Galaxia M 88 - Galaxia Espiral en la constelación Coma Berenices · DSO Browser\nGalaxia Espiral M 88\tGalaxia en la constelación Coma Berenices\nTamaño: 6.8' x 3.7' Magnitud: 9.6 408.0000 También conocido como NGC 4501, CGCG 99-76, MCG 3-32-59, PGC 41517, UGC 7675, VCC 1401\nTamaño: 3,056 × 2,445 px\nSubida por kevinboucher MA, United States\nTamaño: 1,601 × 1,071 px\nTamaño: 1,878 × 1,520 px\nAntipa el encuadre de Galaxia Espiral M 88 en tu cámara, oculares o binoculares.\nGalaxia Espiral M 88 visto desde Lat. 39.0, Lon. -77.5\nMejor período para observar Galaxia Espiral M 88 a las 5pm 6pm 7pm 8pm 9pm 10pm 11pm 12am 1am 2am 3am 4am 5am 6am 7am 8am 9am 10am 11am 12pm 1pm 2pm 3pm 4pm horas\nAscensión recta 12h 31m 58s12.53305531\nDeclinación 14º 25' 11''14.4197226\nMás información sobre Galaxia Espiral M 88:\nÚltimos objetos visitados: M 88\nSugerencias de Espacio Profundo alrededor de Galaxia Espiral M 88:\nCadena de MarkarianConstelación Virgo 10.4 1.5º º Virgo AConstelación Virgo 8.6 8.3' º Hermanas SiamesasConstelación Virgo 12.0 4.6' º Galaxia Ojo NegroConstelación Coma Berenices 8.5 10' º Cúmulo de la Cabellera de BereniceConstelación Coma Berenices 1.8 4.6º º Galaxia · NGC 4459Constelación Coma Berenices 10.4 3.5' º Galaxia Espiral Barrada · M 91Constelación Coma Berenices 10.2 5.2' º Galaxia Lenticular Barrada · NGC 4477Constelación Coma Berenices 10.4 3.7' º Galaxia Elíptica · NGC 4473Constelación Coma Berenices 10.2 4.5' º Galaxia Espiral · NGC 4571Constelación Coma Berenices 11.3 3.6' º Galaxia · M 90Constelación Virgo 9.5 9.5' º Galaxia Espiral · NGC 4402Constelación Virgo 11.8 3.9' º


Aquests darrers dies, els nous fitxatges i els debutants del primer equip del Centre d’Esports Manresa (CEM) han passat la revisió medicoesportiva a les instal·lacions del Centre Integral de Medicina de l’Esport, Traumatologia i Rehabilitació (CIMETIR) de la Clínica Sant Josep de Manresa.\nEls jugadors han superat amb nota la revisió medicoesportiva que contempla una cineantropometria, que és l’avaluació i estudi de la composició corporal del jugador seguit d’un electrocardiograma en repòs, una exploració per aparells i sistemes cardiocirculatoris, una revisió de l’aparell locomotor, un test de potència de salt i una prova d’esforç màxima.\nEls nous fitxatges Pablo Amantini, Pau Darbra, Julián Serrano i Nil Garrido, juntament amb els juvenils que pugen al primer equip, Iván Mellado i Biel Rodríguez, s'han posat a prova en aquesta exigent avaluació esportiva. També alguns membres de l’equip tècnic han estat aquests dies a les instal·lacions del CIMETIR fent la revisió per comprovar el seu estat de salut per encarar la nova temporada.\nProves adaptades per aquells jugadors que han passat la covid-19\nLes revisions medicoesportives s’han ampliat aquest any amb una avaluació més exhaustiva de l’aparell respiratori en aquells jugadors que han patit la covid-19 els darrers mesos.\nTenint en compte que hi ha esportistes que presenten sensació de cansament, dolor al tòrax o palpitacions després d’haver patit la covid-19, les proves als jugadors del Centre d’Esports han determinat que tots ells presenten un bon estat de salut, sense lesions pulmonars.\nEl CIMETIR, centre referent esportiu\nSegons el conveni signat entre la Fundació Althaia i el Centre d’Esports Manresa, el CIMETIR és el centre especialitzat de referència per als jugadors del primer equip del club manresà des de la temporada 2020/21.\nA més d’aquestes revisions, l’acord amb el club també contempla l’atenció de les urgències medicoesportives de traumatologia i rehabilitació, així com el seguiment i control de les lesions i les sessions de rehabilitació necessàries per a la recuperació dels jugadors.\nEtiquetes: futbolrevisions medicoesportivescimetircemanresa


Qui no mereix una pallissa! Barcelona L'Esfera dels Llibres, 2005 in Google Scholar\nQui no mereix una pallissa! Barcelona L'Esfera dels Llibres, 2005 in Google Web Qui no mereix una pallissa! Barcelona L'Esfera dels Llibres, 2005 in INSPIRE\nQui no mereix una pallissa! Barcelona L'Esfera dels Llibres, 2005 in Scirus


Clandestino: Les tétines !\nTrop beau ce bidou !\n30 jours après la première saillie\n30 days after the first mating


En una entrevista al ‘No ho sé’, el president de l’Observatori contra l’Homofòbia, Eugeni Rodríguez, explica que les agressions homòfobes s’han duplicat respecte a l’any passat\nActualitzada el 19-03-2019 17:19\nLes agressions homòfobes s’han duplicat respecte a l’any passat a Catalunya , segons l’Observatori contra l’Homofòbia. Ja n’hi ha hagut 35 des de principis d’any i es preveu que, al final del 2019, la xifra superi el centenar. El president de l’Observatori contra l’Homofòbia, Eugeni Rodríguez, n’ha parlat al No ho sé de RAC1.\nEls agressors són, en un 99% dels casos, homes. Són joves d’entre els 17 i els 30 anys i les agressions són, sobretot, en grup. Les dones no exerceixen violència LGBTI-fòbica\nLa majoria de les agressions passen a Barcelona. També hem tingut incidències en altres llocs: Olesa, el Prat, Girona... però se centren en Barcelona\nEl patró ha canviat. Abans les agressions es feien en sortides programades. Ara és diferent: els grups de joves es troben amb membres del col·lectiu LGBTI i els peguen, perquè sí, amb impunitat\nEl president de l’Observatori també ha explicat que els agressors aprofiten els espais d’oci per atacar les persones LGBTI.\nEs donen sobretot en cap de setmana, les matinades de divendres a dissabte i de dissabte a diumenge, en espais d’oci. També hi ha agressions al metro, però són quan les víctimes surten d’aquests espais\nPrecisament per això, ara hi haurà diversos punts d’atenció a víctimes de l’homofòbia en espais d’oci, com la Sala Razzmatazz, el Brunch in the Park i el Brunch in the City.\nLes persones trans són especialment vulnerables\nEl president de l’Observatori contra l’Homofòbia diu que, dins del col·lectiu LGBTI, les persones trans encara pateixen més discriminació.\nHi ha un patró molt preocupant: veuen vulnerats els seus drets quan volen anar a un centre d’oci. No poden entrar a un lloc perquè es qüestiona que el seu nom no concorda amb el del seu document d’identitat\nAixò és una vulneració terrible que hem denunciat i hem demanat tant a l’Ajuntament com a la Generalitat que prenguin mesures contundents. No es pot permetre que un porter vulneri el dret fonamental d’una persona\nRecupera l’entrevista a Eugeni Rodríguez, president de l’Observatori contra l’Homofòbia.\nENTREVISTA: EUGENI RODRÍGUEZ, president de l'Observatori contra l'Homofòbia\nUna radiografia mensual\nEls responsables de l’Observatori s’han reunit amb el conseller de Treball, Afers Socials i Famílies, Chakir el Homrani, i amb el secretari d’Igualtat, Migracions i Ciutadania, Oriol Amorós. A partir d’aquí, faran una radiografia mensual que els permeti tenir un mapa més clar de les agressions contra les persones LGBTI.\n18-03-2019 16:57 HOMOFÒBIA


Recursos educatius | musicarts\nAquí us seleccionem tota una sèrie de recursos que pensem que us poden ser útils per reforçar, consolidar o ampliar continguts de l’àrea de música. Sabem que n’hi ha MOLTS més, i que aquesta plana no substitueix de cap manera les pluralitat d’opcions que podeu trobar amb els cercadors. Com us diem, aquesta només és la nostra selecció. De tota manera, cal dir que és una plana oberta, és a dir, que cal anar acutalitzant i ampliant. I això és el que intentarem fer!\nCançoner virtual i interactiu PRODIEMUS. Cançons tradicionals catalanes\nTELEDMUS. Cançons populars d’Europa\nMúsica de poetes. Poemes de poetes catalans musicats\nCompositors, obres i intèrprets\nAl web El Poder de la Palabra (en cast.) trobareu les biografies i imatges d’autors de diferents disciplines artístiques (música, dansa, literatura, arts plàstiques, cinema, arquitectura) amb referències a les seves obres (audicions, fragments literaris i/o imatges de les seves obres).\nEn relació a la Música, hi trobareu biografies de compositors, una selecció de les seves obres i opcions d’àudio. Els trobareu classificats per ordre alfabètic dels seus noms, per èpoques (segles) i per obres. També hi ha la biografia dels millors intèrprets de tots els temps (classificats per ordre alfabètic dels seus noms i segons l’instrument amb el que van destacar), la trajectòria de les orquestres mundialment reconegudes, teatres i auditoris, i molt més!\nTELEDMUS (en català o en castellà). Vocabulari sonor de termes musicals i informàtics (Cristina Fuertes, curs 1996-1997)\nEl concerto grosso (Època: barroc)\nMOZART, W. A. : Petita música nocturna K. 525\nSTRAVINSKI, I.: Vida i obres\nEntre altres aplicacions, a la ZonaClic de l’XTEC hi trobareu activitats multimèdia de l’àrea de Música que us permetran treballar els continguts de l’àrea: instruments i agrupacions instrumentals, obres musicals, compositors, estètiques i estils de música, etc. Però per utilitzar els recursos d’aquest entorn cal descarregar i instal·lar el programari corresponent.\nActivitats diverses 1 sobre diferents aspectes del currículum: llenguatge musical, formes musicals, instruments i història de la música\nActivitats diverses 2 sobre llenguatge musical i instruments (cobla)\nInstruments musicals de l’edat mitjana\nMOZART, W.A.: La flauta màgica (òpera)\nRitme: Estructures rítmiques – Activitats de ritme\nEls Quaderns Virtuals permeten fer exercicis autorrectius corresponents a les diferents àrees del currículum. L’enllaç va al llistat de tots els quaderns publicats. Trieu l’assignatura Educació Musical i el nivell per accedir a les activitats d’aquesta àrea per repassar i/o aporfundir en els continguts del currículum.\nCMG. Conservatori de Música Issac Albèniz de la Diputació de Girona\nEMG. Escola de Música del Gironès (Consell Comarcal del Gironès)\nEMMG. Escola de Música Moderna de Girona (Ajuntament de Girona)\nEMM. Escola Municipal de Música de Girona (Ajuntament de Girona)\nESMUC. Escola Superior de Música de Catalunya (Generalitat de Catalunya)


El PS demana a Govern que rebaixi les tarifes de FEDA i Andorra Telecom | BonDia Diari digital d'Andorra.\nAixí ho va defensar ahir el president del grup parlamentari de la formació, Pere López, que va recordar els “beneficis quantiosos” que obtenen any rere any les dues companyies, entre els 30 i els 40 milions d’euros, i va lamentar “la pràctica que ha agafat el Govern que el 100% dels dividends li serveixen per finançar el dèficit pressupostari”. En aquest sentit, López va apuntar que les tarifes són en realitat “uns impostos encoberts” als ciutadans i va lamentar que DA hagi convertit les dues companyies en “una màquina recaptatòria” i en una manera de “dissimular la seva incapacitat per equilibrar els comptes públics”.\nPer això, López va considerar que seria necessària una rebaixa d’entre el 15 i el 20% de les tarifes, com a mínim “en aquells paquets més bàsics d’Andorra Telecom i en les potències més baixes contractades en el cas de FEDA”, ja que això “té una significació i una importància molt relativa quan estem parlant de les famílies i persones amb salaris més baixos, o amb uns equilibris dins les seves economies domèstiques més sensibles”.\nPer tot plegat, el president del grup parlamentari socialdemòcrata ha entrat a Sindicatura una pregunta de cara a la sessió de control a l’executiu del 7 de novembre vinent, en què demana al Govern per què no ha contemplat ni contempla una substancial reducció de les tarifes de FEDA i Andorra Telecom, com a mínim pel que fa a les tarifes més bàsiques.\nEn aquest sentit, López va avançar que en funció de la resposta que es doni des de l’executiu, amb tota probabilitat s’entrarà una moció “instant el Govern que faci una reducció de tarifes tant FEDA com d’Andorra Telecom de manera substancial amb data entrada primer de gener del 2020”.


