Mònica Hill presenta ERC com "el canvi a Vilafranca"\nEls republicans arrenquen l’última setmana de campanya remarcant l’alternativa a la sociovergència en projecte i en les formes de governar\nRedacció Vilafranca del Penedès 19-05-2015 10:51 Lectures 1021\nERC vol ser "la força clau per fer majories i propiciar el canvi" a Vilafranca del Penedès. Mònica Hill candidata a l’alcaldia dels republicans va presentar 10 propostes amb què els republicans volen posar en marxa Vilafranca. Hill va explicar que “ens posem en marxa perquè ara és l’hora d’un canvi a la vila i aquest canvi vindrà de la mà d’Esquerra, un canvi per fer una nova Vilafranca en aquest nou país que farem”. Per fer-ho possible ERC compta amb un equip “preparat amb experiència en el món associatiu, empresarial i de gestió pública per governar la vila i fer-ho de formes diferents, més apropades a la ciutadania, més transparents i que responguin al bé comú”.\nAcompanyada per membres de la candidatura, Hill va remarcar la capacitat de l’equip d’ERC per governar “som el canvi tranquil i serè, que té experiència en gestionar, des de l’administració, les entitats i organitzacions” i que “ara ho volem fer també des de l’ajuntament per fer el gir social que necessita Vilafranca i per reafirmar el compromís nacional amb el país”. Des d’ERC es va reafirmar amb els compromisos entorn a fer front a l’emergència social, la creació d’ocupació, la transparència i el suport al procés cap a la independència. En aquest sentit la candidata d’ERC va indicar que “la gent d’ERC som els que podem bastir grans consensos a l’ajuntament, tant a nivell social com a nivell nacional, som l’opció que concentra el vot social, nacional i de regeneració i a partir d’aquí podrem construir grans consensos per treballar pel bé comú i per a la majoria de la ciutadania”.\nGovernar de forma diferent\nDavant de l’Escavi, com a gran exemple de la forma de govern de la sociovergència, Hill va explicitar que “tenim una forma de governar molt diferent. No hauríem gestionat la formació superior com ho ha fet CIU i el PSC”. “No pot ser que s’hagin destinat 2 milions d’euros per reformar un edifici amb l’objectiu d’ubicar-hi estudis universitaris i ara mateix només s’hi han fet dos cursos no universitaris que hi han participat menys de 50 persones”. La candidata republicana va afegir que “el projecte de l’Escavi gestionat correctament és positiu, s’ha de fer amb la participació de tots els actors i sectors i amb un lideratge clar de l’ajuntament, però no de la manera que s’ha fet, començant la casa per la teulada”. ERC aposta per liderar els projectes sumant-hi tots els actors socials i econòmics per avançar cap al bé comú i no “al servei de les empreses com passa ara amb l’Escavi”. ERC aposta per un lideratge col·lectiu i cooperatiu que impliqui empreses de l’economia social.\nPer posar en marxa Vilafranca\nEn aquest sentit la candidatura republicana va presentar 10 punts per “Posar en marxa la nova Vilafranca”, uns projectes i polítiques on consideren que el govern sociovergent podia fer molt més. Hill va destacar que “cal posar-se en marxa per a través del comerç local potenciar l’ocupació, l’ajuntament pot mobilitzar recursos per fer-ho possible”. Hill va explicar accions per reforçar la capitalitat de Vilafranca en sectors del Vi i de les Festes Populars i va apostar per impulsar un Centre d’Interpretació dels Castells així com renovar el Casal de la Festa Major.\nHill va insistir que hi ha accions que no costen massa diners però que són necessàries com per exemple la dignificació del centre històric. També va destacar la necessitat de la segona biblioteca i l’acabament de l’Auditori.\nEn àmbit social ERC va destacar algun dels punts del seu pla contra l’emergència social, com ampliació dels serveis d’atenció domiciliària i reduir les llistes d’espera del servei de teleassistència, de centre de dia i de residència per a la gent gran. A més ERC vol posar en marxa “de forma immediata” el Casal de Joves, una reivindicació eternitzada i que “cal donar resposta” de la mateixa manera per l’ampliació dels horaris de les sales d’estudi.\nMònica Hill va defensar la posició d’ERC a favor del Penedès i de la lluita per aconseguir la Vegueria “i ho farem amb la suma de tots, sense personalismes i amb la voluntat de fer-ho tots junts”. La visió penedesenca també forma part de la proposta per la xarxa de carrils bici, tan l’anella verda entorn de Vilafranca que sigui fàcil de recórrer i no com ara, així com per relacionar-se amb altres pobles de la comarca.\nI finalment Hill també posar sobre la taula que “ens posem en marxa perquè Vilafranca sigui part activa pel procés, el compromís amb la independència és bàsic i importantíssim per exemple per fer possible la hisenda pròpia, amb ERC l’ajuntament serà impulsor de totes les accions per aconseguir el nou país que volem”.\nERC arriba a l’última setmana de campanya amb força i amb l’objectiu de sumar la majoria d’esquerres i independentista de Vilafranca per poder fer realitat el canvi ‘serè’.


Pelayo deixa entreveure la mida del seu penis\nHa publicat una fotografia durant la seva estada a Brasil\nper Redacció divendres, 5 de gener 2018 - 18:55h | Actualitzat a 06/01/2018 21:52h\nAndy McDougall, la parella de Pelayo, ha publicat una imatge del «pelayón» | Telecinco\nAndy McDougall, l'actual parella de Pelayo Díaz, conegut com l'estilista de 'Cámbiame', ha publicat una fotografia que ràpidament s'ha convertit en una de les més comentades del dia. En ella, es pot observar «el pelayón», el nom que el nuvi del col·laborador televisiu li ha posat al penis del seu company.\nA la imatge, es pot veure a ambdós gaudint d'un dia de platja, posant amb banyador. Andy hi apareix en un primer pla i amb ulleres de sol. Pelayo, darrere i de peu, es mostra amb un banyador tipus 'slip' de color verd, el qual li permet marcar 'el paquet'. A més, demostra estar en gran forma física, amb el to dels seus abdominals.\nLa publicació es va incloure a l'apartat 'stories' d'Instagram del britànic, pel que teòricament només s'havia de poder veure durant 24 hores. No obstant això, alguns usuaris han compatit la imatge de pantalla que van prendre de l'actualització, pel que aquesta s'ha fet viral.\nESPECTACULAR: Laura Escanes acaba amb les crítiques pels seus «mixelins» amb una brutal foto\nAL·LUCINARÀS: La famosíssima i mite eròtic d'Espanya que s'ha despullat a Interviú\nRoba Telecinco Càmbiame Nus


Matrícula | Escola Universitària Formatic Barcelona\nOmple el següent formulari per matricular-te en els propers cursos acadèmics.\nEns posarem en contacte amb tu per formalitzar el procés i confirmar la teva inscripció.\nSi tens qualsevol dubte truca al telèfon (93) 215 68 00\no escriu un e-mail a formatic@formaticbarcelona.com.\nConsenteixo l'ús de les meves dades per a les finalitats indicades en la política de privacitat "Avís legal" i accepto la Política de matrícula i cancel·lació/devolució.


Coronavirus.- Andorra estudia oferir als turistes una prova de detecció del Covid-19\nPublicat 04/09/2020 18:59CET\nDes de l'inici de la pandèmia s'han realitzat més de 45.000 proves de PCR i TMA\nANDORRA LA VELLA (ANDORRA), 4 set. (EUROPA PRESS) -\nAndorra està estudiant oferir als turistes una prova de detecció del Covid-19 després de la seva visita al Principat, segons ha explicat aquest divendres el ministre de Salut, Joan Martínez Benazet, en declaracions als mitjans de comunicació.\nEs tracta de "poder garantir a les persones que ens vinguin a visitar la màxima seguretat", ha explicat el responsable de la cartera de Salut del Govern andorrà als representants de la premsa.\nPer fer-ho hi ha dos elements: garantir que les persones que els atendran "estan lliures de la malaltia" i oferir-los una prova abans d'anar-se'n que els garanteixi la tornada al seu país també sense infecció.\nMartínez Benazet ha explicat que, d'una banda, estan treballant amb tests ràpids de detecció d'antigen i, per un altre, es mantenen contactes per implementar tècniques per fer cribatges més massius.\nEl ministre de Salut ha manifestat que es tracta d'una proposta que està en fase d'anàlisi, estudiant els mitjans dels quals es disposaria per poder efectuar les proves als visitants, si es podria oferir a tots o només als que pernoctin al país un mínim de nits.\nTambé s'analitza com es repartirien els costos de les proves entre els agents econòmics que intervenen en el sector turístic i els propis turistes; el que està descartat, segons Martínez Benazet, és que sigui l'Estat qui assumeixi aquesta despesa.\nEl titular de Salut ha assegurat que s'està parlant amb tots els sectors econòmics i amb els agents socials, realitzant un treball perquè l'objectiu és "estar avançats amb el que pugui venir".\nLA SITUACIÓ EPIDEMIOLÒGICA\nMartínez Benazet ha actualitzat les dades epidemiològiques: des de l'inici de la pandèmia s'han diagnosticat a Andorra un total de 1.215 casos de Covid-19, dels quals s'han recuperat 928 persones, s'acumulen 53 defuncions i hi ha 234 casos en actiu en l'actualitat.\nEl ministre de Salut ha aprofitat per informar que des de l'inici de l'emergència sanitària fins al 31 d'agost s'han realitzat a Andorra 15.232 proves PCR, 31.314 TMA --com la PCR però més sensible-- i prop de 140.000 test serològics de detecció d'anticossos.\n"Ho estem diagnosticant tot", ha assegurat Martínez Benazet, quelcom que creu necessari fer per seguir mantenint el control de la malaltia.


