Santamaría, sobre els missatges de Puigdemont: “És el moment de dir en públic el que es diu en privat” | Espanya | EL PAÍS Catalunya\nSantamaría, sobre els missatges de Puigdemont: “És el moment de dir en públic el que es diu en privat”\nLa vicepresidenta del Govern espanyol demana a Torrent que iniciï una nova ronda de contactes per salvar la situació a Catalunya\nValència 31 GEN 2018 - 13:18\tCET\nLa vicepresidenta Soraya Sáenz de Santamaría a l'esmorzar de Fòrum Europa a València. MÒNICA TORRES\nLa vicepresidenta del Govern espanyol, Soraya Sáenz de Santamaría, ha dit avui dimecres a València que els governs han de pensar en el futur del país i no en el seu propi, un consell que diu que s'aplica a ella mateixa i aplica també a l'expresident de la Generalitat Carles Puigdemont. "És moment que s'assumeixi públicament el que s'ha dit moltes vegades en privat", ha respost quan se li ha preguntat pels missatges de text que s'han difós de Puigdemont.\nEn la seva intervenció al Fòrum Europa Tribuna Mediterrània, on ha presentat la conferència de la presidenta del PP valencià, Isabel Bonig, la vicepresidenta ha valorat els missatges en els quals el polític català reconeix que el procés independentista "s'ha acabat". "L'obligació de tot govern és pensar en els ciutadans i toca pensar en el futur i no en el nostre propi. M'ho aplico a mi i l'hi aplico a Puigdemont. És el moment que s'assumeixi públicament el que es diu en privat. És moment que a Catalunya es construeixi i es deixi de destruir", ha afegit.\nPer això, Sáenz de Santamaría ha demanat al president del Parlament, Roger Torrent, obrir una nova ronda de contactes per triar un nou candidat a presidir la Generalitat i "salvar la situació generada" per Puigdemont.\n"El que diuen en privat no té res a veure [al que diuen] en públic. Tots sabem que fa mesos que estem en aquesta farsa. És hora que li diguin a la gent la veritat", ha afirmat la líder de Ciutadans a Catalunya, Inés Arrimadas.\nMiquel Iceta, primer secretari del PSC, també ha reaccionat als missatges de l'expresident de la Generalitat que ha difós Telecinco. "Els missatges reflecteixen que Puigdemont ha escrit el que pensa i que comença a adonar-se de la realitat", ha dit el líder socialista a La Sexta. "Esperarem que Puigdemont renunciï a ser president i fins a aquest moment poden passar uns dies", ha afegit Iceta.\n"Per primera vegada en molt de temps, Puigdemont té raó en el que diu: 'Això s'ha acabat. El pla de Moncloa triomfa'. Ara només falta que ell i l'independentisme ho assumeixin com més aviat millor i tornem a la normalitat en el menor temps possible", ha escrit al seu compte de Twitter el dirigent del PP Xavier García Albiol.\nPer la seva banda, la diputada d'ERC Teresa Jordà ha dit que no li consta que s'hagi "sacrificat" Carles Puigdemont com a candidat a la presidència de Catalunya, però ha recalcat que estan buscant que hi hagi una investidura "efectiva" i "real", perquè "amb simbolismes" no es guanya un país. Jordà ha fet aquestes declaracions al Congrés dels Diputats quan li han preguntat pels missatges enviats per Puigdemont a Comín.


Mi forma prohibida es libertad.: outside\na vegades em dono compte de que desconecto de tothom, m'adono que a vegades estic molt a sobre d'algunes persones i m'aparto d'altres..sense voler, però adonant-me, i no vull fer sentir malament, però a vegades ho faig, i això em fa sentir humana, amb dret a cometre errors o simplement deixar fluïr el meu caràcter i ser com sóc, que les coses forçades no surten bé. Entro en el meu món i no surto.No tinc energia pero poder regalar somriures, tot i que a vegades voldria deixar de riure com una boja, per somriure,pero entonces..esa no sería yo.\nQue las cosas, resultan que sí, que són más bonitas sin retocar.Que la locura de experimentar te hace sentir el doble de feliz.\nPublicado por maddie en 0:54:00\nLu 24 de septiembre de 2011, 22:09\nsolo sé tu, que a los otros ya nos gusta como eres.


Cap a un altre model agrari | VSF català\nCap a un altre model agrari\nLa Reial Acadèmia Espanyola defineix agonia com 'angoixa i angoixa del moribund'. Si busquem el seu origen etimològic, ens trobem que agon és la paraula grega per a 'lluita', 'combat'. És a dir, l'agonia és la lluita final de què està morint per la vida.\nLes recents manifestacions dels sindicats agraris tenen molt d'agonia. La principal de les seves reivindicacions és la manca de rendibilitat agrària, i no els falta raó. De fet, no hi ha ni una sola de les reivindicacions que siguin noves, fa anys que reclamen el mateix sense que pràcticament ningú els hagi escoltat: preus justos. Si llegim els manifestos i demandes dels sindicats agraris de fa 10 anys, veurem que s'assemblen als actuals com dues gotes d'aigua. L'única diferència és que mai ha ocupat tant espai mediàtic com aquests dies. Ens podem preguntar el perquè i la resposta, més enllà de l'ús que pugui fer l'oposició politicomediàtica del Govern, té a veure amb que hem arribat, finalment, a la cruïlla. Una situació que fa anys que es preveu i que, finalment, la tenim aquí: la necessitat de canviar el model agroalimentari espanyol.\nComencem per la rendibilitat econòmica de la producció agroramadera actual. Els seus marges s'han reduït any rere any i això es degut a un augment de les despeses i a un increment, encara que menor, dels ingressos.\nPerò ¿quines són les despeses del sector productiu convencional? El 80% es destina a fertilitzants, plaguicides, agrotòxics, combustibles fòssils, reg, farmacologia veterinària i pinsos (i el 70% dels components del pinso són importats, és a dir, transport internacional). Dit d'una altra manera, la producció convencional d'aliments està enterrada fins al coll en el sector petroquímic i farmacològic. Això explica dues coses: la pujada incessant dels seus costos principals i, per tant, la seva insostenibilitat econòmica, i també la insostenibilitat ambiental del sistema. Segur que els sona aquesta frase: es tracta d'un model basat en el petroli barat, un model que arriba al final.\nDesprés de molts anys d'avisos, finalment hem entrat en una fase on el canvi climàtic i les diferents urgències ambientals són socialment inassumibles. S'està iniciant una transició ecològica i la producció d'aliments no es pot quedar al marge, no és possible seguir basant la nostra producció alimentària en l'actual matriu energètica i de materials; no es poden seguir externalitzant els costos ambientals. Cal canviar el model de producció d'aliments i basar-lo en sistemes agroecològics, diversificats i de temporada, menys demandants d'energies fòssils i de la indústria petroquímica.\nNo obstant això, hi ha un element transcendental que cal entendre: entre un món que s'enfonsa i un altre que encara no ha arribat, apareix un impàs perillós en el qual la incomprensió mútua pot donar lloc a situacions indesitjables. La imprescindible i necessària transició ecològica, fins aquest moment, apareix en l'horitzó dels agricultors i agricultores com una autèntica amenaça perquè suposa un cost més a assumir.\nCal entendre aquesta vivència agrària, empatitzar-hi i corregir-la. Com? Elaborant un autèntic pla de reconversió agroramadera dins dels programes de transició ecològica. Un paquet de mesures que tingui com a objectiu donar suport i estimular un canvi de model productiu d'aliments, fixant objectius i dotant-lo dels recursos suficients. Hem d'exigir al sector productiu una manera diferent d'obtenir aliments, més alineat amb les urgències ambientals, socials o laborals; però és obligació de la política pública oferir les eines que permetin aquesta transició.\nA més dels derivats del petroli i el comerç internacional, hi ha un altre element de rendibilitat que es qüestiona socialment i que correspon a un altre de les despeses més importants en determinades explotacions agràries: la mà d'obra.\nS'entenen les queixes dels sindicats agraris per la pujada del salari mínim, perquè la seva situació és crítica a nivell econòmic i qualsevol increment en els costos suposa un cop duríssim al seu compte de resultats i la seva viabilitat. Però cal entendre, al mateix temps, que basar la rendibilitat en l'explotació laboral no és admissible. De la mateixa manera que no es poden externalitzar els costos ambientals, tampoc es poden externalitzar els laborals. Dit d'una altra manera: el reclutament i explotació de força de treball immigrant s'ha convertit en la condició de possibilitat per a la reproducció d'un capitalisme alimentari que fa de la contenció dels costos laborals un dels seus elements bàsics de competitivitat. Gairebé una quarta part de l'afiliació a la seguretat social de el règim especial agrari és de nacionalitat estrangera. En algunes zones, com Huelva, Almeria, Múrcia o Albacete, aquest percentatge puja al 40%. El cas de les dones migrants encara és més dur si hi cap, ja que estan sotmeses a condicions laborals duríssimes i algunes han denunciat abusos. A més, s'utilitzen criteris de selecció molt estrictes perquè tornin al seu país un cop acabat el contracte com ara: estar casades i tenir fills al país d'origen, no estar embarassades i tenir menys de 45 anys.\nI així tornem a el principi: la reivindicació d'un preu just per a les persones que produeixen aliments. Hem vist la complexitat que s'amaga sota de l'increment de les despeses.\nEl desequilibri de poder dins de la cadena alimentària és monumental. Un petit grup de corporacions alimentàries i supermercats condicionen el tipus, quantitat i preu de tot el que mengem. El sector productiu es dedica, només, a executar aquesta producció. No existeix un sector agrari lliure. Això és una idea romàntica i quimèrica, irreal. La producció convencional està total i absolutament integrada en una cadena agroalimentària industrial i corporativa. Es tracta d'una proletarització productiva en tota regla. És clar que hi ha un desequilibri de poder negociador en els preus, però aquest reequilibri no serà possible, realment, llevat que la producció agroramadera aposti, de veritat, per altres sistemes de transformació i distribució.\nA tot això cal afegir la vocació agroexportadora de el sistema alimentari espanyol. El nostre sistema de producció d'hortalisses, fruites, carns i oli està dissenyat per a l'exportació, però el mercat capitalista global no és un lloc amistós, precisament. És una activitat altament volàtil i arriscada des del punt de vista purament mercantil per al sector productiu de la matèria primera alimentària. Dedicar bona part dels nostres sistemes agraris a l'agricultura d'exportació ha estat i és un error històric, especialment per la part més feble de la cadena global: la producció agrària familiar. A més del tema econòmic, l'agroexportació comporta altres efectes inassumibles a nivell ecològic i laboral; és a dir, l'alimentació quilomètrica també és insostenible des d'un punt de vista social, ambiental i econòmic.\nLa solució no és defensar les nostres exportacions i restringir les importacions d'altres, sinó orientar la producció d'aliments als mercats locals.\nEntre les despeses i els ingressos hi ha els marges de rendibilitat agrària. Des de la producció agrícola, es reclama millorar aquest marge, però això vol dir regular públicament els preus del sector alimentari. És a dir, instaurar uns preus mínims per a qui produeix aliments i uns preus màxims per al consum. La segona part de la frase és important, perquè no es tracta que la indústria alimentària i els supermercats simplement traslladin aquest millor preu del camp al consum. Les classes populars tenen seriosos problemes per adquirir una alimentació saludable, fresca, de temporada i de proximitat (i no diguem ecològica), com perquè, a més, se li apugi el preu.\nMentrestant, hi ha coses que la política pública pot i hauria de fer. L’any 2013, justament per totes aquestes reclamacions que ara estan en el focus mediàtic, es va fer un intent (fallit) d'avançar en aquest reequilibri. Es va elaborar la Llei de la Cadena Alimentària, que incloïa uns contractes tipus entre qui ven i qui compra aliments. La idea era millorar el poder negociador de la part feble de la cadena, però no s'establien preus mínims obligatoris (ni tan sols orientatius). Aquesta discussió s'assembla molt a la de l'habitatge. En comptes de regular, per llei, els preus màxims de venda o lloguer d'un habitatge, portem anys donant voltes entre la inacció absoluta o marcar preus orientatius voluntaris i de bona fe. Si realment es volen fixar preus mínims justos i remuneratius per al sector productiu, es pot fer. I també es pot dotar a l'Agència d'Informació i Control Alimentaris (AICA) -entitat sorgida a partir de l'esmentada llei- d'una capacitat real de determinar aquests preus i sancionar el seu incompliment.\nPerò, a més d'intentar aquest reequilibri, hi ha altres coses potser més efectives que les administracions públiques poden fer, com el fet de posar en marxa tots els mecanismes públics que permetin que els mercats locals siguin una opció atractiva i majoritària per a la producció agrària familiar. La compra pública local, els mercats municipals, la xarxa de Mercats, els supermercats cooperatius, els mercats itinerants, etc. Hi ha múltiples formes de donar suport a una cadena alimentària diferent de la que està asfixiant a la producció agrària. Cal ajudar-los a sortir de el pou on es troben, perquè la producció sola no ho farà, i per aconseguir-ho cal plantejar un nou model agroalimentari espanyol, més just, social, ambiental i econòmic que reconnecti la producció als mercats locals. Sense aquests tres grans elements, no hi ha futur. La cruïlla ja és aquí: o un sistema menys intens en la utilització d'energia fòssil, connectat a mercats locals i amb agricultors/es al camp, o un model que les grans empreses agràries ja estan impulsant i que està basat en la intensificació, la concentració, la tecnificació i sense agricultors al camp, perquè amb aquest cost els comptes no li surten. Per això, si s'aposta políticament per un model sostenible i just, tots els ajuts de la polítiques com la PAC europea, han d'anar encaminades a subvencionar la transició i sosteniment de models sostenibles però basats en l'agricultura familiar, i per descomptat, que atorgui a les dones un paper determinant.\nSegurament es prometran mesures puntuals i conjunturals que actuaran com un pedaç a la roda. Encara que el problema és la roda en sí mateixa i el vehicle, o fins i tot la carretera. Canviem de model, ara o mai.\n*Photo by FORREST CAVALE on Unsplash