Silvia Romero - Trajectòria professional\nSílvia Romero i Olea neix a Barcelona el 3 d'abril de 1962 a l'antic barri del Poble Sec, on transcorre la seva infantesa. Aquests carrers estrets i de pendent pronunciada, amb les petites botigues familiars i encara el vell costum de fer vida al carrer, configuraran un dels seus paisatges habituals en narrativa.\nEn aquesta mateixa ciutat, a la Universitat de Barcelona, cursa els estudis de Filologia Catalana.\nEn acabar la carrera, i moguda per l'antic i constant desig d'endinsar-se en el món de l'escriptura, s'estrenarà amb la narrativa infantil. A aquesta època pertanyen els contes publicats a la revista Tretzevents l'any 1987: El capell d'en Pau, El llop disfressat, La veu de l'olivera (números 517, 519 i 520 respectivament).\nTambé aquest mateix any farà les primeres incursions en la narrativa curta, i el resultat serà Lluny de mi, relat guanyador del “Premi Marcel Sentís” (1987).\nA partir d'aleshores, i convençuda de la necessitat d'endinsar-se en aquest món amb més rigor, relegarà la creació en pro de la formació. I des d'aquest punt de referència participarà en diversos tallers d'escriptura creativa.\nEl primer de tots tindrà lloc l'estiu de 1987 a Cadaqués, i serà un curs de Narrativa, intensiu i setmanal, organitzat per l’International Writers Cercle i dirigit per Vicenç Villatoro. En finalitzar, és el mateix Villatoro qui l'anima a continuar provant sort en el món de l'escriptura, malgrat totes les dificultats amb què es trobarà per aconseguir la publicació d'algun text.\nOrganitzat també per l’International Writers Cercle, i amb les mateixes característiques de durada setmanal i programa intensiu, s'inscriurà l'estiu següent (1988) al curs de Guió Cinematogràfic dirigit per Miquel Sanz. D'allà n'extreu el respecte i el rigor que cal aplicar en els diàlegs dels personatges, i l’estreta vinculació precisament dels diàlegs amb l'avanç de l'acció argumental.\nPerò el detonant d'aquesta participació en tallers d'escriptura creativa arriba amb la inauguració de l'Aula de Lletres, al carrer d'Enric Granados de Barcelona.\nEl setembre de 1995 es matricula per al curs entrant. La matèria triada serà Conte I, classes que dirigeix Isidre Grau. Per altra banda, i dins el conjunt de matèries a treballar, entra en contacte amb la figura disciplinada de la crítica literària Carme Arnau, de la mà de la qual gaudeix d'una perspectiva diferent i incisiva amb la lectura d'autors clàssics i moderns.\nEn finalitzar l'any escolar, Isidre Grau li aconsella fer el pas cap a l'escriptura de novel·la. És així com el curs 1996-1997 Sílvia Romero s'inscriu de nou a l'Aula de Lletres, però aquest cop en la matèria Novel·la I, dirigida per Dolors Ollé. I també opta per continuar assistint a les classes de crítica i història de la literatura que imparteix Carme Arnau.\nDurant aquests mesos durà a terme la construcció general d'una futura novel·la, de la qual tindrà una primera versió, encara tot just embastada, el juny de 1997.\nQuan l'any següent (1997-1998) es matricula de Novel·la II, aquest cop dirigit per Joan Rendé, la finalitat que la mou i que també va inserida en els objectius del curs en qüestió, és polir aquella versió primerenca i consolidar l'escriptura de la novel·la.\nPerò un seguit d'esdeveniments provoquen que la consecució d'aquests objectius trontollin: a mitjans de curs, un nombre important del professorat de l'Aula de Lletres marxa del centre, i amb el temps, uns quants d'ells crearan l'Escola d'Escriptura de l'Ateneu Barcelonès.\nAixò implica un canvi de professor, i a partir de febrer de 1998 la persona que dirigeix el curs de Novel·la II a l’encara Aula de Lletres serà Francesc Puigpelat. De la mà d'aquest escriptor, i valorant els seus comentaris i consells, Sílvia Romero va confegint la trama de la seva primera novel·la: Amor a sang freda. Amb la narració ultimada i revisada la presenta al “II Premi Sèrie Negra de Novel·la” (2002), del qual en resulta finalista. L'edició del llibre tindrà lloc sota el segell d'Edicions Cossetània el març de 2003.\nEl desmembrament de l'Aula de Lletres, i la consecució d'aquest petit èxit, fan que opti per iniciar ja el seu camí en solitari, i al cap d'un parell d'anys d'haver quedat finalista amb la primera novel·la, aconsegueix ser la guanyadora del “XVII Premi de Narrativa Sebastià Juan Arbó” (2004) amb Ànima mesquina.\nAquesta segona novel·la, però, per un seguit de circumstàncies desafortunades, no veurà la llum en el mercat editorial fins al cap d'un parell d'anys, quan surt editada el setembre de 2006, aquest cop per Editorial Columna.\nDurant aquest temps Sílvia Romero fa breus incursions, de nou, en el gènere de la narrativa curta. En part, perquè des que hi va entrar durant el curs dirigit per Isidre Grau, aquest vessant de l'escriptura li continua interessant. I en part a causa de la seva recent incorporació com a relataire en el web www.relatsencatala.cat, una pàgina d'internet en la qual hi entra amb el pseudònim de “Llibre”, tot publicant vells poemes de joventut desenterrats i recuperats d'entre un munt de papers i projectes.\nEl contacte virtual amb altres escriptors i escriptores novells l'animaran a reconsiderar les pròpies possibilitats en el camp de la narrativa curta i s'animarà a presentar alguns textos d'aquest gènere en diversos concursos literaris. Fruit d'aquesta decisió són Taller literari, guanyador del “VI Certamen Literari de Castellar Joan Arús” (2005); Drama en tres actes, seleccionat per al recull relatsencatala.com Versió 2.0, publicat per Edicions La Quadriga (2006); Abraham Abulàfia, seleccionat per al recull Microvisionaris, publicat per Montcada Comunicació (2006); Turment, guanyador del “4rt Premi Relats Hiperbreus Grau Miró” (2006), entre d’altres.\nPerò la comunitat virtual d'aquesta pàgina web també li desperta cert interès per la poesia, un gènere que Sílvia Romero no s'havia plantejat des d'una perspectiva de treball rigorós. I el producte d'aquesta immersió en l'univers poètic serà el poema Renéixer, guanyador del “V Certamen Internacional Francisca Adrover” (2006).\nAmb tot, és la narrativa el gènere que l’interessa en particular. L’octubre d’aquest mateix any guanyarà el “III Premi Ramon Planes de Narrativa Breu” (2006), amb el recull de relats titulat Verbes, obra que serà editada per El Pati Blau Edicions l’abril de 2007. El novembre guanyarà un accèssit en el “Premi Manuel Cerqueda Escaler” (2006), amb la novel·la Vae Victis! I aquest mateix mes de novembre, conjuntament amb Alícia Gili, guanyaran el “5è Premi Lleida per a Projecte de Novel·la” (2006) amb el projecte de l’obra de gènere de fantasia Iskander. El Llibre Únic. Després de complir amb els terminis previstos, la novel·la sortirà publicada per Pagès editors l’octubre de 2008 sota el títol definitiu de Iskander. Un viatge a la màgia dels llibres i posteriorment l'obra quedarà finalista del "I Premi Ictineu" (2009).\nA principis de 2007 rebrà la proposta de participar en un llibre solidari patrocinat per la Fundació Akwaba. El projecte serà denunciar i conscienciar la població catalana, sobretot el jovent i des de la literatura de ficció, de la problemàtica dels conflictes oblidats i el nombre elevadíssim de nens soldat arreu del món, però més concretament a la zona de Costa d’Ivori. El pla de treball serà elaborar tot un seguit de relats i poemes a partir d’uns dibuixos i redaccions que han fet nens i nenes de la Casa d’Acollida de Bouaké. Sílvia Romero s’encarregarà dels poemes, tornant així al gènere poètic, i Alícia Gili s’encarregarà dels relats. El resultat serà un llibre titulat Jocs de guerra. Cosa d’infants publicat per Edicions de la Quadriga a finals de 2007.\nAnys després, el 2015, tornarà a la poesia amb el recull de poemes ABCdari poètic, guanyador del "Premi Francesc Badenes Dalmau de Poesia", dins el 43è certamen dels Premis d'Alberic (publicat per Perifèric el juny de 2016).\nA principis de 2008 obre el seu propi Bloc, en el qual, enlloc de publicar obra de ficció, opta per dedicar-se a la crítica literària. Sota el nom de Caducitat Immediata i amb periodicitat mensual, Sílvia Romero penja les ressenyes de diverses obres de narrativa, d’autors o autores novells, que han arribat a l’edició de l’original després d’haver guanyat un premi literari. Amb tot, la crisi econòmica repercuteix en el manteniment d'aquest espai web i, malauradament, des de gener de 2013 queda desactivat.\nA finals d'aquest mateix any 2008 guanya el “IV Premi Ramon Roca Boncompte de Novel·la” (2008) amb l’obra titulada Jujú. La novel·la és publicada per Pagès editors el febrer de 2009 sota el títol definitiu de Júlia M.\nL'abril de 2010 i de nou conjuntament amb Alícia Gili, guanyen el "Premi Columna Jove 2010" amb la novel·la titulada El camí del Bandama Vermell.\nI més recentment, l'octubre de 2013, ha resultat ser la guanyadora del "XVè Premi El Lector de l'Odissea" amb la novel·la Lladres d'històries, editada per Proa el març de 2014 sota el títol El plagi.\nPerò Sílvia Romero també fa les seves incursions en el gènere dramàtic, i fruit d'aquest treball l'any 2011 queda finalista del "8è Concurs literari Vila de Gràcia. Textos teatrals" amb l'obra Verí, que serà editada el 2012 per La Comarcal Edicions.\nParal·lelament als guardons literaris i a la publicació de les seves obres, des de l'any 2008 coordina diversos Clubs de lectura de la Xarxa de biblioteques. El juny de 2010 presenta la seva candidatura per ocupar el lloc de Presidenta de l'Associació de Relataires en Català (ARC), càrrec que ostentarà fins a finals de 2012, quan decideix no presentar-se de nou. Durant aquest any 2012 és nomenada Directora de Lo Càntich (Revista digital de literatura, art i cultura), càrrec que també deixarà en abandonar la Presidència de l'ARC. Amb tot, els seus vincles amb la revista digital Lo Càntich es mantenen, i hi col·labora amb les seccions "Xarxa literària" (des de gener de 2013) i "La veu del traductor" (des de gener de 2014).\nTambé col·labora setmanalment en el programa cultural "Tirant de llibres", de Ràdio 7 Sant Celoni.\nEl gener de 2014, i conjuntament amb Olga Sanfeliu i M.Jesús Royo, funda la Revista de creació literària Inèdits.\nAvui hi havia 5 visitantes (41 clics a subpáginas) Aquí, en aquesta pàgina!


