Numismàtica Reusenca: Fitxes i vals particulars de la guerra (1937-1938) – Centre d'Amics de Reus\nInicio » Blog del Centre » General » Numismàtica Reusenca: Fitxes i vals particulars de la guerra (1937-1938)\nEn aquells temps d’escassetat metàl·lica, la majoria de vals i fitxes de necessitat van ser fetes amb paper, cartró o plàstic.\nVals i bitllets de paper\nEls bitllets que s’han conservat de presentació més acurada són els del Sindicat Agrícola i els dels serveis d’electricitat i gas. Són de paper i a cada valor li correspon un color diferent. La Cooperativa La Humanitat va emetre diverses emissions de vals de cartró. Els quioscs de la ciutat i altres establiments oberts al públic també varen recórrer als vals, en aquest cas de presentació més senzilla, per a poder tornar el canvi als seus clients.\nEntitats i particulars emissors i valors emesos:\nSindicat Agrícola: 25 cts., 50 cts., 1 pta.\nCooperativa Obrera La Humanitat: 5 cts., 10 cts., 25 cts., 1 pta., 2,50 ptes., 5 ptes.\nServeis Elèctrics Unificats de Catalunya: 0,25 ptes., 0,50 ptes., 1 pta., 2 ptes.\nServeis de Gas Unificats de Catalunya: 0,25 ptes., 0,50 ptes., 1 pta., 2 ptes.\nCentre de Subscripcions Montserrat, Plaça Catalunya 3: 10 cts.\nCentre de Subscripcions Kiosk Plaça República, de Salvador de Diego Urgellès: 5 cts.\nPeriòdics i revistes Valentí Casanovas: 10 cts.\nBar Alegre de Llorens Nolla: 5 cts.\nAntoni Serra Pàmies: 50 cts.\nMonedes de cel·luloide, les primeres monedes de plàstic del món\nEl que és més destacable d’aquestes emissions monetàries durant la guerra és que algunes d’elles van ser fabricades en cel·luloide. Jo ignoro on era situada la fàbrica, però no devia ser lluny de Reus, ja que les entitats que encarregaren monedes de cel·luloide es reparteixen únicament en quatre comarques catalanes ben properes entre si: l’Alt Camp, el Baix Camp, les Garrigues i el Priorat. A part dels encàrrecs privats, dues autoritats locals –els consells municipals de Falset i de la Granadellavan acordar fer les seves monedes a la predita fàbrica. Segurament sense saber-ho, es convertiren en les primeres entitats oficials de tot el món, legalment emissores, que feren circular monedes d’un material plàstic. Mai abans cap govern estatal, regional o municipal ho havia provat.\nTotes aquestes monedes de cel·luloide tenen el mateix diàmetre (24 mm) i presenten tintes i colors diferents, alguns dels quals de tonalitats translúcides. N’hi deu haver més, però les que coneixem són aquestes:\nMonedes de cel·luloide reusenques\nInstitut Pere Mata: 5 cts., 10 cts., 25 cts.\nCamp d’Aviació: 1 pta.\nBar Bol d’Or: 50 cts.\nAltres monedes de cel·luloide\nConsell Municipal de Falset: 50 cts., 1 pta., 2 ptes.\nConsell Municipal de la Granadella: 1 pta., 2 ptes.\nSindicat Agrícola del Pla de Cabra: 25 cts., 1 pta.\nSindicat Agrícola de Valls: 25 cts., 50 cts.\nSindicat Agrícola de la Vilella Baixa: 50 cts., 1 pta., 2 ptes.\nIndústria Gastronòmica Col·lectivitzada, Valls: 25 cts.\nMonedes metàl·liques reusenques\nInstitut Pere Mata. Alumini. 50 cts., 1 pta.\nLópez Lluch, Antoni, Les monedes de les cooperatives catalanes, 1850-1950, Barcelona, 1983, 3 volums.\nBrian Epstein i The Beatles\nNova exposició de Josep Mª.Gómez en relació a la seva gran passió, l’obra del mític grup anglés i dels seus integrants. En […]\nEntrada anterior 125 anys del Carrilet de Reus a Salou\nEntrada siguiente Preguntes i més preguntes


Oberta convocatòria de subvencions de l'ICEC a activitats de dansa de caràcter professional (empreses) i per a projectes d'internacionalització\nl'ICEC ha obert convocatòria de subvencions per a activitats de dansa de sala i carrer, de caràcter professional. És una ajuda destinada a les empreses del sector. El termini per presentar sol·licitud acaba el 12 d'abril.\nAquestes bases tenen per objecte la concessió de subvencions a activitats de dansa de sala i de carrer de caràcter professional d'acord amb les modalitats següents:\nPer altra banda, l'ICEC també ha obert convocatòria d'ajuts a projectes d'internacionalització d'empreses i entitats culturals dels sectors de les arts escèniques i de la música que contribueixin a la presència de la creació cultural de Catalunya a l'exterior.\nEl termini d'aquesta ajuda acaba el 19 d'abril.


