Canvis en la visualització de Google Docs | Àrea Tic - Àrea Tac a Tarragona\nGoogle: suma i segueix. Ara Galeries d’art.\t18 hàbits de millora en la vida útil de les bateries dels portàtils\nCanvis en la visualització de Google Docs\nctpietar\tGoogle, Món-google\t2 comentaris\nAquesta setmana s’han portat a terme alguns canvis en la visualització dels documents de Google que tenim enregistrats.\nGoogle ha portat a terme un nou disseny a la plana principal. Si ja tenim alguns document podreu observar que s’han fet canvis:\nLa forma de mostrar les dades, les “carpetes” de la esquerra i els documents al mig són més senzilles de disseny, més clares en la seva representació. La funcionalitat en aquest aspecte no ha canviat; només la seva forma de representació.\nDes de principis de 2011, aproximadament, s’ha afegit també una nova prestació, que consisteix en poder emmagatzemar fitxers de vídeo. Recordem que , per defecte, l’espai que Google Docs ens brinda està limitat a 1024 “Megues”. Si comencem a “pujar” vídeos en aquest espai, ens podem quedar sense en breu temps.\nNo és un servei destinat específicament a emmagatzemar dotzenes de vídeo que puguin ocupar molts megues, doncs possiblement hauria de ser Youtube qui tingui aquesta tasca més per la ma, amb eines més dedicades. Clips de vídeo específics que es vulgui tenir més control sobre els mateixos poden ser bona idea, amb les precaucions corresponents. Al fer un clic damunt l’arxiu que tenim a Google docs, podem tenir una previsualització del seu contingut. Si és el cas d’un vídeo, també ens ho mostrarà.\nQuan es tracta de fotografies i vídeos, podem també fer ús , a molt petita escala , de certes prestacions de picasa, donat que podem previsualitzar totes les imatges que tenim als nostres documents amb algunes prestacions de Picasa, a mode de carrusel, sols fent doble clic en una de les imatges dels nostres documents, i fent presentacions de forma senzilla:\nAltres canvis a nivell visual es poden veure a la part superior dels menús centrals:\nApareixen les 3 opcions amb el grup de propietats, amb la nova pestanya central de “Imatges i vídeos”. Una de les altres noves propietats que podem observar és el canvi de nomenclatura de “carpetes” a “col·leccions”, que en la pràctica és el mateix, però que pot sobtar d’entrada.\nNo podem acabar sense insistir en la classificació de la visibilitat dels documents, que pot tenir, en cada un d’ells, tres estats diferents, consultables a la part de la dreta:\nSi volem canviar l’estat de “seguretat” del document fem clic a “configuració” i podem seleccionar una de les 4 opcions possibles, descrites al menú de “visibilitat”.\nUll, igualment, a com fem clic a la finestra d’ordenació dels documents. Podem seleccionar els criteris de com ordenem els mateixos.\nEn quant a la forma ràpida de destacar documents, podem fer servir també el mateix sistema de Gmail, a banda de per ” col·leccions”, per les estrelles ja conegudes:\nUn cop més, recordarem la necessitat de mantenir còpies de seguretat actualitzades dels nostres documents. Seleccionem els que volem tenir amb còpia de seguretat i fem clic a la part dreta a:\nI acte seguit seleccionar els documents que ja tenim mostrats, o bé a la pestanya de la dreta seleccionar-los tots per a baixar-los:\nTweets that mention Canvis en la visualització de Google Docs « Àrea Tic – Servei Tac a Tarragona -- Topsy.com\nfebr. 05, 2011 @ 17:02:28\nfebr. 06, 2011 @ 13:28:50\nGràcies per aquesta útil i aclaridora explicació dels canvis a Google Docs.


plus Archives - A&T IdroTermica S.r.l.\nA&T IdroTermica S.r.l. > Prodotti > plus


El circ més trist del món El circ més trist del món – Catorze\nConvertir-los en esclaus de l’entreteniment, en un regal turístic o en la forma més macabra de fer diners. Que les seves vides es redueixin a un negoci, per molt que hi perdin la pell.\nProu és prou i no és no. Ho diuen ben clar els 19 fotògrafs de renom mundial que denuncien el maltractament que pateixen tants animals. El projecte Photographers Against Wildlife Crime pretén conscienciar sobre aquells crims que el món, massa sovint, no deixa o no vol veure. Britta Jaschinski, un dels impulsors, ho diu ben clar: “Les nostres imatges són la prova que la fotografia és la forma de prendre consciencia”.\nUn gran elefant al Parc Nacional de Chitwan seu amb les cames encadenades. Té cinquanta anys i està castigat per haver matat cinc conductors d’elefants durant la seva vida.\nEl 30 d’abril de 2016, al Parc Nacional de Nairobi de Kenya es va fer la crema d’ivori més gran: 105 tones.\nAquest goril·la que acabava de néixer s’estava venent en un mercat del bosc de Camerun. L’autor d’aquest retrat el va canviar per un anell inútil i el va dur a un santuari a l’altre extrem del país. Mesos més tard va morir.\nUna voluntària de l’ONG Care for Wild Africa abraça un nadó rinoceront després d’haver estat sotmès a un tractament per lesions que li havien fet unes hienes. Va quedar orfe quan la seva mare va ser assassinada per caçadors furtius.\nLa cria està en captivitat al Centre d’Àguiles Filipina. La pèrdua d’hàbitat, provocada per la desforestació, fa que la vida d’aquestes àguiles estigui en perill. Alguns ocells criats en captivitat han estat alliberats a la natura.\nEstan tancats al zoo Whenzou, a Zhejiang, Xina. Només queden dos mil lèmurs en estat salvatge a causa de la pèrdua d’hàbitat i la caça.\n9. Peus de rinocetont, de dos adults (mascle i femella) i d’un vedell.\nEl Servei de Pesca i Vida Silvestre dels Estats Units emmagatzema 1,3 milions d’articles confiscats en un magatzem de Colorado.\nA Botswana els elefants són criats fins a la seva maduresa i després alliberats, com a part d’un estudi a llarg termini.\nUns quatre mil pangolins es descongelen després de ser confiscats. Estaven amagats dins d’un contenidor d’enviament en un port de Sumatra. Les escates de pangolí s’utilitzen a la medicina tradicional xinesa i la seva carn és considerada com una delicadesa.\nL’ós polar és una espècie en perill d’extinció. L’escalfament global provoca que el gel es vagi desfent. A més, cada any es maten fins a mil óssos i són utilitzats com a trofeus o per al comerç legal i il·legal.\nAl Circ Internacional Chimelong a la Xina aquest orangutan actua vestit tres vegades al dia, acompanyat d’un pallasso. Els orangutans estan en perill i els seus nadons s’utilitzen per al comerç o per a la indústria de l’entreteniment.\nAnònima Novembre 21, 2017 7:20 pm


Antístenes - Wikisofia\nFilòsof grec, fundador de l'escola cínica. Fill de pare atenès i d'una esclava tràcia, va ser primer alumne de Gòrgies i, després, fervent deixeble de Sòcrates, del que admirava la seva total independència de criteri i desenganxo dels béns materials. Plató l'esmenta en el Fedó, on apareix com un dels deixebles de Sòcrates que li van acompanyar en les seves últimes hores.\nA la mort del mestre, va fundar la seva escola en el gimnàs de Cynosarges («el gos blanc»), en el qual es reunien aquells que no eren de pura ascendència atenesa. Possiblement, pel nom del lloc on va situar la seva escola, aquesta es va conèixer com a escola cínica i, als seus membres, com a cínics o gossos, nom que va ser acceptat pels seus adeptes, ja que propugnaven una vida basada en el menyspreu de totes les necessitats no naturals. Menyspreaven el νόμος (nomos) i defensaven una vida conforme a la naturalesa.\nAntístenes es considerava un fidel seguidor dels ensenyaments socràtics, però, contra la interpretació general de la filosofia de Sòcrates, va negar l'objectivitat existencial dels conceptes. Per a ell, plenament oposat a la teoria de les idees de Plató, solament existeixen entitats individuals. És famosa la seva observació «Oh Plató, jo només veig el cavall, però no la cavallitat!», de manera que, segons Antístenes, l'atribució d'un predicat a un subjecte és sempre problemàtica: podem dir de l'home que és home i del bo que és bo, però és problemàtic dir que l'home és bo. Per això, és també problemàtic predicar d'un individu les suposades característiques del gènere del que se suposa que forma part. D'aquí sorgeix una forma de nominalisme, ja que el coneixement de les coses es limita al pur nom i la possibilitat de formular judicis queda suspesa. En el terreny moral, l'orientació d'Antístenes és oposada a l'intel·lectualisme moral socràtic. Per a ell, la virtut és realment un saber, però no en sentit intel·lectual, sinó en el sentit d'un saber viure, d'una forma de vida, basada més en l'exemple de formes de conducta que en una teorització ètica. Prenia a Hèracles (a qui estava dedicat el gimnàs de Cynosarges) com a model i, com ell, pensava, la vida ha d'estar dedicada al ple compromís individual en la pràctica de la virtut, però aquesta l'entenia com l'acceptació de la mera llei natural. La virtut, doncs, és viure conforme a la naturalesa (l'oposat al νόμος) i ha de basar-se en l'ideal de l'autarquia (ἀὐτάρχεια): manca de necessitats o autosuficiència que, encara que és d'inspiració socràtica, la va concebre en un sentit individualista antiintel·lectualista: per a ell, la virtut, més que un saber, és una forma de conducta o una manera de vida. Va escriure diàlegs socràtics abans que el mateix Plató (disset anys més jove), encara que s'han perdut tots. Va estar també interessat per la lògica, i va deure tenir deixebles en aquesta matèria (als quals Aristòtil va anomenar els antistènics).\nObtingut de «https://www.wikisofia.cat/w/index.php?title=Autor:Antístenes&oldid=57214»\nDarrera modificació de la pàgina: 18 set 2018 a les 17:57.


Bossa Milan Serratge - Compra Online\nInici > Dona > Complements > Bosses mitjanes > Bossa Milan Serratge\nPetita bossa en bandolera amb tanca de cremallera i pompó. Ansa llarga i regulable que et permetrà ajustar-la a les teves necessitats.\nInterior folrat de tela, disposa d’una butxaca amb cremallera interior.\n- Seleccionar -Blavern\nColors: Blau / Groc\nElaborada amb pells suaus de Serratge 100% naturals, autèntiques i de gran qualitat, en una gran varietat de colors.\nMides: 20 x 7,5 x 15,5 cm


Apetitosa mona hamburguesa que no li falta detall, realitzada amb xocolata blanca, negre i caramel\nApetitosa mona hamburguesa que no li falta detall, realitzada amb xocolata blanca, negre i caramel. En el seu interior conté 30 Chocoballs de xocolata negra, amb llet i blanc. Inclou martell i nota secreta.\nSucre, mantega de cacau, llet sencera en pols, lactosa ( llet ), lactosèrum en pols ( llet ), pasta de cacau, llet desnatada en pols, farina de blat de moro, sèsam blanc, emulgent: lecitina de soja (E322), sal, aroma natural de vainilla, llet desnatada en pols, xarop de blat de moro, colorants: (E129, E102 i E133), mel\nConté llet, soja i sèsam.\nTambé pot contenir traces de gluten, fruits de closca, ou i cacauet.


La Cooperativa Falset Marçà organitza tastos de vi a domicili - Gastroteca.cat\nInici>Notícies >Actualitat >La Cooperativa Falset Marçà organitza tastos de vi a domicili\nAmb l'objectiu d'apropar la cultura del vi als aficionats i apostar per la venda directa, la iniciativa es posa en marxa en 8 comarques catalanes\nLa Cooperativa Falset Marçà ha posat en marxa un nou projecte que consisteix a realitzar tastos de vi a domicili. L'activitat busca fomentar la cultura del vi entre tots els qui estan interessats en el sector i s'emmarca dins l'estratègia de venda directa del celler centenari.\nL'activitat consisteix en un tast guiat per a grups reduïts d'entre 6 i 20 persones que es realitza en un espai privat amb suficient capacitat, el que tria la persona interessada però pot ser també la sala de casa. Els treballadors de la Cooperativa s'hi desplacen personalment per dirigir el tast i ofereixen fins a 6 propostes diferents amb un repertori de 3 vins cadascuna. Els preus dels diferents tipus de tast oscil·len entre els 8,5 i 9,9 euros per persona. D'entrada, els tastos a domicili s'organitzen al Priorat, la Ribera d'Ebre, el Baix Camp, el Tarragonès, l'Alt Camp, la Conca de Barberà, el Baix Penedès i el Garraf, amb la idea d'anar estenent el radi d'influència. No obstant, qualsevol altre punt de Catalunya pot ser atès prèvia consulta.\nTast 1: "Descobrint els vins de la Cooperativa"\nPer descobrir l'empremta dels vins del celler:\nTast 2: "Els monovarietals de la Cooperativa"\nTast 3: "Els blancs de la Cooperativa"\nTast 4: "Els negres de la Cooperativa"\nTast 5: "Els emblemàtics de la Cooperativa"\nVins de criança i qualitat excel·lent, que són l'emblema del celler:\nTast de 4-5 vins, tematitzat per varietat o tipus de vi, o bé amb la possibilitat d'incorporar el vermut. El preu es fixarà segons el repertori.\nEls tastos a domicili busquen apropar la cultura del vi al consumidor i fomentar la venda directa, una de les apostes de la Cooperativa Falset Marçà per aquest 2013. En els últims anys, les vendes directes del celler al consumidor final han crescut d'un 16 a un 40%\nMunicipis: Falset (Priorat).