El Govern espanyol demana tornar les multes del primer estat d'alarma\nA Catalunya es van posar 146.000 denúncies a ciutadans per saltar-se el confinament domiciliari\nSandra García Prat | divendres, 22 d'octubre del 2021, a les 22.21\nEl govern català estudia retornar l’import de les sancions que es van imposar als ciutadans que no van complir les restriccions de mobilitat durant el primer estat d’alarma a causa de la covid-19. El govern central ha ordenat crear un equip de treball per tornar totes les multes que es van imposar i també s’haurien d’anul·lar els expedients que l’Administració encara tramitava.\nSegons el govern, a Catalunya, els Mossos d’Esquadra i les policies locals van posar 146.000 denúncies a ciutadans per saltar-se el confinament domiciliari. D’aquests procediments, més de 63.626 van acabar en multes, d’aproximadament entre 300 i 600 euros.\nCom ho farà el govern central?\nEl govern central ha creat equips de treball amb totes les seves subdelegacions i delegacions. Per fer-ho, s’habilitarà un mecanisme perquè els ciutadans consignin un compte bancari al qual fer la transacció. De moment, però, això no afectarà Catalunya ni el País Basc, que tenen la competència en aquesta matèria transferida.\nTot això és conseqüència de la resolució del Tribunal Constitucional que va declarar inconstitucional el primer estat d’alarma, que va estar en vigor entre el 13 de març del 2020 i el 21 de juny.\n— covid — Govern d'Espanya — Mossos d'Esquadra — sancions\nProtecció de Dades multa CaixaBank pel tractament de la informació dels clients


El dia que el 'hip hop' se li va escapar de les mans (al Pas de la Casa) al cosí de Lukaku - Altaveu el diari digital d'Andorra\nEl dia que el 'hip hop' se li va escapar de les mans (al Pas de la Casa) al cosí de Lukaku\n15/02/2017 (06:03 CET)\nEl dia que el \_'hip hop\_' se li va escapar de les mans (al Pas de la Casa) al cosí de Lukaku\nLa nit confon. L’alcohol i el hip hop també. El detingut i empresonat la setmana passada acusat d’abusar d’una noia era un dels encarregats d’animar la festa. L’‘Snowbreak 2017’, exactament. Un festival que aglutina centenars d’universitaris belgues i que aquest any va triar Andorra com a destinació. El Pas de la Casa, exactament. L’organització del certamen s’encarrega pràcticament de tot. Fins i tot de traslladar al lloc on se celebra la trobada grups d’animació i música que puguin ser de l’interès dels joves belgues. I d’un dels grups musicals que participava en el festival era el noi de 22 anys que va ser enviat al centre penitenciari de la Comella pel batlle de guàrdia en considerar que hi havia indicis suficients per concloure que havia abusat de la denunciant, una noia també belga i participant al festival.\nL’acusat és cosí d’un dels futbolistes estrella de l’Everton, un equip de la màxima divisió anglesa, i de la selecció de Bèlgica que tot i no funcionar massa bé en la darrera Eurocopa apunta bones maneres. Sobretot pel nivell i la joventut que tenen la majoria dels seus homes. Com Romelu Lukaku, el cosí del noi que des de final de la setmana passada fa estada a la Comella. La detenció es va practicar al Pas de la Casa mateix el dimarts de la setmana passada pels volts de 2/4 de 2 del migdia. I va estar envoltada d’una certa confusió. La suposada víctima va denunciar els fets a la policia. Es va localitzar el presumpte autor. I el jove va mantenir en tot moment que la relació sexual, existent, havia estat consentida. Però pel mig, segons fonts coneixedores dels fets, hi havia un alt nivell d’alcohol. I l’embriaguesa present en tot plegat va acabar conduint en el fet que algú en un estat d’alcoholèmia elevat no pot donar un consentiment degut, conscient. Per tant, l’home, el noi, hauria actuat amb abús.\nI del Pas cap a la Comella passant per les cel·les policials. I això tot just al segon o tercer dia de festa. Perquè l’‘Snowbreak’ anava de dissabte a dissabte (del 4 a l’11) i portava un munt d’activitats incorporades. Fins i tot una mena de jocs esportius d’hivern. I molta farra i molt beure. I molta festa, que en això es basen aquests festivals hivernals en centres de neu i turisme. Que la informació del festival posava en relleu, que no quedi dubte, de la qualitat que ofereix Andorra i Grandvalira. De la de quilòmetres i quilòmetres de pistes de què disposa i els campionats del món i els Jocs Olímpics (tal qual) que s’han organitzat al Principat. I de la bondat dels preus també se’n feia ressò la promoció del certamen, que va acabar portant uns dos milers de joves al Pas.\nL’organització muntava la seva pròpia sala de festes al centre del poble encampadà segons el ‘prospecte’ informatiu. A més, el Pas disposa, a parer de ‘Ruta du Soleil’, que així és coneguda l’organització pels certàmens estiuencs que munta, d’un parell de clubs per fer les delícies dels joves. Una hora de menjar i beure gratuïta per als socis d’un determinat producte i tantes i tantes coses. Amb la festa assegurada dels grups que la pròpia organització enviava cap a Andorra. Com la banda de hip hop afro, com així es descriu ella mateixa, el jove que acabaria engarjolat.\nEl processat és un dels dos cosins del futbolista Lukaku que integren el grup, de quatre membres en total i que intenten transportar els seus seguidors al seu propi món, els dels intèrprets, a partir de la música. La relació dels ‘rappers’ amb el jugador de l’Everton i de la selecció belga no ha passat pas desapercebuda. Per un motiu sobretot: la banda en qüestió va composar el seu propi himne de suport al combinat de Bèlgica davant la celebració de la passada Eurocopa. I tot i ser la cançó alternativa va acabar tenint més adeptes que el tema oficial. Hi parlaven de Lukaku, és clar. Però no deien res d’Andorra. I segurament així continuarà sent. Perquè si n’acaben fent algun tema musical de ben segur no serà per parlar-ne com parlen del seu cosí.


Puigneró impulsava la implantació de les criptomonedes a Catalunya abans que els emissaris russos ho proposessin a Puigdemont - El triangle\nPuigneró impulsava la implantació de les criptomonedes a Catalunya abans que els emissaris russos ho proposessin a Puigdemont\nEl 8 de març del 2017 ja afirmava que “la xarxa global Blockchain aposta per Catalunya” en una nota de premsa que s’ha esborrat de l’arxiu de la Generalitat\nJordi Puigneró, a la presentació de la criptomoneda catalana 'Meal', el desembre del 2017\nJordi Puigneró, vicepresident del govern de la Generalitat i conseller de Polítiques Digitals i Territori, va impulsar la implantació de les criptomonedes a Catalunya mesos abans que els emissaris russos que es van reunir, l’octubre del 2017, amb l’aleshores president Carles Puigdemont li ho demanessin a canvi de suport polític i militar a la independència de Catalunya. El 8 de març, quan Puigneró era secretari de Telecomunicacions, Ciberseguretat i Societat Digital del Govern, va afirmar que “la xarxa global Blockchain, una tecnologia que revolucionarà encara més la Societat Digital, aposta per Catalunya”. Aquesta afirmació de Puigneró s’incloïa en una nota de premsa distribuïda pel Departament que dirigia que ha desaparegut de l’arxiu del seu portal. La xarxa Blockchain és la que permet el funcionament de les criptomonedes.\nEls emissaris russos que es van reunir amb Puigdemont, poc abans que declarés la independència de Catalunya, no anaven mal encaminats. Sabien que el govern de la Generalitat apostava per potenciar criptomonedes alternatives a l’euro, una opció que desestabilitzaria la moneda europea i, per tant, la Unió Europea. El president rus, Vladimir Putin, s’ha apuntat a totes les campanyes que desestabilitzen Europa, des del Brexit a l’independentisme català o qualsevol iniciativa que posi pals a les rodes de la cohesió europea. Afeblir l’euro és una de les seves prioritats i el govern català li ho posava en safata apostant per les criptomonedes.\nPuigdemont va enviar la seva consellera de Presidència, Elsa Artadi, a negociar amb els emissaris russos. Artadi va declarar davant el jutge Joaquín Aguirre, que investiga aquesta trama, que l’aleshores president de la Generalitat va delegar en ella l’assistència a aquesta reunió, celebrada pocs dies abans de la proclamació de la independència, perquè és economista i que això ajudaria en un intercanvi sobre criptomonedes. Va declarar, però, que no va acabar d’entendre què li proposaven els seus interlocutors russos.\nPotser hauria estat més encertat enviar Jordi Puigneró a aquesta trobada, perquè ell portava mesos promocionant monedes digitals catalanes. El 27 de desembre, dos mesos després de la declaració unilateral d’independència i sis dies després de les eleccions al Parlament que es van celebrar després de l’aplicació de l’article 155 de la Constitució, l’encara secretari de Telecomunicacions pujava aquest missatge a Twitter: “Los catalanes hacen cosas. Doncs, sí. Avui hem presentat el llançament de la moneda “Meal”, de l’empresa catalana @nostrum_123. La innovació digital d’una empresa de producte tradicional és possible (i necessària)”. Puigneró va posar tres hastags en aquest tuit: smartcat, blockchain i KRLS (l’etiqueta de Puigdemont).\nMesos abans de la convocatòria del referèndum de l‘1 d’octubre del 2017, el govern de la Generalitat havia contemplat la possibilitat de pagar-lo amb criptomonedes. Fins i tot, Puigdemont, l’aleshores vicepresident del govern, Oriol Junqueras, i la secretària general d’ERC, Marta Rovira, es van reunir, aquell juliol, amb Vicent Nos, un empresari i desenvolupador informàtic, que es va oferir a organitzar la consulta si li pagaven mig milió d’euros en la criptomoneda ethereum. La idea no va acabar quallant. La justícia encara investiga com es va pagar el referèndum de l’1-0. Mentre, Puigdemont s’ha posat l’etiqueta eth (ethereum) al seu perfil de Twitter i Puigneró és vicepresident del govern i conseller de Polítiques Digitals i Territori.\nSi tornen els russos proposant el suport del Kremlin a la independència a canvi que el govern de la Generalitat converteixi Catalunya en un paradís de les criptomonedes, millor que s’hi reuneixi Puigneró que Artadi, que fa unes setmanes va anunciar que es retirava de la política.


TOP GRUPS | Vine a veure "El mètode Grönholm" al Teatre Poliorama en grup al millor preu, amb Top Grups. Fins al 30% de descompte. El mètode Grönholm – Pàgina 39 – Reserva el teu grup. Sempre hi sortireu guanyant!\n05 novembre 2020 al 28 febrer 2021 Teatre Poliorama - Barcelona\nPlatea i Balcó (dimecres i dijous) 25€ 20% 25% 30%\nAmfiteatre (dimecres i dijous) 21€ 20% 25% 30%\nPlatea i Balcó (de divendres a diumenge) 30€ 20% 25% 30%\nAmfiteatre (de divendres a diumenge) 26€ 20% 25% 30%\n* 1€ de despeses de distribució.\n* 1 invitació per un grup de 10 pax. i 1 invitació extra cada 20 entrades de pagament addicionals.


Mesures per contenir el brot del Segrià, que afecten les poblacions de Lleida, Alcarràs, Aitona, La Granja d’Escarp, Seròs, Soses i Torres de Segre [cartell]\nNovetats: mesures per contenir el brot del Segrià, que afecten les poblacions de Lleida, Alcarràs, Aitona, La Granja d’Escarp, Seròs, Soses i Torres de Segre, 2020. Vídeo (24.72Mb)\nMesures per contenir el brot del Segrià, que afecten les poblacions de Lleida, Alcarràs, Aitona, La Granja d’Escarp, Seròs, Soses i Torres de Segre, 2020 (152.4Kb)\nPoster addressed to the public on the security measures to be taken in Segrià's region to contain the outbreak of coronavirus COVID-19.\nMesures per contenir el brot del Segrià, que afecten les poblacions de Lleida, Alcarràs, Aitona, La Granja d’Escarp, Seròs, Soses i Torres de Segre [cartell]. Barcelona: Servei Català de la Salut; 2020.


EL DRAC I EL CAVALLER SUCULENT. WOOLLARD, ELLI ; DAVIES, BENJI. Libro en papel. 9788416648634 La caixa d'eines\nQuan un amable noiet ajuda un estrany ocell neix entre ells una bonica amistat. Però el que aquests dos amics no saben és que un és un cavaller, i l altre un jove drac! Què passarà quan descobreixin que en realitat són enemics i estan destinats a lluitar entre ells? El drac i el cavaller suculent és una divertida i tendra història creada per un equip immillorable; l única Elli Woollard, artista de talent, i el guardonat Benji Davies.