Wikiloc | Trilha Resseguint el Masrocs per Aiguaviva, Estanyol i Sant Roc\ntrekking (As melhores trilhas trekking em Espanha → Catalunha → Aiguaviva )\nResseguint el Masrocs per Aiguaviva, Estanyol i Sant Roc\n(GI) CIRCULAR PUEBLOS DE GIRONA (12).- Aiguaviva (mountain bike)\nConèixer la flora d'Aiguaviva (caminhada)\nAiguaviva - l'Esparra Btt Aiguaviva (mountain bike)\nVolta per un esmorzar d'hivern a Aiguaviva (trekking)\nVisualizado 170 vezes, baixado 12 vezes\npróximo a Aiguaviva, Catalunya (España)\nCaminada per la zona de turons boscosos i zones agrícoles de la capçalera del Masrocs, una riera que transcorre entre els termes d’Aiguaviva, Bescanó i Vilablareix, abans de donar lloc al riu Güell, un dels que travessen la ciutat de Girona. Ruta sense dificultats tècniques destacables, majoritàriament per pistes forestals i corriols dins del bosc. Tan sols cal parar atenció a l’orientació, ja que anirem passant per moltes cruïlles de camins, moltes d’elles indicades, però sense seguir una ruta senyalitzada en concret. Els molts waypoints que he incorporat han d’ajudar en els punts clau. A més, hi ha diversos punts que ens permetran escurçar la ruta, si ho considerem oportú. Pràcticament tota la ruta es pot fer també en BTT, amb bastants trams de corriols i alguna trialera.\nComencem a la zona alta d’Aiguaviva, al C/ Major en un sector d’urbanització recent amb cases unifamiliars. Pugem cap a la zona esportiva municipal i, passat el centre polivalent, seguim una pista amb senyalitzacions d’Itinerari Saludable en direcció nord (wp 01, camí de Sant Roc). La pista deixa els camps i uns eucaliptus, entra al bosc d’alzina i baixa fins a trobar la riera de Masrocs (wp 02). La travessem per unes pilones de formigó i en pocs metres la deixem per agafar un camí a l’esquerra. Aquest camí travessa una torrentera seca, s’enfila fort pel marge i després va pujant més suaument entre antics camps de conreu envaïts per la malesa. Al w0 03 la pista es bifurca, i continuem per l’esquerra (a la dreta podríem enllaçar amb el wp 06). De nou al bosc, la pista va pujant tot deixant la riera sota nostre a l’esquerra, fins que surt als camps d’en Gifre, amb conreus de blat. Passem pel costat de Can Rovira i arribem al veïnat d’Estanyol (wp 04, 2,8 km i uns 45 min de caminada).\nDesprés d’una petita pausa en un banc a l’ombra de la plaça, davant l’església de Sant Andreu, continuem la marxa per la carretera local que va cap a Bescanó. Al cap d’uns 300 m per l’asfalt, ens desviem a la dreta per una primera pista que trobem, que baixa sota la carretera (wp 05). Hi ha una senyal de prohibit circular cotxes, però el pas a peu sembla lliure. Poc més endavant trobem les restes atrotinades d’una tanca metàl·lica que ja no priva el pas de res. Després arribem a una bifurcació (wp 06). A la dreta hi ha els camps i les ruïnes de Can Masnou; nosaltres seguim per la pista a l’esquerra, més aviat en planer. En una nova bifurcació més endavant continuem també per la pista principal a l’esquerra (wp 07), fins que aquesta s’enfila una mica i mor en una mena de collet (wp 08). Seguint recte, baixant cap al bosc, prenem un sender que en realitat és una trialera, baixant pronunciadament, creuant una torrentera seca i tornant a pujar fins sortir a una pista ampla (wp 09) prop de Can Bonmatí. Aquesta és la pista que va de Sant Roc cap a la carretera entre Bescanó i Estanyol, passant per l’antiga “Nitris” que ara és una planta de tractament de residus.