El bloc de la Ginesta: GRUMET - 2015-16\nEl dilluns dia 26 d’ octubre van fer la sessió tres de grumet.\nVam anar a les drassanes del port de Barcelona.\nAl principi de la sessió vam estar veient les diferents màquines del taller. Per exemple, hi havia una que tallava la fusta en trossos iguals.\nEns vam separar ens dos grups. Un va anar a una aula on hi havia una PDI. Allà ens van ensenyar un programa informàtic que calculava la ruta del vaixells. I l’altra grup estava amb una carta nàutica on ens vam ensenyar a calcular la distància i el rumb.\nI després vam esmorzar galetes i suc. Quan vam omplir la panxa dos voluntaris van rentar els gots.\nL’ultima activitat vam reparar les veles i fer nusos de mariner amb els caps que ens vam donar.\nCom cada dilluns els nens de tercer i quart han anat a grumet, plou esperem que vagi bé i no es mullin molt.\nEL GRUMET TÉ BLOG\nenllaç al blog: http://grumetexit.blogspot.com.es/\nEL GRUMET TÉ P\nHem arribat al final del projecte de grumet. L'última sessió hem fet l'examen teòric i pràctic . L' haviem preparar força a l'escola però els nervis d'última hora ens han fet dubtar en moltes coses que ja sabíem, com ara situar la proa i la popa o confondre estribor amb babor.\nCreiem que tots hem aprovat!\nDes del blog volem donar les gràcies a la tripulació que ens ha ajudat a fet aquest projecte. Gràcies DANI, ELI, LUIS i JAUME. Ens hem fet participar i treballar molt i també heu tingut molta paciència .\nQuè tal l'examen??????........................................\nHem arribat a la penúltima sessió de Grumet.\nEns va ploure una mica mentre repassàvem per a l’examen de la setmana vinent.\nPer aprofitar el temps, varem practicar nusos.\nSi voleu podeu veure un mini tutorial del patró del vaixell:\nPer sort va clarejar i varen poder sortir a navegar poqueta estona. Com sempre, primer treient le defenses i hissant les veles.\nAbans d’acabar ens hem fet una fort de grup, per tenir un bon record.\nEls grumets de 3r i 4t van convidar els alumnes de 2n i alumnes de 1r a fer la navegació llarga a bord del Far Barcelona .\nVa ser un dia genial: ens va fer bon temps i el mar estava tranquil, no hi havia gairebé onades.\nTothom va treballar molt per hissar les veles, treure defenses i molar caps.\nVarem practicar amb el vestit de supervivència, entre els mariners l’anomenàvem teletubie, recordant la sèrie de TV infantil. Només pots trigar 2 minuts em posar-te’l però és difícil !!!!!\nQuan varem arribar al port de Barcelona, varem fer un partit de futbol però no el varem acabar perquè la pilota va caure a l’aigua del mar.\nHem arribar a la sessió número 6 del projecte grumet èxit.\nEn aquesta sessió hem treballat les característiques de l´aigua del mar.\nLa transparència i la salinitat entre d´altres, primer amb una draga varem agafar mostres del fons .Us imagineu que varem trobar ?\nDesprés la Eli ens va explicar quins tipus de sediment hi podem trobar i varem auditar la nostra mostra .\nDesprés la Eli ens va explicar les densitats de la sal que hi han en els mars del món. No tots els mars tenen la mateixa quantitat de sal.\nPer saber la transparència de l´aigua varem fer servir el disc de Secchi que ens indica aquesta característica.Va ser molt interessant.\nDesprés de repassar en el dossier la sessió que treballàvem a bord, hem fet la pràctica de la mànega. Primer l’hem enganxat a un motor per a que agafés l’aigua per a que sortís amb molta pressió. Podíem també fer el mode pantalla.\nTambé hem vist el motor del vaixell, i ja ens hem posat a fer feina.\nHa estat un dia molt bo: ha fet bon temps i hem treballat de valent\nAquesta setmana hem treballat la carta nàutica. Hem après a situar la latitud i la longitud en un mapa, també hem traçat el rumb.\nAmb el compàs hem calculat les milles se farien de la sortida a la boia nord.\nPRIMERA SORTIDA: 10.10.2014\nQUADERN DE BITÀCORES\nSESSIÓ 0- QUÈ N’ESPERO?\nFer de grumet que serà molt divertit i ens esforçarem molt\nperò en s cansarem molt i alguns es marejaran.\nEspero no posar-me nerviós i que vagi bé.\nEl 9 d’octubre va ser la 1ª sessió de grumet. Des de l’escola hem anat al metro des de Mundet fins Drassanes. Allà el Port Vell ens esperava una que es diu M. Àngels, ens va acompanyar fins al vaixell Far Barceloneta. El capità es diu Dani i els dos de la tripulació Lluis i Luis. Allà a dins del vaixell, el Dani ens va fer una mica de classe. Després ens hem posat una armilla. A continuació hem navegat pel mar, hem hissat les veles i també les petites. Quan vam fer la volta per tornar al port he governat una mica el timó. Quan quasi havíem arribat vam anar a la zona dels pescadors. Finalment vam anar a atracar el vaixell.\nPrimer el Jimmy m´ha vingut a picar a la meva casa. Hem caminat un poc i després hem agafat e l metro línia a 11 i hem baixat a Trinitat Nova i després he agafat la linia 3 i hem baixat a drassanes i després i hem caminat un poc i hem arribat al port. Hem entrat al vaixell i hem anat a fer una volta i després hem pujat la vela i després a maremàgnum. I després hem menjat galetes.\nVaig anar al cole i vam anar al metro. Vam anar al port i després vam entrar i ens vam explicar la carta nàutica i el compàs. Després ens van ensenyar a fer trajectòries.Quan vam acabar vam anar a navegar amb l´embarcacio d´emergència i vam pujar. Vam anar a veure els vaixell i vam passar per sota del port i després vam tornar, vam pujar al far Barcelona i vam fer pràctica llançant l´anel lsalvavides. Després vam esmorzar galetes i suc al parc i vam tornar al col·legi.\nVaig anar amb la Irene i el David fins al punt de trobada. Vam anar a les drassanes, ens van explicar com es feien els vaixells. Primer és fan la quilla i després les costelles ets...\nVam anar a un joc a posar-nos les armilles per anar a navegar amb el Far Formentera.\nEl Dani (patró) va explicar que era el escandall vam llençar fins que va tocar el fons.\nSemblava que anéssim a bolcar . També vam llençar un disc que ens deia fins on arribava la llum i si havia vida al mar o no.\nVam fer un experiment amb el aigua per beure per que suraven els vaixells i les coses a l’aigua.\nHem vaig aixecar i em vaig vestir i després vaig arribar i el Jimmy , Sajid i jo van anar al Maremagnun després vam entrar i vam entrar i ajudar i vam sortir i estava malament al mar i vam donar una volta i després vam tornar al port i després vam dinar i vam tornar a l’escola\nHem arribat al vaixell i van explicar la teoria que tocava . Després vam sortir\nFins al port Olímpic, vam hissar les veles també vam traure les defenses.\nVam mirar els vaixells que hi havia vam veure les torres ma fre també\nVam portar el timo una mica també vam menjar galetes i suc.\nVam agafar el vaixell far Barcelona. Ens vam seure al saló i ens van explicar coses sobre el litoral. Anàvem amb un altre cole. Vam sortir a navegar fins a Badalona.\nDesprés vam menjar al salo i ho vam deixar tot net. Vam anar a jugar a futbol després vam tornar i vam anar al la llotja a veure la subasta i el preu del peix. Després vam marxar cap a casa.\nVam anar al vaixell i van explicar una mica la teoria .No va hissar la\nveles perquè feia molt vent . Hi havia dos mariners nous que es deien\nRoger i l’altre no ho recordo . Vam sortir al mar i també vam veure\nun submarí que venia d’ Holanda .Vam menjar galetes .Feia molt\nVam sortir a navegar , vam hissar les veles , vam treure les defenses . Feia unes mica\nd` onades .Vam veure un vaixell de guerra que portava un canó i metralletes\nHa estat l’ últim dia!!!!!\nQUARTA SORTIDA 6.11.2012\nNaveguem per un mar tranquil i blau\nEstem sortint del port cap a mar obert i vaig al costat de la Sheila\nEl capità que es diu Dani ens va explicar les coses que té\nel vestit vermell que es diu Teletubbi\n...em picava el nas\nVaig lligar la vela major.\nNo sabia com es feia , però\nvaig aprendre i ho vaig fer.\nDescansem una mica després de posar les\nveles. El Jimmy i jo jugàvem amb la vela\nperquè es canviava la posició.\nEl dia 9 d'octubre hem anat al Grumet.\nEl primer dia hem anat a la part de baix del vaixell, ens han donat un quadern de "grumet", hem repassat els 4 vaixells que hi ha, després hem sortit a navegar. Ha estat un dia molt mogut. Autora: Irene Esteve\nNoemí 10 d’octubre, 2012\nPer fi ja hem pogut començar a navegar després d'uns quants dies esperant....\nEspero que aprofiteu totes les sessions al màxim i creuem els dits per a que no plogui cap dimarts!!!\nAnònim 20 d’octubre, 2012\nm'agrada fer grumet perque es super divertit i s'apren moltes coses del vaixell. =D\nla part que m'agrada mes es quan navegem.\nAnònim 29 de setembre, 2014\nEscolta, que vol paper?????\nleduaqrd i el santi jk son gays\nUnknown 02 de desembre, 2015\nrizwan magrada aquesta cole


'GH VIP 6' podria estrenar-se el 13 de setembre\nMónica Hoyos ha estat la primera concursant confirmada oficialment\nper Redacció diumenge, 26 d’agost 2018 - 10:13h | Actualitzat a 30/10/2018 11:30h\n'Gran Hermano VIP' s'estrenaria el 13 de setembre | telecinco\nTot i els molt rumors que hi ha hagut les darreres setmanes, Telecinco ha sabut mantenir en secret quins seran els pròxims concursant de la nova edició de 'Gran Hermano VIP'. El que no han pogut ocultar, però, ha estat la data en què s'estrenarà el programa. I és que, segons publica el portal 'Bluper', el 'reality' s'estrenarà el dijous 13 de setembre.\nSerà aquell dia en què els concursants del programa entraran a la casa de Gaudalix de la Sierra i començaran la seva convivència. En cas d'estrenar-se aquell dia, coincidirà amb la vintena temporada de 'Cuéntame cómo pasó' a TVE, la primera després que Ricardo Gómez, actor que interpretava a Carlos Alcántara, i Elena Rivera anunciessin que deixaven la sèrie.\nMónica Hoyos, primera concursant\nDesprés de fer una intensa promoció del programa durant tot l'estiu, Mediaset ha esperat fins aquest dissabte, 25 d'agost, per anunciar de forma oficial a 'Sábado Deluxe' qui serà el primer concursant del programa. I l'escollida ha estat Mónica Hoyos, un dels noms que amb més força havia sonat durant les darreres setmanes als debats de Telecinco.\nD'aquesta forma, la model peruana participarà en el mateix 'reality' en què fa dos anys ja va participar el seu exmarit Carlos Lozano, amb qui està protagonitzant diverses lluites televisives explicant detalls íntims de la seva relació. De moment, Hoyos ha estat l'única confirmada per la cadena de Mediaset, que anirà donant a conèixer a poc a poc els nou habitants de la casa a través dels seus programes.\nChabelita és una de les principals candidates a entrar a la casa de 'Gran Hermano VIP 6'. | Telecinco\nChabelita podria ser la següent\nMalgrat que encara no ha estat confirmat, Chabelita sembla que també serà una de les participants. Alguns col·laboradors de Telecinco i alguns altres mitjans del cor fins i tot han apuntat que rebrà 18.000 euros setmanals per participar en el 'reality'. El que sí que ha estat confirmat des del compte oficial de 'Gran Hermano' és que Alber Cavallé, més conegut com 'l'estafador de l'amor', no serà un dels concursants com havien dit alguns mitjans.\nEls altres noms de participants segueixen sense saber-se amb exactitud, ja que la baralla d'opcions és gran: Bárbara Rey, Kiko Matamoros, Sofia Suescún, Alba Carrillo, Lydia Lozano, Rafa Mora, Maria Lapiedra, Miriam Saavedra, Gustavo González, serien alguns dels noms que més estan sonant. Amb el retorn de Jorge Javier Vázquez com a presentador, Zeppelin TV i Telecinco esperen tornar a pujar l'audiència del programa, que en la passada edició va assolir dades d'audiència molt baixes i va obligar a deixar el programa aparcat durant un temps.


Secale Retina Comp. Ampullen 10X1 ml → Online-Apotheke JUVALIS\nStartseite > Homöopathie & Pflanzliche Mittel > Hersteller > WALA Heilmittel GmbH > Secale Retina Comp. Ampullen\nSecale Retina Comp. Ampullen (10X1 ml)\nSecale Retina Comp. Ampullen (Packungsgröße: 10X1 ml) sind apothekenpflichtig und können in Ihrer Versandapotheke www.juvalis.de erworben werden.