"Hi ha empreses que s’enriqueixen a costa del patiment, no només les màfies que cobren per creuar" - directa.cat\nAna Rosado, àrea de migracions APDHA\n"Hi ha empreses que s’enriqueixen a costa del patiment, no només les màfies que cobren per creuar"\nAna Rosado és membre de l'Asociacion Pro Derecho Humanos de Andalucia APDHA - / Freddy Davies\nFotografies Freddy Davies Text Sònia Calvó scalvocarrio\n“Et truco després, que estem amb 300 persones que acaben d’arribar a les costes de Barbate”. Qui parla a l’altra banda del telèfon és Ana Rosado (Chiclana de la Frontera, 1984), membre de l’àrea de migracions de l’Associació Pro Drets Humans d’Andalusia (APDHA). L’endemà ens trobem a Barcelona en el marc del Tribunal Permanent dels Pobles, que enguany jutja la impunitat dels casos de violació dels drets humans de les persones migrants i refugiades. Ella és una de les convidades per parlar de la situació que es viu a la frontera sud de l’Estat espanyol i les vies d’accés terrestres i marítimes. “Quan les persones no poden complir els requisits impossibles que estableix la Llei d’estrangeria, busquen mètodes per accedir a la porta d’Europa”, explica Rosado.\nQuan vam contactar amb tu acabaven d’arribar 300 migrants a les costes de Barbate (Cadis). És habitual aquesta imatge?\nLa xifra d’arribades de persones a Espanya respecte al 2016 ha augmentat gairebé el doble. Aquest any, amb el dogma de tancament de fronteres des d’Itàlia\ni Grècia, els fluxos migratoris han augmentat moltíssim. No obstant això, que arribin 400 persones durant un cap de setmana a l’estiu també era habitual l’any passat, però sempre es posa la veu d’alerta. L’Estat ha de tenir els recursos per fer el rescat, l’acollida i la primera atenció, i en 72 hores ha de posar-los en llibertat, ja que no han comès un delicte, sinó una falta administrativa. La nostra sorpresa va ser que hi havia més de 400 persones en un poliesportiu, amb menors, alguns no acompanyats, tots barrejats. No hi havia recursos suficients, com mantes o matalassos, només havien menjat galetes i no s’havien pogut posar en contacte amb la família. No és el més habitual, però és una cosa que hem anat advertint des de l’any passat. Nosaltres som una associació bastant petita d’Andalusia. Si tenim aquesta capacitat\ni la Guàrdia Civil també, per què des de l’administració central no es posen aquest tipus de recursos i es deixa aquesta tasca a les administracions locals, que no tenen diners ni mitjans per fer l’atenció?\nLa xifra de persones que han rebut asil a la Unió Europea ha baixat fins a les 700.000, la meitat que el 2016. A què es deu?\nLes persones no saben que tenen dret a sol·licitar asil, no se’ls dona aquesta informació. Però, per exemple, a Ceuta la gent sap que si demanen asil, es quedaran allà, i el que volen és anar a la península; no confien en el sistema. Ho vam veure també a Barbate. A això s’afegeix que en la majoria d’ocasions no disposen ni d’atenció lletrada ni de traductors. Ho veiem constantment també a Ceuta i Melilla amb les devolucions en calent, en què no es respecten els drets de les persones.\nAcaba de tenir lloc la cimera de líders de la política europea a Brussel·les, amb el teló de fons d’Itàlia i el rebuig dels vaixells de rescat. Una de les propostes és crear plataformes de desembarcament, centres tancats, en sòl africà. És una proposta de Macron secundada per Pedro Sánchez. Seria igual que un CIE? Com ho valores?\nEs proposen crear centres tancats en els quals les persones estiguin esperant fins que es pugui resoldre si tenen possibilitat de sol·licitar asil. Una persona arriba i automàticament ha d’anar a aquest centre i no en pot sortir fins que no passin entre 40 i 60 dies, fins que no tinguin una sol·licitud d’entrevista per demanar asil. Si no els donen l’asil, comencen els tràmits de l’ordre d’expulsió. Als centres d’internament d’estrangers (CIE) se suposa que les persones hi són un màxim de 60 dies previs a la seva expulsió, tot i que finalment no sempre són repatriades. En aquests centres passarà com als centres de refugiats de Mòria, a Lesbos, que tenen capacitat per a 3.500 persones però n’hi ha més de 7.000. Aquí hi ha persones de diferents nacionalitats, menors, gent detinguda, amb problemes… És un caos. Es classifica la gent segons si són demandants d’asil o si aniran a un CIE per ser retornats. S’ha decidit construir en sòl africà, malgrat que es va valorar fer-ho en sòl europeu, perquè fer-ho a Europa era massa vergonyós. S’utilitzaran els fons europeus destinats a cooperació i desenvolupament per a construir-los a l’Àfrica. No és cap novetat això, hi ha centres de detenció a Mauritània pagats amb diners de la cooperació espanyola, o els acords amb el Senegal, Líbia o Turquia que estan pagats amb diners de la UE. Són països on es vulneren de forma flagrant els drets humans.\nEs tracta d’una vella idea que va sortint quan hi ha grans xifres de fluxos migratoris. Es podria materialitzar ara?\nSi alguna cosa tenim a l’Estat espanyol és que mai som els primers en res, excepte en les males pràctiques de les polítiques migratòries. La frontera sud és un laboratori experimental de les polítiques racistes i xenòfobes. No obstant això, veuen que hi ha un moviment social important que ho està denunciant, però saben que, si volen, poden invertir grans quantitats de diners a construir territoris de ningú dins d’un país. Si fins ara ja era complicat demanar asil, ara serà pitjor, estaran durant mesos esperant una resolució, malgrat que aquestes persones venen de rutes molt perilloses i de viure situacions de risc. Ceuta i Melilla es convertiran, a més, en ciutats frontereres fortalesa.\nUna de les primeres accions de Pedro Sánchez al capdavant del govern espanyol ha estat acollir les 630 persones a bord de l’Aquarius. Quines diferències hi ha entre aquestes persones i les altres que arriben a l’Estat?\nQuan Pedro Sánchez va dir que les persones de l’Aquarius eren benvingudes a Espanya, l’estatus de les persones d’aquesta embarcació era totalment diferent, ja que es tractava d’ajuda humanitària. Itàlia havia de complir amb el dret internacional i no ho va fer, per això va ser una ajuda extraordinària. Sánchez es va proposar complir amb els drets d’aquestes persones en tot el procés, amb totes les garanties. Ens n’alegrem, però d’Aquarius n’hi ha a la frontera sud cada dia\ni ningú garanteix que aquests drets es compliran. Hem vist embarcacions que arriben amb menors lligats amb brides, vulnerant el dret a la infància des del primer moment. Vivim amb esperança el canvi, però Sánchez i el seu govern han d’estar preparats. Les migracions no són una cosa nova. Tant de bo les persones que arriben per la frontera sud tinguessin 45 dies per intentar regularitzar la seva situació, com se’ls va oferir a les persones de l’Aquarius. A la frontera sud les persones es troben amb una mà al davant i una altra al darrere i una ordre d’expulsió entre les dents.\nDes dels mitjans s’explica el relat a mitges?\n“Si l’Estat espanyol té 46 milions d’habitants i arriben 30.000 persones, creiem realment que no podem assumir-ho?”\nSí, però també va lligat al discurs. Quan parlem d’onada, de salt massiu, d’invasió, d’il·legals… Alguns diaris encara fan servir aquests termes. Es crea un avís que no existeix com a tal. Si l’Estat espanyol té 46 milions d’habitants i arriben 30.000 persones com l’any passat, creiem realment que Espanya no pot assumir-ho? Ningú es queda aquí, tothom té un projecte migratori, tenen família a altres països europeus i volen anar amb ells. Som una porta d’accés. Si les persones poguessin venir per vies legals i segures això no passaria.\nEl govern espanyol ha anunciat la retirada de les concertines que va col·locar Zapatero a les tanques de Ceuta i Melilla. És la solució?\n“Està bé treure les concertines, però el que s’ha de reformular és la Llei d’estrangeria, que és racista i classista”\nEl problema és estructural. Per què el govern central no acata la resolució del Tribunal Europeu de Drets Humà (TEDH) que condemna les devolucions en calent i les qualifica d’il·legals? Estan vulnerant un dret fonamental de les persones, sense assistència lletrada ni traductors. El govern va dir que trauria les concertines –que Zoido va definir com a element dissuasiu–, però estan estudiant canviar-les per unes altres. És el mateix govern, el PSOE, qui les va posar en el seu moment. Però el problema no és només això. Abans de saltar la tanca, aquesta persona ha hagut de sobreviure esperant als boscos, amb les contínues batudes de la policia, evitant que t’agafi la policia marroquina. Un cop salta, té dos minuts per fer-ho. Ha de saltar la primera, la segona i la tercera tanca, i córrer els 12 quilòmetres fins a arribar a prop del Centre d’Estada Temporal d’Immigrants (CETI). Treure les concertines evitarà ferides i contusions, però n’hi ha molt més. Està bé treure qualsevol element que sigui un patiment directe, però el que s’ha de reformular és la Llei d’estrangeria, que és racista i classista.\nMalgrat que baixen les xifres d’asil a la UE, segons l’informe de l’APDHA es produeix un augment notable de les persones que arriben a l’Estat espanyol (28.597, el doble que el 2016). A més, moltes són menors, sobretot del Marroc.\nS’ha tancat l’entrada per Grècia a través de Turquia i a Itàlia a través de Líbia. Són dues rutes molt perilloses, així que busquen rutes que ho siguin menys, tot i que tampoc són un camí de roses. A això s’afegeix que el Marroc està vivint una situació de crisi molt important, en l’àmbit econòmic i social, amb regressió de drets. La gent vol buscar-se un futur millor. A través de les nostres investigacions, vam veure que sobretot els xavals venien de la zona de Kenitra o Larache, al nord del Marroc, una zona rural en la qual normalment les famílies fan una inversió en el fill més gran, igual que aquí, que abans es pagaven els estudis al gran perquè tirés de la família. A Barbate l’altre dia hi havia 130 menors d’edat i 70 es van escapar.\nLa imatge més generalitzada són pasteres amb grans grups de persones, però no sempre és així. Quines altres embarcacions es fan servir?\nHi ha una gran diferència entre si es dirigeixen a Andalusia oriental o occidental. La distància que hi ha fins a Andalusia occidental són 14,4 quilòmetres en un trajecte en què els corrents són complicats, però és més ràpid. En canvi, al mar d’Alboran, a l’Andalusia oriental, la distància és molt més gran. Veiem com hi ha vaixells pesquers que tiren a una milla o dues embarcacions petites de plàstic que es compren al basar; és el que es coneix com a toy [joguina en anglès]. És una manera d’evitar que just en sortir a la mar la policia t’intercepti. Però hi ha altres mètodes, com motos d’aigua, sobretot la gent que ve del Marroc. Els menors van sobretot de polissons als vaixells o ferris. Les pasteres que surten de Ceuta solen ser interceptades. Les que van pel mar d’Alboran solen ser embarcacions de goma amb motor on caben entre 30 i 50 persones, ja que la distància és més gran. Veiem que des de l’any passat s’ha recuperat un mètode que feia anys que no s’utilitzava: les pasteres de fusta, barques que s’usen per a la pesca amb una banyera molt gran, però que solen estar en molt mal estat. Aquí hi van entre 40 i 70 persones. Una altra de les novetats és que hi ha molts menors que fan servir caiacs, taules de surf, hidropedals, pneumàtics… Pensa que a l’estret es veuen davant les llums de l’altre continent, ja que només hi ha 14,4 quilòmetres. La ruta per les Canàries es va tancar el 2006 amb la crisi dels cayucos, però aquest any hem vist com han arribat dues pasteres amb 150 persones.\nI en el cas de les dones?\nLes dones solen anar per la ruta de la mar d’Alboran, però no n’arriben tantes. En una embarcació de deu persones pot haver-hi dues o tres dones. Estem en un sistema patriarcal i això no es pot obviar, però cada persona té unes estratègies de supervivència individuals. Les dones utilitzen més les pasteres, no perquè siguin menys perilloses, sinó perquè esperar a saltar la tanca comporta entrenar-se; viure als boscos és complicat. L’any passat van saltar dues dones, però solen anar com a polissons, ocultes en cotxes o amb documentació falsa.\nContinua arrelada la idea que si una dona embarassada arriba a l’Estat espanyol tindrà papers en el moment que neixi el seu fill?\nAquest mite quedarà per sempre, però no és veritat. La dona ha de regularitzar la seva situació i la del seu fill, tot i néixer a Espanya. Un altre mite és que totes les dones són víctimes de tràfic. Si totes ho són, totes han de tenir dret a protecció. Si fiquem totes les dones en el mateix sac de tràfic de persones, el concepte es difumina. Hi ha una revictimització de la dona. Hem de parlar amb elles, conèixer la seva història. Cadascuna té el seu propi projecte migratori i això cal tenir-ho en compte.\n“Quan l’única opció que tens és creuar pel mar i veus que hi ha una proliferació de gent esperant, et tires al mar”\nEls polítics parlen molt de màfies, però si no tinguéssim les lleis que tenim, aquestes màfies no existirien. Després hi ha altres màfies: els lobbys empresarials, que guanyen molts diners a costa del patiment de les persones. Hi ha empreses com Indra, Airbus, Dragados, Ferrovial-Agroman, Initec, Tragsa, Securitas, Acciona o Eulen. Fins i tot Frontex, que no oblidem que és una empresa privada, no de l’Estat. Vivim en un sistema racista, però també econòmic. Som pioners en la construcció de concertines, a través de l’empresa European Security Fencing. El mateix producte s’ha exportat a altres països, com Hongria. Sempre són les mateixes empreses les que guanyen aquests concursos públics. Hi ha empreses que s’estan enriquint a costa de les migracions i del patiment de les persones, no només les màfies que cobren 3.000 euros per creuar.\nProp de 250 persones van morir intentant arribar per mar a l’Estat espanyol el 2017, una de les xifres més altes dels últims anys. A més, sembla que augmentarà enguany…\nSi tanques les portes d’una banda, la gent que no es queda pel camí, al desert, es desespera. Quan l’única opció que tens és creuar pel mar i veus que hi ha una proliferació de gent esperant, et tires al mar tot i no conèixer-lo bé. Tal com augmenta el flux de persones, augmenta el nombre de morts.\nA més de les morts al desert…\nL’Organització Internacional de les Migracions (OIM) calcula que per cada persona que se sap que mor n’hi ha dues més que ho fan. És molt difícil de calcular. Costa molt obtenir dades dels països de trànsit. Abans el Marroc deportava gent a Algèria, i ara Algèria els deporta a Mauritània.\nTreballes constantment a Ceuta i Melilla. Quina resposta dona la societat?\n“No hem d’oblidar que també hi ha molta gent solidària a Ceuta i Melilla que no vol que se sàpiga el seu nom”\nÉs complicat treballar aquí, però no per la gent. Hi ha moltes persones que són funcionaris o militars, però la qüestió està en el fet que les administracions són les responsables d’haver creat aquest clima d’hostilitat. Jo veig diferències entre Ceuta i Melilla, però pensa que són ciutats que tenen el mar a un costat i la frontera a l’altre. Quan aquesta separació no existia, tenien camps al Marroc, coneixien els seus veïns… La situació ha canviat molt i la gent està cansada. Quan construeixes una frontera física, separes entre l’ell i el jo. Són ciutats que tenen una taxa d’atur molt alta, que no poden accedir a recursos, i potser veuen que de cop i volta arriben 300 persones que salten la tanca corrent i s’espanten, però és que fa vint anys que viuen amb això. També hi ha rumors que si venen i els donen de tot, cases i sous vitalicis… Però no hem d’oblidar que també hi ha molta gent solidària a Ceuta i Melilla que no vol que se sàpiga el seu nom. Veig moltes dones grans que van al port, els donen roba i menjar, però no volen que se les impliqui per por de ser assenyalades. Existeix, a més, una tendència a la criminalització de la solidaritat. La gent té por, perquè saben que si ajuden algú a desplaçar-se, et poden culpar de tràfic de persones.\nPrimer establir vies legals i segures. Però n’hi ha moltes més: eliminar els visats de trànsit entre països, eliminar les exigències de cartes d’invitació i recomanació, poder agilitzar els tràmits, poder demanar cites prèvies amb menys temps, aconseguir que els jutjats no estiguin saturats, oferir assistència lletrada i de traducció a peu del canó en el primer moment que arriben… N’hi ha moltes i no s’estan duent a terme.\nAna Rosado APDHA Ceuta i Melilla Concertines migracions Miralls\n« Esclavitud moderna, un mes collint taronges per 300 euros\nLa ruta de la precarietat agrària »