Poeta, novel·lista, crític d'art i articulista barceloní.\nLa seva obra comparteix una mateixa veu molt personal, bastida sobre un fons de ficció, amb mites fantàstics, mons misteriosos i plena de referències adreçades a un públic culte. Apartat del realisme, s'apartà igualment dels corrents i dels cercles literaris dominants.\nTot i que publicà el primer poemari, Sota la sang, l'any 1947, i el primer conte fantàstic, Amb tècnica de Lovecraft, el 1956, l'èxit no li arribà fins als 80 quan es reedità Les històries naturals, actualment traduïda a més de quinze llengües.\nAmb Les aventures del cavaller Kosmas (1981) obtengué els premis Ramon Llull, Nacional de la Crítica Catalana i Joan Creixells. Continuà conreant la poesia (Quadern d'Albinyana, 1983) i publicà reculls dels seus articles a La meva visió del món (1998) i La darrera mirada (2001).\nFou soci d'honor de l'AELC i, poc abans de morir, rebé la Medalla d'Or al Mèrit Artístic de l'Ajuntament de Barcelona (2001).\nContingut elaborat en col·laboració amb l'AELC (Joan Perucho) per Carme Ros i Josep Miàs.\n''Delicada, extenuada primavera, defugiré l'enganyadora veu que em crida, amb amarga memòria, per intentar la llibertat que ignoro, la sola llibertat que ara desitjo.''\n''No hi ha escola com la de la vida. Hi ha, però, el restaurant econòmic, aquell de les paraules cuinades, recuinades, i els petons a la galta amb púdica virtut.''


Matèries : Acampada ; Educació i lleure ; Medi ambient\nMatèries : Geografia ; Medi ambient\nTítol : Guia del medi natural\nMatèries : Catalunya:Catalunya -- Guies ; Medi ambient\nGuia del medi natural [text imprès] . - Barcelona : Avui, 1991 . - 1 v. : il. ; 20 cm.\nAET0000001834 JMC0173.01 Fullet AE Talaia Sala Exclòs de préstec\nAET0000001835 JMC0173.02 Fullet AE Talaia Sala Exclòs de préstec\nAET0000001836 JMC0173.03 Fullet AE Talaia Sala Exclòs de préstec\nAET0000001837 JMC0173.04 Fullet AE Talaia Sala Exclòs de préstec\nAET0000001838 JMC0173.05 Fullet AE Talaia Sala Exclòs de préstec\nAET0000001839 JMC0173.06 Fullet AE Talaia Sala Exclòs de préstec\nAET0000001840 JMC0173.07 Fullet AE Talaia Sala Exclòs de préstec\nAET0000001841 JMC0173.08 Fullet AE Talaia Sala Exclòs de préstec\nAET0000001842 JMC0173.09 Fullet AE Talaia Sala Exclòs de préstec\nAET0000001843 JMC0173.10 Fullet AE Talaia Sala Exclòs de préstec\nAET0000001844 JMC0173.11 Fullet AE Talaia Sala Exclòs de préstec\nAET0000001845 JMC0173.12 Fullet AE Talaia Sala Exclòs de préstec\nAET0000001846 JMC0173.13 Fullet AE Talaia Sala Exclòs de préstec\nAET0000001847 JMC0173.14 Fullet AE Talaia Sala Exclòs de préstec\nAET0000001848 JMC0173.15 Fullet AE Talaia Sala Exclòs de préstec\n13010000026257 80514_502(460.23) Gui Llibre > 1960 Biblioteca Nacional de Catalunya Hospitalet - Magatzem CEC Disponible\nTítol : Información ambiental\nAltre títol : Información ambiental MOPU\nEditorial : Madrid : MOPU. Dirección General del Medio Ambiente\nISBN/ISSN/DL : 0212-9981\nPermalink : ./index.php?lvl=notice_display&id=311651\n[publicació periòdica] Veure els números disponibles Información ambiental = Información ambiental MOPU [text imprès] . - Madrid : MOPU. Dirección General del Medio Ambiente.\nISSN : 0212-9981\nInformación de medio ambiente\nTítol : Información de medio ambiente\nNota general : Fusió de: Boletín de información ambiental; i de: MOPU informa\nPermalink : ./index.php?lvl=notice_display&id=311648\n[publicació periòdica] Veure els números disponibles Información de medio ambiente [text imprès] . - Madrid : Ministerio de Obras Públicas, Transportes y Medio Ambiente.\nFusió de: Boletín de información ambiental; i de: MOPU informa\nLas Fuentes de energía / Filipovich, José\nTítol : Las Fuentes de energía\nAutors : Filipovich, José, Autor\nCol·lecció : Biblioteca cultural RTVE núm. 15\nISBN/ISSN/DL : 84-287-0342-6\nAltres editors : Editora Nacional\nLas Fuentes de energía [text imprès] / Filipovich, José, Autor . - Madrid : Prensa Española : Madrid : Magisterio español, 1975 . - 153 p. : il. ; 18 cm. - (Biblioteca cultural RTVE; 15) .\nISBN : 84-287-0342-6\nAET0000000372 CB00004 Llibre AE Talaia Biblioteca Disponible\n13010000019776 620.91 Fil Llibre > 1960 Biblioteca Nacional de Catalunya Hospitalet - Magatzem CEC Disponible\nLos derechos humanos ambientales\nTítol : Los derechos humanos ambientales : 5 de junio, Dia Mundial del Medio Ambiente\nISBN/ISSN/DL : M-19850-1979\nPermalink : ./index.php?lvl=notice_display&id=29636\nLos derechos humanos ambientales : 5 de junio, Dia Mundial del Medio Ambiente [text imprès] . - Madrid : MOPU. Dirección General del Medio Ambiente, 1979 . -  p. : il. ; 28 cm.\nISSN : M-19850-1979\n24010000001773 570 LOS Llibre Escoltes Catalans CRiD Disponible


fic_orientacio:fic_coord:bloc_1:apartat_5 [Formació del professorat]\nBloc 1 - Apartat 5\nLes diferent activitats de treball en equip, que tenen com a objectiu construir coneixement de manera compartida, requereixen una acció estratègica que ajudi a passar de la dimensió individual a la grupal. A continuació, presentem algunes estratègies que afavoreixen aquest procés:\nLa dinàmica del bon debat\nEl meu espai d’influència\nDiferents formats per plasmar les reflexions\nLa composició dels grups\nInstruccions per a la gestió del grup\nRecollir per fer avançar\nEs pot proposar, com a activitat inicial del treball en grup, una primera reflexió individual sobre allò que cadascú entén per “un bon debat”.\nQuè és per a mi un bon debat? Quines són les regles bàsiques que el caracteritzen?\nEs recullen aquestes reflexions en el grup i es comparen amb la llista següent de regles bàsiques d’un bon debat:\nS’ha de compartir un interès i un objectiu, que impliquin de manera significativa els seus participants.\nS’ha de deixar espai per a la participació individual de tots els membres i promoure la participació de tots els integrants com a membres del grup.\nLa informació rellevant ha de ser compartida. Cal arribar a tenir un llenguatge compartit que permeti l’entesa. És possible, fins i tot, que s’arribi a crear un llenguatge propi de la comunitat que li dóna identitat i cohesió.\nLes opinions personals han d’estar raonades i argumentades per tal de donar suficient informació als interlocutors per poder-les debatre.\nLes intervencions/aportacions han de circular, s’han de reprendre, recuperar, incorporar al fil de la conversa, s’han de comparar, valorar…\nS’ha de pretendre arribar a unes conclusions compartides. Ha d’haver-hi uns resultats que indiquin un avenç i un aprofundiment en el coneixement respecte al punt de partida de la discussió.\nAquesta primera reflexió pot ajudar a compartir i posar les bases que regiran la dinàmica de treball en equip i crearà el marc que donarà coherència a la resta de procediments.\nSi ens aturem a pensar quins són els trets i les fases d’un bon debat, apareixerà una estructura de treball organitzada i unes normes bàsiques que ens poden ajudar a definir la dinàmica que gestiona la comunicació i la construcció de coneixement pròpies d’una organització que aprèn. Fer-ho d’aquesta manera ajuda que el professorat no ho vegi com a imposició, sinó com a sistematització d’un procés de comunicació natural.\nPlantejar quin és l’espai d’influència de cadascú i allò que pot aportar a l’escola.\nQuè puc aportar des del meu espai d’influència (professorat d’una matèria concreta; d’un cicle concret; equip directiu; tutoria…)?\nPot ser enriquidor valorar, per a certs àmbits de millora, la necessitat que els membres prenguin consciència de quin és el seu espai d’influència segons el paper que exerceixen. No pel fet de no tenir una tasca directa en l’àmbit de millora significa que no s'hi pugui contribuir d’alguna manera. És interessant entendre l’escola com un sistema. Per altra banda, compartir diferents perspectives sobre un mateix tema ajuda a implicar i és la base d’una bona col·laboració.\nPartir de reflexions o tasques individuals abans de passar al treball en grup petit o gran (per exemple, demanar una reflexió individual sobre un tema en forma de pluja d’idees i que aquestes siguin el punt de partida per fer un mapa conceptual en el petit grup; descriure individualment una activitat d’aula pròpia a partir d’un guió i compartir-la en el petit grup per extreure dels exemples trets que podrien definir una bona pràctica).\nEl treball en grup ha de beure de tasques individuals prèvies que donen responsabilitat i impliquen l’individu en el treball grupal. Per altra banda respectar aquest espai individual permet recollir totes les veus en el treball de grup i evidenciar tant el desenvolupament individual com l’aprenentatge col·lectiu.\nProposar diferents formats per recollir les reflexions individuals: pluges d’idees, taules, esquemes, mapes conceptuals…\nEls formats que proposem han d’estar en relació amb l’activitat reflexiva que plantegem i donar-hi suport (evocar idees de manera espontània, comparar, sintetitzar…).\nCom ha de ser la composició dels grups?\nGrups no superiors a 4 persones.\nGrups homogenis (del mateix nivell; cicle; àrea o matèria; amb el mateix rol: tutor, equip directiu, docent, especialista…).\nGrups heterogenis o mixtos (de diferent nivell; cicle; àrea o matèria; amb diferent rol: tutor, equip directiu, docent, especialista…).\nUn grup gran dificulta la participació, la presa d’acords i alenteix el procés, sense aportar riquesa de perspectives.\nCal planificar la composició homogènia o heterogènia dels grups de treball, tant en funció de la tasca que volem proposar i de l’objectiu d’aquesta (prioritzar la riquesa de perspectives de la heterogeneïtat o la visió compartida del grup homogeni), com d’aspectes afectius i relacionals que volem promoure o desfer.\nDonar instruccions o pautes per a la gestió del treball en grup, com per exemple:\nInstruccions per a l’escolta activa positiva (Què m’emporto de les propostes dels altres? Què m’ha resultat especialment atractiu, interessant?… )\nPlantejar preguntes guia que donin paràmetres compartits per al debat\nProposar la cerca d’elements comuns (Quins són aspectes recurrents, coincidents? Sota quins àmbits comuns podríem agrupar les diferents aportacions?…)\nPassar de l’anècdota a trets generalitzables (Després de l’anàlisi d’aquestes seqüències, quins són trets que definirien una bona seqüència per treballar l’expressió escrita?…)\nesmicolar conceptes (Què entenem per aquest concepte? Què hi associem? Quines accions concretes creiem que implica?…)\nGestió pautada de la interacció en el grup que ajudi a apropar mirades. Són pautes que ajuden a:\nEducar l’escolta o la mirada cap a allò positiu i no a la inversa.\nCrear paràmetres compartits per organitzar la discussió…\nCercar coincidències abans d’abordar les divergències.\nCategoritzar de manera que totes les aportacions quedin aixoplugades en àmbits comuns per després discutir-les.\nExplicitar allò que s’amaga darrera de conceptes més abstractes i que dificulta la comprensió. És tracta d’anar compartint significats.\nDeterminar de manera explícita el temps que es dedicarà a les diverses activitats, tant de reflexió individual com de debat del petit grup.\nÉs important pautar el temps, entenent que és una estimació aproximada, i explicitar-ho, per tal de transferir la gestió del temps al grup. Això dóna major dinamisme al treball i ajuda el grup a regular-se.\nÉs necessari, també, donar temps al treball individual en funció de la tasca proposada, però no ha de ser superior a 5 minuts, ja que la interacció és un element estimulant de la reflexió.\nRecollir per escrit i en format visual les aportacions del grup.\nLa recollida de les aportacions dels grups es pot fer en la mateixa sessió seguint el procediment següent:\nEs comença apuntant a la pissarra el resultat del treball d’un dels grups.\nDesprés, es demana que la resta ampliï aquesta primera posada en comú amb aportacions que la puguin enriquir, complementar.\nEn el procés de recollida, la persona dinamitzadora pot demanar als membres de l'equip que la vagin guiant en l’organització i endreça de les aportacions, o ella mateixa ho pot anar organitzant si pensa que la seva proposta d’endreça pot ajudar el grup a avançar.\nUna altra possibilitat és fer-ho fora de la sessió, a partir de la recollida de les aportacions dels grups per escrit, i crear un document nou que visualitzi les aportacions de tothom (document de retorn en format gràfic). Quan es fa el retorn a la sessió següent es deixa un temps al grup perquè consideri si han quedat recollides totes les seves aportacions a partir d'una pregunta de l’estil de la següent:\nTothom se sent representat en aquest producte col·lectiu?\nLa recollida ha de visualitzar el producte col·lectiu fruit de la construcció conjunta de nou coneixement:\nPer una banda la recollida per escrit i de manera organitzada ajuda a avançar el grup.\nA més, deixa constància, com a producte concret, d’allò que s’ha assolit com a grup, i permet anar-lo enriquint progressivament (traçabilitat).\nLa recollida de les aportacions s’ha de fer respectant el llenguatge utilitzat per les persones del grup, de manera que el grup s’hi identifiqui.


