vella tot segueix igualEls muxerrillos ahir van fer assamblea: en barquet no segueix i per la setmana cabe si no he entes malament hi ha una altre assamblea per triar cap de colla(de moment ningu ha dit en public que s'hi vol presentar.\nAutor: Santes Data: 21 gen. 2012, 22:25 A Margeners Jordi Ribera (Ribe) segueix com a cap de colla, i Montse Solà entra de presidenta.\nAutor: sermt Data: 21 gen. 2012, 22:58 Vercetix ha escrit:- Pel que veig Minyons té nou president, però no cap de colla, com és això? Ningú té noves idees necessaries per portar la colla a nous reptes? El Nani tornarà a presentar-se com l'any passat¿?És cert. A Minyons tenim nou president. L'Enric Cardús. El 7 de febrer seguim l'assemblea per escollir cap de colla. El Nani ha descartat de totes totes tornar-se a presentar.\nEntrades: 1144Membre des de: 22 maig 2008, 18:23Ubicació: c/Teatre, 4-6, Terrassa\nAutor: Burriach Data: 21 gen. 2012, 23:22 Crisis als equips tècnics? Alguns castellers haurien de reflexionar quan pressionen d'una o altre manera als equips tècnics. Al cap i a la fi son tan voluntaris com tota la resta i, en general, intenten fer-ho el millor que saben.El meu sentit respecte per els caps de colla i equips que tenen el valor de presentar-se.Bons castells a tots.\nEntrades: 182Membre des de: 30 maig 2008, 10:37\nAutor: Gibarian Data: 22 gen. 2012, 12:34 A Saballuts tot continua igual, Joan Egea continua com a president i Martí Rovira com a cap de colla\nAutor: Morat Data: 23 gen. 2012, 09:33 A Moixiganguers tot segueix igual també, Jaume Planas de president i Joan Vilaseca com a cap de colla. Tot i així hi ha alguns canvis a l'equip tècnic i la creació de l'equip de folres.\nAutor: Kitus Data: 23 gen. 2012, 11:47 Els Capgrossos de Mataró vem celebrar la nostra assemblea anual el dissabte, i en va resultar l'elecció de'n Mia Castellví com a nou Cap de Colla.El discurs de presentació de la candidatura va ser molt il·lusionant.\nEntrades: 912Membre des de: 19 maig 2008, 17:50Ubicació: ViscA Mataró !!\nAutor: sermt Data: 04 feb. 2012, 18:08 http://www.naciodigital.cat/latorredelp ... s/terrassaA Minyons en principi dimarts ja tindrem nova Tecnica. El cap de colla tot sembla que serà el Albert Pérez\nAutor: sermt Data: 07 feb. 2012, 23:19 sermt ha escrit:http://www.naciodigital.cat/latorredelpalau/noticia/15611/albert/rez/sera/cap/colla/dels/minyons/terrassaA Minyons en principi dimarts ja tindrem nova Tecnica. El cap de colla tot sembla que serà el Albert PérezConfirmat\nAutor: bthek Data: 17 feb. 2012, 11:39 A ca la Joves, definitivament:Cap de colla: Pere RicoSegon cap de colla: Jordi GuaschCap de canalla: Miquel de Haro, Francesc InglèsCap de pinyes: Pep OllerCap de folres: Jordi GuaschEquip: Josep M. Queralt, Jordi Crusells, Josep Ramon Marquès, Joan Martínez\nCastellers navegant en aquest fòrum: castells & kalimotxo, MSN [Bot] i 26 visitants


Casa d'Amici Salve Itàlia - Ofertes d'hotels amb els MILLORS DESCOMPTES EN LÍNIA Fer un comentari al lloc web\nCasa d'AmiciSpecolizzi s/n, Salve, Salve, Itàlia, 73050 - Veure al mapaExcel·lent8,2Basada en3comentarisCasa d'AmiciVeure més fotosVeure més fotosVeure totes les 50 fotosMolt bona ubicació 8,3Veure al mapa8,3UbicacióParticularitats que li encantaranWi-Fi gratuït en totes les habitacionstransport hotel/aeroportjardíaparcament de cotxes\nSobre l'allotjamentDescripcióAl visitar Salve, vosté es sentirà com a