\nPrenem aquesta pista a la dreta, però en pocs metres ens desviem cap un corriol que s’enfila pel marge cap a la dreta (wp 10). El caminet puja fort fins al capdamunt del turonet, sense vistes perquè som envoltats del bosc, per tornar a baixar a la mateixa pista per on veníem, en una cruïlla (wp 11). Ara seguim per la pista que descendeix pronunciadament cap al sud. Deixem una casa a la dreta i arribem a un pal indicador d’itinerari saludable (wp 12). Recte enllaçaríem amb el wp 02, però nosaltres girem a l’esquerra per una pista secundària. Aquesta va planejant, a certa alçada sobre la riera. Ignorem un primer trencall que puja cap a l’esquerra (wp 13) i en el segon sí que l’agafem (wp 14). Si continuéssim recte, acabaríem enllaçant amb el wp 19. El nostre camí puja fins a la gran masia deshabitada de Can Vilosa (wp 15), envoltada de camps. Deixem la pista principal que va al nord, voregem la casa per l’esquerra (deixant-la a la nostra dreta), i prenem una pista que ressegueix el desnivell entre dos camps. Passem pel costat d’un filat d’una caseta amb hort i aviram, i sortim a una pista on ja veurem l’ermita de Sant Roc a l’altre costat, a la qual arribem de seguida (wp 16, 6,6 km i unes 2h de caminada en total).\nA Sant Roc hi fem una parada d’avituallament. L’ermita és senzilla, d’una sola nau, amb un campanar d’espadanya una mica desproporcionat pel que és l’edifici en sí. Encara que és esmentada en documents del segle XV, l’aspecte actual prové d’una restauració moderna que restablí l’aspecte que devia tenir cap als segles XVIII-XIX. A la façana el més destacable és un finestral gòtic. A pocs metres hi resta la base d’un antic vèrtex geodèsic actualment desmantellat (wp 17). L’indret és bonic i tranquil, tot i que no es gaudeix de vistes de paisatge pel bosc que envolta la gran clariana. Val a dir que també es tracta d’un emplaçament molt popular i que en cap de setmana, festius o quan fa bon temps, pot estar bastant concorregut.\nAbandonem Sant Roc per l’extrem de la clariana oposat a per on hi hem arribat, és a dir pel sud-est. Diversos camins paral·lels prenen aquesta direcció i van a parar a una pista de terra rocós amb una cruïlla (wp 18). Hi ha pals indicadors. Nosaltres anem cap a la dreta (sud) vers Aiguaviva. En els camps del costat veiem un gran ramat de xais, i ens aturem a saludar el pastor. Iniciem una agradable conversació que s’allarga més de mitja hora. Quan finalment la donem per acabada, continuem per aquesta pista principal de terra, sempre cap al sud, baixant cap al veïnat de cases disperses de Masrocs. La pista esdevé pavimentada, passem per un trencant amb indicacions a diverses cases (wp 19) i baixem fins creuar altre cop la riera de Masrocs per una nova passera encimentada (wp 20). Si continuéssim per aquesta pista pujaríem en poca estona a Aiguaviva. Com que tenim ganes de caminar més, fem cas d’un pal que indica el camí de la font d’en Solà, i abandonem la pista cap a l’esquerra per un corriol. Fins aquí portem 7,5 km i 2h 45 min de caminada, incloent parades.\nEn breu creuem la riera i, per un camí estret a través de la vegetació, passem pel costat d’una caseta tancada (wp 21), envoltada de la malesa. No hi veiem cap font ni hi sentim cap mena de remor d’aigua brollant. No queda clar si la font d’en Solà és aquí, així que continuem endavant. Ara fem un tros força bonic amb la riera a la nostra dreta, per un tram ombrívol, humit i ben espès. Acabem sortint a la corba d’una pista forestal (wp 22). Continuem recte en paral·lel a la riera i assolim els camps de la Bassa on, segons sembla, hi havia una bassa que derivava aigua cap a un molí fariner les ruïnes del qual veiem a tocar de la riera, des del pont que la creua (wp 23). Continuem per aquesta pista i, abans de sortir a un camp al costat d’una granja, ens desviem a la dreta per una pista que s’endinsa novament al bosc (wp 24). Ara remuntem de nou en paral·lel al Masrocs, pel seu marge dret (ens queda sota nostre a la dreta, tot i que força avall). La pista s’acaba transformant en camí, deixant de banda algun trencant secundari a l’esquerra (wp 25), i va planejant per més endavant pujar suaument. Quan ja veiem