La Policía de Torrejón salva la vida a dos cigüeñas heridas MiraCorredor\nLa Policía de Torrejón salva la vida a dos cigüeñas heridas\nDe no haber sido rescatadas a tiempo, podrían haber perdido la vida\nLa Policía Local de Torrejón de Ardoz ha conseguido salvar la vida de dos cigüeñas heridas en dos actuaciones diferentes.\nEn la primera de las intervenciones, los agentes fueron alertados por un trabajador de una nave situada en la calle Solana y en cuyo tejado se encontraba una de estas aves, que llevaba dos días sin moverse.\nCuando los efectivos policiales se personaron en el lugar de los hechos observaron que el animal estaba herido por lo que realizaron las gestiones oportunas con el Seprona de la Guardia Civil para entregársela y que pudieran curarla rápidamente todas sus heridas.\nEn la segunda de las actuaciones, un vecino alertó a la Policía Local para que acudiera a rescatar a otra cigüeña que se había caído en un patio interior de un centro comercial de la calle Circunvalación, quedando herida.\nAl llegar al lugar de los hechos, los agentes observaron cómo el animal estaba atrapado y malherido, no pudiendo salir de dicho patio, por lo que procedieron a la liberación de la cigüeña que aún seguía con vida, para su posterior entrega al Grupo de Rehabilitación de la Fauna Autóctona y su Hábitat (GREFA), para que rápidamente pudieran hacerse cargo del animal.\nEl alcalde, Ignacio Vázquez, ha destacado que «esta actuación se enmarca dentro de las muchas funciones que desarrolla la Policía Local en nuestra ciudad y que en esta ocasión ha servido para liberar a dos cigüeñas que se encontraban atrapadas y malheridas, evitando su casi segura muerte».\nPor su parte, el vicealcalde y concejal de Seguridad y Urbanismo, José Luis Navarro, ha agradecido, una vez más, la colaboración de los vecinos «que al encontrase con una situación de estas características no han dudado en llamar e informar a la Policía» y ha subrayado que «gracias a la rápida intervención por parte de los efectivos policiales de nuestra localidad se ha logrado salvar la vida de estas cigüeñas, que son una especie protegida y que hubieran terminado falleciendo debido a las heridas que presentaban».\nSiguiente Imágenes instantes después de estrellarse el F-18 en Torrejón\nAnterior Coslada contará, por fin, con una nueva Escuela Infantil en el Barrio del Puerto


Qui som - Bronte\nQUÈ ÉS BRONTE INVESTMENTS?\nBronte Investments és una empresa d’intermediació immobiliària fundada el 2015.\nEn només tres anys, ha aconseguit un creixement exponencial del 300%, situant-se així en una empresa referent en el sector actual.\nGestionen la compra-venda de diferents actius immobiliaris com: propietats singulars, edificis, hotels, locals comercials o pàrquings, maximitzant sempre el potencial de l’immoble amb l’objectiu de destacar i desenvolupar el seu valor afegit i diferencial.\nLa gestió de propietats singulars, tant pel seu valor històric o arquitectònic, i la gestió d’edificis i locals comercials, són els grans actius del seu negoci.\nLa filosofia de Bronte sempre ha estat un punt important per al fundador i el seu equip directiu. No només estan centrats en oferir un tracte personal i directe al client en tot el procés de recerca i compra-venda, sinó que la seva gran inversió està en transmetre diàriament els valors d’esforç, honestedat, transparència i dedicació.\nQUI HI HA DARRERE BRONTE?\nEnric Castelltort Schroer, fundador de Bronte Investments, és diplomat en Màrqueting i Publicitat.\nDesprés de més de 15 anys d’experiència en empreses tant nacionals com internacionals del sector, va decidir emprendre en solitari, i en tan sols tres anys ha aconseguit generar un volum de negoci de 41 milions d’euros.\nUn èxit basat no només en la seva experiència immobiliària, sinó també en l’acompanyament personal i legal que ofereix a cadascun dels seus clients.\nAmant de la seva professió, amb uns valors clars i ferms que transmet dia a dia a l’empresa.\n“Entendre és transformar el present”


Teulada y Benitatxell adquieren agua de la desaladora de Xàbia para asegurar el abastecimiento | Las Provincias\nMarinaTeulada y Benitatxell adquieren agua de la desaladora de Xàbia para asegurar el abastecimiento\nTeulada y Benitatxell adquieren agua de la desaladora de Xàbia para asegurar el abastecimiento\nInterior de la desalinizadora de Xàbia, a un lado los bastidores y a otro las bombas de impulsión. / Tino Calvo\nLos municipios hacen frente así a los posibles problemas de suministro para estos días de agosto en los que el consumo sube considerablemente\nR. T.TEULADA. Lunes, 19 agosto 2019, 23:53\nEl alcalde poblero, Miguel Ángel García, y el concejal de Medio Ambiente, Jorge Pascual, se han reunido junto a la alcaldesa de Teulada, Rosa Vila, y su edil de Recursos Hídricos, María José Vidal, con el munícipe de Xàbia, José Chulvi, y el gerente de Amjasa, Josep Lluís Henarejos.\nLa empresa de suministro de Benitatxell y Teulada, Hidraqua, necesitaba reforzar el abastecimiento ante la gran ocupación turística y los picos de consumo de estos días. De ahí que se haya alcanzado un acuerdo para que Hidraqua compre al día entre 1.500 y 2.000 metros cúbicos de agua potable desalada. Se evita así que pudiera resentirse la calidad y potabilidad en algún momento puntual.\nAmbas localidades quieren garantizar que el abastecimiento sea apto para el consumo en estos días de máxima ocupación turística y en los que la red trabaja al más alto rendimiento. «Tenemos que adelantarnos a posibles problemas y contamos con la posibilidad de aprovechar los caudales de una desaladora, la de Xàbia, que está dimensionada para dar soluciones comarcales», comentaron los munícipes. Y quisieron puntualizar que «el suministro de agua es primordial y este equipo de gobierno está convencido de que debe primar la cooperación comarcal y la colaboración entre los pueblos vecinos».\nAdemás, desde el Consorcio de Aguas Teulada-Benitatxell comentaron que «seguiremos trabajando por tener más recursos y una red cada vez más eficiente». Mientras, Josep Lluís Henarejos, gerente de Amjasa, quiso remarcar que esta compra es posible por el hecho de «tener agua de sobra para Xàbia y los municipios de alrededor». Según declaró Henarejos, la desaladora está «trabajando con tres de los cuatro bastidores, así que vamos bastante sobrados de agua para abastecer al municipio».


QUANTOR ERDENLAUF ROAD Pinion Speedbike| bike-prof.de\nQUANTOR ERDENLAUF ROAD Pinion Speedbike\n- Vorbau: VNT Elements Aluminium 110mm\n- Lenker: VNT Elements teilbar Aluminium 420mm\n- Griffe: Brooks Leder-Lenkerband\n- Bremsen: TRP Hylex Disc 180/160mm\n- Antrieb: Gates Carbon Drive Zahnriemen\n- Nabe VR: Pinion H2.F Disc Nabe\n- Nabe HR: Pinion H2.R Disc Singlespeed Nabe\n- Felgen: DT Swiss R 460 db Felgen 23mm\n- Speichen: Sapim\n- Reifen: Continental Grand Prix 4-Season 25-622 / 28-622mm, Continental Schläuche\n- Sattel: Selle Italia SLR Ti\n- Sattelstütze: Carbonice Flotte Lotte UD-Carbon 250mm\n- Gewicht: ca. 11,35 kg (Gr. M, C1.12)\nKMC Z1eHX Wide Kette Singlespeed 1/2 x 1/8 112-Glieder Nabenschaltung Pinion longlife\nPINION Schaltboxdeckel C1.9 XR Art.Nr. P8972\nPINION H2.R Hinterradnabe Singlespeed 32-Loch blau eloxiert\nFUNN Soljam Viper Flat Pedale Plattformpedale schwarz


Balaguer debatrà una moció en defensa de les institucions catalanes i els seus representants electes - Balaguer Televisió\nBalaguer debatrà una moció en defensa de les institucions catalanes i els seus representants electes\nL’equip de govern de l’Ajuntament de Balaguer presentarà aquest proper dijous, en el Ple Municipal de febrer, una moció en defensa de les institucions catalanes i els seus representants electes. Aquesta ve promocionada per l’Associació Catalana de Municipis i ja s’ha debatut en altres municipis catalans.\nD’altra banda es passarà a aprovació inicial el DUPROCIM, un document únic de protecció civil municipal que contempla els plans de protecció civil obligatoris INUNCAT, NEUCAT i INFOCAT, que actualment no n’hi havia cap de vigent, i s’hi ha afegit el SISMICAT, que tot i no ser obligatori sí és aconsellable. Una vegada aprovat en el ple es passarà a fer l’homologació al Departament d’Interior de la Generalitat.\nS’aprovarà també el Codi de conducta dels càrrecs electes de l’Ajuntament de Balaguer en el que fa temps que l’equip de govern hi treballa. Un document necessari per garantir la integritat i l’ètica pública.\nPer últim es passaran a aprovació dues ordenances. Una referent a uns preus que s’afegeixen per a uns nous llibres per al Museu de la Noguera i l’altra és una rectificació de preus a les visites al Museu de l’Or en que s’hi han aplicat alguns descomptes.\nEl ple tindrà lloc aquest proper dijous dia 22 a les 9 del vespre a la sala d’actes de l’Ajuntament de Balaguer.