casa a Casa d'Amici, què li ofereix un allotjament de qualitat i un gran servei. Des d'aquí, els viatgers poden gaudir d'un fàcil accés a tot el que aquesta viva ciutat ofereix. Amb la seva bona localització, l'hotel ofereix fàcil accès a les destinacions obligades de la ciutat. Les instal.lacions i els serveis que proveeix Casa d'Amici asseguren una estada plaentera als seus clients. A l'hotel s'hi pot gaudir d'unes comoditats de primera classe com Wi-Fi gratuït en totes les habitacions, aparcament de cotxes, transport hotel/aeroport, instal.lacions de barbacoa, lloguer de cotxes. Totes les instal.lacions per als clients, ofereixen comoditats destinades a assegurar tot el comfort possible. Les instal.lacions d'oci de l'hotel, que inclouen buceig, equitació, jardí estan dissenyades per escapar i relaxar-se. Casa d'Amici és una elecció inteligents per a viatgers a Salve, i ofereix una estada relaxant i sense molèsties.Mostrar mésCaracterístiquesAccés a InternetWi-Fi gratuït en totes les habitacions Desplaçamentaparcament de cotxesLloguer de cotxestransport hotel/aeroportlloguer de bicicletesservei de llançadora Coses a fer, maneres de relaxar-sebuceigequitaciójardíÀpats, begudes i refrigeriinstal.lacions de barbacoa Serveis i comoditatsservei de bugaderiazona de fumadors Accéss'admeten animals de companyia Disponible a totes les habitacionscuina americanaestris de cuinarentadoraempolles d'aigua de cortesianevera Mostra MenysPolítiquesEls llits supletoris depenen de l'habitació escollida. Consulti la capacitat de l'habitació individual per obtenir-ne més informació.Al reservar més de 5 habitacions, poden aplicar-se diferents condicions i suplements addicionals.Mostrar més


Club Nàutic Llançà - Conferència instruments_de_control_ambiental_als_ports\nINSTRUMENTS DE CONTROL AMBIENTAL ALS PORTS\nDivendres 14 d'agost del 2009\nha organitzat la conferència - col·loqui\nANNA SUÁREZ I RODRÍGUEZ\nTècnica ambiental de la Zona Portuària Nord de Ports de la Generalitat\nAmb Carles Ferràndez, gerent del Club Nàutic Llançà, com a moderador, l'acte ha tingut lloc a la sala del restaurant del C.N. Llançà. i ha comptat amb l'assistència de socis de l'entitat, amarristes del port de Llançà, i membres de l'equip professional, de l'equip de regates, i de l'escola de vela del club.\nLa tècnica ambiental de Ports de la Generalitat, Anna Suárez, ha fet un repàs a les eines de control ambiental utilitzades en l'ambit portuari per a minimitzar l'impacte sobre el medi ambient de les diverses activitats desenvolupades dins els ports.\nDestacar que tant Ports de la Generalitat com el propi Club Nàutic Llançà estan immersos en la implementació de sistemes de control de la gestió de la qualitat i del medi ambient, basats en les normes ISO:9001 i ISO:14001.\nDurant la conferència també s'ha fet referència al llibret "PORTS NETS", editat per la Generalitat de Catalunya, dels que se'n varen repartir exemplars en el transcurs de la conferència celebrada l'estiu passat, i dels quals se'n pot trobar una edició digital en l'apartat "POLÍTICA AMBIENTAL" d'aquesta web, també accessible des de la miniatura que figura a continuació.\nLa presentació que ha acompanyat la conferència és accessible prement sobre la següent imatge.\nA continuació, algunes imatges obtingudes en el transcurs de la conferència, i el contingut de la presentació realitzada per Anna Suárez durant la mateixa.