Roda de premsa en suport al nostre company Ermengol\nArrel del succés de diumenge nit, en que es va cremar el cotxe de l’Ermengol Gassiot, membre dels moviments socials d Terrassa i secretari general d CGT, des de Solidaritat Antirepressiva d Terrassa hem decidit donar una resposta immediata amb una roda de premsa que es realitzara demà dijous 22 de setembre del 2016.\ndemà dijous, 12.30h\nDavant el mercat de la independència de Terrassa\nRoda de premsa de suport i denúncia.\nActe a Terrassa pel 15è aniversari de Rescat\nJUDICI A QUATRE PERSONES DETINGUDES PER MOTIUS RACIALS\nAquest proper dimecres 17 de febrer a les 10h. es celebrarà un judici contra una companya i tres companys d’origen marroquí, membres dels moviments socials de Terrassa, que van ser agredits, i posteriorment detinguts, pels mossos d’esquadra a finals de gener de l’any 2013. Arran d’aquella detenció van ser denunciats i acusats de diversos delictes.\nLa companya està acusada d’un delicte d’atemptat a l’autoritat pel qual la fiscalia demana 2 anys de presó i d’una falta de lesions per la qual demana una pena multa de 60 dies a 15 euros (900€) o 30 dies de presó en cas d’impagament. A més, la petició s’extén a una indemnització de 420€ a un dels agents. Un dels companys està acusat dels delictes d’atemptat a l’autoritat i de lesions pels quals la fiscalia demana 2 anys i 1 any de presó respectivament i una indemnització a un dels agents de 1920€. Als dos companys restants els acusen d’un delicte de resistència pel qual se’ls demana 1 any de presó a cadascú. Les 4 persones encausades també van presentar denúncies contra els agents que els van agredir i detenir però en el seu cas van ser arxivades.\nEls fets es remonten al dissabte 26 de Gener 2013, quan, el que havia de ser una intervenció rutinària, per part dels mossos d’esquadra, per una queixa per soroll en un pis on un grup de persones celebrava un sopar, va esdevenir una actuació violenta i de caire racista.\nCap a la una de la matinada, el grup d’amigues i amics es disposava a abandonar el pis on es trobaven per respecte als veïns, que els havien demanat que no fessin més soroll. En aquest moment, un fort dispositiu dels Mossos d’Esquadra sense el número d’identificació visible estaven esperant-los dins l’escala, impedint que ningú pogués abandonar l’habitatge. Mentre els altres van tornar cap a dins obligats per aquests, un dels assistents al sopar va quedar-se parlant amb els agents i, al treure el seu telèfon mòbil de la butxaca, va ser colpejat repetidament per l’esquena per un d’ells, en una reacció desmesurada i inexplicable. Tot seguit va ser reduït per els agents i va quedar immobilitzat bocaterrosa. Alarmats pels cops i els crits d’auxili del company, cinc de les persones van intentar sortir del pis a ajudar-lo i també van ser amenaçades i agredides.\nL’operació va ser duta a terme per un nombrós grup d’agents dels Mossos, uniformats i de paisà, que va acabar amb sis persones ferides i amb la detenció de quatre d’elles. Abans d’arribar a comissaria, van passar per la Mútua de Terrassa on van ser examinats pels metges que, pressionats per dos superiors dels mossos, els van atendre de manera precària i superficial.\nPosteriorment, els agents implicats en les detencions, van justificar que el motiu de la seva presència va ser degut a la pressumpta trucada d’un veí que els va informar que havia sentit els crits d’una dona i que, degut a aquesta trucada, van creure que podia haver-hi indicis de violència de gènere. Si el motiu era realment aquest, entenem que no està justificada la violència amb que va acabar la intervenció ja que quan van trucar a la porta, tant la propietària del pis, com un dels homes que hi havia al sopar, es van identificar i van desmentir que hi hagués hagut cap tipus de baralla ni cap episodi de violència de gènere.\nEns trobem davant un nou cas de violència policial desmesurada, en la qual hi veiem una clara connotació racista. Entenem que les detencions es van produir estrictament per motius ètnics i racials, i no per cap altra raó, ja que no hi havia cap motiu per detenir ningú aquella nit. Estem convençudes que no s’hagués dut a terme cap actuació policial fora de la normalitat si les persones que feien la festa haguéssin tingut un altre color de pell.\nUna altra vegada, la ciutadania de Terrassa es veu desprotegida davant actituds il·legals, aquest cop per part dels Mossos d’Esquadra, que són consentides i emparades per les institucions públiques de la ciutat i del país. Els últims anys hi ha hagut un degoteig de casos en què els diferents cossos policials que operen a Terrassa detenen a persones, les agredeixen i després les acusen d’atemptat a l’autoritat per justificar la seva actitud violenta en l’exercici de les seves funcions, i en algunes ocasions també per criminalitzar els moviments socials de la ciutat.\nPer tots els motius exposats, des de Solidaritat Antirepressiva de Terrassa(SAT), Unitat Contra el Feixisme i el Racisme de Terrassa(UCFR) i l’Associació Espai Democràtic Intercultural(AEDI) demanem l’absolució per a totes les persones acusades. Així com també exigim que s’esclareixin aquest i tots els casos de violència policial i que s’apliquin les mesures necessàries perquè aquests casos no tornin a succeir, i alhora que les persones i institucions implicades assumeixin responsabilitats.\nFinalment mostrem tota la nostra solidaritat cap a les companyes represaliades i convidem a tothom a assistir a una concentració de suport que realitzarem el mateix dia del judici, 17 de febrer, a les 9:30h. del matí. Així com també agrairiem la difusio del cas i la convocatòria de la concentració\nDóna suport al manifest i rep informació de la campanya: https://t.co/uzpfHZPwsD\nCAP QUERELLA ENS PODRÀ ATURAR\nCorren mals temps per als moviments populars i per a tots aquells col∙lectius i persones que són crítiques amb les institucions o els poders fàctics. Els drets socials són constantment arraconats en detriment de seguir mantenint certs privilegis a grups minoritaris molt influents. Perpetuant, d’aquesta manera, vells costums que no són propis del que hauria de ser la quotidianitat democràtica.\nMalauradament, i com ja hem estat denunciant des dels moviments socials des de fa molts anys, a Terrassa aquesta situació no és una excepció. I d’aquesta manera es fa molt difícil impulsar per beneficiar el conjunt de la ciutadania, així com la lluita per convertir la ciutat en un espai més digne socialment, en el que poder presumir de respecte entre les persones i pels Drets Humans, és feixuga i desagraïda.\nÉs una realitat que es criminalitza i persegueix política, policial i judicialment a molts dels col∙lectius que treballen per proposar alternatives constructives al model social que se’ns imposa des de les institucions i que denúncien les injustícies que es deriven a aquest. Són una molèstia que cal desactivar i anul∙lar per tots els mitjans i, si cal, amb una guerra subterrània bruta i indecent.\nDarrerament però, aquestes propostes crítiques i que pretenen ser altaveu dels sectors més silenciats, estan guanyant ressò gràcies a determinades opcions polítiques que han aconseguit tenir representació i veu a l’ajuntament.\nFet que està causant un profund malestar en certs col∙lectius poc propensos a fer autocrítica. És el cas d’un grup de 15 agents del cos de la Policia Municipal de Terrassa, que davant d’un exercici democràtic i plenament legítim com és la crítica feta mitjançant les intervencions en un plenari de l’ajuntament, han decidit interposar una querella per injúries i calúmnies a la regidora de la Candidatura d’Unitat Popular de Terrassa.\nEls col∙lectius sotasignants lamentem rotundament aquest fet. Però no només això, sinó que volem pronunciar el nostre enèrgic rebuig a aquesta querella, que considerem que no té cap mena de fonament legal i que ha estat feta de forma reactiva i des de la incapacitat de fer autocrítica. Creiem que hi ha enuig en aquesta decisió, perquè és evident que si certes paraules han molestat tant, molt probablement és perquè els mateixos autors de la querella són conscients de la veracitat d’aquestes i perquè no volen haver d’enfrontar-se amb més veritats incòmodes a partir d’ara. Una querella és una solució còmode i sense\nmassa riscos, sobretot quan ni tan sols s’han atrevit a fer-la donant nom i cognoms, i és una resposta que passa a l’atac en comptes d’aportar diàleg i arguments per al debat. Tot plegat ens porta a pensar que no hi ha ganes de progressar i que certes persones creuen que la forma en la que han estat actuant els darrers anys és modèlica i immillorable, quan en realitat la percepció de la ciutadania no és precisament aquesta.\nAixí doncs, per aquests motius, demanem als agents implicats que retirin aquesta querella i que apostin per un camí més valent i constructiu. D’igual manera, els convidem a ells i a la resta d’agents dels cossos de seguretat de la ciutat, a que optin per mostrar el seu descontent mitjançant un diàleg previ a la via judicial. Si senten que alguna de les manifestacions fetes en nom d’una part de la ciutadania a les institucions en relació a la seva feina són ofensives o no s’ajusten a la realitat, han de poder vehicular aquesta disconformitat d’una manera més pausada i positiva. Està a les seves mans.\nAprofitem també per instar a què es comenci a treballar per un model de policia de proximitat, que ha d’apostar per la vetlla dels drets de la ciutadania i allunyar-se del model policial repressiu que entenem que hi ha ara mateix a Terrassa. Creiem que és possible si ens fixem, per exemple, en ciutats com Sabadell o Badalona, que ja estan treballant en aquesta direcció.\nFinalment, volem agrair en general a la Candidatura d’Unitat Popular per donar veu dins les institucions a reivindicacions que fa anys fem des dels moviments socials i que fins ara havien estat silenciades i obviades, i en concret a la regidora objecte de la querella per la integritat i el coratge que està mostrant dia rere dia. No estàs sola!\nSolidaritat Antirepressiva de Terrassa – Alerta Solidària\nComunicat en pdf: comunicat querella pdf\n“Trenquem amb els models policials repressius”\nFem front comú a la querella presentada per 15 policies municipals contra la regidora de la CUP de Terrassa!\nEl passat mes de desembre hem tingut notícia d’una querella presentada per quinze agents de la policia municipal contra la regidora de la CUP de Terrassa. El motiu d’aquesta és un suposat delicte d’injúries i calúmnies, que s’hauria comès durant l’exposició d’una proposta de resolució al Ple de l’Ajuntament de la ciutat. En aquesta es demanava la dissolució del grup d’antidisturbis de la policia local i es va fer esment a diversos casos de repressió policial i d’abusos de poder que han tingut lloc a Terrassa els darrers anys.\nÉs per tot això que des de la CUP de Terrassa, d’Alerta Solidària i de Solidaritat Antirepressiva de Terrassa hem consensuat la necessitat d’iniciar una campanya per respondre al què considerem un assetjament injustificat. No podem fer cap passa enrere si volem una transformació social real.\nEls objectius principals de la campanya són: donar suport emocional i polític a la persona implicada en el procediment judicial, respondre a l’assetjament per tallar-lo de soca-rel, dissoldre el grup d’antidisturbis de la policia local i proposar un nou model policial basat en la proximitat.\n– Divendres 15 de gener 18h\nPresentació de la campanya a càrrec dels col∙lectius organitzadors.\nXerrada a la sala d’actes d’Amics de les Arts sobre els models policials presentada per Joan Tamayo, advocat i activista pels drets humans.\nPonents: – Albert Boada (regidor de la Crida per Sabadell)\n– Dolors Sabater (alcaldessa de Badalona per Guanyem)\n– David Fernández (CUP Nacional)\n– Divendres 22 de gener 10h\nRoda de premsa als Jutjats de Terrassa, coincidint amb la conciliació prèvia de la querella contra la regidora de la CUP. Amb Benet Salellas (advocat i Diputat de la CUP al Parlament de Catalunya) i representants de la CUP de Terrassa, Alerta Solidària i SAT.\n– Dijous 28 de gener 19h\nConcentració al Raval de Montserrat coincidint amb el Ple de l’ajuntament.\nPle a l’ajuntament on es presentarà la Proposta de Resolució per dissoldre el GIP (grup d’antidisturbis de la policia municipal).\nUs esperem a totes les convocatòries!\nCUP Terrassa – Alerta Solidària – Solidaritat Antirepressiva de Terrassa\nCampanya en pdf: CampanyaQuerella\nNOTÍCIES RELACIONADES AMB LA CAMPANYA: http://sat-terrassa.cat/campanyes/trenquem-amb-els-models-policials-repressius/noticies-publicades-relacionades\nSETMANA de LLUITA, SOLIDARITAT, RECORD I DENÚNCIA\nA TERRASSA A LES 20H DAVANT L’AJUNTAMENT DE TERRASSSA,\nTOTES AMB LES PRESES POLÍTIQUES\n26N: Passi de documental “A tu què et sembla” i reflexió amb els seus autors i Esther Quintana\n20N Kafeta propreses i taller de cartes\nFesta Cubana al Kasalet\nkafeta-Antimultes al kasalet\n25/7: Kafeta solidaria amb en Sergi.\n« Primera...«23456»1020...Última »