Les 5 etapes de la Vuelta a Espanya 2020 que no t’has de perdre | Fosbury\nLes 5 etapes de la Vuelta a Espanya 2020 que no t’has de perdre\nEncara no ha acabat el Giro d’Itàlia que ja es posa en marxa la Vuelta a Espanya 2020. Coses del calendari ciclista de l’any I del coronavirus.\nLa pandèmia no només ha afectat la Vuelta en les dates. La cursa havia de començar enguany amb tres etapes als Països Baixos, que s’han hagut de deixar per a una altra ocasió. Per això la Vuelta a Espanya 2020 només tindrà 18 etapes. Això si l’evolució de la pandèmia no obliga a cancel·lar-ne més sobre la marxa, amb interrogants com l’arribada al Tourmalet o el final a Madrid.\nL’edició més incerta de la història recent de la competició es presenta amb les 18 etapes mencionades. 2.882 km dels quals només 33,7 seran contrarellotge, els de l’etapa que acabarà al Mirador d’Ézaro, a la Costa da Morte gallega. Un recorregut marcat per passar només per la part septentrional de la península, sense presència prop de la costa mediterrània ni cap etapa que trepitgi els Països Catalans. Amb molt poques oportunitats per als velocistes i una multitud d’etapes que acabaran en alt o amb ports a tocar de meta. El primer dia, sense anar més lluny, ja serà una etapa amb tres ports de tercera categoria i la pujada final a Arrate, al centre del País Basc.\nTot i que sense públic (la organització ha demanat als aficionats que no s’acostin a les carreteres), la Vuelta a Espanya 2020 arriba emocionant per la seva imprevisibilitat i un recorregut que no donarà gairebé cap dia de respir. N’hi ha moltes, però hem seleccionat cinc etapes que cal marcar al calendari de tot bon seguidor del ciclisme.\nDiumenge 25 d’octubre. 6a etapa: Biesca-Col du Tourmalet (136,6 km)\nÉs l’estrella de la Vuelta 2020. I és que la prova espanyola no està acostumada a gaudir del rei dels ports pirinencs. Etapa curta que començarà amb l’ascens a un suau però llarg Col du Portalet. Un cop a França arriba el primer clàssic, el Col d’Aubisque, 16,1 km al 7.1% marcats de categoria especial i que en la seva baixada té el ‘repetxó’ del Col du Soulor. Per acabar, pujada al Tourmalet per la vessant de Luz-Saint Saveur. 19 llargs quilòmetres amb un desnivell mitjà del 7,4%. L’arribada a 2.115 km a finals d’octubre, combinada amb la duresa d’un port implacable, fa respecte i pot provocar diferències.\nDissabte 31 d’octubre. 11a etapa: Villaviciosa-Alto de la Farrapona. Lagos de Somiedo (170 km)\nPrimera cita de la doble i exigent jornada asturiana. Exhibició de ports de muntanya, començant amb l’Alto de la Campa, de tercera categoria. Després arriba ja l’espectacle amb la Colladona (7 km al 6,5%) i la Cobertoria, que amb 9,8 km al 9% farà encara més difícils els dos últims ascensos del dia. El penúltim, el Puerto de San Lorenzo, 10 km al 8,6% i amb 4 km seguits per sobre el 10%. I per acabar, l’Alto de la Farrapona. És un port llarg, de 16,5 km al 6,5%, amb una primera part força suau però amb uns 5 km finals realment durs. Tot plegat, en plena tardor asturiana i acabant a 1.708 metres d’alçada.\nDiumenge 1 de novembre. 12a etapa: La Pola Llaviana-Alto de l’Angliru (109,4 km)\nSense temps per descansar, els ciclistes afrontaran un segon dia molt exigent en territori asturià. Amb un recorregut curt que sembla un homenatge al passat miner d’Astúries, i que abans de l’Angliru compta amb dos ports previs de tercera categoria i dos de primera. Especialment l’Alto del Cordal, només 5,4 km que tenen, però, un desnivell mitjà del 9,3% i que precediran el colós final, un Angliru que és segurament el port més cèlebre de la península, amb 12,4 km i un desnivell mitjà del 9,9%, una barbaritat. Tots recordem les imatges de ciclistes maleint els organitzadors i retorçant-se sobre la bicicleta per superar pendents que arriben al 23,5%. Un port que no admet estratègies d’equip i que cada ciclista ha d’afrontar com bonament pugui.\nDimarts 3 de novembre. 13a etapa: Muros-Mirador de Ézaro. Dumbría (33,7 km)\nL’única contrarellotge de la Vuelta a Espanya 2020 transcorrerà per un paisatge envejable, la Costa da Morte gallega, i amb un recorregut que previsiblement anuncia vent de cara. Dels 33,7 km, 31,9 són completament plans, territori per als millors especialistes. Seguint l’exemple de la darrera contrarellotge del Tour de França d’enguany, que finalitzava a la Planche des Belles Filles, el final de l’etapa canvia bruscament amb l’ascens al Mirador de Ézaro, quan els ciclistes hauran de decidir si val la pena canviar la bicicleta de contrarellotge per la de carretera per fer els 1,8km últims al 14,8%. L’indret és conegut per la seva gran bellesa, un balcó al mar, on el riu s’hi precipita en la cascada del Xallas.\nDissabte 7 de novembre: 17a etapa: Sequeros-Alto de la Covatilla (178,2 km)\nAbans de l’arribada a Madrid, la cursa farà una incursió al Sistema Central a la província de Salamanca. La penúltima etapa de la Vuelta 2020 serà una invitació a l’atac per aquells ciclistes que vulguin donar un últim tomb a la classificació general. Una jornada de puja i baixa constant amb un port de primera categoria, tres de tercera i un de segona abans de l’ascens final a l’Alto de la Covatilla, que amb 11,4 km al 7,1% finalitza a gairebé 2.000 metres d’alçada.


Emilio García-Ladona, Joaquim Salvador, Pere Fernandez, Josep L. Pelegrí, Pedro Elósegui, Oriol Sánchez, Jose Antonio Jiménez Madrid, Fernando Pérez, Joaquim Ballabrera, Jordi Isern-Fontanet, Jordi Salat and Jordi Font - 2016\nSci. Mar. 80S1: 141-158\nAdriano Camps, Carolina Gabarró, Mercè Vall-llossera, Sebastià Blanch, Albert Aguasca, Francesc Torres, Ignasi Corbella, Nuria Duffo, Antonio Turiel, Marcos Portabella, Joaquim Ballabrera-Poy, Verónica González-Gambau, Justino Martínez, Ramón Villarino, Luís Enrique, Alessandra Monerris, Xavier Bosch, Roberto Sabia, Marco Talone, Maria Piles, Míriam Pablos and Enric Valencia - 2016\nSci. Mar. 80S1: 159-172\nAntonio Turiel, Maria Piles, Verónica González-Gambau, Joaquim Ballabrera-Poy, Carolina Gabarró, Justino Martinez, Estrella Olmedo, Marcos Portabella, Fernando Pérez and Jordi Solé - 2016\nSci. Mar. 80S1: 173-193\nJordi Solé, Joaquim Ballabrera-Poy, Diego Macías and Ignacio A. Catalán - 2016\nSci. Mar. 80S1: 249-256\nJordi Font, Joaquim Ballabrera-Poy, Adriano Camps, Ignasi Corbella, Núria Duffo, Israel Duran, Mikhail Emelianov, Luis Enrique, Pere Fernández, Carolina Gabarró, Cristina González, Verónica González, Jérôme Gourrion, Sébastien Guimbard, Nina Hoareau, Agustí Julià, Sofia Kalaroni, Anna Konstantinidou, Alfredo L. Aretxabaleta, Justino Martínez, Jorge Miranda, Alessandra Monerris, Sergio Montero, Baptiste Mourre, Miriam Pablos, Fernando Pérez, Maria Piles, Marcos Portabella, Roberto Sabia, Joaquín Salvador, Marco Talone, Francesc Torres, Antonio Turiel, Mercè Vall-Llossera and Ramón Villarino - 2012\nSci. Mar. 76S1: 249-259