Repte amb Nova York per millorar la mobilitat de les persones amb ceguesa | Ciutat Vella\n05/10/2017 - 16:49 h\nInnovaciA?. Es llanA�a un concurs d'idees conjuntament amb Nova York per desenvolupar una tecnologia que faciliti la mobilitat de les persones amb discapacitat visual.\nBarcelona i Nova York llancen un repte conjunt adreA�at a empreses innovadores perquA? desenvolupin una soluciA? tecnolA?gica que faciliti una mobilitat segura per la ciutat a les persones amb discapacitat visual. En el cas de Barcelona, es demanen propostes de soluciA? al problema concret dels carrers en plataforma A?nica. Els finalistes del concurs d'idees es coneixeran al novembre i els guanyadors, al desembre.\nL’alcaldessa, Ada Colau, ha destacat que amb aquest repte conjunt amb Nova York “la��AdministraciA? promou i sa��alia amb el talent i la innovaciA?, transformant la manera en quA? s’encara la resoluciA? de problemes i creant nous mercats a travA�s da��idees originals que aportin visiA? de futur a l’evoluciA? i la transformaciA? de les infraestructures i els serveis urbans”.\nL’alcalde de Nova York, Bill de Blasio, ha expressat el seu desig de “veure materialitzar-se les fabuloses idees que sa��han presentat en aquest concurs conjunt, per assegurar-nos que els carrers i els espais pA?blics responen millor a les necessitats de les persones amb ceguesaA�i dels vianants amb baixa visiA?”.\nLes empreses interessades a participar poden solA�licitar-ho mitjanA�ant el web conjunt que han presentat avui totes dues ciutats.\nA Barcelona el concurs d’idees se centra a desenvolupar una tecnologia que permeti a les persones amb discapacitat visual orientar-se amb mA�s facilitat quan es desplacen per la ciutat i, especialment, pels carrers amb plataforma A?nica, que estan urbanitzats en un sol nivell, amb velocitat de circulaciA? limitada i que, pel fet de no comptar amb voreres diferenciades, compliquen el guiatge i l’orientaciA? d’aquest colA�lectiu.\nLa zona que servirA� de mostra pilot per desenvolupar-hi la tecnologia serA� el perA�metre definit pels carrers Gran de GrA�cia, del Torrent de la��Olla, de Nil Fabra i d’AstA?ries, al districte de GrA�cia.


Ala De Corb de Larreula Vidal, Enric 978-84-263-1842-8\nSèrie verda (Ed. catalana)\nDónde encontrar "Ala de Corb"\nSinopsis de: "Ala de Corb"\nROSER CAPDEVILA I VALLS Neix a Barcelona el 23 de gener de 1939. Estudia Belles Arts a l'escola Massana de Barcelona. Les seves primeres activitats professionals abracen els estampats sobre teles, pintures a l'oli i aquarel?les. A partir del 1980 es dedica a escriure i a il?lustrar contes per a editorials de França, Alemanya, Àustria, Itàlia, Canadà, Bèlgica, Països Escandinaus i Japó, a banda de les del seu país natal, fins a completar una extensa bibliografia de més de tres-cents títols. És l'autora de les sèries d'animació _Les Tres Bessones, el Sans Barbe, Les Belles Histoires, La Bruixa Avorrida, Les Tres Bessones Bebés i la gallina Koki. _ La Roser està casada amb en Joan, té tres filles bessones, la Teresa, l'Anna i l'Helena i set néts. ENRIC LARREULA I VIDAL Va néixer a Barcelona l'any 1941. Des dels 14 anys va fer feines diverses fins que l'any 1969 es va posar a ensenyar català en una escola. Ja de gran va estudiar Filologia Catalana a la Universitat Autònoma, on després treballaria de professor de Didàctica de la Llengua. Ha escrit molts llibres per a infants, per a joves i per a adults.\nMás títulos de Larreula Vidal, Enric\nTras los muros, el fantasma adalberto\nMomo. El libro de la película\nWick, Douglas/Rubin, Bruce Joel