si no sabeu què són els vídeos asmr, heu de veure-les ara mateix\nSolia tenir problemes per dormir, així que vaig fer el que fa la majoria de la gent quan té problemes per dormir: navegar per Internet. Això, per descomptat, us endinsa en el forat del conill dels vídeos de YouTube i els vídeos suggerits. Un minut estàs veient els vídeos de Britney Spears, intentant precisar el moment exacte en què els seus ulls es van arruïnar i després BOOM! El següent que ja sabeu, heu emmagatzemat el món dels vídeos sobre tributs per a nadons morts (no us ho veieu, si us plau) i vídeos sobre massatges terapèutics.\nQue és on he trobat aquesta dona. El seu nom és Athena Jezik i és un massatgista craniosacral, sigui quin sigui. Tot el que sé és que els seus vídeos em van xuclar i em van fer molt, molt relaxat.\nLa forma en què diu 'base occipital', 'tub dural' i 'coix' va fer que el meu cervell es formigués. Així, cada nit, veuria aquests videos de massatge educatiu de massatge educatiu no sexual i d'Athena Jezik, adormits.\nAleshores, un vídeo de massatge recomanat al tauler lateral en va portar a un altre, que va acabar conduint a AQUEST:\nQuè diables és passant aquí? Aquesta noia és una sala de massatges de rol? Per ella mateixa? En vídeo? Amb veu xiuxiuejada? Això és tan estrany! Vull dir, per què? Quin es el punt? Està fregant el micròfon de la càmera i fingint fer massatge al cuir cabellut?\nPer què, oh ... oh, és bo. Està bé ... La seva veu és tancalmant. És tan… relaxant. Llavors ... què és, no sé com ... zzzzz.\nLa nit següent en vaig veure una altra. Em vaig sentir una mica estrany. Com, pervy. No tinc cap problema per veure porno, perquè saps per què hi ets. És com, 'Heus aquí, aquí hi ha la meva vagina i aquestes són les diverses coses que hi posaré, a punt, a punt, a GO'. Però això? Em va semblar que jo fos un espantós Peeping Tom que espiava una altra jove i atractiva, jove i atractiva que acabava de desenvolupar-se el seu negoci com a massatgista. O un ... raspallador?\nLi encanta raspallar-me els cabells. És una mica enginyós. Però està bé, obtindrem aquests nusos. Obviarem aquests ... nusos ...\nD'acord, woah. Què és això? Que està passant? Vaig haver de google.\nsentir com un fantasma\nEl que vaig descobrir veritablement em va fer la ment. Vaig pensar que havia descobert totes les coses més estranyes que hi havia per descobrir a Internet i dins de subcultures (atraco, suspensió de modificacions corporals, furries i el meu favorit personal, la sexualitat d'objectes). Però mai no havia sentit parlar de l'ASMR.\nAparentment, ASMR significa “Resposta Meridiana Autonòmica Sensorial”. Aquesta “resposta” es pot qualificar bàsicament com a “formiguejos cerebrals”, cosa que només algunes persones poden experimentar; o podeu, o no ho podeu fer. És una cosa que potser haureu experimentat a la perruqueria quan algú es renta o es raspalla els cabells. O quan l’àvia solia ratllar-se l’esquena al sofà (la meva àvia solia ratllar-me l’esquena al sofà). O veient Bob Ross pintar núvols com un nen a PBS. En algun moment, algú va assabentar-se que hi ha algunes coses que provoquen aquesta sensació relaxant i es proposen embotellar-la per al consum. YouTube era el vehicle perfecte.\nLa majoria d’aquests vídeos presenten dones joves atractives, moltes amb accents, que parlen suaument a la càmera. Un dels creadors de vídeo ASMR més populars (fins avui, 69.227 subscriptors i 23.353.325 vistes de vídeo) és Gentle Whispering. Ella explica que el secret de l’ASMR és que la gent se senti cuidada a un nivell molt íntim. 'Majoritàriament és a causa de l'atenció personal que presteu a l'espectador', explica en un vídeo, 'i ho podeu fer tot examinant-los, potser mirant-los de forma natural, potser deixant-se endur per la seva bellesa. Perquè us sembli tan maco. Les celles us cobreixen la cara tan perfectament. La teva pell és tan tova i tan sedosa. Tota la teva cara és perfecta! ”\nÉs evident que no importa el que es diu. No estic segur de com de perfecta em cobreixen les celles, però no m'importa. Perquè ALGUN ÉS M’AGRADA MOLT I M’AGRADA. I el meu cervell es formigueja i estic relaxant i sento com si estic fonent i zzzzzz. Pel que sembla, això s'ha convertit en tal, que ara hi ha una empenta a la investigació per què passa exactament això. Per què algunes persones poden experimentar 'orgasmes cerebrals', com també se'ls anomena, i d'altres, no ho poden fer? Com es pot utilitzar com a teràpia real? Aquí hi ha definitivament un element d’autohipnosi i meditació.\nThebviament, el factor més gran en ASMR és el so. ASMRers hardcore comprarà micròfons binaurals perquè puguin gravar els seus vídeos en format '3D'. Sabeu, quan escolteu auriculars i els sonors de l'orella a l'altra? Vaig provar auriculars amb aquest vídeo de bola de cotó de Weirdo i DEAR BODES, TINGLES GALORE.\nPer tot el que he llegit, ASMR no vol dir que tingui un element sexual, sinó que sigui relaxant. Però tots sabem que algú en algun lloc s’enfada amb fúria a la Sra República Txeca i a les seves boles de cotó.\nPerò no és el meu problema. Perquè maleït, per primera vegada en molt de temps, vaig poder dormir.\nPuc dormir amb bosses que s’encreuen:\nPodia dormir a la boca de primer pla que xiuxiuejava:\nPodria dormir fins a les ungles punxant i rascant el llibre.\nA mi m’agrada especialment tapar les ungles.\nAixò va ser fantàstic. Totalment, estrany. Però fantàstic.\nVaig estudiar si hi havia homes que creessin vídeos ASMR. Hi ha… però no tenen el mateix efecte. Per a mi, almenys. Crec que hi ha un element sensible i sensible que tenen les dones que fan els fabricants de vídeo ASMR que els homes en tenen prou. I és realment difícil que un home xiuxiueixi coses tranquil·les i no se'n vagi ... bé, esgarrifós. Potser n’hi ha, però encara no ho he vist.\nAquesta la vaig trobar com a exemple de la brutal brutalitat de l'ASMR. I durant els primers cinc minuts i vint-i-un segons d’aquest vídeo, vaig pensar que estava seriós. Però llavors va aparèixer el senyor Tinglemittens.\nGairebé em vaig trobar amb el meu nou xicot.\nNo estic preparat per sortir, però he de dir adéu\n14 cançons per reproduir en repetir-se quan et sents enganxat a la vida (AKA quan Mercuri està en retrograda)\n20 Normes de relació importants que sovint s’ignoren\nPermet-te perdonar, però mai oblidar\nTotes les raons per les quals us vaig escollir i totes les raons per les quals us vaig deixar


https://cibernarium.barcelonactiva.cat/home;jsessionid=F9A9DCC97DD9AA2FFB0C84974F284732 "-" Inici " -" false "-" $nav_item.getFriendlyURL()\nhttps://cibernarium.barcelonactiva.cat/actualitat;jsessionid=F9A9DCC97DD9AA2FFB0C84974F284732 "-" Actualitat " -" false "-" $nav_item.getFriendlyURL()\ndj. 15/04/21 (16:00-18:00h)\ndv. 23/04/21 (11:00-13:00h)\nObertura de la inscripció 16/04/2021 a les 08:30h.\ndt. 04/05/21 (09:30-11:30h)\ndj. 15/04/21 16:00-18:00h\ndv. 23/04/21 11:00-13:00h\ndt. 04/05/21 09:30-11:30h\nSaps fer servir el núvol? - Aula Virtual: Edició 8\nSaps fer servir el núvol? - Aula Virtual: Edició 9