El procés revolucionari en l'economia - José Fernando Mota Muñoz\nSumari del capítol 6\n7.1. El procés revolucionari al camp\n7.2. El procés revolucionari a la indústria i el comerç: controls obrers, col·lectivitzacions i agrupaments industrials\n7.3. Els canvis en les propietats urbanes\n7.4. Les municipalitzacions de serveis\nL’inici de la guerra es també l’inici d’un procés revolucionari en l’economia. Després del 19 de juliol els obrers es van trobar, moltes vegades, com propietaris de les empreses per la desaparició o fugida de directius, que després augmentà en dies successius, o davant propietaris o gerents disposats a qualsevol concessió. Aquestes circumstàncies unides al pes de la CNT, l’autonomia catalana i altres fa que s’obri una revolució social amb un nou ordre econòmic.\nA l’agricultura, sector econòmic preponderant al poble, les mides revolucionàries apareixen ràpidament. Els rabassaires, seguint la circular enviada per la Unió de Rabassaires a totes les seves seccions el 22 de juliol, confiscaren tota la collita i deixaren de pagar les rendes als propietaris. Per la seva banda els jornalers, més de cent abans de la guerra i majoritàriament d’orientació cenetista, s’apropiaren de les grans propietats que treballen, com Can Fatjó dels Urons, Can Fatjó dels Xiprers, Can Rabella, etc.\nAlgunes propietats eviten ser confiscades en aquests primers moments, com Torre Blanca, perquè el propietari, que treballa en el consolat cubà, posa banderes i l’escut de Cuba a la façana, anunciant que la finca és propietat d’un estranger o Can Gener -més coneguda com Can Jané- on pengen banderes cenetistes que el va facilitar el mateix Sindicat Agrícola .\nDins del Comitè de Milícies Antifeixistes el tema agrícola seria encarregat a la Unió de Rabassaires, representada per Ramon Mas, que intenta normalitzar la situació. Com informava el mateix Ramon Mas a l’Ajuntament, el 5 d’agost el Comitè de Milícies Antifeixistes va aprovar la confiscació "d’acord amb el nou ordre social revolucionari (...) de totes les terres d’aquest terme municipal treballades pels camperols d’aquesta així com les masies i existències", en el mateix document es demanava a l’Ajuntament que investigués si "els propietaris d’aquest terme municipal que vivien o tenien de la renta [sic] de la terra el seu mitjà de vida, a veure si tenen capital o compte-corrent a la Banca de Catalunya per a que’ns sigui notificat i possat [sic] a les mans d’aquest Sindicat per a la explotació de les dites finques rustiques" .\nL’encarregat d’administrar i repartir les terres seria el Sindicat Agrícola la Unió de Rabassaires, que agrupava a tots els rabassaires del poble. Aquest sindicat s’havia creat el 15 de setembre, en una reunió a la Unió Santcugatenca, amb la fusió dels tres sindicats cooperatius agraris del poble, el de Sant Medir, de la Unió i Sant Pere o Sant Cugat, i la Unió de Rabassaires. S’acatava així l’ordre de la Generalitat del 30 d’agost que disposava l’obligatorietat de fusionar tots els sindicats agraris existents en un sòl. En la mateixa reunió es va decidir el nou Consell Directiu .\nEl 3 de novembre al Celler Cooperatiu, seu de la Secció Vitivinícola, va prendre possessió la nova Junta i es va elegir president a Jaume Grau Mercè, vicepresident Francesc Viñeta i secretari general Vicenç Gimferrer. El Sindicat estava controlat políticament per la Unió de Rabassaires i trobem homes del Centre Republicà Federal (CRF), com el mateix president i vicepresident i del POUM com el secretari. També el PSUC té certa presència en passar-se alguns rabassaires del CRF al nou partit, com els germans Vilaró Cahís i sobretot el líder local Ramon Mas.\nPer la seva banda els jornalers, seguint l’exemple dels seus companys de Cerdanyola i recolzats per la CNT, pretenien col·lectivitzar totes les terres dels seus amos, això afectava els parcers i rabassaires d’aquestes propietats, que el que volien era accedir a la propietat de la seva parcel·la.\nPer solucionar aquest problema es va celebrar una reunió a la Sala Tadeo de tots els camperols, on es va decidir que era necessari treballar tota la terra sense deixar cap tros sense cultivar, que per això es repartiria la terra, primer als camperols que la necessitaven -tenint en compte quants homes hi havia a la família, més terra per les famílies amb més homes- i després a tot aquell que volgués treballar-la, cedint els marges de les rieres als obrers industrials per tal que tinguessin un hort. La terra es va repartir segons les següents condicions:\nQui volgués podia formar part de la col·lectivitat camperola i que totes les terres de propietaris treballades per jornalers passaven a la col·lectivitat.\nMentre durés la guerra la terra era cedida per fer-la produir.\nNo es pagarien arrendaments, ni contribucions. Només es controlaria la producció, venent al Sindicat, al preu taxat, l’excedent que el camperol no necessiti pel seu autoconsum.\nNo es permetria la venda de terres d’un particular a un altre sense el coneixement del Sindicat.\nEl Sindicat Agrícola es comprometia a donar crèdit fins a la recollida de la collita, així com a facilitar adobs, sofres, sulfats, llavors i maquinària.\nTotes aquestes mides s’entenien com provisionals fins que acabés la guerra .\nAixí les terres del poble quedaven dividides en una majoria de petites propietats conreades de forma familiar, però dependents del Sindicat Agrícola per a la venda dels seus excedents i per als subministraments, i una col·lectivitat de camperols que conrea en comú les grans propietats i les parcel·les d’alguns petits propietaris que s’uneixen voluntàriament. El Sindicat Agrícola es convertia en mútua encarregada dels crèdits i les assegurances i en centre de distribució, eliminant així la figura, tan odiada pels rabassaires, de l’intermediari.\nLa Unió de Rabassaires també va decidir repartir el vi emmagatzemat als cellers de les grans masies com Can Fatjó dels Xiprers o Can Canyameres, amb les que, com hem vist, el conflicte havia estat més enconat entre els propietaris i els seus rabassaires. Els rabassaires de Can Fatjó dels Xiprers es van reunir en assemblea a Can Tadeo, convocats pels també parcers de la propietat els germans Grau Mercè, dirigents de la Unió de Rabassaires. Davant del perill de què el vi emmagatzemat a la masia fos confiscat per la col·lectivitat camperola de la CNT de Cerdanyola, que reclamava les terres perquè estaven dins del terme de la ciutat veïna, els rabassaires van decidir fer-se amb el vi.\nEfectivament el regidor d’agricultura Joan Andreu Cañellas es va presentar a Can Fatjó dels Xiprers acompanyat dels rabassaires i va demanar les claus de la bodega al masover Joan Julià. En total 150.000 litres de vi normal i 40.000 de ranci van ser traslladats amb la camioneta municipal al celler del Sindicat Agrícola. El vi es va repartir entre els rabassaires, segons la quantitat que els pertanyia per rebaixar les rendes, i la resta es va entregar a la Conselleria d’Economia de la Generalitat. El mateix procés se segueix amb altres grans propietats com Can Canyameres, on recordem que es van produir desnonaments després dels fets d’octubre de 1934, i on es van confiscar 350.000 litres, a més de diferents quantitats de blat, cereals, gallines i instruments de treball. També es va expropiar vi a propietats menors com Can Delaire (6.000 litres) o Torre Negra. A més el mobiliari i la roba de les masies seria subhastat a l’ajuntament .\nA més a l’octubre foren intervinguts els boscos per l’Ajuntament, que passen a ser explotats per una col·lectivitat de boscaters de la UGT i la secció de boscaters de la Col·lectivitat Camperola de la CNT, als que se’ls cedeix la tala. Aquests col·lectius s’integraran finalment com a secció de boscaters la Col·lectivitat Camperola. L’Ajuntament ven directament la llenya extreta dels boscos i cobra drets de pastura d’aquestes propietats. L’explotació dels boscos es convertirà, junt amb la producció de carbó, en una de les principals ocupacions de la Col·lectivitat Camperola.\nEn un principi els boscos intervinguts per l’Ajuntament van ser els de Can Borrell, amb una extensió de més de 500 quarteres, confiscat a Josep Ferrer Gili; Can Major, propietat d’Albert Rosàs i Maria Major; Torre Negra, unes 250 Ha, d’Esteve Rabadà Sunyol; Torre Blanca, expropiat a Laureà Coll; Can Gordi, 150 quarteres, de Josepa Martí; Can Boba, amb 180 quarteres, confiscat a Mateu Cortada Torelló; Can Busquets, amb poc més de 60 quarteres, propietat de Francesc Busquets; i Can Nonell.\nPerò a mitjans de juny de 1937 la Generalitat va prohibir la tala de més arbres. Això fa que a finals de setembre del mateix any la Col·lectivitat de Camperols demani que "teniendo en cuenta las numerosas familias que se encuentran afectadas por este paro forzoso, y teniendo en cuenta también la necesidad que hay de gastar leña (...) por la falta de combustible (carbón) creemos de justicia se nos conceda permiso para tala de bosques". En la mateixa carta la Col·lectivitat es comprometia a pagar els impostos i demanava l’aprofitament dels boscos de Torre Negra i Can Busquets . No consta que rebessin resposta positiva.\nTambé es municipalitzen dues granges, la de Jaime Arrieta, assassinat l’agost, que és cedida als seus treballadors, i la Granja Rocamora, que segons el Full era "una granja que el feixista Rocamora tenia en construcció l’han acabada els treballadors santcugatencs i és explotada col·lectivament" . La finca, propietat de Santiago Rocamora Moratonas, un conegut industrial tèxtil de Sabadell, serà posada a principis de 1937 a disposició d’Assistència Infantil de l’Institut d’Acció Universitària i Escolar de Catalunya i dels treballadors de Nestlé, per instal·lar-hi una colònia d’infants refugiats, la Colònia Nestlé. A més el Comitè de Milícies Antifeixistes ""té incautada la finca d’un carlí conegudíssim [Tomàs Musella] i està destinada a les necessitats del poble". Aquesta finca és cedida a la Col·lectivitat Camperola per l’Ajuntament el 23 de desembre de 1936 . L’ajuntament també s’encarrega d’aconseguir un tractor durant el temps de la collita.\nLa Col·lectivitat de Camperols va situar el seu magatzem a un local de la carretera de Barcelona, 4 i el despatx a la seu de la CNT a la plaça de la República. A principis de 1937 la presidia Antonio Abenza, substituït el setembre de 1937 per Domingo Belman, tots dos de la CNT. La col·lectivitat demana el novembre a l’Ajuntament una subvenció de 1.000 ptes. setmanals, que se’ls concedeix provisionalment. El desembre la Unió de Rabassaires, en nom del Sindicat Agrícola, demana, en un ple extraordinari, un avançament de 10.000 ptes. per comprar llavors i adobs, això provoca un gran debat en què el PSUC proposa que el crèdit es demani a la Generalitat, ERC el replantejament de tots els crèdits, la CNT diu que els diners es poden treure de propietaris que encara tenen i el POUM afirma que s’arreglin com cada any. Davant d’aquestes respostes la Unió de Rabassaires argumenta que ja s’han fet gestions amb la Generalitat que han fracassat i que la urgència es deu al fet que han de pagar al comptat. Finalment el ple, amb els vots d’ACR, que ho proposa, ERC i PSUC acorda suspendre tots els crèdits que donava l’Ajuntament, donat el precari estat de les finances municipal i a fi de no crear greuges comparatius. El POUM i la CNT voten en contra i la Unió de Rabassaires en blanc. Després de la votació la CNT afirma que és una mesura antiobrera i es nega a signar l’acta. Aquest conflicte marca les diferències entre els favorables a les col·lectivitats, POUM i CNT i els contraris, sobretot Unió de Rabassaires i PSUC, unes diferències que són presents a tot Catalunya. Així la proposta de la Unió de Rabassaires, de forma premeditada o no, els ve perfecte als contraris a subvencionar col·lectivitats per desfer-se d’aquesta càrrega financera .\nEls cenetistes locals van cercar solucions al tema del crèdit als camperols i van ser un dels cinc sindicats signants d’una proposició, que seria aprovada al Congrés de la regional catalana de la CNT, que es queixava que "muchas colectividades agrícolas no pueden desenvolver sus actividades por falta de medios" i, per tant, es demanava "facultar al Comité Regional para que este inmediatamente gestione un crédito, lo más amplio posible, con destino exclusivamente al Comité Regional de Campesinos" . No sembla que aquest crèdit arribés mai a materialitzar-se.\nMalgrat els primers acords presos en la reunió general de la Sala Tadeo la col·lectivitat camperola local i el Sindicat Agrícola segueixen enfrontats, ja que la col·lectivitat tracta d’ampliar les seves terres col·lectivitzant propietats d’amos que ells consideren facciosos. Aquestes col·lectivitzacions també són denunciades per la UGT i el PSUC que les consideren un abús. A més, la CNT crea amb aquests camperols un Sindicat Únic, el que és denunciat per la Unió de Rabassaires com contrari a la llei d’unificació de la Generalitat. Aquest sindicat cenetista deia agrupar l’abril del 1937 uns 140 treballadors , enfront dels 1.500 que agrupa el Sindicat Agrícola.\nAquests enfrontaments continuen quan la Unió de Rabassaires denuncia la col·lectivització forçosa de la propietat de Can Major, feta amb l’oposició dels cinc treballadors que té la propietat, als que s’ha deixat en el carrer. Això desencadena un altre debat perquè ERC diu que la CNT, que havia autoritzat la col·lectivització des de la comissió d’economia, havia dit que els treballadors estaven d’acord en entrar a la col·lectivitat. La CNT afirma, en el mateix ple, que sembla que es defensi als propietaris, que els cinc camperols poden continuar treballant la terra i que aquests actes són legítims en un període revolucionari i passen perquè l’Ajuntament no recolza a la Col·lectivitat de Camperols, davant d’això el PSUC diu que "el període estrictament revolucionari ja ha passat". Finalment s’acorda passar l’assumpte al comitè d’enllaç de la vila. Aquest enfrontament demostra que hi ha dues concepcions diferents del procés que s’està vivint i del que ha de ser l’Ajuntament, un consell que agrupi a les forces revolucionàries o un consistori a l’estil més tradicional.\nEl conflicte també es va donar entre el Sindicat Agrícola i la Col·lectivitat de Camperols de la CNT de Cerdanyola-Ripollet. Aquesta col·lectivitat considerava terres seves les de Can Fatjó dels Xiprers i Can Fatjó dels Urons, que estaven, majoritàriament, al terme municipal de Cerdanyola, encara que històricament eren conreades per rabassaires de Sant Cugat. El conflicte es va intentar solucionar després de la visita del comissari d’agricultura santcugatenc a Cerdanyola, acordant-se el lliurament a l’administració de Cerdanyola de les terres de Can Fatjó dels Xiprers i Can Fatjó dels Urons a canvi que la col·lectivitat tornés les 7.500 ptes donades com a crèdit per l’Ajuntament de Sant Cugat. Però, com hem dit, els rabassaires santcugatencs de Can Fatjó dels Xiprers , s’havien repartit el vi emmagatzemat al celler de la masia. La situació es va agreujar quan un grup de cenetistes de Cerdanyola es van presentar armats al magatzem del Sindicat Agrícola per demanar el vi que havia estat extret del terme de Cerdanyola. Els de Sant Cugat, també armats, no van cedir. En el conflicte ha d’intervenir la Junta de Seguretat Interior que convoca a les parts a una reunió a l’Ajuntament de Cerdanyola . Amb Rubí no es van produir problemes d’aquest tipus, malgrat que rabassaires rubinencs treballaven terres del terme de Sant Cugat, ja que es va acordar considerar el terme municipal, en els temes agrícoles, el treballat pels veïns de cada localitat.\nEl gener de 1937 es reprodueix el conflicte entre la col·lectivitat local i el Sindicat Agrícola al denunciar-se que s’ha falsificat el segell oficial en algunes confiscacions de la col·lectivitat camperola. La CNT es defensa dient que si l’alcalde pot segellar, també ho pot fer un regidor i a més denuncia que l’alcalde no ha donat curs a les expropiacions presentades, l’alcalde contesta explicant que a molts dels propietaris als quals se’ls vol expropiar no se’ls pot considerar feixistes. Finalment s’acorda que les apropiacions de terres han de passar pel ple. Per rebaixar aquest clima de tensió també va intervenir la Junta de Seguretat Interior que va convocar el febrer a tots els consellers i els responsables de la col·lectivitat i el Sindicat Agrícola a una reunió a l’Ajuntament. Finalment es deixa a estudi l’aprovació de les confiscacions de la col·lectivitat camperola, però mentrestant es decideix lliurar tota la terra sense cultivar a la col·lectivitat.\nEl 5 de gener de 1937 la Generalitat decreta l’anul·lació de tots els contractes de conreu vigents. El decret legalitzava la decisió del juliol dels rabassaires d’apropiar-se la collita i deixar de pagar les parts al propietari, però deixava sense resoldre el tema de la propietat de la terra. A més, la nova legislació dificulta la municipalització de la terra.\nMalgrat el decret, el dia 24 de febrer, segons la proposta del dia 3 del president de la Comissió d’Agricultura, l’ajuntament de Pins del Vallès inicia l’estudi de la municipalització de la terra. L’únic que es mostra contrari és el PSUC, convertit en defensor dels petits propietaris, que considera que l’Ajuntament va massa ràpid. ERC i la Unió de Rabassaires, fidels a les seves teories tradicionals, es mostren partidàries, igual que el POUM i la CNT que la consideren un primer pas cap a la socialització de la terra. Es va encarregar a una ponència d’estudiar i redactar el projecte.\nA Sant Cugat aquest projecte fou utilitzat per ERC com a forma de guanyar temps davant els impulsos col·lectivitzadors de la CNT. Finalment la municipalització es va desestimar a l’agost, davant la imminència de l’aparició de les disposicions de la Generalitat sobre redistribució d’explotació de terres, un decret que no entrarà en el tema de la propietat de la terra, però consolidarà l’usdefruit reconeixent com a formes d’explotació de la terra la familiar, la de coparticipació i la col·lectiva.\nLa decisió de desestimar la municipalització va provocar tensions dins del CRF i la Unió de Rabassaires local, ja que hi havia sectors que, fidels a la tradició federal, eren realment partidaris de la municipalització, arribant-se a produir per aquesta causa la renúncia del president de la Comissió d’Agricultura, membre de la Unió de Rabassaires i CRF.\nA pesar d’estar estudiant-se la municipalització la Col·lectivitat de Camperols havia continuat acumulant terra. La Unió de Rabassaires protesta, al·legant que la col·lectivitat ja té més terra de la que pot conrear. També s’exigeix que la col·lectivitat de boscaters pagui els impostos com tothom, el que provoca les protestes de la CNT i els atacs contra el conseller d’agricultura. El març l’Ajuntament decideix concedir més terres a la col·lectivitat camperola a canvi que accepti dins la col·lectivitat a tots els aturats del poble, que l’abril de 1938 tenia un centenar de membres .\nFinalment el setembre de 1937, seguint els decrets de juny i agost de la Generalitat i una vegada s’ha desestimat la municipalització de les terres, es constitueix la Junta Municipal Agrària local. Aquest organisme es va constituir amb retard a Pins del Vallès, després d’una crida de la Conselleria urgint als alcaldes a crear-les sota amenaça de considerar-los sabotejadors. Segurament els enfrontaments entre Unió de Rabassaires i CNT estan en l’origen del retard. La Junta estava formada per l’alcalde i dos representants de la Unió de Rabassaires, dos de la CNT, dos de la UGT, i un del Sindicat Agrícola, el PSUC i ERC . Aquestes juntes estaven encarregades per la Generalitat de fixar quines propietats es podien repartir entre els treballadors sense terres o amb terres insuficients per cobrir les necessitats familiars i de legalitzar les confiscacions de les finques.\nLa Junta Municipal Agrària de Pins del Vallès legalitza les col·lectivitzacions de terres fetes per la CNT. En canvi, la Generalitat denegaria a l’Ajuntament l’aprofitament de Mas del Bosc i Torre Negra. Mentrestant Torre Blanca i Can Montmany van ser intervingudes temporalment per la Conselleria d’Economia de la Generalitat, a proposta de la Direcció General de Mines i Combustibles, la primera a l’agost i la segona al setembre de 1938 "per no executar-se amb la intensitat necessària els aprofitaments forestals" . A l’octubre la Junta seria reduïda quedant només l’alcalde com president i un vocal per cada una de les organitzacions de la CNT, UGT, ERC, PSUC i Unió de Rabassaires, que feia de secretari .\nLes finques agrícoles intervingudes per la Col·lectivitat de Camperols i legalitzades per la Junta Municipal Agrària són:\nOrganisme que va fer la requisa\nCan Borrell Més de 500 quarteres Josep Ferrer Gili Col·lectivitat camperola\nCan Volpelleres Conxita Prou Col·lectivitat camperola\nCan Picanyol Tomàs Musella Ajuntament (cedit a la Col·lectivitat camperola, 30-12-1936)\nFinca al final del carrer Martorell Tomàs Musella Ajuntament (cedit a la Col·lectivitat camperola, 30-12-1936)\nCan Rabella 30 quarteres Francisco Cahís Juliana Col·lectivitat camperola\nUna finca de Valldoreix Eduard Gras Col·lectivitat camperola\nCan Major Albert Rosàs i Maria Major Col·lectivitat camperola\nCan Fatjó dels Urons 89 Ha Cels Margenat Jaumandreu Col·lectivitat camperola de Sant Cugat (però cedit a la de Cerdanyola)\nFont: Informe Causa General, juliol 1941 (AMSC).\nA més les legalitzades la Col·lectivitat Camperola controlava, algunes només en part, les següents propietats:\nCan Fatjó dels Xiprers José Fatjó dels Xiprers Pi Requisat per la col·lectivitat de Sant Cugat, però cedit a la de Cerdanyola\nUna finca Teresa Font Requisat per la col·lectivitat\nCan Gatxet Josep Huguet Carbonell\nCan Ibáñez Bernat Ibáñez Ibáñez Requisat per l’Ajuntament i cedit a la col·lectivitat, 30-12-1936\nCan Borràs Manuel Borràs Ventura Requisat per la UGT i cedit a la col·lectivitat, 3-3-1937\nCan Barata 9 quarteres Jaume Ramoneda Pujol Tornada als propietari pel Comitè de Responsabilitats Polítiques\nCan Montmany Lluís Gassó Oliver Requisada per l’Ajuntament\nCan Gener Isidre Jané Tornada als propietari pel Comitè de Responsabilitats Polítiques\nDes de mitjans de 1937 i sobretot a partir de 1938 cada vegada són menys els camperols que declaren voluntàriament les seves collites. En un principi era el Sindicat Agrícola l’encarregat de vetllar perquè es declaressin les produccions i d’organitzar una ajuda per les famílies dels fills que marxaven al front. Però els preus i la desmoralització a la rereguarda van en augment i davant de les prohibicions de l’Ajuntament de treure determinats aliments del poble alguns camperols fan contraban. La participació en les reunions del Sindicat Agrícola és cada vegada menor i el maig es veu obligat a fixar una penyora de deu pessetes a aquells que no hi vagin a les reunions. A més el Celler Cooperatiu tenia problemes pels talls a la corrent elèctrica.\nDavant de l’ocultació de producció, el contraban, l’especulació i la necessitat cada vegada major d’aliments ja hem vist com l’Ajuntament inicia primer una política de multes per vendre aliments a forasters o intentar treure’ls de la vila, passant a partir de l’abril a fer confiscacions. A més per ajudar a l’alimentació de la població tan el Sindicat Agrícola com la Col·lectivitat tornen els préstecs que els havia fet l’Ajuntament i inclús el Sindicat Agrícola fa donacions per assistència social.\nMalgrat aquests problemes finals el Sindicat Agrícola deuria funcionar bé com ho prova el fet que el 1938 acaba amb un superàvit de més de 200.000 ptes i que quan és ocupat pels franquistes el Sindicat Agrícola tenia 348.027 ptes i 276.230 en líquid en la caixa .\nEn el camp agrícola també cal tenir en compte els intents de l’Ajuntament per portar aigua al municipi per posar terres en regadiu, projecte en el qual va posar molt entestament Bartralot aconseguint la cessió l’11 d’agost de 1937, per part de la Col·lectivitat Catalana del Plom, de la Mina Berta, que fou municipalitzada. Finalment el projecte seria denegat, malgrat l’informe favorable del delegat del govern de Serveis Hidràulics del Pirineu Oriental. També per posar terres en regadiu es va donar subvencions de 500 ptes. als regants de Torre Negra.\nVegeu-> El procés revolucionari a la indústria i el comerç de Sant Cugat del Vallès: controls obrers, col·lectivitzacions i agrupaments industrials\nTambé en el camp de les propietats immobiliàries es produeixen canvis revolucionaris. Després del 19 de juliol apareixen noves demandes sobre les propietats urbanes, per una banda les organitzacions obreres reclamen nous espais, així a Sant Cugat tant organitzacions polítiques i sindicals, com el Comitè de Milícies Antifeixistes, s’apropien de cases i locals.\nPer exemple, la CNT converteix el local de la Lliga, l’antic emplaçament de l’Ajuntament a la plaça de la República, una casa de 200 m2 propietat de Pere San, en la seva seu. També la FOUS confisca una propietat de Pere San, una casa al carrer Major 19, que més tard passa a ser la seu de la UGT. El Parc Municipal es converteix en l’Ateneu Llibertari i el POUM s’apropia del local de la Federació de Joves Cristians. El Full explicava, amb la seva retòrica revolucionària, aquestes confiscacions: "Les entitats polítiques proletàries d’esquerra han convertit els cataus aristocràtics de les entitats reaccionàries en casals de la Revolució. Les entitats culturals obreres s’han incautat de propietat de facciosos que són ara fogars de la cultura de la classe treballadora" .\nPer una altra banda molts inquilins que vivien de lloguer, i que els suposava prop d’una quarta part dels seus ingressos, deixen de pagar, altres ocupen cases deshabitades, molts propietaris fugen, etc., i a més hi ha la pressió del sector de la construcció, com hem vist molt castigat per l’atur, que veu en la gestió pública de l’habitatge una possibilitat de solucionar els problemes d’escassetat de demanda. A més la municipalització de l’habitatge era una nova font d’ingressos per les precàries finances municipals.\nTot això provoca un caos que l’Ajuntament intenta solucionar declarant de propietat municipal tots els immobles deshabitats o propietat de facciosos i fugits, i aconseguint que el Comitè de Milícies Antifeixistes li cedeixi tots els immobles que havia requisat. Així des de l’octubre l’Ajuntament gestiona les cases deshabitades, ja sigui cedint-les a organitzacions obreres, com Casa Tadeo al PSUC, o a l’exèrcit, ja sigui llogant-les a particulars. També es realitza una investigació sobre les torres d’estiueig, requisant les dels propietaris fugits i declarats facciosos.\nEl novembre la CNT demana que la revolució vagi més enllà i proposa que l’Ajuntament s’apoderi també dels lloguers de cases i finques urbanes. Això no es produeix fins al març de 1937 en què es procedeix a normalitzar el tema de les propietats urbanes, i seguint el decret de la Generalitat del 22 de març de 1937, es crea la Comissió d’Administració i Control de la Propietat Urbana, que era obligatòria en les poblacions de més de 1.500 habitants. Aquesta Comissió era nomenada per l’Ajuntament i s’encarregava de l’administració i manteniment dels immobles, així com del cobrament dels imposts. A poc a poc la Comissió d’Administració i Control de la Propietat Urbana imposa el seu control sobre els immobles urbans, denunciant les apropiacions incontrolades i els pagaments de lloguers a particulars.\nL’Ajuntament va fer públic un edicte el dia 26 de març de 1937, anunciant l’aprovat en ple dos dies abans, «que tenint en compte el període d’interinitat en què es troba la propietat urbana, fins i tant no s’hagi estructurat la seva municipalització», totes les finques urbanes que paguin «lloguer o arrendament faran efectives aquestes quantitats a l’Ajuntament». Es municipalitzava, doncs, el lloguer, un primer pas cap a la municipalització de la propietat urbana. Quedaven exclosos d’aquest pagament els propietaris que residien en les seves finques. També era l’Ajuntament, a partir de llavors, l’encarregat de fer «les obres de reparació o reforma que sigui imprescindible efectuar» i de repartir «les finques destinades a lloguer que quedin deshabitades», ja que l’Ajuntament «serà l’únic autoritzat per a llogar-les novament» .\nEdicte municipal, 26 de març de 1937. AMSC\nEl juny de 1937 la Generalitat autoritza la municipalització de la propietat urbana, moment que l’Ajuntament aprofita per legalitzar davant la Generalitat les propietats urbanes intervingudes, que sumen més d’un centenar, entre finques, cases i solars urbans. La majoria de les cases legalitzades són torres a Valldoreix i La Floresta, mentre al casc es tracta de propietats confiscades, sobretot de dretans assassinats com Pere San o Jaime Arrieta o fugits com Tomàs Musella o Francisco Cahís.\nFinques confiscades legalitzades davant la Generalitat:\nJacint Alegre Pujalts Quadrat NO 53-54\nJosep Alegret Estapé Santiago Rusiñol 18 i 49\nManuel Almirall Bergara 14\nLluís Àlvarez i M. Vedruna Finca urbana al carrer Álvarez\nJaime Arrieta Zubiri Colònia Sant Domènec\nManuel Bertrand Girona Rambla Can Bell 17-21\nCarles Blaquet Fàbregas Camí Colònia Oller\nAntoni Bonastre Vilaseca  Pg. Cánovas del Castillo 11 [110m3]\nJosep Borràs Puig Gran Via Jardí [tornada el 21-2-1938]\nJoan Borràs Puig Finca a Valldoreix (despoblat)\nFinca Quadrat NO 79\nAv. Valldoreix 34-36\nAv. Verdaguer 52-56\nAntoni Caballé Munné Parròquia de Valldoreix\nFinca de Valldoreix\nFrancisco Cahís Juliana Francesc Layret 27\nJosefa Caldes Vives Rambla Jardí\nMercè Capsir Vidal Finca a Valldoreix [474-E]\nMercè Carbonell Pg. del Pardal [304-E Valldoreix]\nNicolau Casarramona Camí Can Major\nConcepció Fàbregas Torre 13\nJosep Farreny Grau Santiago Rusiñol 16 d\nTomàs Fatjó Morral Hospital 3\nJosep Maria Febrer Carbó Torre 398-E [Pg. del Nard, Valldoreix]\nMaria Teresa Ferrer Passeig Rossinyol\nEnric Ferruz Barban Gran Via Jardí [tornada 21-2-1938]\nAntoni Gassó Av. Verdaguer 76-G\nGuillem Geismar Finca a Valldoreix 485-E\nJosep Gil Doria Pg. del Nard [Valldoreix]\nBernat Ibáñez Ibáñez Quadrat Solidaridad Obrera 62 i 62 bis\nLluís Infiesta Argüeso Turó de Can Mora\nSever Izaguerri Gispert Serra del Colomer\nJosep Lloret Sanjuan Quadrat NE 47\nJoan Major Borrell Quadrat NO [Can Major]\nFrancesc Manich Illa Pg. Castanyer 12 [Valldoreix]\nPau Massó Valls Quadrat NE 48 [Can Canyameres]\nRossend Menta Quadrat Solidaridad Obrera 75\nDolors Mestres Feliu Major 24\nJoan Muller Rambla Vall d’Or 134-E\nTomàs Musella Castañé Rius i Taulet 9-13\nMontserrat 18-28 i 32-38\nPg. Musella 9-25\nCtra. Barcelona 2\nElisa Oliver de Gassó Quadrat NO 69-73 [Can Montmany]\nJoan Pahissa Castellví Valldoreix 25\nJoan Parera Casanovas Quadrat Solidaridad Obrera 92 [Mas del Bosc]\nNúria Pérez Sala Villà\nÀngel Guimerà (solar)\nJoan Polit Trabal Finca a Valldoreix\nJoaquim Prou Margenat Quadrat NE [Can Volpelleres]\nEstanislaus Puiggrós Vall Passeig Valldoreix \nEsteve Rabadà Sunyol Quadrat Solidaridad Obrera 4 i 4bis [Torre Negra]\nDespoblat Torre Negra\nRicard Ragull Alabau Quadrat SE 56 [Can Magí]\nEnric Rocamora Ctra. Barcelona\nJuli Roche García Pahissa\nEmili Salanillas Camí Can Gatxet\nPere San Mestres Major 19 \nPlaça República 8 [207 m3] \nPere Ma. Vedruna Quadrat NO 39 [Ca n’Ametller]\nBonaventura Vila Ribes Passeig Valldoreix\nJoan San Vilaseca 14 d’abril 19\nFrancesc Layret 38-40\nVictorine Vollmann Rambla Jardí [Valldoreix]\nErvin Wilson Zona E 124-125\nFont: Lligall 215/2 Inventari 217. ANC\nFinques confiscades no legalitzades davant la Generalitat\nÀngel Boixader Girona 12-14\nFrancesc Bolet Cánovas del Castillo, Torre 10\nE. Corominas Cánovas del Castillo 43\nLluís Costa Torre 484-E\nFranciscanes Rambla Ribatallada, 8 [3.153 m3]\nSocorro Lorenzo Bergara 15\nAmadeu Punsoda Girona 8\nAntoni Maria Rifà Huguet Rius i Taulet 134\nRodó Rius i Taulet 6\nEmili Sala Serra Colomer 11 d\nÀngela Sallarés Cánovas del Castillo 45\nMarcel·lí Sangés Torres Francesc Layret [Can Tadeo]\nHugo Vinçon Plaça Ignasi Iglesias [Valldoreix]\nCom hem dit, els lloguers es converteixen en font de finançament de l’Ajuntament, per exemple sabem que a finals de juliol del recaptat per la Comissió d’Administració i Control de la Propietat Urbana de Pins del Vallès va anar a imposts més del 40% i a l’arranjament de les cases prop del 30%, ajudant així a reduir l’atur del sector. A l’octubre la Comissió d’Administració i Control de la Propietat Urbana de Pins del Vallès controlava els lloguers de 820 inquilins al centre i de 500 a Valldoreix i La Floresta .\nRebut de pagament de lloguer a la Comissió d’Administració i Control de la Propietat Urbana de Pins del Vallès. 30 abril 1938. AMSC\nEl gener de 1938, amb el nou alcalde cenetista, es realitzen més confiscacions de finques urbanes de propietaris declarats facciosos. Algunes d’aquestes apropiacions haurien de rectificar-se quan el Comitè de Responsabilitats Polítiques acceptés el recurs dels propietaris.\nEl febrer de 1938 les comissions d’Administració i Control de la Propietat Urbana serien substituïdes per delegacions locals del Servei d’Administració de la Propietat Urbana, que depenia directament per la Conselleria de Finances de la Generalitat. La Comissió santcugatenca seria dissolta el 24 d’octubre de 1938. Per la delegació de Pins del Vallès va ser nomenat Miquel Carceller González, amb l’objectiu d’organitzar la delegació d’acord amb la nova legislació, després dels informes desfavorables que havia rebut la Comissaria General d’Hisendes Municipals sobre la situació del servei .\nLes municipalitzacions es van estendre a Catalunya com a una forma de recaptació municipal en un període de dèficit, manera de millorar i abaratir alguns serveis comunals, però també per frenar les apropiacions i neutralitzar el poder sindical.\nA Sant Cugat després de proposar-se la municipalització de la terra i no arribar-se a fer, també s’inicia un projecte de municipalització dels forns del municipi. Per portar-lo a terme s’expropien els locals, utensilis, etc. La municipalització es justifica com a mesura per controlar la qualitat, frenar l’especulació i fer repercutir els beneficis del negoci en tota la població. El projecte preveu reduir els punts de venda a dos, que els treballadors passin a dependre de l’Ajuntament i que el servei fos regit per una comissió municipal autònoma. Tot quedarà desestimat a l’agost per falta de matèria primera.\nEl que sí que es municipalitza és el servei d’aigües, acollint-se al decret de la Generalitat del 31 de març de 1937. L’agost és aprovat per l’Ajuntament la municipalització de la Companyia d’Aigües de Sant Cugat J. Angrill i Germans, a més important del sector, que explotava el brollador de Can Calders -també coneguda com Can Caldés- i tenia dipòsits distribuïdors d’aigua a la barriada de Sant Domènec i a Valldoreix. La CNT va votar en contra d’aquesta municipalització, ja que la considerava un atac als obrers del seu sindicat que el juliol de 1936 havien confiscat la citada empresa d’aigües i que reiteradament s’havien oposat als intents de l’Ajuntament per controlar-la .\nEn canvi, la UGT, que havia confiscat totes les propietats de Manuel Borràs Ventura, entre elles una petita empresa d’aigües anomenada Aigües de Valldoreix, havia cedit aquesta a l’Ajuntament el 23 d’octubre de 1936.\nFinalment s’aconsegueix arribar a un acord amb la CNT, en incloure en les municipalitzacions a totes les empreses privades d’aigua que encara funcionaven al municipi. Així al setembre queden definitivament en mans d’una administració autònoma municipal set empreses de servei d’aigües que operen al municipi: Companyia d’Aigües de Sant Cugat J. Angrill i Germans, Busquets i Cia. S.L. de La Floresta, Viuda de Pi, Jaume Fàbregas Sallés (Carretera de Barcelona, 5), Hereus d’Elisa Oliver (Can Montmany), Esteve Rabadà Sunyol (Torre Negra), Aigües de Valldoreix i Mina Berta o de Can Domènec, que havien estat municipalitzades fa temps dins d’un projecte per posar terres del municipi en regadiu .\n<—Capítol anterior: Canvis en l’educació ---- Capítol següent: L’arribada de refugiats i l’augment de la població—>\n Tortosa, Joan i Foj, Gemma. Masies i ermites de Sant Cugat del Vallès. Sant Cugat del Vallès: Ajuntament, 1992.\n Carta del delegat de la Unió de Rabassaires, Ramon Mas, a l’Ajuntament, 14-9-1936 (AMSC).\n El Consell Directiu quedà format per: Manuel Vidal, Josep Cleris Civil, Ignasi Mas Colomer i Pere Camps Rodó (Secció Mutual); Josep Feliu Roma, Alexandre Canals, Joan Xercavins Pla i Pere Pahissa Campmany (Secció Agrícola); Francesc Viñeta, Tomàs Grau, Valentí Baró i Jaume Colomer (Secció Vitivinícola i Caixa Rural); Jaume Grau, Francesc Solà, Vicenç Gimferrer, Magí Bartralot i Pere Camps Llobet (Secció Social); La Comissió Revisora de Comptes va quedar formada Salvador Caldés Durà, Josep Colomé Badia i Santiago Carreras. Troyano i Cussó, Joan. "El Sindicat Agrícola La Unió de Rabassaires de Sant Cugat del Vallès". Gausac, núm. 3 (desembre 1993), p. 95-98.\n Entrevista a Ramon Mas a Viure a Sant Cugat, p. 38.\n Archivo del Tribunal Militar Territorial Tercero. Causa núm. 9.714 contra José Andreu Cañellas y Tomás Grau Mercet [sic] i causa nú. 6.181 contra Jaime Grau Marcé. El piano que hi havia a Can Fatjó dels Xiprers va ser entregat a la Unió Santcugatenca\n Acta municipal, 19-10-1936 (AMSC) i Carta de la Colectividad de Campesinos al Consejo Municipal, 28-9-1937 (AMSC).\n Diari Oficial de la Generalitat, 6-4-1937.\n En total l’ajuntament havia deixat 8.500 ptes. a la Col·lectivitat Camperola i 12.160 ptes. als boscaters. Aquests crèdits es van anar tornant de mica en mica per les col·lectivitats, Comptes municipals 1936-1937 (AMSC).\n Acció sindical (Valls), 11-3-1937.\n Al maig declarava tenir 170, vegeu Campo, 10-4-1937 i 24-5-1937. Van participar, representant aquests 170 afiliats, al 3r congrés de la Federació de Camperols de la CTRC celebrada el 8 de gener de 1938.\n L’administrador de la finca, José Fatjó dels Xiprers Pi, membre de l’IACSI i de la CEDA, fugiria a França, incorporant-se després al Terç de Requetès de la Mare de Déu de Montserrat i morint als combats de Codo l’agost de 1937. Vegeu: Nonell Brú, Salvador. Así eran nuestro muertos del Laureado Tercio de Requetés de Ntra. Sra. de Montserrat. Barcelona: Casulleras, 1965, p. 261-263.\n Entrevistes citades de Ramon Mas a L’Avenç, p.16 i Viure a Sant Cugat, p. 37. A la reunió per part de Pins del Vallès són convocats Jaume Cussó, Joan Andreu (responsable d’agricultura), Jaume Grau (president de la Unió de Rabassaires) i Antonio Abenza (president de la Col·lectivitat de Camperols), Llibre de registre d’entrada de documents, 25-1-1937 (AMSC).\n La Col·lectivitat Camperola acumulava al final de la guerra quatre cavalls, dues mules, deu carros, vuit arades, cubs i bocois, serradores, dues sulfatadores, dos motors elèctrics, una màquina d’arrencar ceps i una bomba de trafegar vi, 3.000 kg. de blat, 1.000 de civada i 800 kg. d’ordi i altres utensilis. Tot és tornat als seus propietaris com Margenat, Rosàs, Massó, Canals, etc. o bé subhastat, curiosament alguna de les propietats són venudes al mateix expresident de la col·lectivitat Domingo Belman. Cuaderno del capataz Pedro Vila Castañé de devoluciones agrarias, abril-mayo 1939 (AMSC). El nombre de 100 col·lectivistes és citat per Bernecker, Walther L. Colectividades y revolución social. Barcelona: Crítica, 1982, p. 208.\n Els membres de la Junta Municipal Agrària eren: president: Magí Bartralot Auladell (alcalde); Vocals: Francesc Girbau Valls (PSUC), Mateu Cortes Feliu (ERC), Josep Pahissa Llongueras (Unió de Rabassaires), Jaume Grau Mercé (Unió de Rabassaires), Domingo Belman Sánchez (CNT), José Mirabal Boltor (CNT), Anton Vilaró Cahís (UGT), Jaume Trabal Castañé (UGT), Hermenegildo Ribas Berga (Sindicat Agrícola). Font: Informe Causa General, juliol 1941, p. 7 (AMSC).\n DOGC, núm. 256 (13-9-1937)\n Els membres de la nova Junta Municipal Agrària eren: president: Magí Bartralot Auladell (alcalde), Secretari: Josep Pahissa Llongueras (Unió de Rabassaires), Vocals: Francesc Girbau Valls (PSUC), Mateu Cortes Feliu (ERC), Domingo Belman Sánchez (CNT), Anton Vilaró Cahís (UGT). Informe AMSC. Còpia de la Causa General, juliol 1941, p. 7\n La Junta en aquests moment estava formada per: president General interí: Josep Aguilar Serra; Secció Vendes president interí: Josep Feliu Roma; Secció Crèdit president: Isidre Jané; Secció Compres president interí: Joan Serraboguñà; Secció Assegurances president interí: Salvador Cera Solé, antic masover de Can Castanyer, ara convertit en propietari; Comptador: Jaume Galobardes. Pels comptes del 1939 vegeu Cuaderno del capataz Pedro Vila Castañé de devoluciones agrarias, abril-mayo 1939 (AMSC). A més, en l’inventari, entre altres coses, figuren diferents quantitats de vi, sis motors, tres bombes i un rail de via amb una vagoneta de ferro que és tornada a Lluís Juanola.\n Edicte municipal, 26 març 1937. AMSC.\n La finca, propietat d’aquest empresari paperer, havia estat confiscada per la CNT que tracta de legalitzar-la l’agost de 1937. ANC, Carta de CNT a la Comissió de Responsabilitats de la Generalitat, 14 agost 1937\n La finca havia estat confiscada per la UGT que tracta de legalitzar-la el juny de 1937. ANC, Carta de CNT a la Comissió de Responsabilitats de la Generalitat, 28 juny 1937\n La finca havia estat confiscada per la CNT que tracta de legalitzar-la l’agost de 1937. ANC, Carta de CNT a la Comissió de Responsabilitats de la Generalitat, 14 agost 1937\n Informe de la Comissió d’Administració i Control de la Propietat Urbana a l’Ajuntament, 5 octubre 1937. AMSC.\n DOGC, núm. 254 (11-9-1938)\n De fet, van tractar de legalitzar la confiscació el mateix agost de 1937. ANC, Carta de CNT a la Comissió de Responsabilitats de la Generalitat, 14 agost 1937\n Edicte i acta municipal, 8 setembre 1937. AMSC. En el moment de l’expropiació es fa un inventari per si algun dia s’hagués d’indemnitzar.