que sortirem en els camps al costat de Can Muntaner (des d’on podríem prendre el carrer que va fins Aiguaviva), ens trobem un altre corriol que baixa cap a la dreta (wp 26). Aquest caminet baixa fins a travessar un petit torrent que, curiosament, porta força aigua (wp 27). En realitat el rierol neix escassos metres més amunt, nodrit per l’aigua que aboca la planta de tractament d’aigües residuals de la fàbrica Bellsolà. Vaja, que millor no fer-ne cap glop. El caminet va vorejant per sota el recinte industrial fins sortir a la pista que ve del wp 20 (wp 28). La travessem i agafem un altre camí que, novament per dins del bosc, ens permet sortir a la part alta d’Aiguaviva prop de la zona esportiva (wp 29) i, camp a través, finalitzar el recorregut (10,6 km i 3h 45 min en total).\n01 Camí Sant Roc (zona esportiva)\nSeguim indicacions itinerari saludable per la pista que primer puja una mica i després baixa cap al Masrocs\n02 Passera el Masrocs i camí a l'esquerra\nPocs metres més endavant de la passera, prenem un camí a l'esquerra que primer travessa un petit torrent i després s'enfila cap a antics camps de conreu abandonats\n03 Camp Gros d'en Rovira, pista a l'esquerra\n04 Sant Andreu d'Estanyol\n05 Deixem carretera de Bescanó\nPista que baixa cap a la dreta\n06 Trencant Can Masnou, seguim esquerra\n07 Bifurcació pista, seguim per l'esquerra\n08 Final pista i inici corriol baixada\nLa baixada és per un corriol/trialera, es passa un petit torrent i torna a pujar\n09 Pista Can Bonmatí\nLa seguim a la dreta per pocs metres\n10 Corriol que puja a la dreta\nS'enfila al marge i passa pel capdamunt del turonet, per tornar a baixar tot seguit. Alternativament es pot seguir per la pista i agafar la primera desviació a la dreta.\n11 Final corriol i enllaç amb pista a Aiguaviva\nSeguim la pista en baixada pronunciada. Indicadors itinerari saludable.\n12 Pista a l'esquerra passat Can Magre\nDeixem l'itinerari saludable, que ens duria a Aiguaviva pel waypoint 02, i girem a l'esquerra per una pista que planeja\n13 Seguim recte, deixant pista a l'esquerra que puja\nObviem un primer trencall que puja cap a l'esquerra i seguim planejant\n14 Ara prenem pista a l'esquerra en pujada\nNou inici de pista que puja a l'esquerra, que ara sí seguim. Alternativament es pot continuar recte i agafar la següent pista que també puja a l'esquerra, o seguir recte per enllaçar amb el wp 19 (sense passar per Sant Roc)\n15 Can Vilosa\nVoregem la casa deixant-la a la nostra dreta, i seguim un camí que planeja entre camps\n16 Ermita de Sant Roc\nGran esplanada amb l'ermita restaurada\n17 Base antic vèrtex geodèsic\n18 Camps i cruïlla cap a Aiguaviva\n19 Indicador diverses cases a la pista d'Aiguaviva\n20 Passera sobre el Masrocs i corriol a l'esquerra indicat Font d'en Solà\n21 Caseta tancada\n22 Pista Sant Roc\nSeguim a la dreta, en suau baixada, resseguint la riera\n23 Camps de la Bassa i ruïnes molí al Masrocs\nPassem el pont sobre la riera, que aquí està molt encaixada\n24 Camí a la dreta retorn a Aiguaviva\nRecte sortiríem a la urbanització i polígon Mas Aliu\n25 Seguim pel camí recte\n26 Corriol en baixada a la dreta, abans de Can Muntaner\nSi optem per sortir a Can Muntaner, només cal seguir a la dreta pels carrers asfaltats fins a Aiguaviva\n27 Torrent sota fàbrica Bellsolà\n28 Pista a Aiguaviva, la creuem\nO bé si la seguim en pujada, sortirem a Aiguaviva\n29 Aiguaviva, capdamunt zona esportiva