9ena. acta – AFA Escola França\n4 de maig de 2009 4 de maig de 2009 afa\nDia: 23. Abril.2009\nHora: de 21:40 a 23:25h.\nAssistents: Pedro Martínez, president, Flori Cuestas, tresorera, Montse Gerona, vocal, Ma Pilar Campos. Secretaria\nA més, hi ha assistit 10 socis i sòcies.\n1.Punt extraordinari: Aclariment del rumor aparegut respecte al suposat atropellament d’un nen a la sortida de l’escola: Es tracta d’un nen que te una mica la mobilitat reduïda i que en el moment de entrar a l’escola estava jugant amb el seu germà gran al costat de la vorera, va caure malament i es va trencar el peu per dos llocs. En veure el que havia passat una conductora va parar el cotxe va atendre al nen i en veure la gravetat el va muntar el cotxe i amb tota la seva bona voluntat el va dur a urgències perquè fos atès pels serveis mèdics. Algú va informar a l’Anna Maria que en sortir i veure que no hi havia ningú va avisar als mossos d’esquadra. Així doncs queda aclarit que en cap cas es va tracta d’un atropellament.\nDe totes maneres s’insisteix al departament corresponent del perill que hi ha a l’entrada i sortida dels nens a l’escola i un cop més es demana l’elevació dels passos de vianants i la col·locació dels pilons mòbils. Des del departament de mobilitat responen que no els hi constava lo dels passos de vianants però si lo dels pilons i que entre la propera setmana i la següent intentaran que estigui tot resolt.\nTambé es comenta el que va passar amb un contenidor de les obres que estava destinat abocar fustes, al anar a carregar-lo al camió es va caure tot degut a que el pes estava desequilibrat, això va passar a les 08:30h. del matí i a l’hora de l’entrada dels nens encara estava tot pel mig. S’ha demanat que vinguin a buidar-los a una altra hora i han contestat que intentaran fer-ho entre 10 i 11h. També han dit que els contenidors de les escombraries el canviaran de costat.\nEn Pedro comenta que es reunirà amb el president de l’AMPA del Vapor Cortes perquè està previst que portin els barracons al solar que hi ha al costat de la nostra escola fins que estigui feta la seva a l’emplaçament actual, per parlar del tema de la mobilitat.\n2. Valoració de la Diada de Sant Jordi: La valoració ha estat molt positiva, s’han venut força llibres i 170 roses.\n3. Explicació de la reunió mantinguda amb ISS Càtering (empresa que porta el menjador): La comissió del menjador va tenir una reunió amb ISS i varen parlar entre altres temes dels dies 2 i 3 d’abril en que els nens no varen tenir escola degut al trasllat de les aules i per tant no va haver servei de menjador, ho descomptaran en el proper rebut.\nLa coordinadora marxa a una altra escola fins el mes de desembre i en el seu lloc ve una noia que es diu Maria i és psicopedagoga.\nVa haver un problema amb els llitets que fan servir per fer la migdiada els nens de p3, perquè els posen a l’aula de psicomotricitat i feien malbé el terra que és d’un material tou i es va decidir comprar a mitges entre l’AMPA i l’escola matalassos petitons.\nLa setmana passada va saltar la llum i com a la cuina tot és elèctric no varen poder acabar de fer truites per tothom, la cuinera va substituir la truita per amanida i pernil dolç. Es va intentar localitzar al Jaume o al cap d’obres i cap dels dos estava a l’escola, el conserge que el substitueix els divendres al Jaume no sabia que havia de fer.\nEs comenta que el que volem des de l’AMPA son alternatives i no excuses, el que és evident és que hi ha un greu problema amb la potència de la llum i la solució és cara i difícil, però volem que es prenguin solucions per part de qui toqui: Generalitat / Ajuntament.\nAra per ara al menjador hi ha dos torns: el del petitons i el de tota la resta, i sembla que des de que tornem a tenir cuina a l’escola hi ha més nens apuntats.\n4. Resultat del judici de canguratge: Abans de Setmana Santa el jutge va dictar sentència favorable a l’AMPA, en el judici que va dur a terme referent al tema de canguratge del mati. A la sentència el jutge ens dona la raó en les nostres arguments i confirma que la persona que oferia el servei, no tenia cap vincle amb l’AMPA: ella de forma totalment autònoma contractava amb els pares el servei i els hi cobrava la quantitat fixada per ella, de la mateixa manera es feia càrrec de comprar el material que no feia servir de l’escola, sense passar-nos factura, ni informar-nos. També era ella qui proporcionava els monitors, s’encarregava de pagar-los, etc. Per tot això el jutge a dictat sentència al nostre favor, encara que com a qualsevol sentència es pot apel·lar en un tribunal superior, cosa que la Lluïsa ha fet. De moment encara no s’ha confirmat el recurs, en cas de confirmar-se passarà al Tribunal Superior de Justícia de Catalunya que pot trigar fins a dos anys en respondre.\n5. Informació sobre les consultes efectuades: festa de fi de curs, casal d’estiu, piscina curs vinent, etc.:\na/A Piscina: hi ha apuntats 52 nens i es farà dimecres i dijous, d’aquí a dues setmanes aproximadament es farà una reunió informativa, es demanarà una petita paga i senyal per fer la reserva.\nb/Al Casal d’Estiu: hi ha apuntats 35 nens, però s’ha d’acabar de quadrar números perquè hi ha moltes opcions diferents , també es farà una reunió informativa.\nc/A la Festa de Fi de Curs: hi ha apuntades 325 persones (90 famílies) des les que 55 aniran en autocar, 240 dinaran el menú, etc. Els tiquets es posaran a la venda segurament durant la segona quinzena de maig fins la primera setmana de juny.\n6. Oferta d’anglès pels nens de P4 i P5 durant l’horari de menjador: La comissió de menjador va parlar amb Rocha perquè les hores durant les que es portaria a terme l’activitat d’angles pels nens de P4 i P5 que fan us del menjador esta teòricament coberta per ells i varen dir que no hi ha cap problema que ja és el cas d’altres escoles.\nS’ha demanat informació a les escoles International House i FIAC i la més interessant és la de l’IH. L’activitat es faria dos dies i faria falta un mínim de 8 nens, es faria exactament el mateix que a fan ells a la seva seu, el material aniria a càrrec seu però els llibres a càrrec de cada família.\nS’enviarà una carta als pares de P4 i P5 per veure el nombre de famílies interessades.\n7. Presentació programa de descomptes per socis de l’AMPA: llibreries, acadèmies d’idiomes, clubs esportius, etc.: Es tracta de fer un blog més interactiu: alumnes, pares i mares,etc. I introduir enllaços a empreses de diferents àmbits que a canvi ofereixin algun avantatge als socis de l’AMPA de la nostra escola i ja tenim algunes propostes:\na/ Club Egara: matricula gratuïta\nb/ A l’aula de música de Rock & Music: matricula gratuïta, xerrades a l’escola, seminaris, informació i suport als nostres professors de música, etc. Ampliable a l’entorn familiar dels socis de l’AMPA.\nc/ IH: 15% de descompte sobre el preu total del curs.\nd/ Papereria-Llibreria Flippa: Si es compren els llibres de text del curs, ofereixen un 10% de descompte en material escolar i en llibres.\nPares de P3, P4 i P5 diuen si no podrien obrir-se les dues ales de la porta al anar a recollir als seus fills perquè fos més accessible.\nEs proposa de fer dos torns de pati perquè degut a les obres estan massa atapeïts, però això és molt difícil deguts als horaris de classe, però potser es podria proposar que els nens de 1er i 2on facin us del pati dels de p3-4-5.\nEs pregunta si es farà una reunió informativa de colònies i la resposta és que segurament si.\nEntrada anterior > Avantatges econòmics pels socis de l’AMPA\nEntrada següent > Aquest cap de setmana a Coma Ruga! (P-4 i 2n de primària)


Joan Colás | divendres, 22 de març de 2019\nL'economista Carlos Sebastià és un economista preocupat per la situació econòmica d'Espanya, per la poca productivitat de les empreses i no acusa tant als empresaris com a un sistema contaminat per l'amiguisme, el clienterisme. Si amb 'Espanya estancada' feia un repàs a aquests defectes, amb 'Para que España avance' (Galàxia Gutenberg) aprofundeix encara més en ells, però tracta de donar la solució.\nPer què va decidir fer una segona part de 'Espanya estancada'?\nEn el primer llibre em van criticar que era excessivament pessimista i que no feia propostes. Llavors em vaig decidir en aquest a aprofundir en idees que ja hi havia en l'anterior i a articular propostes.\nPerò la situació és igual de negativa?\nIgual. El problema no són les persones ni la manca de situacions, és que el sistema no funciona. El secretari general de Defensa que s'ha passat a una empresa a la qual van comprar tancs i altres joguines bèl·liques... bé, això és mal comportament, però hi ha una Oficina de Conflicte d'Interessos que ha donat el vistiplau a aquest! Aquest és el problema. Jo no tinc res en contra d'aquest senyor, crec que és un penques, però hi ha una oficina que ha donat el vistiplau, i d'un altre partit més!\nÉs que hi ha molta oficina, tribunal i administració per vetllar per això i, com diu, cap funciona.\nLa part política interfereix massa?\nCompletament. Per exemple, a la Comissió de Mercat de la Competència ha molt nomenat a dit i es deixa influir per les empreses supervisades. Aquest és l'assumpte.\nProposa modificar-lo, però seria tirar-baix.\nTotalment. Evidentment, començar de zero en tots aquests organismes i fer fora aquests alts càrrecs de l'Administració Pública. Es tracta que tant els consellers i directius d'aquests organismes de supervisió i regulació, com els directors generals de gestió, no els ministres, com els responsables dels ens i empreses públiques siguin nomenats pels polítics, estem d'acord, perquè són els representants elegits democràticament per la ciutadania, però elegits d'un conjunt limitat de candidats que han estat seleccionats de manera transparent per algú de fora de l'Administració. Fins i tot una empresa privada, com es va fer a Xile decidit per un president socialista, no m'estic inventant res.\nI després, aquests càrrecs han de signar un contracte d'acompliment pels quals se'ls jutja i si no compleixen es van al carrer. Per tant, 'hauria rendició de comptes de tots els càrrecs públics! Que meravellós seria un país així, oi?\nSí, però sembla una solució poc probable...\nÉs clar, hem de ser Dinamarca perquè això passi, no? Doncs no. Portugal ho ha fet. És cert que es va fer quan la van rescatar i Europa va obligar el país a establir sistemes transparents de determinació de directius públics. I està funcionant. A més un 30% d'aquests directius públics que han nomenat, no són funcionaris, sinó que han estat elegits per un polític entre uns candidats, després que una oficina externa proposés els candidats a escollir. I són mandats per compliment de comptes. I Xile també.\nTambé matisa que a més la formació també juga un paper determinant.\nA veure, jo crec que en aquest país hi ha un capital humà molt bo, tot i que el sistema educatiu és manifestament millorable. Però la restricció no és l'educació, o no només. Tenim moltes proves. Una és que qualsevol espanyol que surt a treballar a un sistema que funcioni el fa genial. La segona prova és que on tenim més èxit, últimament, exportant és en serveis a empreses on espanyols competeixen amb empreses de tot el món. I són empreses de qualificació elevada i llicenciats aquí.\nPerò l'educació no és la causa principal. A més, en el sistema educatiu, si segueix havent aires no meritocràtics, si segueix havent-hi una elevada burocràcia, no es pot salvar res.\nHi ha unes normes bàsiques que són: reduir burocràcia, fomentar la meritocràcia i augmentar la transparència.\nEl personal de l'Estat diguem. No tant el seu paper, com els càrrecs.\nSí. I que les institucions que siguin creades, moltes vegades per Europa, que funcionin i que els càrrecs de les mateixes siguin persones capacitades, nomenades d'una manera transparent i que rendeixin comptes.\nÉs que el cas aquest de Defensa m'ha indignat...\nLes famoses portes giratòries, que serveixen per...\nPer col·locar a amics. Estem com al segle XIX.\nPerò també parla d'un problema de productivitat. Si hi ha tan bon personal, per què passa això?\nPerquè la qualitat de gestió és dolentíssima, en termes mitjans. Hi ha molt pocs bons gestors, la densitat és molt baixa. I això és molt important perquè en un sistema econòmic on les empreses estiguin ben gestionades es tradueix en millor productivitat. Per què és tan dolenta la qualitat de gestió? Tenim les millors escoles d'MBA. Perquè no és un problema d'educació.\nImagini que té una empresa i vol millorar la gestió i quan vostè ho proposa els que estan a dalt li diuen, "no, l'important és que tinguem bones relació amb 'fulanito' de tal, deixa't de millorar la gestió!" I com un és bo , diu, "no, hem de millorar la gestió". Però quan comença s'adona que s'han de demanar 25 permisos, té dificultats per contractar perquè tinc restriccions dels sindicats, té 17 administracions exigint-li 17 permisos diferents en cadascun dels seus territoris... Un es cansa. És una paròdia però perquè s'entengui.\nS'entén la crítica.\nI després hi ha una Administració Tributària Espanyola que és d'una perversitat notable... Ella diu: jo poso els impostos, vostè es gestiona i fa la declaració, m'explica vostè tot... jo no faci res. Això sí, sóc aquí preparat amb el bat de beisbol i a la primera de canvi 'li foto un cop...! Fins i tot en qüestions interpretatives. I així es troba el petit empresari.\nEl sotsinspector ve a posar-me una multa per un treball que hauria d'haver fet ell, per una qüestió merament interpretativa.\nI fins i tot el petit empresari, per seguir amb l'exemple, fins i tot havent signat diversos contractes per subministrar a grans empreses, a l'hora de cobrar es troba amb uns terminis... però l'inspector li espera per cobrar l'IVA per un contracte que ha fet amb una empresa que no li ha pagat. I aquest és el mitjà en què ens trobem.\nPerò sempre les administracions, que són les que solen pagar a 30, 60 o 90 dies, fan lleis per acabar amb aquesta morositat.\nL'Administració fa una llei de morositat per reduir el termini de pagament a 60 dies i la primera que la incompleix és l'Administració. Aquesta idea que faig una llei i surto al telenotícies... Moltes trompetes i ningú la compleix.\nEl problema llavors és l'Administració.\nPerò ens passa només a nosaltres?\nNo a diversos. Grècia, Itàlia, Espanya, els que estem a baix del rànquing. Però bé a Irlanda, que estava pitjor que nosaltres, hi va haver una crisi enorme, però hi va haver una sèrie d'acords en els quals estaven d'acord tots els partits, sindicats i administracions civils. Vostè veu això aquí?\nPerò, quina solució té el petit empresari?\nMala solució. Encara que, bé, això és la mitjana. Perquè no s'aconsegueix generar una xarxa suficient de bons gestors. I sense això, no hi ha res a fer.\nPerò nuclis urbans, comunitats autònomes, gremis, tenen el seu cercle d'empresaris, no fan prou pressió?\nPossiblement no, i segurament, no tenen les idees del tot clares. Normalment demanen mitjançant eslògans: baixin els impostos i menys burocràcies. Quan ells tampoc paguen tants impostos. El problema és que l'Administració Tributària el maltracta, que és diferent.\nMenys burocràcia sí, però això no vol dir que l'empresari no hagi d'estar subjecte a unes regulacions, unes limitacions ambientals, laborals...\nDemanen coses genèriques i així és molt fàcil no haver de dialogar.\nExacte, moltes vegades són només unes peticions generals.\nNo concreten. Perquè la burocràcia pot aprimar molt més, i és una burocràcia que ofega més al petit i mitjà empresari que a les grans empreses. Però a un autònom oa la pimes els ofega la burocràcia.\nI passa que el treballador acaba pagant, patint les retallades.\nI l'empresari no fa l'esforç de racionalitzar la feina, perquè tem que després tot siguin pèrdues.\nI tant problema suposa pujar el salari mínim com diuen les empreses?\nTé dos efectes. A alguns treballadors els canvia el salari, a pocs. Però augmenta la càrrega de cotització social. Encara que sí, és un augment dels costos per als empresaris, que si fossin millors gestors... Un sistema productiu basat en salaris baixos no va enlloc, ha de ser usat en un treball millor gestionat i efectiu.\nPotser els gestors no estan ben pagats o és un tema de burocràcia?\nHi ha un altre problema, també que és la manca de meritocràcia a les empreses. Hi ha directius mitjans i alts que hi són, no pels seus mèrits sinó per la relació personal amb 'fulanito' de tal o amb el propietari. Per tant no hi ha molts incentius per proposar canvis.\nQuant trigaríem a solucionar això?\nSi es fa un programa com el que dic, en un període relativament curt podria notar-se la diferència i, a partir d'allí, crear una dinàmica de millora de l'educació, de l'administració pública, de l'administració de la justícia...\nPerò en els països que han aplicat aquestes mesures han tingut efecte, en cinc o deu anys es començarien a notar els efectes.\nNetejar l'Administració comportaria contrapartides?\nEls empresaris que no són empresaris patirien si, però són un llast per a l'economia. I tots els mercats mal regulats i poc competitius es veurien afectats, sí, però s'han de millorar.\nCom s'incentiven aquestes millores?\nAmb transparència que suposen dues coses: que l'elaboració de les lleis sigui transparent (que se sàpiga en què documents es basa) i que hi hagi una evaluació transparent d'aquesta llei.\nI segon, que hagin organismes de supervisió i regulació que siguin transparents i capacitats. Siguin gent molt bona, molt preparada i que sap del que parla. Ah! I que tinguin capacitat de sanció. Sinó arribem a situacions tan divertides com que la sanció que imposen a un càrtel que ha extret 100.000 milions d'euros sigui d'un milió d'euros. El càrtel seguirà robant.\nHauria d'haver una revolució del bon empresariat per exigir aquestes mesures?\nLa cultura de l'empresari espanyol és clientelar i per tant no hi ha revolució que valgui. No vol dir que tots siguin així però els que diguem que conformen la cultura, les associacions, funcionen així. Si a un d'ells li dius de canviar el sistema de crèdit et diuen 'el sistema es va a enfonsar! No miri, qui es va a enfonsar és vostè.\nSempre estan aquestes amenaces davant la petició de canvi.\nSempre amb amenaces. El sistema elèctric: si es treuen aquestes compravendes el sistema elèctric es va a enfonsar. Porto escoltant això des que vaig treure el cap a aquest món en els anys 70.\nLes elèctriques són un exemple d'aquesta sistema clientelar?\nTotalment i totalment intocables. I a més dels alts càrrecs que són allà, si un parla amb gent que parla amb alts responsables que han estat allà al Ministeri d'Indústria, reprodueixen els arguments de les companyies. Hi ha hagut una captura mental, cognitiva. No hi ha ni que oferir-los un lloc, ja estan convençuts.\nEstem condemnats, doncs, a ser una potència en el sector serveis, llavors, i abandonar la indústria?\nPot ser, m'agradaria dir-te que no però pot ser. I això també li ha passat al Regne Unit, no estem sols, sinó amb la gran potència industrial dels últims segles. Però és possible, si.\nM'agradaria creure que hi haurà nínxols de producció de mercaderies, per no dir-li indústries... però per a això cal una classe empresarial molt més dinàmica i per això cal que es compleixi el que explico jo al llibre.