Dr. Lluís Berrocal - Tratamiento de alopecia y calvicie\nEstás en Inicio / Clínica capilar en Barcelona Vila-Rovira / Dr. Lluís Berrocal\nMirar, escuchar, es un gran arte… Al mirar, al escuchar, aprendemos infinitamente más cosas que leyendo libros. Éstos son necesarios, pero observar y escuchar agudizan los sentidos. ~Krishmamutri.\nEl Dr. Lluís Berrocal es Director Médico de la Clínica de Trasplante del Pelo Vila-Rovira en Barcelona. Licenciado en Medicina y Cirugía por la Facultad de Medicina de la Universitat de Barcelona.


febrer | 2016 | La Negreta\n12 de març: El Gòtic fa festa!\nPosted on febrer 25, 2016\tby lanegretadelgotic1\nDes de l’Espai Social del Gòtic la Negreta estem molt contentes de compartir amb vosaltres aquesta nota de premsa que anuncia que aquest any “El Gòtic fa festa!”. Benvingudes a la primera edicició de les Festes del Barri Gòtic! [cat] … Continua llegint →\nAquest dijous torna el taller de pintura a La Negreta\nPosted on febrer 23, 2016\tby lanegretadelgotic1\nAquest dijous tindrà continuïtat el taller de pintura organitzat per Branca Col·lectiu que ja va començar el mes passat a La Negreta amb una sessió de taller d’autoretrats. Aquesta vegada la sessió tindrà lloc dijous de 10:30 a 13:30. Us … Continua llegint →\nTaula rodona al Pou de la Figuera sobre el model de gestió turística\nPosted on febrer 14, 2016\tby lanegretadelgotic1\nL’Assemblea de Barris per un Turisme Sostenible organitza per dijous vinent a les 19:30 una taula rodona al Casal de Barri del Pou de la Figuera per debatre amb els diferents portaveus dels grups politics representants a l’Ajuntament de Barcelona … Continua llegint →\nDiverses associacions i plataformes veïnals han convocat una manifestació per dissabte vinent al matí amb l’objectiu de defensar els barris i la seva gent davant les conseqüències del turisme massiu i massificat que estem patint. L’equip de comunicació de La … Continua llegint →\nClasses de ioga a la Negreta\nA partir de demà mateix, tots els dilluns i divendres entre les 9:15 i les 10:15, tindran lloc a La Negreta sessions de ioga obertes per a tothom i totdon. Només cal que porteu la vostra màrfega per poder practicar.\n“El general Della Rovere” aquest dijous a les 19h a La Negreta\nPosted on febrer 8, 2016\tby lanegretadelgotic1\nDesprés de la darrera sessió del cicle de cinema polític organitzat a la Negreta per Puentes Culturales, en la qual vam visualitzar la pel·lícula clàssica “Roma città aperta”, aquest dijous torna el cinema a La Negreta amb més cinema italià … Continua llegint →


Republican? Democrat? We Choose Canine - Just for fun - 2021\nCat 517 skidder for sale\nDogs with squishy faces\nCopyright 2021 \_ Republican? Democrat? We Choose Canine...


Caça d'escorta - Viquipèdia, l'enciclopèdia lliure\nEl P-51 Mustang és un dels caces d'escorta més coneguts de la Segona Guerra Mundial.\nEl caça d'escorta fou un concepte de la Segona Guerra Mundial per a un avió de caça dissenyat per escortar els bombarders durant el trajecte d'anada i tornada fins a llurs objectius. Es diferencia considerablement en disseny dels caces defensius d'altes prestacions i curt abast com l'Spitfire, els caces d'escorta sovint eren inferiors en un combat tancat o dogfight. El caça d'escorta ideal tenia llarg abast, un temps en combat de llarga durada per protegir els bombarders i força combustible intern per poder tornar a la base.\nÚs a la Luftwaffe[modifica]\nDurant la batalla d'Anglaterra, la Luftwaffe va fer servir els caces Messerschmitt Bf 109 i Bf 110 amb base a França com a caça bombarders d'escorta. Volant juntament amb els bombarders mitjans Heinkel He 111 i Junkers Ju 88, podien llançar llur petita càrrega de bombes i durant un breu període matnenir allunyats els caces britànics. El Bf 109, però, estava operant al límit del seu abast, i el Bf 110 tenia un rendiment inferior, com a escortes només proporcionaven una protecció limitada.\nObtingut de «https://ca.wikipedia.org/w/index.php?title=Caça_d%27escorta&oldid=16826269»\nLa pàgina va ser modificada per darrera vegada el 22 abr 2016 a les 11:48.


La Fira Origens d'Olot comptarÃ amb uns 90 expositors - Vicolot\nLa Fira Origens d'Olot comptarÃ amb uns 90 expositors\nDesprés de l’èxit de la primera edició, enguany l’espai firal creix un 25% i per tant, també, el nombre d’expositors. L’espai firal donarà cabuda a una acurada selecció de productes i productors de qualitat certificada que durant tot el cap de setmana també es podran degustar.\nPer un preu de 5 euros, s’entregaran 5 tiquets que es podran bescanviar per qualsevol dels productes exposats. El visitant trobarà des d’embotits artesans, dolços o olis i vinagres fins a làctics, verdures ecològiques, carns, bolets, cerveses i vins DO, entre molts d’altres.\nPel que fa a la procedència, hi haurà expositors d’arreu del territori català. Els percentatges es reparteixen equitativament donant representació a totes les àrees geogràfiques. A més de representants de les quatres províncies catalanes, Orígens també comptarà amb expositors de les Illes Balears i el País Valencià.\nOrígens és un esdeveniment enogastronòmic on els productors i els productes agroalimentaris de qualitat són els principals protagonistes. A més de l’espai dedicat als expositors, la fira tornarà a tenir l’Aula de Cuina on es realitzen demostracions de cuina en directe de la mà de reconeguts professionals; l’Aula de Tast on es fan els tastos i maridatges dels productes presents a la fira (ambdues gratuïtes per als visitants a la fira); i l’Aula dels Nens, l’espai dels més petits (amb un preu de 2€).


George Clooney es promet amb l’advocada d’Assange\nA.C.R. Barcelona 28/04/2014 00:00\n260x366 George Clooney i Grant Heslov ('Argo') en una imatge d'arxiu George Clooney i Grant Heslov ('Argo') en una imatge d'arxiu\nGeorge Clooney deixarà de ser aviat el gran solter d’or de Hollywood. L’actor, que la setmana que ve farà 53 anys, s’acaba de prometre amb la seva actual parella, l’advocada Amal Alamuddin, després de poc més de mig any de relació, segons avançava ahir la revista People. “El George i l’Amal volen portar les coses amb discreció, però no fa l’efecte que vulguin amagar-se. Crec que volen que la gent que s’estimen sàpiga que això va de debò i que tenen intenció d’estar junts per sempre”, explicava una font propera a la parella a aquesta publicació.\nSegons aquest mateix informador, Clooney i Alamuddin encara no han començat a planificar el casament, perquè el seu compromís és molt recent. De fet, es podria haver concretat fa menys d’una setmana, ja que, segons People, aquest dimecres alguns testimonis van veure la parella en un restaurant de Los Angeles “aparentment celebrant el compromís amb uns amics”. Alamuddin portava un “anell enorme”, que també va ser observat l’endemà en un altre sopar que ella i Clooney van compartir amb Cindy Crawford i el seu marit, amics de l’actor des de fa temps.\nEl primer cop que Clooney i Alamuddin es van deixar veure junts va ser l’octubre de l’any passat, quan feia només tres mesos que ell havia posat punt final a la seva relació amb la lluitadora Stacy Keibler. Des de llavors han compartit diversos viatges, com un safari a Tanzània o una visita a les Seychelles.\nMalgrat això, que Clooney hagi fet el pas de comprometre’s ha sorprès, no només pel poc temps que fa que va començar la relació sinó perquè l’actor té fama de canviar de parella amb força freqüència: des del 1995 se li han comptat, com a mínim, set nòvies, a banda de l’actual. De fet, des que es va divorciar de la seva primera dona, Talia Balsam, amb qui va estar casat entre el 1989 i el 1993, sempre que ha parlat sobre matrimoni ha estat per dir que no tenia cap interès a tornar-hi a passar.\nBritànica nascuda a Beirut\nLa dona que li ha fet canviar aquest plantejament vital és una britànica d’origen libanès -va néixer a Beirut- que es va formar com a advocada a Oxford i a Nova York i que actualment viu a Londres. Especialitzada en dret internacional i drets humans, treballa per al bufet Doughty Street de la capital britànica, i el 2011 es va convertir en l’advocada del fundador de Wikileaks, Julian Assange, durant el procés per extradir-lo a Suècia.\nA part d’aquesta feina, Alamuddin ha format part de diverses comissions de l’ONU -per exemple, ha assessorat Kofi Annan en el conflicte de Síria- i va representar l’ex primera ministra ucraïnesa Iúlia Timoixenko davant del Tribunal Europeu de Drets Humans.


Categoria de Vot Popular: Millor Obra per l'Orn #2.\nde maig 30, 2009\nAquest matí, com cada matí, faig una repassada als blocs i les webs que miro habitualment i... quan obro el Zona Negativa... Caram! Es veu que he guanyat, a la Categoria de Vot Popular, el premi de Millor Obra per l'Orn #2. No m'ho esperava gens, la veritat. Què puc dir? Moltes gràcies a tots el que m'heu votat. Segur que hi ha molts autors i moltes obres que també es mereixen aquest premi... però els premis són el que són, no cal donar-hi més voltes. Aquest reconeixement popular arriba en un bon moment. Per cert, demà i demà passat tornaré a ser al Saló de Bcn, potser us ho podré agrair a alguns de vosaltres personalment. Moltes gràcies a tothom!\nEsta mañana, como cada mañana, hago una repasada a los blogs y las webs que miro habitualmente y... cuando abro el Zona Negativa... Caramba! Se ve que he ganado, en la Categoría de Voto Popular, el premio de Mejor Obra por la Orn #2. No me lo esperaba, la verdad. ¿Qué puedo decir? Muchas gracias a todos el que me habéis votado. Seguro que hay muchos autores y muchas obras que también se merecen este premio... pero los premios son lo que son, no hace falta darle más vueltas. Este reconocimiento popular llega en un buen momento. Por cierto, mañana y pasado mañana volveré a ser al Salón de Bcn, quizás os lo podré agradecer a algunos de vosotros personalmente. ¡Muchas gracias a todos!\nThis morning, like every morning, I revised to the blocs and the webs at that I usually follow and... when I open Zona Negativa... Gosh! It seems that I have won, in the Category of Popular Vote, the award of Better Work for Orn #2. To be honest I must say that I didn't expected it. What can I say? Thank you very much to all the people who have voted to me. I am convinced that there are many authors and many works that also deserve this award... but the awards are what they are, you shouldn't give it much thought. This popular recognition comes in a good moment. By the way, tomorrow and the day after tomorrow I will be again in the Saló del Còmic from Bcn, perhaps I will be able to thank some of you personally. Thank you very much to everybody!\nEtiquetes de comentaris: Recomanacions\nde juliol 33\nde desembre 33\nde novembre 36\nde setembre 34\nde desembre 37\nde setembre 39\nde juny 38\nde març 45\nde gener 37\nde desembre 43\nde novembre 27\nde juny 32\nBan i l'Ou de Garsa (1)\nEsbossos, sense solta ni volta (4)\nSaló del Còmic de Bcn.\nEsbossos, sense solta ni volta (3)\nAvui, per qui estigui a Barcelona...\nEsbossos, sense solta ni volta (2)\nDemocràcia vs Oclocràcia\nEsbossos, sense solta ni volta (1)\nMontpetit i Montmajor.\nRobots! (i 5)\nAquest divendres, presentació a la Llibreria 22.\nDos Veces Breve nº 18 especial Espadas\nLlops! (i 5)\nMés ressenyes sobre l'Orn #3\nPuigs dels Llops, Puigsacalm i La Mare de Déu de l...\nSordons, pàgina a color (i 2)\nSordons, pàgina a color (1)\nSordons, pàgina a tinta (i 3)\nRessenya de "Ser Rey"\nSordons, pàgina a tinta (2)\nPremis ComiCat 2009\nSordons, pàgina a tinta (1)\nIcatFm, Inund'art i Mostr'art.\nSordons, pàgina a llapis (i 5)\nde març 39\nde desembre 44\nMuntanya i caminades488\nCalaix de sastre371\nEstic treballant en...231\nL'arxiu més antic72\namics de l'Ornis37\nApp Orn·is Comic23\n4 Rius de Tinta21\nCòmics i llibres il·lustrats