L''Ictineu 3' es fa a la mar\nPROJECTE CATALÀ D'ENGINYERIA NAVAL\nEl primer submarí científic concebut i construït a Espanya és presentat a Girona per un dissenyador naval barceloní\nDesprés de 10 anys de treball, la nau està a punt per a la immersió\nDesprés d'una llarguíssima travessia de 10 anys, el primer submarí científic dissenyat i construït a Espanya està a punt d'iniciar les primeres proves d'immersió. El dissenyador naval barceloní Pere Forès va presentar ahir a Girona l''Ictineu 3', un submergible de 5,3 tones de pes i 4,8 metres d'eslora que pot arribar a 1.200 metres de profunditat. La nau veu la llum amb cinc anys de retard. Havia d'haver estat acabada el 2009, per celebrar el 150è aniversari de la primera immersió del submarí de Narcís Monturiol.\n«Vam iniciar aquest projecte perquè vam veure que Catalunya i Espanya estaven molt malament en tecnologia submarina, ja que no comptaven amb cap submergible per fer recerca o per fer-lo servir en casos d'emergència. Aquest sector mou cada any 46.000 milions d'euros a tot el món i solament a la Gran Bretanya dóna feina a més de 50.000 persones», explica Forès. La passió d'aquest emprenedor és contagiosa i és la que ha mantingut viu el projecte durant tots aquest temps, en què ha navegat per un agitat mar de problemes econòmics.\nEl 23 de març del 2008, en el primer reportatge que va publicar aquest diari sobre l''Ictineu 3', es xifrava el cost del submergible en un milió d'euros. Ahir, al Parc Científic i Tecnològic de la Universitat de Girona, Forès va xifrar el cost total en uns 2,5 milions. «Són pocs diners si es té en compte que els projectes per desenvolupar un submarí en altres països no acostumen a baixar dels 7,5 milions d'euros. Aquí hem hagut de recórrer a préstecs i només un 21% de la inversió ha estat subvencionada, en gran part per la Generalitat», comenta el director d'Ictineu Submarins, l'empresa que ha construït el submergible i que ha hagut de recaptar 190.000 euros a través de petites aportacions de particulars per poder acabar l'embarcació .\nAquest Monturiol del segle XXI lamenta el poc interès que tenen les administracions d'aquest país per la tecnologia submarina i denuncia que quan va argumentar al Govern que Espanya era dels pocs països europeus que no comptaven amb cap submarí científic, en lloc de recolzar la seva iniciativa va preferir adquirir un submergible teledirigit a un país estranger. «Després passen catàstrofes com la del Prestige i hem de llogar submarins a França. Amb el que van costar els 50 dies que van treballar en aquell naufragi s'haurien pogut pagar tres Ictineus», denuncia.\nMalgrat tots aquests obstacles, Forès està convençut que els esforços que han bolcat en la construcció del submergible acabaran donant fruit. «Hem desenvolupat una tecnologia puntera en què destaquen unes bateries de ió-liti polímer que són quatre vegades més lleugeres i menys voluminoses que les que se solen usar en aquest tipus de submarins. Tenen una autonomia de 10 hores i permeten que el submergible pugui fer recorreguts de fins a 40 quilòmetres sota l'aigua», precisa.\nForès assegura que ja hi ha diverses empreses estrangeres interessades en aquests avanços. Quan l''Ictineu 3' estigui a punt, el llogaran per a treballs científics i per a tasques d'emergència. Qui sap si un dels primers encàrrecs serà per aclarir els terratrèmols del projecte Castor.


bloGuejat: Programa d'actes\nEscrit per Salvador Macip a les 12:00 p. m.\nvaja! :( m'hauré d'esperar una altra vegada a que em signis El rei del món, què hi farem! que et vagi molt bé :)\nUf, quin mareig amb això del bolos! Sort i a veure si penges el debat d'intereconomia!\nComencem a tenir l'agenda apretada, eh? Bé, en el teu cas i després del que ens vas explicar a l'Afers Exteriors, el que fas no és començar a omplir-la, sino "agreujar" la situació :)\nA veure si em deixo caure per Blanes...\nDissabte que ve? Espero poder venir sense problemes!!!!\na mi em cau lluny! i encara no he l'he trobat! ho tornaré a provar demà\nA veure si em deixo caure per Blanes, i si trobo el llibre, dissabte no va poder ser...\nEi, i dimecres a Can cuní, eh? ;-)\nSerà un plaer fer un tres bandes dissabte. Felicitats pel llibre!