Creix el nombre de famílies ofegades pel preu del lloguer\nFamílies ofegades pel preu del lloguer\nCàritas Andorrana constata que en molts dels casos la gent destina gran part del sou a l’habitatge i no pot pagar les despeses bàsiques\nVista general d'Escaldes-Engordany.\nActualitzada 11/05/2018 a les 16:50\nCàritas Andorrana situa l’elevat preu del lloguer com el principal problema social que hi ha actualment al país. Així ho va manifestar en declaracions al Diari el president d’aquesta entitat, Amadeu Rocamora. “Si tu cobres 800 euros i en pagues 600 de pis ho tens malament per menjar”, va dir, i va afegir que amb aquesta problemàtica, la dels lloguers, es troben molt sovint. “Això ho notem perquè abans d’ajudar fem una anàlisi de la situació de cada persona i aquest és un dels factors que pesen”, va explicar, atès que en la majoria de casos la gent que va a Càritas Andorrana no ho fa inicialment per aquest motiu. “Quan analitzes la seva situació t’adones que entre el que cobren i el que gasten hi ha una proporció tan gran del cost de l’habitatge que és molt difícil sortir-se’n d’aquesta manera”, va comentar.\nEl servei d’atenció primària suposa la primera presa de contacte amb persones que es dirigeixen a aquesta entitat social amb problemàtiques molt diverses. No obstant això, Rocamora va constatar que “en aquest moment el que nosaltres detectem de la gent que ve cap aquí és que la gran majoria té feina però és precària”. Segons el president de Càritas Andorrana, l’increment dels preus del lloguer és el principal problema i “en això no ens hem d’enganyar”. “Durant els anys de la crisi els preus dels pisos van ser molt baixos” o es van mantenir en uns nivells “molt assequibles”, una situació que ha canviat, i “en aquests dos o tres últims anys s’han disparat cap amunt”, va manifestar.\nQuant als perfils, Rocamora va dir que es tracta de famílies que tenen sous baixos i que a causa dels elevats lloguers no poden arribar a final de mes, però també de joves que tenen dificultats amb l’accés a l’habitatge. “Hi ha gent jove a qui li costa molt independitzar-se perquè no troba habitatge; amb això ens trobem”, va confirmar. Davant d’aquesta situació, Rocamora va dir que “nosaltres totes les feines que fem estan coordinades amb el sistema social de Govern” a partir dels diferents programes existents. Les ajudes de Càritas Andorrana se centren, entre d’altres, a facilitar l’accés al banc dels aliments per tal que les persones que ho necessitin puguin costejar-se altres despeses bàsiques i no vagin tan escanyades. “Així millores la seva situació en el sentit que no ha de gastar els diners per a un altre tipus de coses i els pot emprar per pagar l’habitatge”, va dir Rocamora. A més, des de Càritas també donen un cop de mà en la recerca de lloguers més assequibles. “De vegades els ajudem a buscar un habitatge amb un preu més baix o els dirigim a gent que coneixem i que té pisos”, va manifestar. Amb tot, segons Rocamora, la solució passa perquè “la gent cobri més o els pisos tinguin un preu més baix”.\nRocamora va explicar que tot i aquesta problemàtica hi ha una millora de la situació econòmica. Ara en molts casos un dels membres de la família treballa i el problema és arribar a final de mes. En canvi, “fa tres o quatre anys ens trobàvem que no treballava cap dels dos”, va afirmar.\nPel que fa al banc dels aliments, el nombre de famílies ateses “ha baixat substancialment”, va explicar. “Si per exemple l’any 2016 ateníem entre 25 i 40 famílies setmanals, el 2017 ens hem quedat entre 10 i 20”, va detallar. A més, Rocamora va atribuir aquest canvi de context als “esforços” de Govern. “Evidentment hi ha hagut una millora de la situació però també hi ha hagut una major implicació dels departaments de Govern que s’ocupen d’aquestes qüestions”, va remarcar. Una posició que també comparteix el president de Creu Roja Andorrana, Jordi Llansó.\n“No estem als mateixos nivells de fa 5 o 6 anys”, va explicar en declaracions al Diari. La davallada del nombre d’usuaris va suposar que el 31 de març tanqués el menjador social de la Creu Roja. “La filosofia del menjador va sortir quan hi havia molta necessitat”, va comentar Llansó.\nSegons va comentar el president de Creu Roja Andorrana, la millora econòmica i la caiguda en nombre d’usuaris feia insostenible la viabilitat del menjador i per aquest motiu “sortia molt més car mantenir dos o tres usuaris diaris”. El nou plantejament al qual es va optar, encara en vigència, va comportar la derivació d’aquestes persones a Afers Socials.\nmenudo circunloquio para decir lo q siempre ha sido el problema de Andorra con la vivienda, pura especulación y explotación de los trabajadores q vienen de fuera, sobre todo....¿Cuanto dinero se ha quedado la CASS de trabajadores q han cotizado solo unos meses y q jamas reclaman esos importes?\nestevet va dir..Andorra és un país de pagesos esdevinguts nous rics gràcies a un boom econòmic. El resultat és que la societat n'és una de classista:\n- els que tenen diners -i doncs el poder polític que els hi ha permès modelar el país segons els seus interesos-, generalment andorrans de soca-rel i uns quants espanyols amb tuf contrabandista- i els demés -molts d'ells estrangers- que serveixen a fer rutllar l'engranatge econòmic que afavoreix els primers (amb aspiracions classistes ells també?).\nI he sentit en cases de soca-rels un discurs de tipus "si no els hi agrada, que marxin". Una societat cada cop més dividida, antagònica i meny acollidora (quan costa acollir uns pocs refugiats sirians!).\nLo has clavado, macho.\nLo que no entenc és perquè encara no sa fet una manifestació . Lo que está passan no és normal. Tenim que sortí al carrer.\nA Andorra sempre hi ha hagut explotadors empresaris, explotadors de pisos de lloguer, contrabandistes... Es marca Andorra. Consell: buscar a La Seu.\n#26 llogater emprenyat\nEl meu cas: 600 € per un pis d'una habitació. Per cert és legal que et cobrin 75 cèntims més quan el contracte és per 600 €?\nla solució pot ser és anar a viure a l'alt urgell i esdevenir transfronterer\narribara un moment que no hi haura mes remei que començar a okupar pisos com a Catalunya (España). Aixi Govern reaccionara doncs la poli i la batllia aniran desbordats, encara mes.\nL'ajuntament de Madrid a aprovat que els pisos turístics hagin de tenir la seva pròpia entrada de la mateixa manera que els hotels, la mesura afecta un 95% dels pisos turístics del centre que hauran de llogar-los als seus conciutadans en no complir la normativa.\nAndorra és un país de pagesos esdevinguts nous rics gràcies a un boom econòmic. El resultat és que la societat n'és una de classista:\n#21 Propietari S.L.\nEl problema son los sous que son molt baixos i la gent no ens pot casi pagarnos los lloguers "asequibles" que demane'm.\nHan de fer un esforç per poder-nos pagar una miqueta més, los preus los tenim molt baixos i los hem de anar apujant, es la vida.\nAy, ay aquest govern, no sé pas que faremos...