Dessaladores mòbils: la realitat s'imposa\nEl que tenen de bo els fets és que sempre són caparruts "ja ho deia en Churchill" i que més tard o més prest acaben per imposar la seva lògica. Possiblement en aquest punt cal cercar les raons de les successives travelades des d'aquest govern: que s'encaparrota a voler ajustar la realitat als seus desitjos, i no a l'inrevés. I, ja se sap, això no funciona mai.\nEl cas de l'aigua "ja ho denunciàvem en aquestes mateixes pàgines, el passat mes de març" és probablement un dels més paradigmàtics, a l'hora de visualitzar el fracàs del Govern quan intenta «combinar messianisme i eficàcia». En aquest sentit, no hi ha cap contradicció dins la qual no hagi incorregut el president Antich i la seva desafortunada consellera «verda», Margalida Rosselló. De fet, la descabdellada proposta inicial d'aquesta, en el sentit d'augmentar de manera lineal el preu de l'aigua "proposta que literalment li tiraren pel cap, des del primer moment, els seus socis de govern" propicià la primera crisi seriosa del precari gabinet d'Antich, a més de deixar clar que la previsió no és una de les matèries-estrella del programa de l'anomenat Pacte de Progrés.\nEl problema principal del tema de l'aigua és l'equivocació en el seu diagnòstic per part dels «Verds», en aquest govern amb règim de «divisió horitzontal» que habita al Consolat de la Mar. Reduir un problema estructural a la nostra comunitat, com és la manca d'aigua, a una simple i difusa política d'estalvi, sense planificar l'obtenció de més recursos hídrics, dóna una idea clara de quina societat virtual tenen alguns dins el cap. No en parlem ja de la famosa i «non nata» pujada dels preus, una mesura absolutament irresponsable i de més que dubtosa justificació per als sectors socials menys afavorits. Finalment, la negativa obsessiva a ampliar l'actual dessaladora de Palma "fins al punt de convertir aquest punt en un «ultimàtum» que acabà en no-res" va deixar definitivament retratada la consellera Rosselló, que de llavors ençà ha perdut literalment el remuc i calla com una morta, no sabem si per sentit del ridícul o per prudència, o per les dues coses.\nSigui com sigui, l'únic cert és que, després de tant de paper embrutat, després de tants d'estires i amolles, la solució de les dessaladores s'obre pas, a poc a poc, com una de les mesures més raonables per tal de garantir el subministrament d'aigua a la nostra comunitat. Primerament, mitjançant l'ampliació de l'actual dessaladora (si, han llegit bé, és aquella mateixa que Margalida Rosselló va assegurar que no s'ampliaria mai), un projecte que fins després de l'estiu no estarà enllestit. I, mentrestant, amb la instal·lació d'«unitats mòbils de dessalació» que, en un termini de 45 dies, estaran en condicions de produir 14.800 metres cúbics diaris i garantir així el subministrament d'aigua a tota la badia de Palma. Per si no ha quedat prou clar, i encara que les paraules de vegades disfressen la realitat, val a dir que les esmentades «unitats mòbils de dessalació», per molt que li costi reconèixer-ho a l'actual govern, no són altra cosa que dessaladores portàtils.\nHi ha, per tant, una petita llum al final del camí en el tema de l'aigua. En una societat moderna, dotada de les més alta i sofisticada tecnologia, sempre es poden trobar remeis als problemes. Però per això cal fer-los front amb una mentalitat oberta, que rebutgi els prejudicis i utilitzi el sentit comú. Si en el tema de l'aigua el Govern hagués actuat, des del primer moment, amb aquesta necessària altura de mires, potser tots els ciutadans d'aquesta comunitat ens hauríem estalviat moltes angoixes, molts de temors i qualque espectacle molt poc edificant per part dels nostres governants. Tant de bo que en el pròxim problema que es plantegi, aquest govern erràtic no es torbi tant a descobrir que la realitat sempre s'imposa, i que el que cal és pactar amb ella, no negar-la en base a absurds prejudicis ideològics.


Ràdio Rubí organitza una nova campanya solidària de recollida d’aliments aquest Nadal - Ajuntament de Rubí\nRàdio Rubí organitza una nova campanya solidària de recollida d’aliments aquest Nadal\nRàdio Rubí organitza una nova campanya solidària de recollida d’aliments aquest Nadal Del 10 de novembre al 15 de desembre, els ciutadans podran portar els diferents productes a les instal·lacions de l’emissora, a l’Escardívol https://www.rubi.cat/ca/actualitat/noticies/radio-rubi-organitza-una-nova-campanya-solidaria-de-recollida-d2019aliments-aquest-nadal https://www.rubi.cat/ca/actualitat/noticies/radio-rubi-organitza-una-nova-campanya-solidaria-de-recollida-d2019aliments-aquest-nadal/@@images/image/preview\nDel 10 de novembre al 15 de desembre, els ciutadans podran portar els diferents productes a les instal·lacions de l’emissora, a l’Escardívol\nEl Nadal passat, Ràdio Rubí va recaptar uns 200 quilos d’aliments (foto: Ràdio Rubí)\nRàdio Rubí impulsa una nova recollida solidària d’aliments aquest Nadal. Els ciutadans que vulguin col·laborar en aquesta iniciativa podran portar els diferents productes a les instal·lacions de l’emissora municipal, ubicades a l’Escardívol, entre el 10 de novembre i el 15 de desembre.\nLa Taula d’entitats de Rubí per a la inclusió social, integrada per Creu Roja, Frater Nadal, ASAV i Càritas sota la coordinació de l’Ajuntament, serà l’encarregada de repartir els aliments que es recullin entre les famílies de la ciutat que ho necessitin. El repartiment es realitzarà a partir del 18 de desembre.\nRàdio Rubí vol aconseguir el màxim de productes alimentaris per abastir les famílies rubinenques amb pocs recursos durant el Nadal, un moment de l’any en el qual disminueixen les donacions. Els aliments que es necessiten són torrons, neules, mantegada, polvorons, massapà i llaunes de préssec i pinya en almívar, entre d’altres.\nLes donacions es podran fer fins el 15 de desembre, en horari de matí i tarda, a les instal·lacions de Ràdio Rubí, a l’edifici Escardívol, ubicat al c/ Joaquim Blume, s/n.\nAquesta és la tercera vegada que l’emissora municipal organitza una recollida d’aliments. La primera va ser el Nadal passat, en la qual es van recaptar uns 200 quilos d’aliments. La segona va ser el juliol d’aquest any, quan Ràdio Rubí va aconseguir recollir 600 quilos de llegums, oli, llet, conserves de peix, alimentació infantil i galetes per a la campanya La fam no fa vacances, impulsada pel Banc dels Aliments.


Torre del Puig de Miravent - Viquipèdia, l'enciclopèdia lliure\nCastell medieval en ruïnes\nPuig de Miravent\n42° 31′ 01″ N, 3° 02′ 03″ E / 42.516935°N,3.034278°E / 42.516935; 3.034278Coord.: 42° 31′ 01″ N, 3° 02′ 03″ E / 42.516935°N,3.034278°E / 42.516935; 3.034278\nLa Torre del Puig de Miravent) és una fortificació medieval del terme comunal d'Argelers de la Marenda, de la comarca del Rosselló (Catalunya Nord).\nEstà situada en el sector oriental del terme, cosa d'un quilòmetre al sud de la propietat anomenada Château Valmy, al cim d'un turó que destaca en el paisatge.\nEl 981 està documentat el Puig Vigia, en un precepte del rei Lotari. Sens dubte, cap relacionar aquest puig amb el Puig de Miravent, també denominat Puig Ventós en altres èpoques.\nAl cim del turó hi ha les restes d'una torre de planta rodona, que es conserven fins a una alçada d'1,5 m. Les parets tenen un gruix d'1,2 m, i el diàmetre interior és de 3,9. Era feta amb pedres del lloc, sense treballar, relligades amb una argamassa molt dura.\nEls anys setanta del segle XX s'hi feren excavacions sense cap rigor, i el material trobat ha desaparegut, i no se'n va fer cap mena d'estudi. Les restes trobades són datables a l'alta edat mitjana, i s'han donat almenys dues interpretacions: un molí de vent i una torre de defensa.\nUna mica al sud, en un nivell inferior i damunt d'un roc es troba un segon edifici, també altmedieval. És un edifici rectangular irregular, ja que segueix la forma de la roca, de 8,5 m de llarg per 3,5 d'ample. Els murs fan 0,8 de gruix. L'aparell i la tècnica constructiva és similar al de la torre. Té la volta enfonsada, però les parets arriben als 4 metres d'alçària.\nRieu, Bernat. «Argelers: Torre i construcció del Puig de Miravent». A: El Rosselló. Barcelona: Enciclopèdia Catalana, 1993 (Catalunya romànica, XIV). ISBN 84-7739-601-9.\n↑ El Puig de Miravent en els ortofotomapes de l'IGN\n↑ Rieu 1993.\nObtingut de «https://ca.wikipedia.org/w/index.php?title=Torre_del_Puig_de_Miravent&oldid=30091957»\nCastells i torres d'Argelers


Llegeix més: Aules virtuals - Moodle vs Google classroom vs Joomla\nLlegeix més: Instruccions per a validar-se a Gapps (Google apps)\nInstruccions per a validar-se al Moodle i la plana web\nEl Moodle es l’aula virtual que la Conselleria fa servir als centres de Balears.\nPer entrar al Moodle obrirem un navegador i anirem a: http://aulavirtual.caib.es/c07007759/\nLlegeix més: Instruccions per a validar-se al Moodle i la plana web\nInstruccions d’utilització dels microportatils i aules d'informàtica\nPer a mantenir el bon funcionament dels ordinadors del centre es recomana:\nL'alumnat ha d'utilitzar l'ordinador o microportàtil que té el mateix número que el seu número de llista en el grup. - Si el alumne és el primer de la llista, tindrà el microportàtil número 1 dels carretons, si és el segon, tindrà el segon i així.\nSi es detecta una incidència que no ha sigut comunicada serà responsabilitat de l'alumnat que havia fet servir l'equip sense comunicar-la.\nPrograma Orienta a l'aula Informàtica II\nÚS ORDINADORS AULA, DEPARTAMENT I AULA D'INFORMÀTICA\nIMPRESSORA CANON SALA PROFESSORS