FCF | El CE Escola La Noguera fa un pas endavant molt necessari\nEl CE Escola La Noguera fa un pas endavant molt necessari\nF. Base | 02/11/2017\nEl plus pedagògic de la campanya +KESPORT! ha deixat una important empremta en un club que ha millorat notablement la seva metodologia.\nEl Club Esportiu Escola La Noguera ha fet una valoració molt positiva de la seva participació en el projecte +KESPORT!. “Sens dubte, els joves futbolistes han anat millorant en la conducta i en el control de les seves pròpies emocions”, assenyala el president del club, Agustí Rosell. Aquesta entitat, ubicada a Torrelameu, presta servei a municipis com Vilanova de la Barca, Térmens, Vallfogona de Balaguer, Corbins, Menàrguens i Albesa.\nEl coordinador de l’Escola, Pere Clarisó, qualifica d’orgull la participació del club en una campanya d’aquesta rellevància. “Treballar els aspectes psicològics del joc ens ha fet créixer com a escola i ha aportat un plus de qualitat als entrenaments. Ha resultat molt interessant com s’ha abordat la qüestió de la companyonia i de les relacions personals entre els jugadors, així com deixar-los gestionar certes situacions. Som un millor club gràcies a aquest projecte”, reconeix Clarisó.\nPer la seva banda, el coach de +KESPORT! responsable d’introduir el projecte al CE Escola La Noguera, Marc Martínez, remarca que “hem ajudat els jugadors i jugadores a reflexionar sobre els aspectes de la vida que el futbol permet veure amb claredat. Amb això hem pretès abundar en aquesta maduresa que es va assolint a poc a poc millorant la relació amb els altres, la gestió de problemes i situacions, i l’anàlisi del treball en equip”.\nA més, els pares i mares han admès la seva sorpresa quan van veure que, de sobte, en els entrenaments, s’introduïen una sèrie d’exercicis, jocs i activitats diferents. En el seu conjunt han valorat com a molt positiu anar una mica més enllà dels valors del futbol i incorporar elements d’anàlisi complementaris però molt importants a la seva edat amb la finalitat d’integrar-se en una societat cada vegada més complexa.\nTret de sortida a una nova temporada per a quatre categories del futbol base\nLa Quarta Catalana i les lligues de base arrenquen el curs amb normalitat\nArrenca una nova temporada en sis categories del futbol base


Territori licita un estudi de la mobilitat al Maresme després de l'alliberament del peatge de la C-32 - RÀDIO MARINA 100.3 | RÀDIO MARINA, sempre al teu costat\nTerritori licita un estudi de la mobilitat al Maresme després de l’alliberament del peatge de la C-32\nEl Departament de Territori i Sostenibilitat ha iniciat la licitació d’un estudi de distribució de la mobilitat a la comarca amb l’alliberament del peatge de la C-32, el més antic de Catalunya. Ho ha anunciat el secretari d’Infraestructures i Mobilitat, Isidre Gavín, que s’ha reunit amb el president del Consell Comarcal del Maresme, Damià del Clot. Aquest estudi, “analitzarà la mobilitat que generarà la desaparició del peatge de la C-32, el 31 d’agost de l’any vinent”, ha assenyalat Gavín. Tots dos han coincidit en remarcar la transcendència d’aquest estudi perquè “oficialitza l’alliberament del peatge de la C-32”. A la reunió també hi ha assistit el director d’Infraestructures de Mobilitat, Xavier Flores.\nL’estudi, que es licita per un import de 250.000 euros i un termini de redacció de sis mesos, “vol analitzar la nova mobilitat postpeatge amb una visió totalment integrada”, ha remarcat Gavín. El secretari ha explicat que a partir del setembre, començaran a recollir les propostes del territori i la informació disponible.\nL’informe definirà propostes de millora de connectivitat i de reconfiguració tant de la C-32 com del conjunt de la xarxa viària del corredor. Territori assegura que la situació resultant del final de la concessió de la C-32 ha de permetre captar el trànsit de pas que actualment utilitza la xarxa local o vials urbans, ajudant a la pacificació de la mobilitat urbana cap a un model de mobilitat més segur i sostenible.\nEl Govern creu que l’alliberament del peatge permet dotar de més accessibilitat la C-32, millorant o creant nous enllaços i vials d’accés o servei, així com estudiar mesures complementàries en vies paral·leles, on es preveu una disminució del trànsit a conseqüència de l’alliberament del peatge, com l’N-II, amb millores de la connectivitat de la xarxa local per donar servei al conjunt del corredor.


Poly-Rythmo Club feat. Sunny Graves, Dane MacDonald & Félix Portalés (vol. V) @ DIOBAR (Barcelona) - 20/05/2017 - Concert - Agenda Concerts Catalunya\nPoly-Rythmo Club feat. Sunny Graves, Dane MacDonald & Félix Portalés (vol. V) | DIOBAR\nrecomanar Poly-Rythmo Club feat. Sunny Graves, Dane MacDonald & Félix Portalés (vol. V)\nImprimir Poly-Rythmo Club feat. Sunny Graves, Dane MacDonald & Félix Portalés (vol. V)\nNova proposta pels amants de les músiques negres, una cita mensual per gaudir i descobrir “poliritmes” com el funk, el highlife, el soul, el soca i altres delícies boogiedèliques. Amb destacats dj's que acompanyen la parella resident, Katie Belle i Sonido Tupinamba, i fan servir un sound system analògic, format per uns històrics altaveus Klipsch Corner Horn i un rotary mixer Taula4. No us ho penseu, join da fun-funk!!!\nMés informació a www.facebook.com/events/1352313144856680/