L'alcalde de Mollerussa s'ofereix per aturar Torre Salses\nMarc Solsona considera que el complex d'oci i comerç pot suposar una «amenaça» per a les botigues dels municipis que hi ha en un radi de 40 quilòmetres de la capital\nper Redacció 10/09/2019 15:10h\nPla mitjà on es pot veure a l'alcalde de Mollerussa | LleidaDiari.cat\nL'alcalde de Mollerussa, Marc Solsona, s'ha posat a la disposició de l'alcalde de Lleida, Miquel Pueyo, per articular una estratègia en comú amb l'objectiu de frenar el projecte de l'àrea comercial de Torre Salses que està projectada a la capital de Segrià. Segons Solsona, aquest model comercial i d'oci concentrat és una «amenaça» per al comerç dels municipis situats a un radi de 40 quilòmetres de la capital, ja que pot canviar les «dinàmiques i hàbits» del dia a dia d'aquest entorn.\nSolsona es va posar en contacte amb Pueyo al juny, després del canvi de govern a la Paeria, i li va oferir ajuda per «argumentar el relat del territori» contra un projecte que veu perjudicial per Mollerussa però també per altres ciutats com Tàrrega i Balaguer.\nEstablir qualsevol mena «d'estratègia o aliança»\nSegons Solsona, l'oferiment a l'alcalde de Lleida no és per crear un «front comú'' contra Torre Salses sinó per establir qualsevol mena «d'estratègia o aliança» per evitar perjudicis al petit comerç de la capital però també de les ciutats del seu entorn. L'alcalde de Mollerussa ha contextualitzat aquest posicionament en el fet que en els darrers anys s'ha anat revertint la taxa d'atur a la capital de Pla d'Urgell, fonamentalment pel repunt de l'activitat industrial i també comercial.\nEn aquest sentit, ha dit que les dades del mes de juny fixen en 649 les persones aturades a Mollerussa amb una taxa d'atur registral del 8,61%, una dada que al mes d'agost encara baixa més fins a situar-se en 625 persones aturades. Aquestes xifres contrasten amb la punta màxima que es va registrar el març de 2012 amb 1.260 persones aturades i una taxa del 17,93%.\nPla d'Urgell Segrià Ajuntament de Mollerussa Mollerussa


Ja ha passat una dècada de quan un jove Micah P. Hinson –llavors tenia 23 anys- es donava a conèixer amb Micah P. Hinson and the Gospel of Progress (2004). En aquell moment descobríem que aquell jove cantant de folk rock clàssic amagava les vivències d’un cowboy de vuitanta anys. Un passat difícil, amb addiccions, rehabilitacions i estades a la presó incloses, han alimentat una veu trencada i profunda que durant tot aquest temps no ha parat de créixer artísticament i en popularitat. Ara, Hinson presenta el seu setè llarga durada, 'Micah P. Hinson & The Nothing' (2014), que segur que farà les delícies dels amants de la millor música americana, aquella que transita pel costat salvatge de la vida.


TANAKA TANAKA TB 100 - TANAKA from Gayways UK\nHome Augers & Drills Machinery Online Shop Augers & Drills Accessories TANAKA TANAKA TB 100\n100mm⌀ Single Blade for TIA 340code: TATB100\nWas: £249.00 $341.71 278,09 € £207.50 $341.71 231,74 € ex. VAT (No VAT) ex. VAT inc. VAT (No VAT) inc. VAT You Save: £51.90 $71.22 57,96 € £43.25 $71.22 48,30 € ex. VAT (No VAT) ex. VAT inc. VAT (No VAT) inc. VAT (21%)\nEmail a Friend TANAKA TB 100\nAsk a Question TANAKA TB 100\nBookmark TANAKA TB 100\nAdd TANAKA TB 100 to wishlist\n100mm⌀ Diameter Single blade auger bit for use with the TANAKA TIA 340 Only.\n60mm⌀ Single Blade for TIA 340


Coses que mai hauria de dir en una entrevista | CAT.rickylefilm.com\nAquestes són les coses que mai has de dir en una entrevista de treball\nAixí que ha Aced la sol·licitud en línia i ha comissariat amb cura el vestit perfecte, ara només ha de clavar l'entrevista cara a cara.\nIntimidat? Vostè estaria mentint si va reclamar que no hi eres. Per evitar qualsevol contratemps maldestres i assegurar-se aconseguir la feina dels seus somnis, hem contractat els millors experts en el negoci per assegurar a fer precisament això.\nDóna-li Williams, director general de la contractació d'especialistes, rovell, i Sinead Bunting, vicepresident de màrqueting d'Europa en Monster, han compartit les paraules i frases que no ha de dir en una entrevista. Plomes a la mà.\n1. "El meu major debilitat és que sóc un perfeccionista"\nSí, això podria ser catalogat com una bona resposta a Google, però els experts insisteixen que és en realitat una de les pitjors respostes que pot donar.\n"La gent admira l'honestedat i la volen, la gent que treballa transparents obertes per a ells, per a tractar de ser el més honest possible, dins del que és raonable", diu Dale. "La seva entrevistador probablement ha sentit totes les respostes 'genèriques' a aquesta pregunta de manera serpentejant al voltant de la pregunta o en tractar de fer una força d'una debilitat, que no està impressionant a ningú. T'aconsello contestar amb una debilitat genuïna i després explicar Com t'agradaria anar sobre el maneig de la debilitat, centrant-se en les formes en què establir processos o sistemes per minimitzar-ne els efectes ".\n2. "No m'agrada la meva posició actual"\nFins i tot si el seu últim treball va acabar malament, vagi amb compte sobre ser negativa a respondre a aquesta pregunta. "Sigui el més diplomàtic possible," diu Dale. "Si ho fa destacar els aspectes negatius del seu últim treball, trobar alguns aspectes positius esmentar també. L'queixar sense parar sobre la seva última empresa no dirà molt de la seva actitud."\n3. "La seva empresa és l'única companyia que he apropat"\n"Per que em diu que només s'ha acostat a la meva empresa i no està considerant la riquesa d'altres competidors decent per aquí, em fa veure't com sent mandrós o un mentider", diu Dale. Aquest és un lloc on l'honestedat és la millor política. Encara es pot enumerar-ne les raons per voler treballar per aquesta companyia en particular, però si se'ls pregunta quines altres companyies vostè ha sol·licitat, no tingui por de dir-los que és molt probable que aconseguir molt més respecte.\n4. "Quant vacances Com arribo?"\nFins i tot si vostè està traçant la seva pròxima excursió d'estiu, els experts diuen que si bé és molt important fer preguntes durant una entrevista de treball, mai demani els sobre el temps lliure. "Vostè està a punt de començar una nova posició, i no vol semblar com algú que no pot esperar per disparar de nou," diu Sinead.\nAra vostè sap el que no vol dir, aquí estan els nostres consells per a les entrevistes extravagants per ajudar en aquesta entrevista el més important.


Agència de Marketing Online nº1 - Aritmetic\nAritmetic som tantes persones com necessiti el teu projecte\nProfessionals amb més de 10 anys d’experiència preparats per a potenciar el teu negoci a Internet.\nSempre tindràs el millor equip en el teu projecte\nAritmetic és una agència de marketing online amb seu a Manresa (Barcelona) que focalitza els seus esforços a ajudar a empreses, de diverses grandàries i sectors, a millorar els seus resultats a Internet.\nCreiem en els fets objectius i fugim de les suposicions, aprofitem tota la informació que ens aporta el món digital per a transformar-ho en coneixement, d’aquí el nostre nom. Definim estratègies basades en l’experiència i l’anàlisi constant de resultats per a prendre decisions que aportin el rendiment més gran possible a cadascun dels projectes en els quals treballem.\nNo creiem en el treball individual, treballem de manera estreta i coordinada amb proveïdors i clients, en un ambient de confiança i col·laboració.\nEn el món digital, el canvi és constant. Per aquest motiu, l’adaptació i la flexibilitat són els nostres pilars en cada projecte i client.\nEns prenem el nostre treball molt seriosament. Basem les relacions amb els nostres clients en la confiança, per a crear relacions sòlides i duradores, això exigeix responsabilitat.


Maiol de Cluny - Viquipèdia, l'enciclopèdia lliure\nMaiol de Cluny\nsant Maiol de Cluny\nEscultura a Souvigny\n(fr) Mayeul de Cluny\n11 maig 994 (83/84 anys)\nSouvigny (restes desaparegudes en 1793)\n22 d'abril de 998 , Roma nomenat per Gregori V\nHàbit benedictí, amb bàcul i una mitra als peus (va refusar l'arquebisbat de Besançon)\nMaiol de Cluny (Avinyó (Valclusa) o Valençòla, ca. 906 - Souvigny, 11 de maig de 994) va ser un monjo benedictí francès, quart abat de Cluny entre i 994. És venerat com a sant per l'Església catòlica.\nLa família de Maiol, arran de les invasions musulmanes, va deixar les terres de Rietz i anaren a viure a Mâcon (Borgonya). Maiol va estudiar a Lió i esdevingué ardiaca a Macôn. En 930, va refusar l'arquebisbat de Besançon i cap al 940 va entrar a l'Abadia de Cluny com a monjo, professant en 943 o 944.\nA Cluny va tenir la funció d'armarius, o custodi dels llibres de la biblioteca. En 948, l'abat Aimard de Cluny, que va quedar cec, el nomenà coadjutor del monestir; quan Aimard renuncià al càrrec en 954, Maiol fou nomenat abat. Les bones relaciona que tenia amb Adelaida, germana del rei Conrad III de Borgonya (937-993) i esposa d'Otó I d'Alemanya, futur emperador, li atorgaren una certa influència en la cort. Va ésser proposat com a papa per succeir Benet VI, però refusà el càrrec. Va ésser conseller del duc Hug el Gran, que li encarregà la reforma de diversos monestirs.\nContinuà la bona relació amb Roma que havia tingut l'abat Odó de Cluny. Home culte, sota el seu abadiat el scriptorium de Cluny fou particularment actiu. Maiol va ocupar-se de fer créixer l'abadia i garantir-ne els ingressos, administrant acuradament les donacions que rebia i les rendes, que comprenien gairebé les de 900 pobles i parròquies, a més d'altres delmes. El culte a la memòria dels morts, que atreia moltes donacions, va prendre molta importància a Cluny.\nEl 967, Maiol va reformar la disciplina benedictina en nombrosos monestirs, difonent la reforma cluniacenca en regions com el nord d'Itàlia. Cap al 955 va començar obres d'ampliació a l'abadia, que cada cop tenia més monjos. S'edificà la nova església de Sant Pere, Cluny II, que es consagrarà el 981.\nEn 972, en una incursió musulmana de Fraxinetum, va ésser capturat mentre travessava els Alps; fou rescatat pels monjos de Cluny per mil lliures d'argent. Aquest fet provocà una reacció dels nobles provençals, que s'organitzaren per expulsar definitivament els musulmans de la regió a la batalla de Tourtour.\nA l'Abadia de Cluny, va tenir com a ajudant sant Odiló des del maig de 993, que el va succeir com a abat l'11 de maig de 994. Maiol va morir de camí cap Saint-Denis, a Souvigny, on Hug Capet l'havia cridat perquè en reformés l'abadia.\nPer la seva tasca, la seva influència i la seva fama de taumaturg, va ésser venerat des de la seva mort, convertint-se en el primer sant de l'abadia. Ja el 996, Hug I de França va anar en pelegrinatge a la seva tomba de Souvigny, i en 998, una butlla del 22 d'abril, de Gregori V, evoca la benaurada memòria de Sant Maiol, la qual cosa es considera una proclamació de santedat.\nEl culte s'estengué als monestirs cluniacencs i a la Bretanya, el Jura i la regió de Lió. La seva tomba, a Souvigny, va ésser destruïda en 1793.\n↑ Metcalfe, Alex. The Muslims of Medieval Italy (en anglès). Edinburgh University Press, 2009, p. 48. ISBN 0748620087.\nA Wikimedia Commons hi ha contingut multimèdia relatiu a: Maiol de Cluny\nSaints of May 11 Arxivat 2006-12-05 a Wayback Machine.\nObtingut de «https://ca.wikipedia.org/w/index.php?title=Maiol_de_Cluny&oldid=26694929»\nSants de la Valclusa\nLa pàgina va ser modificada per darrera vegada el 20 març 2021 a les 12:11.