El fum de Birkenau, Liana Millu | menjadatils\nÀcars, reis, farsants i en Capullo\tEl baró rampant\nEl fum de Birkenau, Liana Millu\nEl fum de Birkenau, de Liana Millu, és un dels testimonis europeus més intensos sobre el camp de concentració femení d’Auschtitz—Birkenau: en tot cas és el més conmovedor dels italians. Està format per sis relats, i tots s’articulen al voltant dels aspectos més específicament femenins de la vida mínima i desesperada de les presoneres. Vivien en condicions força pitjors que les dels homes, i això per diversos motius: la menor resistència física davant de feines més feixuges i humiliants que les que s’imposaven als homes; el turment dels afectes familiars; la presencia obsessiva dels crematoris, les xemeneies dels quals, situades al bell mig del camp femení, ineludibles i innegables, infesten amb el seu fum despietat els diez i les nits, els moments de treva i d’il·lusió, els somnis i les tímides esperances.\nL’autora apareix rarament en primer pla: és un ull penetrant, una consciencia admirablement vigilant que enregistra i transcriu, en un llenguatge sempre digne i mesurat, uns fets que tanmateix están fora de tota mesura humana. Tots els relats es tanquen amb una nota apagada, amb un toc fúnebre: és una vida que s’ha extingit, i és significatiu que aquestes morts individuals, personals, totes tràgiques i totes diferents, peses més, es graven més fort en la nostra sensibilitat que els milions de morts anònimes que reflecteixen les estadístiques.\nLily, enviada a la mort amb un gest indiferent fet amb la mà per la seva kapo, que la tem com a rival amorosa.\nMaria, que entra al camp sense confessar que està embarassada i que amaga l’embaràs faixant-se el ventre, perquè vol que la criatura neixi. I la criatura neix, en la confusió nocturna del barracó brut i atapeït, sense llum, sense aigua, sense ni un drap net, enmig de la follia col·lectiva i de la pietat revifada de les presoneres més endurides (i aquesta és, segurament, la página més memorable del llibre): però el momento de passar llista és sagrat, no hi ha de faltar ningú, la partera i el nen es dessagnen, quan s’acaba el recompte ja són morts.\nBruna torna a trovar Pinin, el seu fill adolescent, en un camp proper: s’abracen a través del filat electrificat i queden fulminats. La russa Zina es juga la vida per facilitar la fuga d’Ivan, que no coneix, però en el qual distingeix una semblança imaginària amb el seu marit Grigori, mort a mans dels nazis. Les dues germanes holandeses, una de les quals escull l’opció del bordell, i l’altra en renega i en rebutja estoicament els regals. La dona enamorada, indecisa entre dues eventualitats possibles: mantener-se Fidel al marit, i morir de gana, o bé cedir, deshonrar-se, però sobreviure per ell.\nDe cadascun d’aquests itineraris humans se’n desprèn, de manera inhumana, una aura de tristesa lírica, mai contaminada per la cólera o el lament trasbalsat; i de dolorosa saviesa del món, cosa que demostra que l’autora no va patir en va.


TOTA PEDRA FA PARET: de juny 2009\nConsidere fantàstic aquest llibre de Sánchez Pinyol, Tretze Tristos Tràngols, és original i crec que té el gran mèrit de distreure’t i treure’t de l’avorriment.\nJo el vaig llegir l’any passat per entretindre’m durant un viatge amb autobús i com dijous nosaltres en farem un, de viatge, m’ha semblat que era una ocasió fantàstica per recomanar-vos-el.\nEls que no vinguen al viatge-premi de Cercedilla també poden aprofitar les vacances que tot just comencen per llegir, i si voleu agafar més idees sobre quin llibre us podria vindre de gust adreceu-vos a l’apunt del bloc amic Valencià: Llengua i imatge ,del professor Francesc López, hi trobareu molts suggeriments.\nAcí us deixe el resum de l’editorial de Tretze Tristos Tràngols:\n"Hi ha un esquimal que fuig d’un ós, ¿o potser és l’ós que fuig de l’esquimal? I un armari que s’empassa misteriosament una dona. I un espantaocells que vol fer-se amic dels corbs. I l’excèntrica tripulació d’un vaixell fantasma. Són tretze faules modernes en què l’autor combina magistralment la fantasia, l’humor i l’existència quotidiana."\nPublicat per Departament Llengües a 6/24/2009 12:52:00 a. m. 2 comentaris: Enllaços a aquest missatge\nAquest sentiment d'alegria és el que tinc després de veure les vostres notes de les PAU, tots aprovats, i de comprovar com les notes de valencià han estat molt bones.\nDes d'ací ENHORABONA a tots, a pesar d'alguns disgustos, perquè algú de vosaltres necessitàveu més nota encara, crec que avui és un dia per a estar contents, a més a més no patiu, de segur que trobareu l'eixida per cobrir les vostres expectatives a pesar de la nota.\nBON ESTIU I ara ja també BONES VACANCES!!!\nI per oblidar eixes xicotetes decepcions seguiu aquesta teoria:\nPublicat per Departament Llengües a 6/19/2009 09:22:00 p. m. 2 comentaris: Enllaços a aquest missatge\nPublicat per Departament Llengües a 6/15/2009 09:06:00 p. m. 1 comentari: Enllaços a aquest missatge\nPonys és un interessant curt de David Planell que ja té un parell d'anys però que és tan recomanable com els seus altres treballs: Carisma i Banal.\nTots tres contenen converses d'eixes que tal vegada haguera estat millor no encetar, excepte la de Banal que potser si aconseguisca un enteniment entre pare i filla.\nEn qualsevol cas, jo espere que no mai tingueu ponys ("és a dir això que t'ha passat de menut que et deixa marcat per a tota la vida").\nPublicat per Departament Llengües a 6/11/2009 05:50:00 p. m. 1 comentari: Enllaços a aquest missatge\nEl passat dijous 4 de juny, el nostre company Francesc Grancha i els alumnes participants en el concurs que convoca CAJA MADRID, Tu Pots Fer, replegaren al Museu de Ciències Naturals de València, el seu premi acompanyats pel director.\nEnhorabana de nou a tots i, molt especialment, a Francesc, alma mater del treball, per aconseguir la 3a. Posició (20.000 euros) en una convocatòria en què han participats 178 centres escolars de vuit comunitats autònomes.\nRepresentant de Caja Madrid van destacar l'alt nivell dels treballs presentats. FELICITATS!\nPublicat per Departament Llengües a 6/09/2009 09:36:00 a. m. 1 comentari: Enllaços a aquest missatge\nEtiquetes de comentaris: ACTIVITATS IES\nTot el curs parlant de les proves de demà i ja esteu en la vesprà de les PAU.\nAvui només us desitge MOLTÍSSIMA SORT!!!! encara que com que aneu ben preparats, segura estic que els vostres resultants seran positius. Dormiu tranquils i no estudieu ja més, relaxeu-vos i no imiteu el de la imatge, és exactament el que no s'ha de fer la vesprà d'un exament important.\nPublicat per Departament Llengües a 6/08/2009 07:18:00 p. m. Cap comentari: Enllaços a aquest missatge\nAquest vídeo de Regina Spektor em sembla absolutament recomanable, gaudiu-lo:\nnever loved nobody fully\nningú mai va estimar plenament\nSempre un peu a terra\nI per la protecció del meu cor veritablement\nJo es va perdre en els sons\nSento en la meva ment\nTotes aquestes veus\nSento en la meva ment totes aquestes paraules\nSento en la meva ment tota aquesta música\nI es trenca el meu cor\nEs trenca el meu cor\nI suposo que mai et vaig trobar\nSuposo que mai es va enamorar\nSuposo que no et vaig besar tan dolçament i tan suau\nSuposo que mai et vaig veure\nSuposem que mai va trucar\nSuposo que em vaig quedar cantant cançons d'amor\nnomés per trencar la meva pròpia caiguda\nNomés per trencar la meva caiguda\nTrencar la meva caiguda\nTots els meus amics diuen que sens dubte va a aconseguir el seu millor\nVas a obtenir millors\nMillor millor millor\nMai ningú plenament l'amor\nI per la protecció de memòria realment\nHe perdut En els sons Sento en la meva ment\nTota aquesta música\nEscapades meu Cor\nTrenca el meu cor\nPublicat per Departament Llengües a 6/05/2009 12:28:00 a. m. 1 comentari: Enllaços a aquest missatge\nContinuant amb les recomanacions de cara a l’estiu, avui en farem dues: DRÀCULA, novel·la i pel·lícula.\nRara vegada una pel·lícula no decep si prèviament has llegit la novel·la en què es basa. Això és el que ocorre amb la meravellosa adaptació que de Dràcula, de Bram Stoker, va fer Coppola (1992).\nEl film de Coppola introdueix un pròleg on s’explica l’origen del vampir cosa que dóna una motivació als seus actes posteriors.\nAixò no existeix en la novel·la de Stoker però sí que s’insinua al principi quan el comte salva Jonathan (el protagonista) de les vampiresses del seu castell dient que ell sí és capaç d’estimar.\nEn la pel·lícula, Dràcula ja no és la representació i personificació del mal, que en una altra versió va interpretar Christopher Lee (versió de Terence Fisher de 1958), sinó un heroi romàntic que intenta preservar el seu amor contra el temps.\nLa novel·la és engrescadora, no la pots deixar de llegir i ,a estones, fa sentir por, cosa ben difícil quan llegeixes; la pel·lícula de Coppola és, al meu entendre, una magnífica i commovedora història d’amor que adquireix tantes reinterpretacions com visions li dediques.\nA més no cal oblidar l’extraordinària banda sonora de Wojciech Kilar (El pianista, La novena puerta), ni els grans actors que la protagonitzen (Gary Oldman, Anthony Hopkins, Winona Ryder, Keanu Reeves)\nAra hi ha ocasió de tornar a veure-la en la sessió que es farà dimecres 3 de juny a les 18h. a l’Aula de Cinema de la Universitat de València (al col·legi Major Lluís Vives) dins del cicle “Amores caníbales”.\nSi podeu fer un descans de tant d’estudiar no hi deixeu d’acudir i tot seguit compreu la novel·la, és un valor segur.\nPublicat per Departament Llengües a 6/02/2009 12:31:00 a. m. 3 comentaris: Enllaços a aquest missatge