Composició: Eau délicate\nNas: Akiko Kameï\nUna nova interpretació de Rouge Hermès. Una Eau de Toilette aèria, transparent, per les dones a les que els hi agrada viure els perfums orientals de manera mes subtil. Quotidiana, fàcil, per conquista als adeptes de Rouge Hermès. Juvenil i alegre, per temptar a les noies joves.\nEl flascó de vidre robi s’esclareix i les seves rodoneses gormandes agafen una transparència de bombó, velat de un halo irisat per guarda un bri de misteri. Sobre la laca Rouge Hermès del estoig amb cartró, l’or es converteix en llum, il•luminat per la tipografia blanca platejada amb reflexes d’holograma.\nMes que una variació d’intensitat, Rouge Hermès Eau Délicate es una veritable creació que es desenvolupa al entorn de una matèria original, el Mate.\nSobre aquesta nova tela de fons, Akiko Kamei, la creadora de Rouge Hermès a dibuixat el seu esquema amb les mateixes matèries primeres. L’acord Mate amb la seva nota de te verd, estimulant, refrescant, lleugerament herbaci, acompanya tota la composició. Com blanc en la neu, l’alleugera, l’aixeca, l’hi dona un caràcter viu i aeri i comunica a les flors una nova frescor.\nPresent a lo llarg de tota la evolució olfactiva, el mate modula el vol alegre de la bergamota, el delicat desenvolupament de les flors, ilang, iris, gessamí, rosa, la estela sensual de la mirra, de la estepa ladanifera i de la vainilla de Bourbon.\nL’Eau Délicate guarda un llaç legítim amb Rouge Hermès i, a pesar del seu caràcter mes lleuger, ofereix presencia i romanència.\nROUGE HERMÈS EAU DÉLICATE (2002)\nROUGE HERMÈS EAU DÉLICATE (2003)\nROUGE HERMÈS EAU DÉLICATE (2001)


Detinguda una persona al Vallès en el marc d'una operació internacional contra el tràfic de drogues | RubiTV.cat\nDetinguda una persona al Vallès en el marc d'una operació internacional contra el tràfic de drogues\nHi ha una segona persona detinguda a Alacant\nper RubiTV.cat , 4 de febrer de 2020 a les 13:00 |\nLa Guàrdia Civil ha detingut a dues persones, una d'elles a Terrassa, en el marc d'una operació internacional contra el tràfic de drogues. S'ha detingut una segona persona a Oriola (Alacant). Les persones detingudes haurien rebut un paquet amb 132 grams de cocaïna de gran puresa. L'enviament era una prova per tastar la possibilitat d'establir un negoci.\nSegons l'institut armat ha explicat que el detingut en Orihuela Costa va ser interceptat quan volia a recollir l'enviament postal, procedent de Panamà. Els fets es remunten al passat dia 10 quan agents de la Unidat Fiscal Aeroportuària de Madrid es van fixar en un paquet on posava "documents" i procedia de Panamá.\nLa investigació del paquet va constatar que el domicili que s'havia aportat per l'entrega era un habitatge on no hi residia ningú. És per això que els agents van decidir fer seguiment de qui recollia el paquet a l'oficina de correus. Va ser aleshores quan el passat 16 de gener els agents van detenir el receptor del paquet, un no i de 22 dos anys. També es va identificar una dona de 23 anys i veïna de Terrassa, que van detenir el passat dimarts 21 de gener a la ciutat vallesana.\nSegons la investigació, l'enviament era una primera prova per poder enviar fins a cinc paquets setmanas de 200 grams de cocaïna cada un, és a dir 1kg de droga a la setmana. El veí d'Oriola ha ingressat a presó provisional sense fiança, mentre que la de Terrassa va ser posada en llibertat amb càrrecs i amb mesures cautelars, pendent de judici.\nVallès Occidental, Societat, tràfic de drogues, drogues, narcotràfic, Guardia Civil, Succés, Terrassa


DESCONNEXIÓ. L’Ana Pastor (la periodista) va visitar la ràdio pública del país i va reconèixer que, abans del 9-N, ja va notar que una part molt important de Catalunya ja ha desconnectat. La que es revela sòlidament enquesta rere enquesta del CEO, tan propera a la meitat del país. El repte institucional, l’engendrament de la República Catalana, després d’un trencament unilateral (l’únic possible) no serà gens-gens fàcil. Tampoc ho serà la desconnexió mental, tot i que la tinguem encara més a l’abast. Diumenge, la retransmissió de la Marató de Barcelona era un bon contra-exemple. Senyal produïda per la televisió del país i rètols que identificaven els corredors catalans amb una bandereta espanyola. Narradors que parlaven, una i altra vegada, de la carrera femenina més ràpida de la història a Barcelona i... en territori espanyol. Ai, els marcs de referència! Exemples de no desconnexió.