Servei de Clàusules Socials - Barcelona Activa\nAssessora a les unitats promotores de l'Ajuntament de Barcelona i entitats dependents sobre la idoneïtat d'incloure aquestes Clàusules Socials i l'oportunitat de reservar contractes o lots a determinades entitats segons l'oferta de béns i serveis existent a l'àmbit.\nAcompanya les empreses adjudicatàries en el compliment de les Clàusules:\nDona indicacions per la correcta aplicació de les mesures socials en la fase d'execució del contracte.\nOfereix suport en la definició dels perfils professionals, fa la preselecció de persones en situació d'atur amb especials dificultats d'inserció laboral i realitza el seguiment de la seva integració a l'empresa.\nFacilita la recerca d'empreses d'economia social en funció del sector que es pretén subcontractar.\nSou una organització o empresa de l’Economia Social i Solidària (ESS) i us agradaria presentar-vos a una licitació pública? Entendre el procediment de la contractació pública i les bases és feixuc i, per això, des de Barcelona Activa comptem amb el Servei d'assessorament en clàusules socials.\nEls pròxims mesos tenim programades diverses formacions virtuals dissenyades per conèixer millor el funcionament i la tramitació de les licitacions públiques i facilitar-vos el procés. Trobareu més informació als enllaços següents:\nAspectes econòmics. (11 i 12 de maig de 10 a 12 h)\nCom tramitar el RELI. (18 de maig de 10 a 12 h )\nIntegració solvències UTE. (19 de maig de 10 a 12 h)\nMesures socials. (2 de juny de 10 a 1 2h)\nElaboració de projectes per a l'Administració pública (8, 9, i 10 de juny de 10h a 12h) \nGenera milers de llocs de treball\nImplica una gran quantitat de contractes laborals\nAporta milions d'euros a l'economia de la ciutat\nFulletó del Servei de Clàusules Socials\nWeb de Contractació pública de l'Ajuntament de Barcelona


Els Oscars de Badalona: Millor pel·lícula de cinema negre o de gàngsters. Sorteig de premis |\nEls Oscars de Badalona: Millor pel·lícula de cinema negre o de gàngsters. Sorteig de premis\nPublicat el divendres, 2 març del 2018 a les 11:59:29 per badabiblios\nDon Vito Corleone ha estat l’últim personatge que ha aconseguit colar-se a la Gran Final dels Oscars de Badalona després que El padrino de Francis Ford Coppola s’hagi fet amb l’Oscar a la Millor pel·lícula de cinema negre o de gàngters amb un avantatge ampli respecte a les seves competidores, entre les quals ha destacat la clàssica El halcón maltés.\nD’aquesta manera hem arribat, després d’un any, al final dels parcials per gèneres i per fi coneixem totes les pel·lícules que competiran a la Gran Final. Només ens resta per saber quina la guanyarà i serà l’Oscar de Badalona: la pel·lícula preferida dels badalonins i badalonines. La projectarem gratuïtament el dia 28 d’abril a les 18 h al Círcol. Avisarem del sistema de recollida d’invitacions quan coneguem el resultat final.\nAgraïm el suport que ens heu proporcionat a les més de quatre centes persones que heu participat en una o en diverses de les tries mensuals.\nVoleu participar per escollir la Millor pel·lícula?\nEntrareu en el sorteig de dues invitacions per Màgic Megacines i un lot de vint-i-cinc pel·lícules.\nEl sorteig de gener dels Oscars de Badalona ha donat com a guanyador del lot de pel·lícules a Enrique Martínez-Portillo, que aquí tenim recollint el seu premi de mans de la Lupe:\nLa distribució dels 45 vots ha estat:\nEl padrino 11 vots\nEl halcón maltés 6 vots\nEl tercer hombre 5 vots\nEl padrino. Parte II 5 vots\nSed de mal 4 vots\nPerdición 3 vots\nLaura 3 vots\nEl sueño eterno 3 vots\nMuerte entre las flores 2 vots\nChinatown 1 vot\nLos intocables de Elliot Ness 1 vot\nSin city 1 vot\nEtiquetes: cinema, DVD, Oscars de Badalona, Pel·lícules, Recomanacions, Sorteig\nLectura Hora del conte Taller clubs en català tertúlies amb autor Badabiblios Literatura i màgia Horaris de Nadal li chang Xarxa Municipal de Biblioteques de Badalona Tertúlies musica Contes música africana Taller de comic Cultura gossos Geshtinanna horaris clubs de lectura Biblioteques Badalona kanstak Biblioteques Tertúlia amb autor biblioteques de badalona infantil Nadal tertúlies en català Tertúlia literària horaris biblioteques horari xarxa municipal de biblioteques Badalona clubs de lectura Anna Rovira Biblioteca Canyadó i Casagemes-Joan Argenté clubs de lectura per a adults activitat infantil Harry Potter Harry Potter Book Night tertúlies temàtiques clubs en anglés Sílvia Soler Bibliografia


L'autoria catalana contemporània es fa lloc al Grec - Teatro Barcelona\n«L’autoria contemporània és una aposta de risc: requereix valentia per part de l’autor, que s’enfronta als conflictes i preocupacions actuals; dels actors, que s’enfronten a obres que no han estat comprovades abans davant del públic; i del mateix públic, que compra l’entrada sense la garantia que suposa un Hamlet o un Txékhov». Són paraules de Toni Casares, director de la Sala Beckett, que reivindica i celebra l’«aposta valenta i radical» del Festival Grec per l’autoria contemporània. S’hi podran veure textos de l’italià Davide Carnevali, la turca Yeşim Özsoy o el libanocanadenc Wajdi Mouawad i propostes d’autoria catalana com Un tret al cap, de Pau Miró, Paraules encadenades, de Jordi Galceran, o Ventura, de Cristina Clemente.\nPer Pau Miró, Un tret al cap ha estat un doble risc. «Després de Barcelona i Victòria, tenia ganes d’arriscar-me de manera conscient. Aquest és el text més dur que he escrit mai. No només pel que es diu, sinó també com es diu. És una obra on tot està despullat, text, actrius i posada en escena». Les protagonistes són tres dones de diferents generacions: una periodista que acaba de ser acomiadada del seu diari (Emma Vilarasau); la seva germana (Imma Colomer), amb qui té una relació força complicada; i una altra treballadora acomiadada (Mar Ulldemolins), en aquest cas, d’una empresa d’alimentació.\n«Sóc un apassionat del periodisme. Visc enganxat a la informació i a les xarxes. Aquesta és una carta d’amor a un ofici imprescindible per a la societat que, malauradament, els últims anys s’ha precaritzat de manera molt evident«. Un homenatge, això sí, sense llacets ni floritures. «Durant la crisi s’ha vist la necessitat de ressaltar, encara que es parlés de temes durs, que en les obres hi havia elements de comèdia per tal que el públic hi anés. En les meves obres hi ha humor, inevitablement, però aquí no he volgut fer-ho bonic ni amagar-ne la duresa. M’he volgut tirar del trampolí, i l’única aigua que hi ha per evitar el cop són tres grans actrius».\nL’obra, però, no vol parlar de la crisi, sinó de «com ens ha deformat», ni qüestionar el periodisme, perquè «seria pretenciós», diu Miró. «El que es posa en qüestió és l’ètica d’una periodista en concret, però com a punt de partida per parlar de la nostra responsabilitat en qualsevol ofici». I és que, diu Vilarasau, «no només s’han prostituït els periodistes, per sobreviure, també ho han fet metges, que han d’atendre els pacients amb molts menys minuts, o els mateixos actors».\nTot i que al principi l’obra havia de ser un thriller i finalment ha anat cap a una altra direcció, no han volgut desvetllar ni la trama ni gaires trets dels personatges. Colomer ha avançat, això sí, que la relació entre les dues germanes, dues dones acostumades a la solitud i la independència, és complicada. «Han passat per moltes coses en el passat, s’estimen, però no se suporten. En aquest moment una d’elles necessita a l’altra, però la intel·ligència emocional brilla per la seva absència. Ningú els ha ensenyat com relacionar-se». Aquesta és, per Ulldemolins, una de les grans fortaleses de les obres de Miró: «tots els personatges, siguin grans o petits, tenen recorregut, contradiccions i un passat que pesa, una càrrega com la que tots portem a la vida, inevitablement».\nDesprés de gairebé vint anys, traduccions a diverses llengües, una seixantena de produccions i una versió cinematogràfica, La Villarroel recupera Paraules encadenades de Jordi Galceran, ara dirigida per Sergi Belbel i protagonitzada per Mima Riera i David Bagès. «Encara recordo quan vaig llegir l’obra, abans que s’estrenés. Em va causar un fort impacte. Em va semblar un thriller sensacional, un joc pervers, amb un humor negre i una dosi de mala bava considerables, a més d’un gran combat interpretatiu -diu Belbel-. Ara ja podem afirmar que s’ha convertit en un petit clàssic del nostre teatre i, per tant, ja començava a ser hora de fer-ne una nova posada en escena».\nEl canvi més important és el trasllat de l’escena a un teatre abandonat, on el psicòpata explica amb tota mena de detalls i imatges tots els seus crims a la seva última víctima, una infermera a qui té segrestada. “Llegint el text, des del primer moment vaig tenir la sensació que el psicòpata és un autor de teatre”, assegura Belbel, que ha comptat amb el vistiplau de Galceran, que explica que ja ho havia contemplat, però no havia trobat la manera de portar-ho a la pràctica. «De vegades, tal i com fan els psicòlegs a les teràpies, cal convertir la nostra vida en un relat, en una ficció, per tal de poder-la entendre -continua l’autor-. I això és el que hem fet».\nAutor i director coincideixen en destacar la importància dels actors en l’obra. “Si els actors no fan creïble la història, tot cau, però estem davant de dues bèsties escèniques que donen vida al text amb la passió justa i l’equilibri perfecte en sadisme i humor». I és que l’obra ressalta «el perill de la passió humana mal portada», que pot portar «a fer coses molt cruels i arribar a límits perillosos».\nCristina Clemente va escriure Ventura després de la mort sobtada del seu pare. «Després d’aquest xoc, vaig necessitar escriure sobre l’atzar, sobre el destí, sobre els girs que pren la nostra vida depenent de les pròpies decisions, de les decisions dels qui ens envolten i també dels fets externs que no podem controlar». I és que, defensa el director Víctor Muñoz, «en la vida, es prenen decisions que poden semblar intranscendents, però que la marquen de principi a fi». A l’obra l’espectador hi veurà la història i les decisions de quatre personatges, interpretats per David Planas i Meritxell Yanes, en un viatge en el temps fins a la vigília de la Guerra Civil. Nascuda per ser interpretada a Can Pagans, una antiga fàbrica noucentista de Celrà, ara es podrà gaudir en un entorn únic com La Pedrera i tant a prop dels actors que la converteix en una experiència intensa i insòlita.


PRESENTACIÓ “LA SALUT, DRET EN VENDA? ” O NI TANT SOLS ES DRET PER A ALGUNS… – Marea Blanca\nPRESENTACIÓ “LA SALUT, DRET EN VENDA? ” O NI TANT SOLS ES DRET PER A ALGUNS…\n5 de febrer de 2016 25 de febrer de 2016 Enric Feliu\nHospital Clínic dijous passat a les 19 hores. Aula Farreras Valentí gairebé plena. La Fundació Nous Horitzons, vinculada a Iniciativa per Catalunya Verds presenta el nou número de laseva revista, La Salut, Dret en venda. Presidint a una banda, Joan Gené i la diputada Marta Ribas, a l’altre Ramon Espasa i el director de la revista Miquel Angel Essomba. Enmig, el director general de l’Hospital Clínic, Josep Maria Campistol.\nAmb la sala plena, el presentador de l’acte i alhora moderador, Dr. Campistol ens va sorprendre amb una frase : “gairebé estic d’acord amb el 85 %, el 95% del contingut de la revista”. Havia caigut del cavall com Sant Pau camí de Tars? No. Només va ser un miratge. Campistol, tot seguit, va posar en dubte l’existència d’un dret a la salut , centrant-se en canvi en un dret a la sanitat. De concepte a instrument o eina. Un criteri molt reduccionista.\nDesprès de manifestar-se per la responsabilitat de les persones per a la seva salut, la salut es un deure pero no un dret per a ell, va destacar el paper dels serveis de benestar social ateses les necessitats dels professionals del sistema sanitari. I va concloure la seva exposició inicial per parlar de demagògia….. la que fan els crítics clar.\nDes de la direcció de la revista es va recordar la llarga trajectòria des dels temps de l’exili fins a l ‘actualitat.\nPer sort la diputada Marta Ribas, i coordinadora del número 211 de la revista, va centrar-se de nou en la\nsalut com un dret, un dret això sí en perill pel capitalisme voraçque ho mercantilitza tot. També dins del procès constituent que es desenvoluparà en aquest país entenent-lo com una manera de repensar la nostre societat i la nostra democràcia si que caldria exigir una sanitat construïda al voltant d’un Servei Nacional de Salut, un sistema que prioritzi la salut preventiva, introdüint la lògica democràtica i la participació ciutadana i que evidentment reconegui un dret universal a la salut.La temptació dels mercats per a la sanitat pública és evident: suposa el30% del pressupost de la Generalitat de Catalunya. Es hora de parlar del model , de replantejar-lo.\nJoan Genè, metge va deixar lescoses clares d’un bon principi: “el model és el problema i no la solució” . I Boi Ruiz va ser conseller de Salut per a protegir aquest model català. Eficiència ha de suposar regenerar el model. I vadestacar com a efectes secundaris d’aquest model la triplicació d’organismes i direccions, que és un model enquistat, la proliferació de la figura de gerent propietari, la competencia del sistema privat amb el públic, i allò que anomena ell com “clicologia” (pacients absents i passius i professionals allunyats de la presa de decissions).\nRamon Espasa va afirmar que el model sanitari no és transparent per l’existència d’interessos particulars. El sistema públic està sotmès a interessos privats i que provoquen laseva fragmentació. Que existeix unarenúncia a posar en el centre del sistema l’Atenció Primària.\nReferint-se al desenvolupament del model catala va reconeixer que s’havien equivocat. Des del primer moment el model escollit o permes vasuposar una privatització encoberta des de l’inici. Exigeix una autonomia transparent als centres i unificar on line la gestió.\nAfirma que l’ICS es va convertir en empresa pública a fide situar els sous dels directius fora de conveni.\nVan intervenir gran part dels autors de textos de la revista com Barbarà, Laporte, Martí…. i finalment com no podia ser va aparèixer Barnaclinic.A preguntes d’activistes, Campistol va aprofitar per explicar el nombre de quiròfans en funcionament de l’Hospital i va afirmar que Barnaclinic era un problema dins de l’Hospital, i que una de les solucions pasaba per a convertir-lo en una fundació i situar-lo fora de l’Hospital. Això si que era una primicia.\nEsmentar que l’exit de l’acte va ser tal que es van exhaurir els exemplars a la venda.\n← LA MAREA BLANCA DE CATALUNYA AMB LA PLATAFORMA EN DEFENSA DE L’EBRE DIUMENGE 7 DE FEBRER A AMPOSTA\nCOL·LAPSE A LES URGÈNCIES DE L’HOSPITAL UNIVERSITARI MÚTUA DE TERRASSA →