Marta Mathéu i Francisco Poyato van interpretar peces de Schumann, Toldrà i Montsalvatge al Petit Palau\nLa soprano tarragonina va cantar peces de Schumann, Toldrà i Montsalvatge acompanyada del pianista Francisco Poyato al Petit Palau\nLa soprano tarragonina Marta Mathéu va fer ahir un exercici de força i lluïment al Petit Palau en un concert del cicle Schubertíada amb el pianista Francisco Poyato que integrava una selecció de lieder de Schumann, cinc peces d’Eduard Toldrà i Cinco canciones negras de Xavier Montsalvatge, un programa variat que va permetre Mathéu demostrar versatilitat, qualitat vocal i presència escènica. No són paraules vanes, la soprano es va posar el públic a la butxaca des del primer moment i la seva actuació va anar creixent a mesura que avançaven les cançons.\nDesprés d’una sensibilíssima interpretació dels lieder de Schumann, on Mathéu va fer gala d’una veu que t’embolcallava completament, la soprano va cantar les peces de Montsalvatge, adaptant-se al canvi de registre amb una desimboltura i un magnetisme magnífics. He sentit aquestes peces interpretades de moltes maneres diverses, però poques vegades una cantant les dota de tanta ànima com va fer Mathéu. Era difícil no seguir el seu personalíssim estil amb un somriure a la cara, especialment amb el Canto negro, que directament semblava traslladar-nos a una altra època i a algun teatre de varietats del Paral·lel.\nPoca broma, tant va agradar la seva interpretació, i tan còmoda es va sentir la soprano, que la va repetir en les propines finals (encara amb més soltesa). La tercera pota del concert, les cançons de Toldrà, van ser una nova oportunitat perquè Mathéu pogués presumir del color de la seva veu i també de la seva projecció. La soprano té una veu impecable, bonica i plena d’energia, i aquest concert només fa que impacientar-nos de cara a la Norma que interpretarà al Liceu. Què serà capaç de regalar-nos?\nAl piano Francisco Poyato també va anar a més. Poyato és un gran acompanyant, un pianista solvent, segurament de caràcter més aviat discret, però no es va poder estar de ser part de la festa i deixar-se endur amb una interpretació molt viva. En definitiva, un concert excel·lent que mereixia una major presència de públic (el Petit Palau no és la segona divisió del Palau de la Música, val la pena recordar-ho). Hem de valorar més i millor els nostres intèrprets: Mathéu va a totes.\nEduard ToldràFrancisco PoyatoManel HaroMarta MathéuPalau de la MúsicaRobert SchumannSchubertíadaXavier Montsalvatge\nEl festival Espurnes Barroques uneix la música clàssica amb el patrimoni i el teixit productiu de la Catalunya Central i es consolida com a cita cultural de referència.