L'evolució de la realitat pròpia\nEl Trobador de Benifaraig\nEl paisatge corria ràpid darrere les finestres. Al seu seient, mirava sense mirar les muntanyes, les valls, els horts i els rius que desfilaven davant els seus ulls, amb constant successió. Ja no recordava en quina estació havia pujat. Tampoc no recordava on es dirigia. Senzillament viatjava, mirant sense mirar el paisatge.\nDe tant en tant, quan el tren es detenia a alguna estació, llançava frenèticament la seua mirada cap a l’andana, més enllà de les finestres. Cap a la porta del cotxe on viatjava, com si estiguera esperant algú, com si buscarà alguna persona que mai arribava.\nI així repetia, dia rere dia, en infinita successió. No recordava el dia que va eixir de casa. Tampoc sabia quan tornaria, si és que ho feia. Immers en un viatge sense fi, de vegades oblidava perquè havia començat aquella ruïnosa empresa.\nPerò plorava, perquè sabia que hi havia una explicació al darrere del que estava fent. Sabia que hores, dies, potser setmanes abans -havia perdut ja la noció del temps- alguna cosa l’havia empentat a iniciar aquell viatge.\nI de tant en tant, aconseguia recordar: hores, dies, potser setmanes abans, havia agafat el tren com feia totes les vesprades per tornar de treballar. I va ser aleshores quan, en una estació de la qual no recordava el nom, va pujar ella. L’àngel que havia estat buscant sense saber-ho tota la vida, la persona que havia de donar sentit a la seua existència. Se li va asseure enfront, li va somriure, a ell li van pujar els colors, i els dos van baixar el cap.\nI amb el cap baix, lluitant contra el foc que li bullia a l’interior, barallant-se amb les ganes de fugir a córrer, de declarar-se-li immediatament, o d’intentar passar del tema, com si allò només haguera sigut un moment puntual, el tren es va aturar a una estació, ella va baixar, i ell no se’n va adonar.\nQuan va alçar el cap, ella ja no estava. Va tornar a casa caminant sense pensar, es va fer el sopar cuinant sense pensar, es va posar el pijama vestint-se sense pensar, i es va gitar dormint-se sense somiar. I quan a l’endemà es va alçar, va començar el seu viatge sense fi.\nPlorava, perquè havia tornat a recordar la història que l’havia portat al limbe. La maleïa, a ella i a la seua pròpia esperança, que li feia seguir a aquell tren sense final de trajecte buscant-la. Maleïa el seu cor ardent i maleïa els seus ulls per haver-li permés contemplar tan dolça bellesa.\nEn la seua sobtada vitalitat enutjada havia eixit momentàniament del seu ensurt, i va poder escoltar la mecànica i freda veu dels altaveus del cotxe: “pròxima parada...” i va tornar a sumir-se en la seua desesperació interior, mirant sense mirar el paisatge ara de grises cases que corria cada vegada més lent davant seu. El bloc de pisos, la casa groga, els arbres de l’avinguda, l’andana i l’estació.\nI, com feia ja mecànicament sempre que el tren s’aturava, va llançar la seua mirada, entre boja i perduda, a la porta del seu cotxe. Un, dos, tres passatgers... i unes cames. Va alçar les celles. Unes cames perfectes, que acabaven amb uns malucs magníficament redons. Va alçar la vista. La cintura acoblada harmoniosament entre els seus malucs i els seus pits donava pas a un bust exuberant, formidable. I finalment, alçà el cap. Ella estava allí, amb el el seu rostre de bellesa grega i la seua llarguíssima cabellera castanya. I li somreia, com la vegada que la va veure per primera, i fins aleshores última, vegada.\nEs va alçar del seu seient, va seure al costat d’ella, i li va somriure.\nPublicat per McHrodik a 11/13/2013 05:37:00 p. m. Cap comentari:\nAquesta és la primera cançó que recorde haver escoltat en valencià. Recorde molt bé els capítols de Doraemon que feien a Babalà, l'espai d'oci infantil que tots els dies posava en emissió RTVV als canals Canal 9 i Punt 2. Com jo, molts de la meua generació també veien Doraemon en valencià, també veien Babalà, i gràcies això, vam aconseguir criar-nos en valencià no només a casa i a l'escola, sinó també veient la televisió. Això ja no es repetirà.\nEl 9 d'Octubre de l'any 1989 començava les seues emissions Canal 9. Sis dies abans havia començat a emetre Ràdio 9. Els dos mitjans pertanyien a la recentment creada Radiotelevisió Valenciana, l'ens de comunicació públic que hauria d'haver sigut, d'haver representat, la veu de tots els valencians. Hauria d'haver sigut la nostra "emissora nacional", mostrant la veritat, la realitat valenciana sense politicismes ni manipulacions. I de fet, així va començar.\nPRIMERA EMISSIÓ DE RÀDIO 9, ALESHORES\n"CANAL 9 RÀDIO"\nPerò l'intent de televisió pública, neutra i accessible a tota la societat valenciana prompte va començar a decaure. Ja el govern del socialista Lerma va començar a utilitzar Radiotelevisió Valenciana per a les seues pròpies finalitats, i l'assumpte es va empitjorar fins l'extrem amb l'arribada del Partit Popular al govern valencià.\nRTVV es va convertir en l'altaveu dels seus grans esdeveniments, i en l'encobridora dels seus afers de corrupció, dels seus malbarataments econòmics, i de les seues desfetes en polítiques socials. Els treballadors de RTVV foren pressionats fins l'extrem, com ara han destapat, per dir públicament el que els feien dir els directius i alts càrrecs col·locats a dit pel govern "popular". I així, especialment els informatius de Canal 9, es van convertir en l'exemple i la vergonya de la societat valenciana del canvi de mil·lenni.\nCAPÇALERA I TITULARS DE NOTÍCIES 9 2a EDICIÓ, 2008\nPerò RTVV era molt més del que tots criticàvem dels seus informatius. RTVV era la Taula Esportiva, era Punt a Punt, era Grada Nou... era Dossiers, era Societat Anònima, era Medi Ambient... era Trau la Llengua, era Gormandia, era El Poble del Costat... era Astèria i Obèlix, era Babalà, era Missió Impossible...\nEren programes fets per valencians per a valencians, fets per professionals de debò que demostraven sempre que els deixaven la seua qualitat i creativitat. I ahir això es va acabar. Ahir per la vesprada, el president valencià Alberto Fabra va anunciar el tancament de Ràdiotelevisió Valenciana, després de 24 anys d'emissió mai interrompuda.\nSí, RTVV era un ens manipulat, però programes com els esmentats, així com la programació i els propis informatius d'ahir nit i hui, fets pels treballadors sense coacció, doncs veuen propera ja la seua fi, demostren que RTVV, amb un altre marc polític, podia haver sigut, podría ser, una vertadera televisió pública, valenciana i de qualitat.\nPer tot això no podem parar de cridar pel que és nostre, per la nostra televisió, per la nostra informació en la nostra llengua!\nPublicat per McHrodik a 11/06/2013 05:03:00 p. m. 2 comentaris:\nFins el meu passat article, Valencianisme, feia molt de temps que no escrivia al bloc. Açò implica, evidentment, que fa molt, molt de temps que no cultive la vessant literària d'aquesta web. Hui, però, torne per fi amb una història curta, que espere estiga emmarcada en un conjunt de texts que arriben a donar-li la coherència necessària. Més bé, aquest breu escrit es pot plantejar com una reflexió del futur de la humanitat. No pretenc, però, apropar-me amb açò a la talla de mestres com Isaac Asimov, Orson Wells o Arthur C. Clarke. Només és la meua xicoteta contribució a un món literari que ja fa més d'un segle que va començar.\n"L’estructura dissenyada és perfecta. Sí, tots estem d’acord. Serà capaç de suportar la fi del nostre univers i preservar en ell la vida, al marge de qualsevol circumstància. I si no la vida, almenys serà capaç de preservar l’herència cultural de nosaltres, el legat dels immortals, la immensa biblioteca dels primers nascuts.\nNo cometrem el mateix error que eons abans havien comés els nostres avantpassats, si és que havien existit. Nosaltres arribarem sols, desemparats. Nasquérem del no-res, evolucionant des d’espècies amb una intel·ligència inferior, trobant el nostre propi camí al llarg de la història, abandonant el nostre món natal per conéixer l’espai, per fer contacte amb altres pobles, altres civilitzacions.\nJunts, havíem assolit l’omnipotència, l’herència genètica perfecta, la conjunció de sabers més gran de la nostra història. Teníem el control absolut de l’univers... o quasi.\nNosaltres, els senyors de les estreles, que a plaer havíem controlat l’evolució de la vida, la creació natural, els ecosistemes de centenars de planetes. Que havíem donat la vida, però també condemnat a la destrucció, a milers d’espècies arreu de la galàxia, estem ara condemnats a desaparèixer.\nVam saber veure que l’univers era infinit en temps i en espai, però no vam saber preveure que era cíclic. I ara un altre cicle havia arribat a la seua fi. I se’ns va revelar massa tard, quan ja no podíem fer res per salvar-nos.\nPer això, quan les estreles van començar a esclatar en rapidíssima successió, quan les supernoves es reproduïen al llarg de la galàxia com si de cèl·lules es tractaren, quan els forats negres s’obrien sense previ avís enmig de sistemes solars tragant-se’ls sencers, ja no podíem fer altra cosa que preservar el nostre llegat. I almenys això ho hem aconseguit.\nPotser era una mena de càstig. Un ultimàtum a la nostra prepotència. Ens havíem cregut déus, i com a déus vam fer el que ens va plaure de la galàxia. Però estàvem equivocats. Si no podíem salvar-nos, era l’hora de deixar pas a noves civilitzacions... i deixar-los l’advertència. Un senyal de que, abans que fóra massa tard, no cometeren els mateixos errors que nosaltres. Aquella arca espacial aplegava tota la nostra història. Era un món harmoniosament perfecte, autònom, que funcionaria durant milers de milions d’anys, arribant així als nostres hereus. O això esperem.\nDes del pont del gran cuirassat estel·lar contemplem ara la nostra última creació per fi acabada. L’última peça en el gran joc dels déus al qual inconscientment hem jugat. Com ella, hi ha moltes més repartides per la galàxia, almenys totes les que hem pogut construir en el poc temps que hem tingut. Si tot va bé, les arques, protegides per un poderós escut molecular, seran tragades per alguns dels nombrosos forats negres que estan desestabilitzant l’univers, i mil·lennis després tornaran a aparèixer en un punt indeterminat de la galàxia, escopides pel propi forat, o eixint del seu viatge per l’hiperespai en un altre punt de l’univers. Aleshores haurem acomplit la nostra última fita.\nDeixe aquest últim missatge meu com una advertència, però també com un raig d’esperança, a aquells que vinguen després de nosaltres. Apreneu del que trobeu ací, i deixeu que l’univers seguisca el seu curs. Heu de ser guardians, no déus. Vostra és la tasca d’aconseguir que tot rutlle en perfecta unitat, harmonia, i pau"\nPublicat per McHrodik a 10/18/2013 09:49:00 p. m. Cap comentari:\nSILUETA ACTUAL DEL TERRITORI VALENCIÀ.\nSovint em pregunten per la meua filiació política. No és una pregunta fàcil de respondre, com realment no ho és per a ningú. Mai ningú és completament socialista, completament liberal, o completament anarquista. Sempre hi ha matisos que aporta la persona a cadascuna de les etiquetes. Inclús, potser, de vegades les pròpies etiquetes poden confondre. Ara per ara, si hom es defineix com a "socialista", potser el poden encasellar directament com a votant del PSPV quan potser no tinga res a veure, i siga un socialista d'aquella ideologia raonada al segle XIX per Saint-Simeon o Robert Owen, i que poc o res té a veure ja amb els "Partits Socialistes" (PSOE, SPD, PAOK) de l'Europa actual.\nAixí doncs, quan sóc jo qui ha de respondre la pregunta, puc emetre dos respostes: "valencianista" o bé "nacionalista valencià". "Valencianista" és un terme molt més ample, que agrupa ideologies molt diverses, algunes de les quals marcadament enfrontades entre elles, i per tant, pot portar a confusió. En efecte, un "valencianista" potser algú emmarcat en unes certes posicions polítiques, o bé un seguidor del València CF, o bé un estudiós del valencià. Dins de les posicions polítiques, pot ser des d'un pancatalanista, fins a un espanyolista acèrrim, que, en la seua defensa del folklore valencià, s'anomenarà a ell mateix "valencianista", sovint en castellà.\n"Nacionalista valencià" és una etiqueta molt més concreta. Directament, els nacionalistes valencians, des de la pròpia etiqueta, directament ens guanyem l'enemistat dels grups espanyolistes o regionalistes, és a dir, aquells que consideren València una extensió de Castella, o bé aquells que consideren València un afegit a Castella amb un regust a "paella y fallas" molt apetible per a un diumenge de primavera, però per a res per a tot l'any.\nAra per ara, hi trobem tres ideologies polítiques que es fan anomenar "nacionalisme valencià". Tots tres grups són hereus, a la seua manera, dels partits valencianistes de la II República, com ara, Esquerra Nacionalista Valenciana, que per la guerra va fer servir un dels cartells de mobilització ara per ara més estesos i coneguts del conflicte almenys a València.\nCARTELL DE LA GUERRA CIVIL QUE MOSTRA LA BANDERA\nD'ESQUERRA NACIONALISTA VALENCIANA.