Tossa de Mar aposta per potenciar el turisme cultural i gastronòmic de la vila - El Gerió Digital\nTossa de Mar aposta per potenciar el turisme cultural i gastronòmic de la vila\nHa signat un acord amb el Laboratori de Patrimoni i Turisme Cultural\nDissabte, 1 d'agost de 2015 16:24h\nD'esquerra a dreta; Maria Àngels Pujals, Gisela Saladich i Jordi Tresserras\nL'Ajuntament de Tossa de Mar ha signat un acord amb el Laboratori de Patrimoni i Turisme Cultural (LABPATC) de la Universitat de Barcelona per potenciar i promocionar el turisme cultural i gastronòmic de la vila. L'objectiu és visualitzar aquest poble emblemàtic de la Costa Brava com una destinació "per tot l'any". En aquest conveni de col·laboració la gastronomia hi juga un paper clau ja que es vol donar a conèixer més les iniciatives i ofertes existents.\nAl mateix temps, s'obrirà un 'hub' per aconseguir un espai de debat i treball en xarxa entre el sector públic, el privat i l'acadèmic. També es vol donar una empenta a iniciatives municipals conjuntes com les Rutes Megalítiques. La regidora de Turisme de l'Ajuntament de Tossa de Mar, Maria Àngels Pujals, i el director del Laboratori de Patrimoni i Turisme Cultura de la Universitat de Barcelona, Jordi Tresserras, van signar l'acord de col·laboració aquest divendres. L'acte va comptar amb la presència de la diputada i alcaldessa de la vila, Gisela Saladich. L'objectiu d'aquest conveni, que s'allargarà fins el 2019, és potenciar Tossa de Mar com una destinació per tot l'any.\nEl LABPATC va ser fundat ara fa tres anys, el 2012, en el marc d'un projecte d'impuls del turisme cultural i creatiu a Europa i finançant per la Unió Europea. Està vinculat a la Càtedra UNESCO sobre Cultura, Turisme i Desenvolupament . Des del Laboratori tenen previst obrir un 'hub', un lloc de reunió per promoure un espai de debat i treball en xarxa entre el sector públic, les administracions, el sector privat i l'acadèmic.\nTossa de Mar és una de les viles més fotografiades de la Costa Brava. En una localització privilegiada, compta amb un paisatge natural i cultural immens que van des de les rutes de senderisme de l'Ardenya-Cadiretes, el món romà de la vila dels Ametllers o les barques dels pescadors. Al mateix temps, durant els darrers anys, el municipi ha apostat per la valorització de la seva gastronomia basant-se en la idea de tradició i innovació.\nEn aquest sentit, destaquen iniciatives com les jornades gastronòmiques del 'Cim i tomba' organitzat pel col·lectiu de Cuina Tradicional Tossenca, el projecte Tossa Dolça que promou la pastisseria i els dolços tradicionals de la vil o el restaurant La Cuina de Can Simón que compta amb una estrella Michelin o l'hotel gastronòmic Casa Granados que ha estat certificat per l'Agència Catalana de Turisme i la Marca Cuina Catalana de l'Institut Català de la Cuina i a Cultura Gastronòmica.\nLa voluntat de l'acord és configurar una oferta de qualitat singular seguint les línies de marques i segells proposades per l'Agència Catalana de Turisme i dels clubs de producte del Patronat de Turisme Costa Brava Girona. Paral·lelament es vol impulsar un programa participatiu per involucrar agents del sector públic i privat i acadèmics de la Universitat de Girona i la Universitat Oberta de Catalunya.\nFinalment, l'acord també contempla donar una empenta a iniciatives conjuntes amb altres municipis de la Costa Brava com el projecte de Camins de Ronda que vol aconseguir el distintiu de Patrimoni Mundial de la UNESCO com a paisatge cultural o les Rutes Megalítiques que es volen certificar dins les Rutes Megalítiques Europees, un itinerari cultural europeu certificat pel Consell d'Europa.


23. 01. 2022, 13:34


La Diputació de València tanca el teatre Escalante per deficiències estructurals\nLa corporació recrimina que el deteriorament és producte d’anys de deixadesa i busca altres espais per a iniciar la temporada amb normalitat\n05/10/2016 - 22:34h\nEl teatre Escalante de València\nLa mítica sala de teatre infantil Escalante deixa caure el teló momentàniament. La Diputació de València ha pres aquesta “dràstica” decisió arran de les deficiències estructurals que han detectat al teatre.\nLa Diputació ha rebut aquest dimecres l’informe que va sol·licitar d’un arquitecte per avaluar la sala. El document conclou que “no s’ha d’utilitzar el pati de butaques i la graderia fins que no s’hi duga a terme la reparació estructural necessària”.\nSegons explica la corporació en un comunicat, cal sanejar unes quantes bigues, les dues primeres situades damunt el pati de butaques al costat dret des del fons de la sala i, a més, cal apuntalar la llosa de la zona de la graderia, en les proximitats del pilar clavillat.\nAquests problemes es deuen a anys de “deixadesa” i falta d’atencions a la sala, que el Govern anterior no havia solucionat, denuncia la Diputació. A més, s’insta a redactar un projecte d’intervenció estructural per a actuar conjuntament sobre les lloses, les bigues i els pilars de formigó armat de les cobertes del pati de butaques i de la graderia, fent-hi els sondatges i els assajos necessaris per a determinar l’abast de la intervenció.\nDes de la corporació asseguren que treballen “contra rellotge” a la recerca d’altres espais, per poder iniciar la temporada del Teatre Escalante en condicions òptimes en la data prevista.


Usuari Discussió:Lele giannoni - Viquipèdia, l'enciclopèdia lliure\nUsuari Discussió:Lele giannoni\nHola Lele giannoni! Sigueu benvingut/da a la Viquipèdia i al coneixement lliure. Us encoratgem especialment, abans de res, a visitar la introducció per a un començament fàcil en tres senzills passos . Si preferiu aprendre mitjançant un tutorial, podeu seguir el curset d'autoaprenentatge.\nViquipèdia és un projecte col·laboratiu multilingüe. Si voleu traduir un article d'un altre idioma abans d'ampliar-lo i millorar-lo esteu seguint l'esperit del projecte.\nConsell del dia: Si teniu alguna consulta general a fer a ningú en concret, la podeu fer a la taverna de la Viquipèdia.\n--Àlex Esp (Discussió) 23:51, 22 ago 2010 (CEST)\nObtingut de «https://ca.wikipedia.org/w/index.php?title=Usuari_Discussió:Lele_giannoni&oldid=11494189»\nDarrera modificació: 18 març 2013 a les 17:42\nLa pàgina va ser modificada per darrera vegada el 18 març 2013 a les 17:42.


Escola Valenciana reivindica el paper innovador de l’educació plurilingüe en la societat democràtica - Nosaltres La Veu\nEscola Valenciana reivindica el paper innovador de l’educació plurilingüe en la societat democràtica\nLes Trobades 2020 recuperen la memòria de la mestra Empar Navarro amb el lema “Arrels de vida, llavors de futur”\nDissabte, 16 de novembre de 2019 - 13:43h\nEscola Valenciana ha desvelat aquest 14 de novembre al Centre del Carme la imatge que representarà enguany les festes per la llengua. Un treball conjunt d’Ana Almeria Vilaplana i Andreu Martínez Alborch, estudiants de la Facultat Belles Arts de la UMH a Altea i l’Escola d’Art i Superior de Disseny d’Alcoi, respectivament, persones guanyadores al II Concurs de Cartell que l’entitat organitza per a involucrar els centres educatius amb ensenyaments artístics.\nAmb el lema Arrels de vida, llavors de futur, Escola Valenciana traça un pont entre “la tasca realitzada per persones i organitzacions que simbolitzen les arrels fondes, robustes i nodridores del arbre” i “ les noves realitats que ja s’albiren, nascudes de les llavors de sembra que es varen plantar amb la saó”, en paraules de Natxo Badenes, president de l’entitat.\nLes Trobades, que són “l’aparador dels projectes educatius compromesos amb la coeducació, amb els valors socials, amb la consciència mediambiental, amb el pensament crític”, posen en valor un model educatiu innovador basat en ”el plurilingüisme i la multiculturalitat, amb l’aprenentatge cooperatiu i vivencial, amb la intel·ligència emocional i les habilitats socials”, indicava Badenes.\nLa il·lustració triada per representar les festes pel valencià és una apologia de la pedagogia freinetista, és a dir, «una escola arrelada, en contacte amb la natura, que supera l’espai físic de l’immoble. La natura que naix del centre d’una escola arrela ben fort, fins que s’obri pas per portes i finestres».\nLa mestra i política Empar Navarro és la figura a qui Escola Valenciana ha decidit dedicar les pròximes Trobades d’escoles en valencià per posar en valor el paper d’una mestra model de la II República, entusiasta per l’e nsenyament i lluitadora per una escola pública, laica i solidària. Navarro, com moltes mestres republicanes, tenia un compromís ferm per canviar l’escola i la societat.\nTambé pionera per reivindicar la necessitat d’introduir el valencià en l’ensenyament, va ser una dona lluitadora i valenta que defensava un ensenyament progressista molt arrelat, postulats plenament vigents hui en dia. Fou presidenta de l’Associació de Mestres Valencians i va militar en el Partit Valencianista d’Esquerra. Va ser una de les mestres represaliades en acabar la Guerra Civil, depurada per la dictadura i va ser detinguda al juliol de 1939 i condemnada a 3 anys de presó pel seu activisme antifeixista.\nBadenes també va tindre unes paraules per Carme Miquel i Llorenç Giménez, dues persones que ens han deixat recentment, i amb qui Escola Valenciana “se sentirà en deute durant molts anys pel treball fet pels dos; i el seu esperit incansable ens guiarà”.\nEls pobles de les Trobades 2020\nEscola Valenciana va presentar els municipis i ciutats que acolliran les 20 trobades d’escoles en valencià que l’entitat organitza de nord a sud del País Valencià:\nGuardamar del Segura, el Baix Vinalopó i el Baix Segura\nAlfondeguilla, la Plana Baixa\nEl Campello, l’Alacantí\nRafelbunyol, l’Horta Nord\nParcent, la Marina Alta\nAlaquàs, l’Horta Sud\nBenigànim, la Vall d’Albaida\nPetrés, el Camp de Morvedre\nCasinos, el Camp de Túria\nAlmassora, la Plana Alta\nMontolivet, ciutat de València\nMiramar, la Safor-Valldigna\nPetrer, les Valls del Vinalopó\nLa Llosa de Ranes, la Costera\nCallosa d’En Sarrià, la Marina Baixa\nSogorb, l’Alt Palància\nAlbocàsser, el Maestrat\nAgres-Alfafara-Gaianes, l’Alcoià i el Comtat


Cataluña levanta las restricciones específicas por Covid-19 en el Segrià (Lleida)\nCataluna Lleida restricciones levanta Cataluña\nEl comité técnico del Plan de Protección Civil de Cataluña (Procicat) levantará las medidas específicas para combatir la Covid-19 vigentes en la comarca del Segrià, en la provincia de Lleida, y las prorrogará quince días en 19 municipios de la Noguera.\nLa Generalitat informado este lunes en un comunicado de que no se renovará la vigencia de la resolución de 9 de septiembre, por la que se prorrogaban medidas especiales que caducaban a las 00.00 horas del jueves en Lleida ciudad, Alcarràs, Aitona, La Granja de Escarp, Serós, Soses y Torres de Segre.\nEstas medidas se aplicarán una vez que sean aprobadas por la dirección del Procicat y se publiquen las resoluciones respectivas en el Diario Oficial de la Generalitat (Dogc).