La Moinerie Villedieu-les-Poëles França - Ofertes d'hotels amb els MILLORS DESCOMPTES EN LÍNIA Fer un comentari al lloc web\nLa Moinerie-, La Lande-d'Airou, Villedieu-les-Poëles, França, 50800 - Veure al mapaLa MoinerieVeure més fotosVeure més fotosVeure totes les 24 fotosVeure al mapaParticularitats que li encantaranjardíaparcament de cotxes\nSobre l'allotjamentDescripcióPer als viatgers què vulguin captar les imatges i els sons de Equilly, La Moinerie és l'el·lecció perfecta. Des d'aquí, els viatgers poden gaudir d'un fàcil accés a tot el que aquesta viva ciutat ofereix. Amb la seva bona localització, l'hotel ofereix fàcil accès a les destinacions obligades de la ciutat. Les instal.lacions i els serveis que proveeix La Moinerie asseguren una estada plaentera als seus clients. L'hotel ofereix Wi-Fi gratuït en totes les habitacions, aparcament de cotxes per garantir el més gran comfort possible als seus clients. Gaudiu de les comoditats d'alta gama com ara calefacció, forn microones, plat de dutxa per tal de relaxar-vos després d'un cansat dia. Durant el dia podeu gaudir de l'atmòsfera relaxant de jardí. Descobreixi una encantadora mescla de servei profesional i ampla gama de característiques a La Moinerie.Mostrar mésCaracterístiquesAccés a InternetWi-Fi gratuït en totes les habitacions Desplaçamentaparcament de cotxes Coses a fer, maneres de relaxar-sejardí Serveis i comoditatszona de fumadors Accéss'admeten animals de companyia Disponible a totes les habitacionscalefaccióforn microones empolles d'aigua de cortesiaplat de dutxa Mostra MenysPolítiquesEls llits supletoris depenen de l'habitació escollida. Consulti la capacitat de l'habitació individual per obtenir-ne més informació.Al reservar més de 5 habitacions, poden aplicar-se diferents condicions i suplements addicionals.Mostrar mésAvís importantCal abonar l’import total de la reserva abans de l’arribada. Belvilla t'enviarà una confirmació amb tota la informació del pagament. Un cop hagin rebut el pagament, t'enviaran un e-mail amb les dades de l’establiment, com ara l’adreça i el lloc on has de recollir les claus. Les despeses de l'electricitat no estan incloses en el preu i caldrà abonar-les el dia sortida en funció del consum del client.Mostrar més