\nPer una banda, trobem els nacionalistes valencians nascuts de la Batalla de València, embeguts d'un odi visceral a tot allò català, provocat potser per les afirmacions fusterianes, que veien com una mena d'atac a la identitat pròpia valenciana, i que aleshores tenien molts seguidors. Aquests nacionalistes, com és natural, defensen la independència d'una "República" o "Nació" valenciana independent de qualsevol altre estat, amb una llengua pròpia, el valencià, sense cap relació amb cap altra llengua romànica més que la de ser pròpiament una llengua romànica. És un grup molt minvat, agranat pel "valencianisme folklòric" espanyol i el regionalisme, aquella ideologia de la "senyera en lo blau" i el "no mos fareu catalans" que portaven per bandera partits com Unió Valenciana als 90, i que ara porta el Partit Popular.\nSeguidament, enmig, trobem altre grup de nacionalistes valencians. Potser són els hereus més directes d'aquell valencianisme republicà dels anys 30, refundat ara en allò que s'ha anomenat la "Tercera Via", teoritzada per Joan Francesc Mira, línia política en la qual s'emmarcava el Bloc Nacionalista Valencià, integrat ara dins de Compromís. Ara per ara evolucionat, i amb una base molt més sòlida que no pas als 90 o principis dels 2000, aquest nacionalisme defen una València independent, i intenta apartar qüestions com ara la bandera o el nom del territori del debat. Valencianistes d'aquesta ideologia poden alçar banderes com la Reial Senyera, la Preautonòmica, la Estrelada Valencianista, la Estrelada Socialista, o nomenar el País com València, República Valenciana, Nació Valenciana o País Valencià. Com el primer "nacionalisme valencià" que hem descrit, aquesta solució es decanta per una València sobirana i independent de qualsevol altre estat, però a diferència d'aquell, defensa la unitat de la llengua catalana, amb les particularitats pròpies del valencià, i n'és conscient, i orgullosa, de l'origen catalanoaragonés del nostre poble, així com de la seua evolució fins arribar a ser un poble sobirà, documentat ja per Francesc Eiximenis al segle XIV.\nPer últim, el ventall es tanca amb el nacionalisme valencià pancatalanista. Fundat per la doctrina de Joan Fuster, principalment arran de la publicació del seu llibre Nosaltres, els valencians, va prendre força en la polarització que es va produir al valencianisme a la Batalla de València, i fou durant molts anys el bastió del valencianisme progressista, defensor d'un País Valencià emmarcat dins d'una federació d'estats catalanoparlants, anomenada Països Catalans. Potser l'equivocació més gran d'aquesta ideologia és la famosa frase que va aventurar el seu fundador: "Dir-nos valencians és la nostra manera de dir-nos catalans". Gran part de la societat valenciana ni ha perdonat ni ha oblidat eixa afirmació.\nJOAN FUSTER, EL PRINCIPAL IDEÒLEG DEL\nI ara, després d'aquesta reflexió... on estic jo? Doncs jo estic enmig. Plenament conscient de la unitat de la llengua, i orgullós del nostre origen com a poble, sóc també dels que considera que, com ja va dir Eiximenis al segle XIV: "Car com sia vengut e eixit, per la major partida, de Catalunya, e li sia al costat, emperò no es nomena Poble Català, ans per especial privilegi ha propi nom e es nomena Poble Valencià"\nConstantment atacats, els qui creiem en València com un estat sobirà, encara que pertanyent a una comunitat lingüística catalana, com ho són Argentina i Espanya, ens trobem amb l'odi dels espanyolistes i la incomprensió dels catalanistes. Encara així, creguem que puguem ser capaços d'arribar a vertebrar la societat valenciana de manera que siga plenament conscient de la seua entitat diferenciada com a poble, i conseqüent a l'hora de reclamar la seua sobirania. Així doncs, fem força, apleguem-nos tots els valencianistes, i que siga el poble valencià, en ús de la seua raó, qui decidisca què vol ser.\nPublicat per McHrodik a 9/24/2013 06:48:00 p. m. 3 comentaris:\nCants de la Ribera (I)\nEntrem ja de ple al recull de poesies Cants de la Ribera, de Francesc Badenes i Dalmau. Hui reproduïm les dos primeres poesies d'aquest llibret: A Virgili i A València, premiada aquesta última l'any 1887. No tenim informació sobre en quin certamen va ser guardonada. Bona lectura!\nOh poeta immortal, oh dolç Virgili,\ndelícia del meu cor i de les Muses:\npuix que fores el geni de les selves,\nque a èglogues sentides, sempre tendre,\nferes parlar al rústic bell llenguatge,\nmon seny inspira i a mos versos dóna\nla fluïdes de l'aigua que rellisca,\nentre plantes i flors, bonegadora (1).\nSiga vibrant nota bella (2) paraula\nque brolle encesa; enlluernadora estrela\nl'estrofa, siga, que el concepte anima,\ni, grata, arreu, la música s'escolte\nquan vibre el llavi pronunciant la lletra.\nDel Xúquer brau, l'enamorada nimfa,\nfes que els tresors de la bellesa em brinde\nperquè puga oferir-los a ta pàtria,\nregal de son amor, este trobaire.\nMai, oh Virgili, ton consell em negues!\nSempre, dolç mestre, ton amor m'empare!\nEn la corresponent adaptació a la normativa actual, s'han produït certs canvis respecte la versió original del poema, que a continuació detallem:\n- S'han substituït tots els locatius amb la preposició "en" per la variant normativa actual "a".\n- S'ha substituït la preposició "ab" arcaica per l'actual "amb".\n- S'ha substituït la forma verbal arcaica "sía" de la tercera persona del present de subjuntiu del verb ser per l'actual "siga".\n- S'ha substituït la grafia "y" de la conjunció copulativa per l'actual "i".\n- S'han fet les pronominalitzacions correctes als verbs que ho demanaven.\n- S'han produït els següents canvis de lèxic (sempre mantenint la rima i el recompte sil·làbic original, i intentant semblar-se el màxim possible al significat original): 1, mormoladora; 2, vibranta/desaparició de l'article la.\nLa llum del sol portant en la mirada,\ncenyit el front de roses i llorer,\nestà València en gran tron recolzada\ncom bella nimfa d'encantat verger.\nI al contemplar-la tan bella (1) i graciosa (2),\nvora el mar de gratíssima remor,\nl'ànima s'estremeix de plaer, gojosa,\ndient: eixa és la mare del meu cor!\nLa mare que regnà gloriosa un dia,\nnoble, insigne, magnífica, lleial;\ni duia als cors la pau i l'alegria,\nenllaçant-nos a tots l'amor pairal.\nCom guarda la petxina nacarada\nen ses conques la perla de valor,\nté per a tu, mon esperit, guardada,\nla flama encesa de brusent amor.\nCom besa l'alba el cim de l'alta lloma\nquan s'alça ruborosa per la mar\ni entre núvols d'argent son rostre apunta (3),\nencés d'alegria (4) t'aniré a besar.\nJo et cantaré, mareta, melodies,\ncom les aus al crepuscle vespertí,\ni amb elles esborraré (5) les tristeses (6)\nque esgarren (7) cruels ton noble sí.\nSi no canta a sa mare venerada,\na qui ja el trobador elevarà\ntendreses de sa lira regalada\nsi tan sols una mare a el món hi ha?\nJa mai dubtes de mi, et vull, t'adore;\nper a tu serà sempre mon amor;\nmentre la mort avara no m'acore,\nteua serà ma vida i teu mon cor.\nJo porte de Sagunt la flama encesa\ndel greu (8) valor que al món astorà (9);\njo guarde de Setabis la fermesa\ni el glavi venjador amb que lluità.\nJo somie d'en Jaume l'alta glòria\nper dur al teu (10) front triomfal llorer;\njo somie a guanyar noble victòria\nsobre aquells que humiliaren ton poder.\nMes veig que plores, divinal matrona;\nplores pel regne que passat ja fon?\nSi et llevaren un temps reial corona,\naltra de més virtut et darà el món.\nArdida lluita, amb ànsia i energia;\najunta els trists records amb que et distraus;\npuix que la mar és teua, amb ella envia\nque la exploren per tot tes llestes naus.\nCultiva els erms, forada la muntanya,\ndestrossa el puig roquer amb braços forts;\ni dels ossos que arranques de sa entranya,\nbasteix palaus, i fàbriques, i ports.\nEscampa't per les hortes sempre belles;\namb ta creixença romp tot vell murall;\nque siguen els nous barris les portelles\nper on t'entren els dons del sant treball.\nSi és que un dia et falta la planura,\neixamplat enfilant-te pels teus monts,\ni que brillen tes indústries a l'altura:\nels gegants deuen dur ben alts els fronts!\nMunta al cel, centre etern de meravelles;\nestudia en sos abismes l'infinit;\narranca al sol brillant les llums més belles\nper a l'art que somia l'esperit.\nTreballa; el seny desperta: brilla encesa\nsobre ton front la fe, i espera, i creu:\nsi el ceptre més potent és la saviesa,\neixe és el ceptre que en avant tindreu.\n- S'ha substituït la preposició "ab/ad" arcaica per l'actual "amb".\n- S'han produït els següents canvis de lèxic (sempre mantenint la rima i el recompte sil·làbic original, i intentant semblar-se el màxim possible al significat original): 1, gentil; 2, hermosa; 3, asoma; 4, ditja; 5, borraré; 6, melengies; 7, desgarren; 8, indomit; 9, pasmá; 10, s'ha esborrat la preposició a abans d'infinitiu/ton.\n- Antologia Poètica (pàgs. 142-145), Francesc Badenes i Dalmau, València, Edicions Marí Montañana, 1980.\n- verbs.cat, "Conjugació del verb català ser", [en línia], 2013. Disponible a la xarxa: http://www.verbs.cat/ca/conjugacio/37-ser.html\nPublicat per McHrodik a 3/04/2013 05:03:00 p. m. 1 comentari:\nCants de la Ribera: Pròleg\nSeguim hui el recull de poesies del valencià Francesc Badenes i Dalmau, i ho fem encetant el seu més famós poemari: Cants de la Ribera. Aquest llibre és una arreplega de 46 poesies, publicades l'any 1911, entre les quals s'inclou la ja reproduïda l'Albada, el poema més llorejat de l'autor alberiqueny.\nEl primer "cant de la Ribera", que hui reproduïm, no té títol, i serveix d'introducció a la resta del llibre. Podeu trobar-lo en versió original a la pàgina 141 del llibre Antologia Poètica del propi Badenes. Bona lectura!\nEstos, mos versos, pregonera Fama,\nfills enyorívols de mon feble numen,\nno, tu, amb la trompa, que al Parnàs eleva,\nnoble els aclames.\nNo busque glòria que a l'engany es forge,\nni els llorers busque que mon seny no abaste (1);\nvisquen els altres d'il·lusions mentides,\nCanten els rústics mes humils estrofes,\nsonen ses notes a la bella (2) plana,\nno les celebren a mansions daurades\nMés les corones a mon cor li plauen,\nd'herba (3) galana i perfumada rosa,\nque les que mostren en sos fronts altívols\nJo sols anhele l'amorosa brega,\nllums de les ciències, amistats honroses;\nsiguen dels hòmens, que del frau s'emparen,\ntotes les glòries.\nI quan les muses, de mon cant, sentides,\ntrenquen el plectre de ma ruda lira,\nmans afectuoses (4) a mon cos (5) donen\n- S'han produït els següents canvis de lèxic (sempre mantenint la rima i el recompte sil·làbic original, i intentant semblar-se el màxim possible al significat original): 1, abaste; 2, hermosa; 3, herba; 4, carinyoses; 5, desaparició del pronom li.\n- Antologia Poètica (pàg. 141), Francesc Badenes i Dalmau, València, Edicions Marí Montañana, 1980.\nPublicat per McHrodik a 2/23/2013 12:34:00 p. m. Cap comentari:\n#elcamídelescocés, un any després\nHui fa un any que aquesta aventura a la xarxa va començar a funcionar. Fa un any que vaig decidir llançar aquest bloc, amb la finalitat principal de difondre les meus creacions literàries, més bé narratives, doncs potser literàries és un adjectiu massa elevat per a la qualitat del que es difon ací.\nPerò prompte el bloc va esdevenir un mitjà més d'actualitat, un vehicle per expressar a la xarxa de manera extensa la meua opinió sobre allò que passava al món. I la causa va ser el moviment que, d'ací a tres dies, complirà també un any, la Primavera Valenciana.\nLa Primavera Valenciana ha esdevingut el motor principal de totes les protestes que a nivell estat espanyol han hagut en contra del govern central i, sobretot, del seu Ministre d'Educació, Wert. En el seu moment, #elcamídelescocés va reflexar l'actualitat de la protesta en un bloc de quatre articles, tots amb gran acollida.\nA aquesta "irrupció" en l'actualitat, van seguir altres articles de temàtica similar, però també van començar a aparéixer els primers fruits que reflectien l'intenció original del bloc: la literatura. Així, es va publicar el microrrelat Somni, es va fer el seguiment del I Congrés Interliterari de la Facultat de Filologia, Traducció i Comunicació de la Universitat de València, i més endavant es va obrir la porta a un relat de fantasia heroica que encara hui segueix, i seguirà per molt de temps, gestant-se: Jordi d'Alterràs, la Història de la Bèstia.\nI per suposat, entre tot açò no em podia deixar la meua principal afició, la música. I a ella van dedicades també un grapadet d'entrades d'aquest bloc.\nEn conclusió, un any, 30 entrades i 3000 visites després, aquesta experiència ha resultat, i resulta, gratificant i enriquidora. A partir d'ara, a twitter, aniré anunciant el dia que es publicaren les entrades de l'any passat. I enguany hi ha molta feina per fer. L'antologia poètica de Badenes és un exemple.\nAixí doncs, moltes gràcies a tots per haver caminat, per caminar, pel Camí de l'Escocés. Espere que hageu gaudit amb la lectura, i que segui fent-ho. Bona lectura!\nPublicat per McHrodik a 2/12/2013 07:54:00 p. m. Cap comentari:\nEls Amics de l'Escocés\nDiumenge de Rams, festa gran d'Alberic\nTots els anys aplega, inevitablement, l'anomenada "Setmana Santa". Apenes uns dies després de Sant Josep, i encara de ressaca ...\nFins el meu passat article, Valencianisme , feia molt de temps que no escrivia al bloc. Açò implica, evidentment, que fa molt, molt de temps...\nAquesta és la primera cançó que recorde haver escoltat en valencià. Recorde molt bé els capítols de Doraemon que feien a Babalà, l'...\nVaig nàixer a Alberic, al centre del País Valencià, fa un grapadet d'anys. Hui estudie Filologia Catalana a la Universitat de València i practique trombó en vistes a concloure les Ensenyances Professionals de Música.