Causa una profundíssima pena en aquests moments haver de donar voltes entorn de la venjativa actitud del Ministeri Fiscal acusant del delicte de rebel.lió a tots els membres del Govern i de la mesa del Parlament. S’han comès massa disbarats per no preveure que el procés no podia acabar bé, que els seus objectius eren inassolibles, com els fets han demostrat, i que el comportament dels protagonistes promotors (Govern, grups parlamentaris, ANC, Òmnium) incorria sovint en la temeritat i en l’engany col.lectiu donant per fet el que era materialment, políticament, jurídicament, socialment, econòmicament, impossible d’obtenir, però al fracàs d’aquest moviment l’acompanya el fracàs de la intervenció del Govern del Pp que corona la falta absoluta de propostes polítiques per reconduir-lo amb la creació a posteriori d’un fictici escenari de rebel-lió en el que aboca la màxima duresa del Codi penal.\nLa lectura atenta de la querella per rebel.lió contra el Govern i els membres de la mesa del Parlament em porta a tres conclusions:\n1.- La querella no s’hauria produït, pel que fa al delicte de rebel.lió, si el president hagués convocat eleccions i no s’hagués declarat la independència al Parlament (malgrat la forma vergonyant amb què es va fer)\nFiscalia ha esperat el moment final de la Dui per assestar el cop, tot i constatar que la declaració d’independència no tenia la més mínima repercussió social i que per part del mateix Govern i el Parlament de la Generalitat no es disposava de cap mitjà per fer-la efectiva; és més, havent constatat que la disposció última i definitiva de la Generalitat, amb l’aplicació suau del 155 i la convocatòria d’eleccions per al 21D, era de facto la de sotmetre’s al procés electoral, el que significava, es recongués o no, el retorn a la legalitat estatutària.\nEl substrat sociopolític del que parteix la querella, obviant aquesta evidència, posa de relleu que ha estat confeccionada amb l’afany de traslladar al procés, de manera retroactiva, tot el pes de la llei penal, donant per suposat que la gravetat del moment de la declaració sintetitzava en un sol acte l’objectiu de la independència que s’havia perseguit amb mètodes violents. S’atorga a la declaració d’independència (de fet una declaració més virtual que real) la màxima transcendència penal com a acte de rebel.lió que la querella veu confirmat per la successió de manifestacions suposadament violentes que l’havien anat preparant. Ni les manifestacions eren violentes ni la Dui es pot concebre com un acte d’aixecament públic i amb violència.\n2.- La relació de fets de la querella (103 pàgines d’un total de 118) és una exposició detallada de l’evolució del procés a partir de la declaració de sobirania del 9 de novembre de 2015, puntejada amb al.lusions a les moblitzacions com suposadament demostratives del caràcter intimidatori i violent de tot el moviment, dirigit i controlat pels querellats.\nLa coloració de tots els fets, declaracions individuals, acció parlamentària, nul.litats i raonaments del TC, mobilitzacions (sobretot les produïdes el setembre i octubre de 2017), acció exterior, intervenció dels mitjans de comunicació, està tota ella orientada a justificar el color fort de la declaració final d’independència. Es pren cada part com la peça d’un tot revestida de la suficient transcendència penal d’una rebel.lió (sovint parla d’insurrecció) orquestrada amb mitjans violents.\nEn aquest sentit fa pujar els colors a la cara la relació de fets de l’1-O (exposats minuciosament però també molt esbiaixadament en cada província) interpretant que la “consigna, repetida desde el Govern, los grupos parlamentarios independentistas y las entidades soberanistas, de la “resistencia pacífica” no era sino un eufemismo de lo que en realidad consistía en una incitación, difundida con publicidad y dirigida a los sectores independentistas de la población, para que se opusieran e hicieran frente a la actuación de los agentes de la autoridad a fin de que, en definitiva, no pudieran cumplir la orden judicial de impedir la celebración del referéndum”. El que va ser una actuació violenta de la policia (ordenada temeràriament des del Ministeri d’Interior) contra ciutadans pecífics, es transforma en una incitació a fer front als agents amb violència.\nLa interpretació dels fets concrets de l’1-O dona la clau hermenèutica de tota la querella. Es dissimula la qüestió política de fons de tot el procés, amb l’immobilisme petri i la passivitat del Govern central, confrontada amb la temeritat governamental, parlamentària i legislativa de la Generalitat a partir de novembre de 2015, donant-li un revestiment de mobilització social violenta projectada i dirigida des del Govern i el Parlament, amb l’auxili de les associacions independentistes com a braç civil de la rebel.lió.\n3.- La qualificació jurídica de la querella coixeja ostensiblement a l’hora de considerar la concurrència de l’element indespensable del delicte de rebel.lió que exigeix l’article 472 del C.penal, l’alçament públic i amb violència.\nEn tota la querella no hi ha, perquè no ha existit mai, un moment en el que es pugui concentrar un alçament públic i violent a través del qual es declari la independència de Catalunya. La Dui del Parlament va ser més aviat un moment tristoi, temorenc i amb mitjans més que precaris com van demostrar els fets immediatament posteriors. Com que el moment de proclamació pública i violenta no existeix, la querella l’ha d’anar dibuixant, amb insuficiència manifesta, al llarg de 2015-2017, qualificant d’intimidacions aptes per a la manifestació de violència les successives mobilitzacions del procés, que sempre van ser pacífiques.\nLa valoració del fiscal a l’hora de fonamentar la suposada concurrència de la violència pública en els fets descrits es pot veure en aquest raonament: “La concurrencia de violencia física puede no ser necesaria cuando el alzamiento por sus características y por el número indeterminado de personas implicadas, es de tal dimensión que tiene capacidad intimidatoria suficiente para disuadir de una posible actuación a las fuerzas del orden sabedoras de que cualquier oposición a los planes rebeldes, tornará el alzamiento en violento y belicoso. És a dir, es pren com un fet que la concentració d’un nombre indeterminat de persones es transformarà automàticament en un alçament violent enfrontat a les forces de l’ordre en situació d’intervenir. L’experiència de les mobilitzacions del procés no avala de cap manera aquesta suposició.\nEl mateix fiscal, en un lapsus inconscient, es descol.loca per un moment de l’artificial assimilació entre concentració de persones, intimidació i violència, quan en un brevíssim excursus afirma: ”no se buscaba simplemente contar con el apoyo de los ciudadanos para llevar a cabo su proyecto independentista dentro de la legalidad constitucional, lo cual no sería objeto de reproche alguno, sino de llamamientos directos o indirectos, a través de las entidades soberanistas, a la movilización popular o ciudadana como medio intimidatorio y violento para conseguir el fin secesionista”. Es a dir, admet que les mateixes concentracions de persones haurien estat aptes per avalar un projecte independentista dins de la legalitat, i llavors no harien tingut el caràcter intimidatori i violent que ara les hi atribueix pel simple fet que el projecte no era legal. Segons el fiscal, doncs, és només la nota de legalitat o il.legalitat del projecte la que confereix a les mobilitzacions la naturalesa intimidatòria o violenta. És, per tant, el caràcter polític il.legal del procés el fonament real de la querella.


Andorra la Vella atorga 400.000 euros a les entitats esportives en subvencions per al curs 2021-2022 - FÒRUM.ad\nEl 01/12/21 13:28\nUna sessió informativa. Foto: Comú d’Andorra la Vella\nEl Comú d’Andorra la Vella ha atorgat les subvencions per a la temporada 2021-2022 per donar suport a les entitats que realitzin activitats esportives a Andorra la Vella amb una durada anyal o puntual que incideixen en la creació i l’enfortiment de l’esport de base, el suport a l’esport de competició, les xarxes associatives en el món de l’esport, a les entitats que fomentin les relacions ciutadanes a través de la difusió de les diverses formes d’activitat física i esportiva, i a les entitats que es dediquin a la integració social per mitjà de l’esport.\nPer la convocatòria de subvencions de lliure concurrència s’han atorgat 400.000 euros d’ajudes, una partida que es manté respecte a l’any passat, amb la voluntat de donar un impuls a les entitats esportives i atenent la situació derivada de la pandèmia.\nPer cinquè any consecutiu, la convocatòria de subvencions per a la temporada 2021-2022 s’adreça a activitats que es fan en horari extraescolar o durant els períodes de vacances. Enguany s’ofereixen quatre programes diferents, centrats en la promoció de l’esport en edat escolar i esport jove; la promoció de l’activitat física i l’esport en sectors socials amb característiques especials, l’organització d’activitats esportives puntuals o temporals i la formació de tècnics i directius esportius.\nNotícia Anterior: Andorra Telecom augmenta la velocitat d’internet a casa fins a 1Gbps\nSegüent Notícia: Salut constata 3 nous casos d’infecció de VIH durant el 2020


Any Escolar a l'Estranger | Midleton School\nAIXÍ VIUEN, AIXÍ ESTAN\nUn dia a Irlanda\nUn any a Irlanda passa molt ràpid, i no hi ha ningú com els nostres alumnes per ser testimonis del que ha significat per a ells gaudir d’un any escolar fora de casa.\nSi tot plegat et tempta, no ho dubtis. Aprendràs anglès, espremeràs el curs al 100%, creixeràs com a persona i tornaràs amb la maleta carregada d’emocions i noves experiències.\nL’EXPERIÈNCIA DE LA SEVA VIDA\nAny Escolar, què es?\nPortar a terme un any acadèmic a l’estranger és la manera més eficaç d’aprendre anglès, ja que el procés d’immersió és total.\nÉs una experiència molt enriquidora , i que s’executa en un dels moments més encertats de la vida de l’alumne: quan es troba receptiu , i és suficientment madur per aprofitar l’experiència al màxim.\nEl programa d’ Any Escolar a l’estranger és un curs en què l’alumne se’n va a estudiar fora de casa allò equivalent als seus estudis d’ESO o Batxillerat al nostre país, durant un trimestre o un curs sencer.\nQuan es tracta d’un curs sencer, la convalidació dels estudis a la tornada está garantida.. Aquest fet permet a l’estudiant la reincorporació al sistema educatiu espanyol al curs següent sense perdre l’any i, pràcticament, amb els mateixos coneixements que la resta dels seus companys.\nA Midleton School ens encarreguem de realitzar el procés de convalidació per vosaltres. Perquè només, i sobretot us centreu en gaudir de l’experiència, deixant a les nostres mans tota la paperassa i burocràcia.\nGUIA DE L’ANY ESCOLAR\nL’experiència de la teva Vida\nAny Escolar: Què és?\nViatja amb Midleton School\nSistema Educatiu Irlandès i Convalidacions\nESO i Batxillerat a Irlanda\nEls nostres col•legis a Irlanda\nAbans de viatjar: Requisits i Entrevista\nInformació per al alumne\nPer què és important estudiar un any a l’estranger?\nViure fora de casa i lluny dels amics i família no és fàcil, però és la millor manera de conèixer-se a si mateix i créixer com a persona.\nViatjar, conèixer gent, descobrir una cultura diferent i aprendre noves tradicions, ajudarà l’estudiant a consolidar la seva personalitat i serà la millor inversió per al seu futur.\nÉs una experiència única\nSerà la primera gran experiència de la seva vida, i com és la primera vegada, serà inoblidable i enriquidora en tots els sentits.\nPrendre decisions, assumir responsabilitats i enfrontar-se a noves situacions sense el recolzament directe de la família l’ajudarà a madurar i a ser independent.\nl’ajudarà a madurar i a ser independent.\nManejar amb facilitat una llengua requereix dedicació, amb la qual cosa, el fet d’estudiar a Irlanda i realitzar una immersió total permet a l’alumne portar-ho a terme d’una manera més ràpida i efectiva.\nEstar en contacte amb l’idioma les 24 hores al dia permetrà, al final de curs, pensar en anglès, interioritzar el seu ús i parlar-lo amb fluïdesa.\nDescobriment d’una nova cultura\nConviure amb una família amfitrioma, residir en un internat i descobrir una cultura, una història nova i un país diferent, y descubrir una cultura, canviarà la visió del món de l’estudiant.\nL’alumne descobrirà noves realitats amb què haurà de viure, s’enfrontarà a nous reptes, i començarà a valorar unes diferències que sense cap dubte enriquiran la seva experiència.\nAtorga prestigi acadèmic\nEstudiar un any a l’estranger és un mèrit que es té en compte en un expedient acadèmic perquè marca la diferència respecte a qui no ha estudiat fora. A més a més facilita l’entrada a qualsevol tipus d’estudi superior que s’imparteixi en aquell país.\nEl fet que en la destinació s’estudiï el mateix curs que l’alumne faria a casa, ofereix la tranquil•litat de no perdre un any acadèmic sencer.\nEs fan amics per a tota la vida\nConviure amb una família, allotjar-se en un internat o estudiar amb alumnes d’altres nacionalitats significa descobrir altres realitats i conèixer persones diferents que potser passaran a ser amics que duraran tota la vida.\nMilloren les oportunitats laborals\nA nivell laboral, estudiar un any acadèmic a l’estranger és un punt diferenciador fonamental per a l’èxit professional. Dominar una segona llengua és molt enriquidor de cara al capital humà de qualsevol empresa.\nL’EXPERIÈNCIA DELS NOSTRES ESTUDIANTS\nAl principi, com tots els principis, costen, però a mida que t’acostumes a la llengua, els costums, els menjars, tot és més fàcil i divertit. La meva família irlandesa em cuida molt i em sento afortunada. És una experiència de vida que repetiria una i mil vegades.\nAndrea Selma (València) - Any Escolar - St Joseph´s Mercy Secondary School Co Meath ( 5è Year)\nEstudiar un any a l’estranger és una experiència increïble. Suposa un esforç envers els estudis i en totes les coses en general fins que no t’adaptes a l’idioma, però segons van passant els dies, tot sembla més fàcil.\nJulia Inglés (Madrid) - Any Escolar - Rockford Manor (3r Year)\nRecomanaria a altres alumnes que vinguessin a Irlanda perquè és una gran experiència on pots millorar el teu anglès, i a més a més, penso que també canvies personalment i guanyes més responsabilitat i independència.\nDiego Regueiro ( La Coruña) - Any Escolar - Otatlands College Co Dublin ( Transition Year)\nGETAFE (Acadèmia i oficines)\nLAS ROZAS (Oficines)\nTel.: +34 91 794 20 65 / 602 259 550