Hotel Diana Munster Suïssa - Ofertes d'hotels amb els MILLORS DESCOMPTES EN LÍNIA\nVeure tots els 9 allotjaments a Munster.\nFurkastrasse 23, Munster, Munster, Suïssa, 3985 - Veure al mapa\nPer als viatgers què vulguin captar les imatges i els sons de Munster, Hotel Diana és l'el·lecció perfecta. Des d'aquí, els viatgers poden gaudir d'un fàcil accés a tot el que aquesta viva ciutat ofereix. Amb la seva bona localització, l'hotel ofereix fàcil accès a les destinacions obligades de la ciutat.\nEl Hotel Diana, s'esforça al màxim per tal que els seus hostes es tribin còmodes. Per tal d'assolir això, l'hotel compta amb els millors serveis i instal.lacions. A l'hotel s'hi pot gaudir d'unes comoditats de primera classe com instal.lacions per a minusvàl.lids, express check-in/check-out, restaurant, premsa, bar.\nTotes les instal.lacions per als clients, ofereixen comoditats destinades a assegurar tot el comfort possible. A més, l'oci que l'hotel ofereix assegurarà que tengui molt a fer durant el dia. Gaudeixi d'incomparable serveis i d'una localització de prestigi a Hotel Diana.


Taller "Makerspaces i activitats maker" - COBDCV\nCOBDCVFormacióCursosTaller “Makerspaces i activitat…\nTaller “Makerspaces i activitats maker”\nMakerspace: La importància de la col·laboració entre entitats culturals i educatives.\nPor cobdcv | Publicat 03/01/2018\nData: dimarts 27 març 2018\nEls makerspaces o espais de fabricació són instal·lacions que diverses institucions (escoles, biblioteques, centres cívics, etc.) estan engegant per a donar resposta a les necessitats educatives i de desenvolupament actuals. Educació per projectes, aprenentatge comunitari, construccionisme, creació i manipulació d’objectes com a suport a la promoció de la lectura… són conceptes i idees que responen a la idea de l’aprenentatge basat en l’experiència.\nAquest taller presenta els conceptes bàsics relacionats amb el tema i mostra algunes possibles activitats pràctiques.\n➤ Conèixer els conceptes fonamentals relacionats amb el moviment maker i els makerspaces.\n➤ Conèixer de manera pràctica algunes possibles activitats maker per a la biblioteca.\nLa primera part del taller es dedicarà a l’explicació teòrica del contingut a tractar, mentre que en la segona es realitzarà una demostració pràctica d’activitats maker.\nQuè són els makerspaces?\nPossibilitats principals a nivell de materials, equipaments i activitats\nDemostració pràctica d’activitats maker\nTags: 2018, Animació lectura, Cursos realitzats 2018, Javier Leiva, Lectura digital, Tallers, Universitat Politècnica de València


Els periodistes tarragonins premien la tasca comunicativa de la Plataforma | Plataforma Trens Dignes Terres de l'Ebre - Priorat\nTrens Dignes, finalista als Premis Petxina Oberta 2017\nEl guardó el convoquen els periodistes del Camp de Tarragona i reconeix la tasca informativa que ha atès amb rigor i efectivitat els requeriments dels professionals de la comunicació\nLa Plataforma Trens Dignes Ebre-Priorat ha quedat finalista dels Premis Petxina Oberta 2017, organitzats pel Col·legi de Periodistes de Catalunya. En la cerimònia d’entrega que va tindre lloc al Parc de l’Amfiteatre de Tarragona anit, el col·lectiu social va quedar en segona posició, per darrere de la guanyadora, Raquel Sans, cap del Delegat del Govern de la Generalitat al Camp de Tarragona i per davant del gabinet de premsa del Tribunal Superior de Justícia de Catalunya i la Plataforma Trens Dignes.\nLa Festa de les Petxines de la Informació és la cita anual dels periodistes tarragonins, durant la qual els col·legiats voten la Petxina Oberta, que reconeix la font informativa que ha atès amb rigor, diligència i efectivitat els requeriments dels periodistes, i la Petxina Tancada, que vol ser un toc d’atenció a aquella font informativa que, pel seu hermetisme i poca accessibilitat, ha dificultat la faena dels mitjans de comunicació.\nTrens Dignes ha estat finalista per informar puntualment dels retards i problemes que es registren a la xarxa ferroviària del territori i per la disponibilitat a l’hora d’atendre els mitjans de comunicació. El jurat, format per tots els periodistes col·legiats –que també trien els nominats- i que voten in situ la mateixa nit de l’entrega dels premis, ha valorat també la tasca de lluita constant i desiteressada del moviment social.\nEn l’edició d’enguany, la Petxina Tancada ha estat per a l’alcalde de Tarragona i president de la Fundació 2017, Josep Fèlix Ballesteros (representat per Javier Villamayor) per la gestió de la informació durant els dies que va transcendir que els Jocs del Mediterrani s’ajornaven fins al 2018.\nTots tres finalistes a la Petxina Oberta 2017 van dirigir unes paraules al públic assistent i la portaveu de la PTD, Montse Castellà, acompanyada dels membres Llorenç Viña i Núria Caro, va voler posar de manifest que “defensar una mobilitat justa i equitativa és també reivindicar el tant necessari equilibri territorial”. Així mateix, va recordar que “tant de bo no calgués premiar la transparència i el fet de facilitar la informació, perquè voldria dir que la normalitat no és excepció”. Finalment, des de la PTD es va agrair la tasca dels professionals del periodisme, ja que “sense la vostra tasca, la nostra lluita no tindria tant de sentit ni tant de ressò. No seríem on som sense el vostre treball”, van concloure en els seus parlaments.\n« NOVA MODIFICACIÓ D’HORARIS A L’R16\nCOMUNICAT 99 – Més de 14 anys de retard per a rebre un succedani »\nXIULEM PEL TREN!