Series: Palmer, Diana. Long, tall Texans series\nLarge Type NEW BOOK/LARGE TYPE/FICTION/PALMER,D Due 01-19-19\nSeries: Palmer, Diana. Long, tall Texans series,\nDescription: 403 pages (large print) ; 23 cm\nISBN/ISSN: 9781432854911, 1432854917, 9781432854911, 1432854917 :,


Arturo Rodriguez: "A l'estiu ja hi van haver opcions de venir al Sabadell" | Ràdio Sabadell\nArturo Rodriguez: "A l'estiu ja hi van haver opcions de venir al Sabadell"\nArturo i Bruno en roda de premsa | Roger Benet\n06.02.2018 16:26 Marc Pijuan\nEl nou davanter del Centre d'Esports, Arturo Rodríguez, ha estat presentat oficialment com a nou jugador del Sabadell. A les instal·lacions de la Nova Creu Alta, i amb el director general i responsable de la part esportiva del Club al seu costat, Bruno Batlle, l'exjugador de l'UCAM Murcia ha assegurat que durant l'estiu ja va haver-hi contactes per fitxar per l'entitat arlequinada. Una informació que ha confirmat el mateix Batlle. "Això ja és passat i ara només penso a fer-ho molt bé aquí", ha confirmat l'atacant. El jugador de Cartagena també ha reconegut que va demanar informació a dos exarlequinats i amics seus, Marc Fernández i Manu Torres, sobre l'equip i la ciutat, abans d'acceptar la proposta. Ara bé, si algú va tenir pes en la decisió final, aquest va ser el tècnic de Torrent, Toni Seligrat. "Vaig tenir una conversa amb el míster, per a mi això va ser molt important. Ell és el que em veu dia a dia, i sap què vol de mi. Crec que puc aportar tot el que em va demanar", ha revelat. Arturo també ha explicat que aquests dies ha rebut ofertes econòmicament superiors, però que el projecte del Sabadell era el més interessant de tots.\nEl nou '9' arlequinat s'ha mostrat molt ambiciós en aquesta presentació. Més enllà de destacar la seva qualitat com a golejador, una característica innata dels davanters centres, Arturo creu que "puc ajudar a l'equip en altres facetes del joc", una característica que ja va demostrar en el partit contra el filial del Zaragoza. En l'àmbit col·lectiu, tot i que no surt del guió de la resta de companys i del missatge del club, l'ex de l'UCAM Murcia creu que el prioritari és assegurar la permanència, però no descarta lluitar per objectius més importants. "Sóc molt positiu, quan vaig mirar la posició de l'equip a la classificació no vaig mirar mai cap a baix, sempre cap amunt. És viable acabar la lliga entre els quatre primers", ha apuntat.\nBruno Batlle confirma l'aposta pel planter\nEl director general de l'entitat, i l'encarregat de la part esportiva del club, Bruno Batlle, no ha volgut descartar fitxatges d'ara a final de temporada. Tot i que el mercat hivernal ja ha tancat, el cert és que l'equip té fitxes disponibles, fet que li permetria fitxar a agents lliures -jugadors sense equip-. "Seria irresponsable no estar atents al mercat, però tampoc tenim previst fitxar", ha manifestat. Sobre la confecció final de la plantilla, Batlle s'ha mostrat satisfet, i ha confirmat l'aposta pel planter. Després de les sortides d'Arthuro, Gai, Fati, Manneh, Chaparro i Trápaga en aquest mes de genet, el club només ha fitxat Arturo, i la resta han estat suplerts per jugadors de l'Obrador: Víctor Martínez, Sergio Montero, Romans Carrillo i Pol Gómez entrenen ja en dinàmica de primer equip, i els tres primers han anat convocats regularment en els darrers compromisos. "Valorem molt els jugadors del filial. Som un club que no es pot permetre fitxar 25 jugadors per temporada, així que hem de comptar amb ells. A més, són jugadors que aporten ganes i energia als entrenaments que fa que l'equip millori", ha sentenciat.


» LA REINA DE LAS NIEVES (2002)\nDavid Wu Gui�n:\nInt�rpretes: Bridget Fonda, Chelsea Hobbs, Jeremy Guilbaut, Robert Wisden, Jennifer Clement, Suzy Joachim, Meghan Black, Rachel Hayward...\nSe trata de una pel�cula que deslumbra por sus sorprendentes efectos especiales, ensalza el esp�ritu con su misterio, magia y suspense y enternece el coraz�n en una historia de amor para todos los tie...\n» ESTAD�STICAS DE LA REINA DE LAS NIEVES (2002)\nTotal Visitas 4338\nValoraci�n media: ESTAD�STICAS DE LA PEL�CULA LA REINA DE LAS NIEVES\nLa Han Comentado Omar1493\nSi tienes alguna entrevista, texto, datos de la pel�cula o extra sobre La reina de las nieves y deseas compartirlo con nosotros, por favor ind�canos donde lo tienes publicado o el texto que deseas que pongamos como extra y lo revisaremos para si esta correcto publicarlo como extra de La reina de las nieves.\n» LINKS DE LA REINA DE LAS NIEVES (2002)\nWallpapers de La reina de las nieves\nPostales de La reina de las nieves\nPoesias de La reina de las nieves\nPiropos de La reina de las nieves\nCanciones de La reina de las nieves\nMelodias de La reina de las nieves\nCuentos de La reina de las nieves\nCitas de La reina de las nieves\nRefranes de La reina de las nieves\nAcertijos de La reina de las nieves\nFotos de La reina de las nieves\nBiografia de La reina de las nieves\nTrucos de La reina de las nieves


1-O.- Acció Cultural remarca que la manifestació del 9 d’Octubre a València no té “res a veure” amb el ‘procés’ català\nEl coordinador d’Acció Cultural del País Valencià (ACPV), Toni Gisbert, ha remarcat este divendres que la manifestació convocada, com altres anys, per a la vesprada del 9 d’Octubre, Dia de la Comunitat Valenciana, no té res a veure amb el procés'” català, sinó en defensa del valencià, i la convocatòria “la fa qui la fa” i en la llista d’entitats que formen la Comissió no està la CUP.\nAixí ho ha assenyalat el responsable en declaracions a Europa Press després de difondre’s per les xarxes socials un cartell amb el qual entitats com la CUP, Arran o Endavant criden una manifestació el dilluns a les 18.00 hores en la plaça de Sant Agustí en defensa de la independència, en el mateix punt en què eixirà la manifestació de la Comissió 9 d’Octubre.\nAl seu juí, este assumpte s’ha “sobredimensionat” perquè la comissió ja va explicar els termes en què convocava la manifestació, baix el lema ‘Sí al valencià’ i “si algú es vol sumar s’autorepresentan a ells mateixos” i a ningú més, ha remarcat Gisbert, que ha indicat que els convocants no poden decidir que algú acudisca a la mateixa amb una bandera o una altra.\nPer açò, ha demanat “serenitat” i “no sobredimensionar” la representativitat de la CUP a la Comunitat Valenciana, i ha recordat que Acció Cultural advoca per generar “un clima més positiu”, de diàleg, i li preocupa l’agenda valenciana.\nUGT SOLAMENT S’IDENTIFICA AMB EL ‘SÍ AL VALENCIÀ’\nPer la seua banda, UGT PV ha emès un comunicat en el qual explica que solament s’identifiquen amb el lema de la manifestació, “que no és un altre que la defensa del valencià” i rebutgen “qualsevol intent d’instrumentalització d’esta manifestació amb altres finalitats” davant eixa intenció de la CUP i Arran de sumar-se.\n“UGT-PV no solament no comparteix, sinó que rebutja qualsevol intent independentista que, com és el cas, infringeix la Constitució i es remitent a la declaració conjunta Confederal d’UGT i CCOO sobre la situació a Catalunya”, agrega.\nAixí mateix, ha volgut deixar clar: “La Comunitat Valenciana no està subordinada a cap altra ni amb el nostre suport se sumarà a ensomnis o malsons com els països catalans. UGT-PV defèn els interessos dels valencians en el marc de convivència que la democràcia suposa i exigeix el respecte a les nostres institucions, que no són una altra cosa que el resultat del seu vot”.\nERPV: “VERGONYA, CAVALLERS, VERGONYA”\nPer la seua banda, Esquerra Republicana del País Valencià (ERPV) ha assenyalat, també en un comunicat, que convoquen a la manifestació però enguany aniran “baix un lema diferent” perquè, en la seua opinió, “la violència d’Estat patida pel poble de Catalunya diumenge passat i la situació angustiante en el País Valencià, on patim el robatori fiscal sistemàtic i anul·lació de lleis valencianes” els espenten a anar “més enllà de la defensa de la llengua”.\nAixí, ha anunciat que el lema de la seua pancarta serà ‘Vergonya, cavallers, vergonya’, al·ludint a “la frase atribuïda a Jaume I en veure que els seus cavallers, atemorits, dubtaven si seguir la contesa”.\n“És un 9 d’Octubre agredolç”, ha dit el seu president, Josep Barberà, qui ha indicat que la Comunitat Valenciana “es viu una situació similar a la patida per Catalunya fa uns anys” i “és una irresponsabilitat no voler aclarir la situació i seguir amb postures tèbies o posant-nos de perfil”.


Fem bullir l'olla 2011 (Finalitzat)\nCaldes Animal participarà en aquesta fira i us convidem a venir a veure'ns.\nEl Mercat de l'olla i la caldera és l'acte central del programa "Fem bullir l'olla" i tindrà lloc als carrers de la vila termal el cap de setmana del 19 i 20 de març\nLa vila termal celebra la 3a edició del mercat d'artesans i gastronòmic més singular del territori català, dedicat als productes de la terra, cuinats en olles gegants i amb aigües termals.\nEn paral•lel, tenen lloc les Jornades gastronòmiques de la farigola als restaurants calderins.\nEl programa "Fem bullir l'olla" de la vila termal de Caldes de Montbui (del 17 de març al 24 d'abril) inclou tres eixos d'interès:\n- El Mercat de l'olla i la caldera i XXVI Mercat d'artesans. Dissabte 19 i diumenge 20 de març. Als carrers del centre històric.\n- Les Jornades gastronòmiques de la farigola. Del 19 de març al 24 d'abril. Als restaurants de la vila\n- La jornada "Restauració de qualitat: compromesos amb el territori i el producte local". Dijous 17 de març, a les 17 h, a l'Espai Can Rius.\nEs tracta d’organitzar una festa relacionada amb l’olla i la caldera de Caldes. A partir d’aquesta idea se’n poden derivar una sèrie d’activitats originals lligades amb els conceptes principals següents: caldera – olla – aigua termal que bull (tradició de fer bullir les llegums i les verdures/cuina termal) - tradició romana /balneària – oficis antics. Aquests elements ens poden donar molt joc per desenvolupar diverses línies d’actuació.\n• L’escut de Caldes de Montbui abans del 1445 (segle XV) hi constava tan sols el símbol de la caldera tot i que podia variar la forma. Aquest escut es referia a les “aigües calentes”, als habitants del poble i al seu terme vallesà.\n• Després de l’any 1445, l’escut va mantenir la caldera però anava acompanyada per les armes de Barcelona i amb les quatre barres. Això va ser quan la vila fou declarada “membre, braç i carrer de Barcelona” i els calderins considerats com a barcelonins, amb els seus privilegis comercials i d’altres, gràcies a un real pergamí d’Alfons V, el Magnànim.\n• La caldera és un símbol molt comú en les poblacions que es denominen Caldes. Possiblement vingui de la tradició romana i s’ha convertit en un dels elements iconogràfics de Caldes i ha aparegut a l’escut de Caldes fins avui dia.\n• A Caldes, existeix una família que porta com a sobrenom cal Plats i Olles (situada a la pl. del Sanmarti).\n• En sentit general, les calderes eren l’olla dels pobres. El guisat i repartiment de calderes en festes sembla tenir el seu origen en una pràctica caritativa àmpliament difosa des del segle XVII. L’anomenada olla dels pobres congregava el dia de festa major tots els indigents, captaires i rodamóns de la zona i que en alguns indrets assolia la condició de veritable institució benèfica.\n• Existeixen oficis antics relacionats amb l’olla i la caldera.


Bossa Bukley Messenger\nBossa de Tom Ford realitzada en pell de color negre texturitzada. Amb una butxaca exterior amb una maxi cremallera daurada, consta d'una solapa flexible. L'interior folrat incorpora de tres butxaques. Inclou a més una nansa regulable.\nMesures de la bossa 39 x 32 x 14 cm


Tret de sortida a domicili\nLa Unió Esportiva Vic iniciarà aquest diumenge, 2 de setembre, el seu trajecte per la Primera Catalana 2018-2019. Ho farà a domicili, desplaçant-se fins a terres gironines. El rival serà el Girona FC 'B', equip que torna a la categoria després de proclamar-se campió del Grup 1 de Segona Catalana amb solvència la temporada passada.\nEl conjunt vigatà viatjarà fins a Riudarenes, escenari on el filial gironí disputarà els partits com a local aquesta temporada. Davant es trobarà un bloc renovat que poc té a veure amb el de l'edició anterior amb noves peces destacades com Xavi Ferron, Miki Poveda o Antoni Rossell. Sota les regnes d'Àxel Vizuete, els gironins són un dels favorits per lluitar per l'ascens a Tercera Divisió i s'estrenaran en lliga poc temps després d'aconseguir proclamar-se campions de la Copa Catalunya amateur.\nEl Vic per la seva banda, començarà la tercera temporada sota la direcció del tàndem format per Xevi Melero i Rafa Rodríguez. A les 13 renovacions per aquesta temporada s'hi han sumat 8 noms més en forma de fitxatge. Toni Sureda, Enric Casanovas, Max Morell, Adrià Caballé, Tino Abraham, Ferran Sadurní, Eloi Blanes i Òscar Almendros –aquests dos últims provinents justament del filial gironí- s'han afegit a un projecte que promet ser il·lusionant.\nL'inici de lliga sempre és incert. La pretemporada ha estat molt positiva i no hi ha millor manera de fer-la valer que sumant els tres primers punts en joc. Diumenge a partir de les 12 del migdia, Girona FC 'B'-UE Vic, partit d'estrena que podreu seguir pel nostre compte de Twitter.


En marxa l'asfaltat de l’avinguda Terra Nostra, el carrer Petúnies i el pont de la Mina - La Veu - Notícies\nEn marxa l'asfaltat de l’avinguda Terra Nostra, el carrer Petúnies i el pont de la Mina\nL'Ajuntament va endarrerir les obres uns dies per minimitzar les molèsties al veïnat en coincidir amb les vacances de Setmana Santa\n15/04/2019 - La redacció\nLes obres d’aslfaltat, previstes per al 8 d’abril, de l’avinguda Terra Nostra, el carrer Petúnies de Can Cuiàs i el pas aeri que enllaça les avingudes de la Ribera i de la Unitat van començar el passat diumenge i estaran enllestides el 18 d’abril. D’aquesta manera els treballs, que realitzarà l’empresa Firtec per un import al voltant dels 150.000 euros, tindran menys afectacions al trànsit de vehicles i al servei d’autobusos. L’Ajuntament va decidir endarrerir una setmana l’asfaltat de tres punts de la via pública per fer-lo coincidir amb el període de vacances de la Setmana Santa per tal d’evitar molèsties al veïnat amb el tall de circulació per a vehicles.\nLes obres s'han iniciat amb el fressat del paviment del carrer Petúnies, on s’asfaltarà 1.200 m2. L’actuació finalitzarà aquest dimarts. Durant aquests tres dies hi haurà canvis de sentit en alguns carrers per tal de garantir l’accés del veïnat al barri. El carrer Circumval·lació canviarà de sentit fins al carrer Camèlies i també ho farà el carrer Geranis. El carrer Camèlies, entre Circumval·lació i Geranis, tindrà doble sentit i per aquest motiu quedaran anul·lats alguns aparcaments. La sortida del barri es farà en sentit únic per Circumval·lació en direcció a l’escola Ginesta fins arribar a l’avinguda Rasos de Peguera (Ciutat Meridiana). Es situaran parades provisionals per als autobusos 155, 62 i N3 al carrer Circumval·lació. Durant aquests tres dies els operaris municipals aprofitaran per reordenar els estacionaments del carrer Petúnies.\nParal·lelament a aquesta actuació es faran les obres al barri de Terra Nostra, en el tram comprès entre l’avinguda Riera de Sant Cugat i el carrer Pujades (davant l’escola Mitja Costa). Els treballs es van encetar aquet diumenge i finalitzaran el pròxim dijous, i consistiran en el fressat i l’asfaltat de 2.200 m2. L’obra implicarà el tall de l’accés al barri de Terra Nostra pel cantó de Font Pudenta. Els accessos la barri es faran per la N150. Les parades del 155 a Font Pudenta i Terra Nostra quedaran anul·lades i l’autobús es desviarà pel polígon de La Ferreria, on se situarà una parada, de forma provisional, al carrer Progrés, prop de la passarel·la de vianants del carrer Alzina.\nL’asfaltat del pont de la Mina, que connecta les avingudes de la Ribera i de la Unitat es farà en dos dies: el passat diumenge i el pròxim dijous, en horari de 18 a 22h. Durant aquestes hores, el trànsit de vehicles es realitzarà per l’avinguda de la Unitat i el pas a nivell del carrer Pasqua. Les parades dels autobusos 96, 155 i 648 quedaran anul·lades en el tram de la Ribera.


20 de gener de 2021 – CATAC-CTS/IAC\n20 de gener de 2021 Noticies Actualitat\nUn estudi fet amb 400.000 persones conclou que, 14 dies després de la primera dosi, ja hi havia un 33% de positius menys. Diversos estudis fets a Israel apunten que la vacuna de Pfizer comença a protegir contra el covid-19 des de la primera dosi. L’estat hebreu és el que té un percentatge de població vacunada més elevat i ha\nJa s’han detectat 17 casos de la variant britànica a Catalunya i n’hi haurà més\n20 de gener de 2021 Comunicació Actualitat\nSalut intensifica la seqüenciació per ser més precisos en la detecció i alerta que “això anirà creixent” Catalunya ha confirmat ja 17 casos de la soca britànica, segons ha explicat el secretari de Salut Pública, Josep Maria Argimon, aquest dimecres. “Això anirà creixent”, ha dit a Catalunya Ràdio. Ha reconegut que aquesta nova variant el “preocupa” perquè, si és més\nL’OMS denuncia que als països pobres només han arribat 25 vacunes: “El món és a un pas d’un fracàs moral”\nEl director de l’organització acusa les farmacèutiques de “prioritzar” els països rics, on obtindran beneficis més alts L’Organització Mundial de la Salut ha denunciat que als països pobres només han arribat 25 dosis de la vacuna contra la covid-19. Si bé més de 39 milions de dosis de vacunes ja han estat administrades en almenys 49 països d’ingressos alts, només\nRESOLUCIÓ SLT/67/2021, de 16 de gener\n20 de gener de 2021 Comunicació DOCG salut\nRESOLUCIÓ SLT/67/2021, de 16 de gener, per la qual es prorroguen les mesures en matèria de salut pública per a la contenció del brot epidèmic de la pandèmia de COVID-19 al territori de Catalunya. En el context actual de transmissió comunitària del virus, l’estratègia de lluita contra la COVID-19 comporta l’adopció de diverses mesures preventives i de control, per protegir


RESOLUCIÓ de 15 de juny de 2006, de la consellera de Benestar Social, per la qual es crea la Comissió de Valoració Documental de la Conselleria de Benestar Social. [2006/7881]\n(DOGV núm. 5310 de 25.07.2006) Ref. Base de dades 4036/2006\nData d'entrada en vigor: 26.07.2006\nNotes: Es crea la Comissió de Valoració Documental de la Conselleria de Benestar Social.\nTemàtics: tractament de la informació, arxiu , òrgan col.legiat, Conselleria Benestar Social\nLa Llei 4/1998, d'11 de juny, de la Generalitat Valenciana, de Patrimoni Cultural Valencià crea en l'article 85 de la Junta Qualificadora de Documents Administratius, a la qual correspon l'estudi i el dictamen de les qüestions relatives a la qualificació, utilització, integració en els arxius, exclusió d'estos i inutilitat administrativa de documents. Posteriorment, la Llei 3/2005, de 15 de juny, de la Generalitat, d'Arxius, en l'article 11, establix la composició i les funcions principals de l'esmentada Junta Qualificadora de Documents Administratius, entre altres l'estudi de les taules de valoració documental que es presenten per a emetre el corresponent dictamen preceptiu i vinculant, on es propose la conservació permanent de la documentació i el seu ingrés en els arxius històrics o bé la seua eliminació per la seua inutilitat administrativa i cultural. Este últim precepte també preveu que per a l'elaboració de les taules de valoració documental es podran crear les comissions de valoració documental que es consideren necessàries.\nD'acord amb esta normativa, el Decret 189/2005, de 2 de desembre, del Consell de la Generalitat, regula la Junta Qualificadora de Documents Administratius i el procediment de valoració, conservació i eliminació del patrimoni documental dels arxius públics. En l'article 13 preveu que els diferents departaments de l'administració de la Generalitat crearan les seues comissions de Valoració Documental, mitjançant resolució del titular del departament corresponent, per a elaborar les propostes de les taules de valoració documental dels documents i les unitats administratives pròpies, de les entitats de dret públic amb personalitat jurídica pròpia que en depenen, de les persones jurídiques privades a ells vinculades en el capital o dotació de les quals participe majoritàriament la Generalitat i de les persones privades, físiques o jurídiques, gestores de servicis públics de competència d'aquells, que tinguen relació amb estos servicis.\nÉs per això que es constituïx la corresponent Comissió de Valoració Documental, en els termes que es recullen en la present resolució.\nEs crea la Comissió de Valoració Documental de la Conselleria de Benestar Social, com a òrgan col.legiat de caràcter tècnic, la funció del qual és l'elaboració de les propostes de taules de valoració documental referents a les sèries documentals generades per les unitats administratives corresponents, per a presentar-les a la Junta Qualificadora de Documents Administratius.\nLa Comissió de Valoració Documental elaborarà les propostes de les taules de valoració documental de les sèries documentals generades per les unitats administratives de la Conselleria de Benestar Social, de les entitats de dret públic amb personalitat jurídica pròpia dependents d'aquella, de les persones juridicoprivades vinculades a esta, en el capital o la dotació de les quals participe majoritàriament la Generalitat, i de les persones privades, físiques o jurídiques, gestores de servicis públics de competència de la Conselleria de Benestar Social, que tinguen relació amb estos servicis.\nL'elaboració de les propostes de taules de valoració documental la realitzarà la Comissió de Valoració Documental a iniciativa pròpia o a proposta dels òrgans responsables de les sèries documentals. No podrà accedir al corresponent arxiu cap sèrie documental de la qual prèviament no s'haja aprovat la corresponent proposta de taula de valoració documental.\nLa Comissió de valoració documental de la Conselleria de Benestar Social estarà formada per:\na) President: el titular de la Secretaria General Administrativa, o tècnic en qui delegue.\nb) Vicepresident: el titular del Servici de Gestió Administrativa, al qual està adscrit l'Arxiu Central de la Conselleria, o tècnic en qui delegue.\nc) Secretari: el tècnic responsable de l'Arxiu Central de la Conselleria de Benestar Social\nd) El titular del Servici de Prestacions o tècnic en qui delegue.\ne) El titular del Servici de Coordinació i Ordenació Administrativa, o tècnic en qui delegue.\nLa Comissió de Valoració Documental podrà requerir l'assessorament que considere necessari per a l'elaboració del seu treball dels representants d'altres òrgans directius de la Conselleria de Benestar Social, de les entitats públiques o persones juridicoprivades dependents d'esta i de les persones físiques o jurídiques gestores de servicis públics de competència de totes les anteriors directament afectades pel supòsit que serà analitzat o valorat, els quals hauran de prestar este assessorament i, fins i tot, assistir amb veu però sense vot en les corresponents sessions de la Comissió.\nValència, 15 de juny de 2006.. La consellera de Benestar Social: Alicia de Miguel García