PATRIMONI HISTORIC i ARTISTIC | TARRACO - Descobreixen un tresor amb 12 monedes i un biberó romà a l'excavació al mercat Central\nTARRACO - Descobreixen un tresor amb 12 monedes i un biberó romà a l'excavació al mercat Central\nnoticies del mon -, noticies de C A T A L U N Y A -, noticies de T A R R A C O - — Publicat per josep.m @ 21:09\nAl jaciment del centre de Tarragona també s'ha localitzat un porticat, pintures murals i un tram de calçada romana\nL'excavació que es duu a terme a l'entorn del mercat Central de Tarragona, en la part corresponent al carrer Colom, ha estat més que fructífera. Els arqueòlegs hi han descobert diverses estructures d'època romana, com un tram de la calçada que conduïa a la porta de la muralla que es trobaria al que avui dia és la plaça de Ponent, una sitja, una edificació amb un porticat que conté pintures murals i dos enterraments per inhumació. Però també han aparegut alguns elements curiosos, com un biberó de ceràmica d'època romana, agulles fetes amb os, i un petit tresor amagat al peu d'una columna de pedra amb dotze monedes del segle III dC. Les restes es cobriran ara provisionalment i posteriorment serà la comissió de Patrimoni de la Generalitat qui en determini el futur.\n+ Imma Teixell mostrant les restes. A baix, el biberó romà i una de les monedes. Foto: J. FERNÀNDEZ\nUn biberó de ceràmica, agulles (de cosir o per al cabell) fetes amb os, un broc de vidre i una llàntia amb el relleu d'un gos són algunes de les peces romanes més singulars que s'han localitzat durant l'excavació a l'entorn del mercat Central de Tarragona.També s'ha descobert un petit tresor amb dotze monedes, que es trobava amagat dins un moneder, al peu de la columna d'un porticat. Imma Teixell, directora de l'excavació, va destacar ahir que les monedes (antonianes) equivalen a uns cent cinquanta euros, «una fortuna en aquella època», segons la regidora de Patrimoni, Rosa Rosell. Les monedes es daten al voltant de l'any 260, i s'han localitzat en un espai ple de cendres, que mostra que «hi ha haver un incendi sobtat que es relaciona amb l'entrada de vàndals a Tàrraco a mitjan segle III», en un moment històric en què el règim imperialista estava en crisi.\nPerò també han aparegut restes d'estructures medievals i romanes. Així, els arqueòlegs han localitzat un tram de calçada romana «la qual sembla anar a buscar la porta de muralla que s'ubicaria a l'actual plaça Ponent». La via data del canvi d'era i hauria estat en funcionament fins aproximadament el segle IV. A tocar d'aquesta via extramurs s'han localitzat dos enterraments inhumats durant el segle III dC.\nTambé hi ha evidències d'una edificació que disposaria d'una zona de porticat. Aquest porticat probablement separaria una zona privada d'una de pública. En aquesta àrea també s'han descobert fragments de pintures murals.\nA la part central de l'excavació s'hi troba una àrea destinada a emmagatzematge, com indica l'existència d'un dipòsit i d'estructures associades, destinades a la canalització d'aigües. De fet, pel mal estat de conservació d'aquest pou o sitja, els arqueòlegs no han pogut excavar ara els seus farciments interiors i, segons Teixell, quan el Departament de Cultura de la Generalitat autoritzi la continuació dels treballs, «es farà una excavació especial» en aquest dipòsit.\nEls arqueòlegs van deixar clar que els resultats de l'excavació són encara preliminars, mentre s'espera l'estudi exhaustiu dels materials recuperats i la interpretació a partir de l'estudi de les estructures documentades. De fet, les restes es troben «molt alterades» per la presència de xarxes de serveis del segle XX, «que han desdibuixat l'antic aspecte romà».


2009. Valoració i propostes de millora per les obres previstes als carrers del barri del Guinardó – Andreu Marfull\nMarç 6, 2012 febrer 26, 2018\n2009. Valoració i propostes de millora per les obres previstes als carrers del barri del Guinardó\nInforme enviat l’any 2009 a la Coordinadora d’Entitats del Guinardó, com a veí, d’estudi de les propostes dels projectes de rehabilitació dels carrers del barri que el Districte iniciarà els propers mesos. Algunes d’aquestes demandes es van atendre, però no totes.\nA l’atenció de la Comissió d’Urbanisme de la Coordinadora d’Entitats del Guinardó.\nen relació als projectes d’urbanització dels carrers del barri del Guinardó previstos fins l’any 2011, facilitats el passat 14 d’octubre, us indiquem les valoracions i propostes que des de la Comissió d’Urbanisme de la Coordinadora d’entitats del Guinardó s’han plantejat.\nRelació de carrers, per ordre d’actuació:\n– Carrer Agregació\n– Carrer Torre dels Pardals\n– Passatge Agregació\n– Carrer Art\n– Rambla de la Muntanya\n– Carrer de la Marquesa de Caldes de Montbui\n– Carrer Lluís Sagnier\n– Carrer Varsòvia\n– Carrer Rubió i Ors\nPunt 1. SEGURETAT I QUALITAT DE LES PROPOSTES\nTemes que creiem que cal millorar i treballar:\n– Millora de la seguretat dels vianants. Pacificació del trànsit i millora de la visibilitat al creuar els carrers.\n– Millora de la circulació dels vianants. Millora de la visibilitat, l’accessibilitat, i eliminació d’obstacles en els recorreguts.\nPunt 2. ASPECTES TÈCNICS QUE CREIEM QUE ES PODEN MILLORAR\nPropostes per donar resposta a la seguretat i la qualitat de les propostes, així com millores tècniques puntuals i genèriques al conjunt de les propostes.\n– Vorera contínua a tots els encreuaments que garanteixi la pacificació del trànsit, la circulació de vianants preferent, i que millori la visibilitat, seguretat i accessibilitat de les propostes presentades. VEURE DETALL 1 i DETALL 2.\n– Seccions de vial tipus. Ample de calçada per a la circulació: 510 cmpels carrers de 10 m, i 550-530 cmpels carrers de 12 o més metres. Ample de vorera mínim en carrers de 10 mde 180 cm. VEURE DETALL 3, on es mostren seccions de vial d’obres recents amb una calçada per la circulació de 260, 290 i310 cm amb aparcament a un costat com a mínim.\n– Arbrat carrers i arbrat opcional xamfrans. Replantejar-ne la distribució, ara irregular i insuficient.\n– Il·luminació entre l’arbrat i només a un lateral del carrer (a l’altra vorera estreny el pas). Garantir la correcta il·luminació i estudiar alternatives a la lluminària proposada per donar llum a tot el carrer, és a dir, si la llum és a un lateral, garantir que il·lumini correctament tot el carrer.\n– Garantir un mínim de zones de càrrega i descàrrega per donar servei als comerços.\n– Casos concrets:\nPassatge Agregació (tram alt): ampliar la vorera que dóna accés a la plaça del Guinardó i rectificar-ne el pas de vianants. Es tracta d’una vorera preferent i no té sentit mantenir una calçada de 9 mquan amb 7,5 mn’hi ha prou. VEURE DETALL 4.\nPassatge Agregació (tram baix): ampliar el xamfrà inferior amb Rambla de la Muntanya i prioritzar la circulació de vianants paral·lela al Passatge Agregació.\nCarrer Rubió i Ors, per la seguretat dels nens, nenes i familiars que acompanyen, entren o surten de l’escola Montserrat Guinardó, buscar solucions. Per exemple:\n– Definir un pas de vianants complementari amb la calçada elevada davant de l’accés a l’Escola Montserrat Guinardó, que diversifiqui i faciliti el seu accés.\n– Ampliar la vorera que dóna accés a l’escola, que es proposa més estreta que l’actual, i això, amb l’afegit que suposa l’eliminació de les places d’aparcament que actualment hi ha, suposa incrementar les molèsties i el risc per les persones.\n– Posar baranes de protecció a les proximitats de l’escola, en substitució de les pilones.\nBarcelona, 28 d’octubre de 2009 (transcrit al bloc el 5 de març de 2012)\nPublicat a Activitat participativa, Guinardó, PlanificacióEtiquetat Guinardó, planificació, regeneració de barris, urbanismePer AMP2 comentaris\n2 pensaments sobre “2009. Valoració i propostes de millora per les obres previstes als carrers del barri del Guinardó”\nlinia de terra ha dit:\nMarç 7, 2012 a les 10:10 pm\nExactament a això que has fet aquí, és al que em refereixo quan dic que li debem certa dedicació generosa a la societat com a professionals. Molt bona feina Andreu. Seguim així, aquest és el nostre camí.\nMarç 7, 2012 a les 10:32 pm\nGràcies a tu Joan. Seguim així, plantant llavors, retornant allò que hem rebut, recollint saber i transmetent allò que sabem… evolucionem.\n← La degradació de la identitat del barri del Guinardó fruit de l’afectació urbanística del PGM de Barcelona\nL’arquitectura, un llenguatge cultural →


Libros de COPONS RAMON JAUME - La caixa d'eines.\n¡Hola! Soy AGUS y mi mejor amigo es un monstruo que necesita libros para seguir despierto. Junto con LIDIA y una pandilla de monstruos con poderes extraordinarios nos enfrentamos a las locuras del Dr. Brot, que esta vez nos tiene preparada una buena: ha hecho desaparecer a mis amigos llevándolos a una isla controlada por hombres de negro.El propietario de la isla, el general ...\nAGUS I ELS MONSTRES 15: ELS CARTERS DE L'ESPAI\nAGUS I ELS MONSTRES 14: VIRUS\nAGUS I ELS MONSTRES 10: LA NIT DEL DR. BROT\nL'Agus i els seus amics no ho poden amagar: són de bona pasta! Tant és així que quan troben en Nap desconsolat i demanant auxili de seguida acuden a socórrer-lo. Però què ha passat? Doncs que es veu que uns extraterrestres han segrestat el malvat Dr. Brot, que potser no és tan llest com ell es pensa. I ara què? Ajudaran en Nap a rescatar-lo? La nova aventura de l'Agus i...\nAGUS I LOS MONSTRUOS 10: LA NOCHE DEL DR. BROT\nAGUS Y LOS MONSTRUOS 9: ¡FELIZ NAVIDAD, QUERIDOS MONSTRUOS!\nAGUS I ELS MONSTRES 9: BON NADAL, ESTIMATS MONSTRES!\nAGUS I ELS MONSTRES 8: EL SALT DEL TEMPS\nEp, hola! Sóc l'Agus Pianola i amb els meus amics els monstres n'hem passat de tots colors, ja, però sempre ens n'acabem sortint i triomfem per damunt del mal del Dr. Brot. Quin parell, ell i el seu ajudant Nap! Voleu saber què s'han empescat ara per segrestar-nos l'Emma? Un trampolí fet amb una tela màgica que et fa viatjar en el temps! Qui ho deia, que ja estava tot inve...\nAGUS I ELS MONSTRES 6: DE LLIBRE EN LLIBRE


El pueblo de Conesa - El Clos El Clos\nEl pueblo de Conesa\nConca de Barberà, Conesa, Tarragona\nEl poble de Conesa, recentment declarat Patrimoni d’interès Cultural, és un enclavament històric de gran bellesa que es manifesta a la seva església d’estil gòtic-romà, el seu recinte emmurallat, els seus carrers, places i portals plens d’encant. L’origen del nom del poble és àrab “Kunisia”, que significa petita església.\nLa història documentada de Conesa comença amb la seva carta de població datada l’any 1043, quan Ramón Berenguer I, El Vell, concedeix el territori a Bernardo Siniogfred, amb la condició de construir un castell per defensar-se dels musulmans. L’any 1073 consta que el castell ja estava construït i al seu al voltant hi havia una petita població.\nL’any 1260 el rei Jaime I concedeix a Conesa el títol de vila i el privilegi d’un mercat setmanal tots els dimecres de l’any, fet que va implicar la construcció de la Plaça i d’un nou portal.\nAl segle XIV Conesa passa a la Senyoria de Santes Creus, és en aquesta època que s’amplià l’església i entrat el segle XV es va finalitzar la construcció del campanar i les dues creus del terme.\nL’època d’esplendor de la vila va ser als segles XIV i XV, quan es van construir la Creu de Terme, el recinte emmurallat amb dos portals d’accés, l’Església Parroquial Gòtica, la Casa Delmera de Santes Creus, el Campanar neoromànic, l’Església romànica de Sant Pere de Sabella i molts més que anirem explicant-te en aquest blog.\nEn visitar el nucli antic de Conesa, per les seves places carrers i monuments àdhuc es percep un cert encant que ens transporta a l’època medieval.\nEvents interessants a Conesa\nEl passat dia 20 de juliol va tenir lloc a la “sala del ball” del cafè de Conesa la presentació i una exposició detallada dels treballs de restauració de la Cort del Batlle i del Capbreu, llibre que data del 1686, a càrrec de la Sra. Lali Albareda, tècnica del Arxiu Comarcal i la restauradora Núria Vila.\nVa ser una llarga però interessant xerrada, acompanyada d’imatges descriptives, primer sobre el seu contingut, els fets que s’hi descriuen, així com també parteix del laboriós procés de restauració.\nA continuació veureu imatges de l’interessant acte, i de la Màgica nit d’espelmes, una original i agradable vetllada ambientada i amenitzada pel cantautor Alvaro Baraca, durant el concert és va servir un excel·lent cava, gentilesa de la Cooperativa Agrícola de Barberà.\nEl call jueu de Conesa\nEl call jueu de Conesa es va establir l’1 de Desembre de 1390, privilegi atorgat a Santes Creus pel Comte-Rei Joan I. Situat al carrer Ravalla, un petit carrer sense sortida, que en ampliar-se el nucli primitiu, el Barri Jueu va quedar dins de la nova muralla.Quan els Reis Catòlics van decretar l’expulsió dels jueus, el 31 de març de 1492, als habitants d’aquest petit barri jueu se’ls va concedir un termini de quatre mesos per convertir-se al catolicisme i poder quedar-se al poble. La majoria va optar per convertir-se. Avui dia, encara es conserven noms de cases d’aquesta procedència com a Cal Simón, Cal Pastoro, Cal Rovel, ( apicultor especialitat en cera) Cal Taverner, la ferreria de Cal Noi.\nDescendent d’una família de jueus conversos, va néixer a Conesa al voltant dels anys 1520/25, Fra Gerónimo Contijoch, que l’any 1560 va ser nomenat Abat del Monestir de Santes Creus, el qual va arribar a ostentar el càrrec de Comissari General de l’Ordre del Císter i Prelat Català en l’últim període del Concili de Trento.\nExcursiones cerca de El Clos – Actividades sin grandes desplazamientos El ritme de vida actual, requereix una mica de descans – El ritmo de vida actual requiere un poco de descanso