Política i expectatives de mercat pel 2012 | SALVADOR TORRA | Professor de mètodes quantitatius per a l'economia i l'empresa. Universitat de Barcelona | Opinio | L'Econòmic\nPolítica i expectatives de mercat pel 2012 Política i expectatives de mercat pel 2012 Política i expectatives de mercat pel 2012 Política i expectatives de mercat pel 2012 + Política i expectatives de mercat pel 2012 E-mail\nProfessor de mètodes quantitatius per a l'economia i l'empresa. Universitat de Barcelona - 30 desembre 2011 2.00 h\nPolítica i expectatives de mercat pel 2012\nPolítica i expectatives de mercat pel 2012 Política i expectatives de mercat pel 2012 Política i expectatives de mercat pel 2012 Política i expectatives de mercat pel 2012 Política i expectatives de mercat pel 2012 E-mail\nSALVADOR TORRA - Professor de mètodes quantitatius per a l'economia i l'empresa. Universitat de Barcelona\nPels analistes, les perspectives de creixement dels beneficis al món seran relativament estables -un 10% aproximadament- per l'any 2012\nEls mercats, i especialment la Borsa, es mouen per “expectatives”, és a dir, per les prediccions generades pels propis inversors -sobre successos futurs- arran de la informació “disponible” a cada moment. Cada inversor, per tant, filtra la informació que rep -que sol ser incompleta i asimètrica- i a partir d'ella pren les decisions pertinents segons les seves expectatives. Aquestes decisions difícilment són del tot racionals, ja que la quantitat i qualitat de la informació rebuda és dispar, incorporant sempre un cert contingut subjectiu que enfront de certes situacions anòmales poden generar decisions equivocades.\nAmb l'actual crisi del deute sobirà s'ha pogut observar el poder que posseeixen les informacions transmeses al mercat i la necessitat de generar el “caldo de cultiu” necessari perquè les expectatives posseeixin el menor grau possible d'incertesa (existeixen indicadors “sintètics” que mesuren el seu grau; vegeu l'índex IESE d'incertesa econòmica.)\nEn aquest punt, cal remarcar la importància que la classe política (sigui del signe que sigui) conegui com funcionen els mercats i l'economia en general. Aquest coneixement els permetria interioritzar que “qualsevol decisió política posseeix un impacte rellevant en els agents econòmics i, per tant, no poden ni dilatar-se en el temps i ni ser errònies”, és a dir, han de ser preses amb fermesa i amb el suport tècnic necessari en cada cas; aquesta és la seva responsabilitat i comesa.\nPerò també és cert que els mercats sempre “exageren” els seus moviments, és a dir, expressen majors nivells de volatilitats de les quals en principi serien necessàries, reforçant aquest aspecte i la idea anterior que els missatges han de ser clars, meditats i coherents, de fet la remuneració dels agents polítics hauria d'estar vinculada als èxits aconseguits i penalitzada pels seus fracassos, és a dir, no seria incoherent establir un cert incentiu variable al marge del purament polític que es genera en les eleccions, que permetria augmentar l'eficiència en les seves decisions. Així doncs, quan en els mercats es parla d'augments de les volatilitats, és sinònim d'incertesa i de vaivens en els preus com a conseqüència dels canvis de les posicions dels inversors segons les seves expectatives.\nSembla ser que, en principi, per l'any 2012 les perspectives borsàries no són molt optimistes, tant pel deute excessiu en certs països de la zona euro com per la persistent bombolla immobiliària, lluny de normalitzar-se; com per les conseqüències que està tenint aquest excés d'apalancament en el sistema financer en termes de solvència, com per la falta de crèdit bancari que dinamitzi l'economia real, i sobretot per les grans discrepàncies estructurals entre els components de la zona euro.\nLes anteriors dificultats han provocat fins i tot el debat de la possible ruptura de l'euro (entre altres possibilitats, per exemple, euro en dues velocitats, etc.), al meu modest entendre seria molt més costós estabilitzar la ruptura que intentar posar ordre en aquest moment, és un tema clarament de cost-benefici que depèn gairebé exclusivament d'Alemanya.\nPerò per contra, segons els analistes les perspectives de creixement dels beneficis en el món seran relativament estables -un 10% aproximadament- per l'any 2012.\nPerò en canvi els preus de les accions estan a mínims, aquest aspecte potser ens permeti inferir creixements interessants en alguns mercats borsaris d'aquí a uns anys (no en el curt termini), això sí, invertint, en el pròxim, en accions que paguen dividends alts i estables.


Cases rurals Santa Pau\nL’allotjament perfecte per fer una estada rural a Santa Pau el trobaràs aquí. Aquest municipi, que està a La Garrotxa, és una vila medieval carregada de màgia gràcies a l’entorn natural que la envolta, com el Parc Natural de la Zona Volcànica de la Garrotxa. Per això, hi ha molts itineraris i rutes per fer, com la ruta volcà de les Bisaroques, i activitats o esports d’aventura, com la escalada o el barranquisme.\nA continuació tens els seus hotels rurals, apartaments i cases rurals per a que decideixis quin d’ells s’ajusta més a tu i les teves necessitats. Per exemple, hi ha alguns amb piscina o amb llar de foc i altres que són ideals anar amb nens.\nPer defecte Preu (més barats) Preu (més cars) Destacats\nMas Cal Teixidor


Sin categoría – Dance Studio Vic\nComentaris tancats a POSTAL NADAL 2021\nAmb aquesta postal de Nadal ens acomiadàvem del passat any 2020 desitjant a tots els nostres clients, amics i familiars un MILLOR 2021. Tot i les dificultats del moment, hem començat aquest any amb molta positivitat i esperant que tot torni a la normalitat el més aviat possible. La dansa és segura, la dansa és…\nComentaris tancats a HALLOWEEN curs 20-21\nMASTERCLASS AL JULIOL\nComentaris tancats a MASTERCLASS AL JULIOL\nDesprés de 3 mesos de classes online, només tenim ganes de veure-us en directe! Per tant us hem organtizat unes masterclasses per aquest mes de juliol! Tant si ets alumne de l’escola o no, pots venir a rebre les classes que us hem preparat! Les Masterclasses preparades per aquest juliol seran durant la 1a i…\nComentaris tancats a CLASSES ONLINE\nEns trobem en temps difícils, i l’escola es reinventa per seguir ballant amb vosaltres. Durant aquests mesos de confinament, DanceStudioVic us ha ofert una classe al dia de dansa en Directe a través d’Instagram i també, amb els més petits de l’escola, classes a través de Zoom per poder tenir el màxim de contacte amb…\nComentaris tancats a DIA INTERNACIONAL DE LA DANSA 2020\nComentaris tancats a CARNESTOLTES 2020\nComentaris tancats a FIROCI 2019-2020\nDancestudiovic va participar en la fira de FIROCI, que es va fer el 5 d’octubre a les instal·lacions del Sucre de Vic. Un munt d’activitats i estants van col·laborar a fer gran aquesta fira i DanceStudioVic va posar el seu granet de sorra ballant el dissabte a la tarda per tot el públic assistent. Una…\nMARATÓ DE TV3 – Minories que fan una majoria\nComentaris tancats a MARATÓ DE TV3 – Minories que fan una majoria\nEl passat 14 de desembre DanceStudioVic va organitzar una gala benèfica per recaptar diners per la Marató de TV3, que aquest any va dirigida a recaptar fons per la investigació de les malalties minoritàries. Va ser una gala plena d’emocions on es van superar les expectatives de públic i de diners recaptats. Vam aconseguir un…\nComentaris tancats a HALLOWEEN Curs 19-20


Maria Reig: "El món ha d'evolucionar. Estem anestesiats" - RTVE.es\nMaria Reig: "El món ha d'evolucionar. Estem anestesiats"\nMaria Reig és una de les dones més riques de Catalunya\nEmpresària, presidenta d'un grup inversor, ex política i milionària\nInquieta, inconformista i agitadora social\nUna dona a qui li agrada autodefinir-se simplement com a observadora del món\nCristina Puig va parlar amb Maria Reig divendres, 8 de febrer, a La 2\n08.02.2013 | actualització 11:35 hores\nMaria Reig és una de les dones més riques de Catalunya, empresària, presidenta d'un grup inversor, ex política i milionària.\nEstem anestesiats. El ciutadà està esperant que li solucionin les coses i no es posa en posició emprenedora\nInquieta, inconformista i agitadora social. Diferents definicions per a una dona a qui li agrada autodefinir-se simplement com a observadora del món.\nUn món que, al seu parer "ha d'evolucionar perquè estem una mica aturats. Estem anestesiats. El ciutadà està esperant que li solucionin les coses i no es posa en posició emprenedora"\n“Les coses canvien si tu vols que canviïn“\nI com canviar aquest món? Des dels Consells d'Administració? Sí, però també des d'un mateix, respon. "Les coses canvien si tu vols que canviïn. La necessitat de sortir d'una situació et porta a una altra que si tu vols és molt millor". Molt poca gent ho ha descobert, afegeix. "Però el dia que ho descobreixes no et fa por res".\nGent de paraula - Maria Reig : "Estem anestesiats"\nReig veu la crisi en què estem immersos com un canvi de model. Estem al final del model i n'està creixent un altre, diu.\n“Als països nòrdics, en comptes de fer gent obedient fan gent diferent“\nI a d'altres països, com ara els països nòrdics, ja fa anys que s'està consolidant: "fa més de 20 anys que van apostar per una educació de qualitat. Fan que els nens tinguin una actitud d'emprenedoria, de valentia, de seguretat. En comptes de fer gent obedient fan gent diferent"\nPer aquesta inquieta empresària, Catalunya hauria de ser una combinació de Finlàndia-Suècia i Sillicon Valley: "Al nostre país tot està molt dispers i allà a Sillicon Valley la concentració és molt important. Si tens una idea saps que comptes amb quantitat d'empreses que escolten la teva idea"\n“Aquí falten connectors del talent amb el món de l'empresa“\nEl problema a Catalunya, afegeix, no és la manca de talent, sinó que no hi ha relació amb empresa. "El que ens falta aquí són els connectors. Per una banda hi ha empreses bones, per l'altra talents. Però enmig no hi ha brokers, analistes, connectors del talent amb el món de l'empresa"\nApostar pel mecenatge transformador\nFilla única, va haver de fer-se càrrec dels negocis familiars a Andorra molt jove.\n“Hi ha un mecenatge passiu i un mecenatge transformador. I jo aposto pel mecenatge transformador“\nNo li molesta que es destaqui sempre que és milionària. Quan era petita, explica, no sabia perquè la gent li feia la pilota.\nPerò després va anar descobrint els avantatges d'una posició social més que còmode.\nPer Reig és una obligació utilitzar la seva posició social per influir, per canviar les coses, per canviar el món. "Hi ha un mecenatge passiu i un mecenatge transformador. I jo aposto pel mecenatge transformador".\n“Les dones hem d'entendre les coses. I si no les entenem no les fem“\nEns explica que sempre ha tingut un esperit, més que crític, inquiet. Una manera d'actuar molt femenina: no conformar-se mai amb el que li diuen. "Les dones hem d'entendre les coses. I si no les entenem no les fem".\nLa crisi ens transformarà a millor\nEscoltant la Maria Reig ningú no diria que estem passant un dels pitjors moments econòmics de la nostra història.\n“El món que ve és apassionant. Està tot per fer“\nEntusiasta de la vida, també ho és del futur: "El món que ve és apassionant. Està tot per fer".\nDefensa la transversalitat: una persona humil pot tenir una idea genial i l'important és que la persona que pot transformar aquesta idea l'escolti. "Al món que ve tots hi tenim cabuda. Però hem de trobar la nostra plaça. Una plaça que pot ser molt humil o molt poderosa".\nGent de paraula - Maria Reig : "El món s'ha de canviar des d'un mateix"\nSigui com sigui no té cap mena de dubte en afirmar que la crisi ens transformarà a millor.


Cal enviar un abstract i la sol·licitud (mirar formularis al peu de la pàgina) a premigrr@yahoo.com del 15 d’octubre de 2011 fins al 17 d'abril de 2012 a les 14:00h.\nEl 23 d'abril de 2012 es publicarà a la web el nom dels estudiants seleccionats\nLes presentacions es faran els dies 8 i 9 de maig de 2012, de 15:00 a 20:00 h, a la Facultat de Medicina (Campus Casanova) de la Universitat de Barcelona.\nBaixa't els documents necessaris per participar:


Sunny Villas Hotel Burgas, hotel en Bulgaria. Descuentos de hasta un -30%\nVerificar los precios y disponibilidades de Sunny Villas Hotel: Llegada :\nSunny Villas Hotel - Descripción\nEl hotel Sunnymás\nVillas Hotel es de estilo Económico y está equipado con toda clase de confort como: Servicio de lavandería, Televisión vía satélite.Situado en el barrio noreste a 50 minutos a pie del centro, este hotel ubicado en la calle Kosharitsa Village, es un apeadero ideal para disfrutar de todas las maravillas de Burgas, tanto para algunos días como para una estancia prolongada.Este hotel ofrece un servicio único: terraza.Podrá relajarse en piscina del hotel.\nSunny Villas Hotel estilo (s):\nSunny Villas Hotel prestaciones y servicios\nEl establecimiento está situado en la calle Kosharitza village en el barrio noroeste de Sunny Beach, a sólo 15 minutos a pie del centro.El hotel Sunset Complex dispone del confort propio a un hotel de\nEl hotel está situado en la calle Street Iskar 2 del barrio noreste en Kosharitsa, a sólo 17 minutos en coche del centro de la ciudad.El hotel HOTEL RAJ dispone de 50 habitaciones. El primer precio es\nEl hotel The Hunter's Lodge Inn es de estilo Económico y está equipado con toda clase de confort como: Restaurante, Servicio de habitaciones, Servicio de lavandería, Desayuno en la habitación, Parking\nEl hotel Sredetz es de estilo Económico y está equipado con toda clase de confort como: n.a..Idealmente situado para descubrir la ciudad a sólo 11 minutos a pie del centro, este hotel se ubica en la c\nEl hotel está situado en la calle Kosharitsa village del barrio norte en Sunny Beach, a sólo 9 minutos a pie del centro de la ciudad.Más bien de estilo Lujo, este hotel de cuatro estrellas está situad\nEl hotel está situado en la calle Kosharitsa del barrio sureste en Kosharitsa, a sólo 6 minutos a pie del centro de la ciudad.Más bien de estilo Económico, este hotel de tres estrellas está situado en\nEl hotel Almond Hill Villas Hotel es de estilo Económico y está equipado con toda clase de confort como: Televisión, Televisión vía satélite.El hotel está situado en la calle Kosharitsa Village del ba\nEl establecimiento está situado en la calle Kosharitsa Road en el barrio sureste de Kosharitsa, a sólo 6 minutos a pie del centro.El hotel Montemar Villas de tres estrellas y de estilo Económico, disp\nEl hotel está situado en la calle Iskar 2 Kosharitza del barrio norte en Sunny Beach, a sólo 8 minutos a pie del centro de la ciudad.El hotel Hotel Raj de tres estrellas y de estilo Económico, dispone