acotxar o ajupir | WordReference Forums\nacotxar o ajupir\nThread starter Almoina\nEstic fent un recull sobre jocs populars infantils i m'ha sorgit un dubte. En l'explicació d'un dels jocs utilitzo la paraula acotxar. "Un dels nens s'acotxa i l'altre passa per sobre..." Un company de feina m'ha comentat que no tothom entendrà a que m'estic referint.\nAixí doncs, volia saber si vosaltres us acotxeu o us ajupiu?\nDe fet, l'acotxador dels castellers ve de la paraula acotxar, oi?\nJo sempre he utilitzat el verb acotxar que també s'utlitza a les Terres de l'Ebre.\nJo sempre utilitzo ajupir, i acotxar l'he llegit, però també l'he sentit en gent que crec no eren de Barcelona.\na tarragona fem servir acotxar\nJo conec la paraula ajupir\nambdues opions són vàlides i completament sinònimes, tot i que acotxar també vol dir tapar-se bé, amb roba o el cobrellit. A Barcelona diem acotar-se o ajupir-se, però no acotxar-se.\nAl diccionario normatiu hi diu això, d'acotxar amb el sentit que ens ocupa:\n1 v. tr. [LC] Abaixar, ajupir.\n2 intr. pron. [LC] Acotxa’t, que encara ens veuran.\nque vagi b\nA Mataró només fem servir acotxar dins el lèxic casteller.\nJo sempre he dit "ajupir-se"\nPer Girona, també ens "ajupim". La primera vegada, ara no fa gaire, que vaig sentir acotxar, vaig haver de demanar què volia dir.\nJo sóc de les Terres de l'Ebre, i com molt bé ha dit Isabel-fr, aquí diem "acotxar-se"\nJo en aquest sentit dic "ajupir-se", per mi "acotxar" és el que diu Sybil_bcn, com posar al llit a algú abrigant-lo, posant-lo així com a l'hivern, amb la manta fins al coll, que s'hi està tan bé, ben... bueno, ben acotxat.\nPerò no m'és estrany que em diguin "acotxa't" per dir-me que m'ajupi...\nDe fet a l'acotxador dels castells no se li diu igual a tot arreu. Segons tinc entès se li pot dir tant "aixecador" com "cassoleta" depenent d'on sigui la colla que fa el castell.\nA Mataró li dieu acotxador doncs?\nexactament, li diem acotxador. I pel que he sentit, es pot dir de les altre maneres que has indicat.\nJo també faig servir ajupir-se.\nJo sempre dic: Ajupir.\nDoncs al Vendrell ni ens acotxem ni ens ajupim. Ens acotem. Acotxar (dit cotxar) és tapar bé amb mantes al llit, i ajupir només ho diem amb el sentit d'enganxar-se els dits amb una porta, per exemple.\nPerò suposo que si ho trobo escrit entendré abans acotxar que ajupir.\nara que et llegeixo, caic en una cosa... Jo d'un temps ençà dic "ajupir", però tota la vida, a casa, al Garraf (és que som veïnes!), m'he acotat. Ara fa temps que visc a Barcelona i que tinc amics de tot arreu, per això, involuntàriament, he adoptat paraules que diuen els altres i he deixat de fer servir altres de meves de tota la vida.\nCuriosament, a la carrera, amb el grup d'amics, una amiga del Vendrell i jo érem les úniques que als ocells els deiem "moixons".\nSalutacions a la vila de Pau Casals.


VARIA PAEDAGOGICA: de setembre 2016\nBreu vídeo que il·lustra les diferències entre un teatre grec i un de romà.\nPublicat per Orland Grapí Rovira a 12:18 Cap comentari:\nEtiquetes de comentaris: civilització romana, GREC: ciutats i urbanisme\nÉs prou usual en llatí trobar genitius CN situats enmig de:\na) un sintagma nominal constituït per un substantiu i el seu adjectiu;\nb) un sintagma preposicional constituït per una preposició i un sintagma nominal.\nVeiem exemples de tots dos casos.\nA) CN enmig d’un sintagma nominal. Prenem com exemple el sintagma nominal regina bona (‘la reina bona’), format per un substantiu (regina) i per un adjectiu que hi concerta i el complementa (bona). En llatí, per afegir un CN en genitiu al sintagma (per exemple, insulae, ‘de l’illa’), podem situar el genitiu:\nal davant del sintagma: insulae regina bona o insulae bona regina.\nal darrere del sintagma: regina bona insulae o bona regina insulae.\nEnmig del sintagma, és a dir, entre el substantiu i l’adjectiu (aquests dos col·locats en l’ordre que es vulgui). Aquest tipus d’estructura se sol anomenat “de pont”:\nGen sg →\nNom. sg. F\nEn tots tres casos, haurem de traduir la bona reina de l’illa.\nB) CN enmig d’un sintagma preposicional. És una estructura semblant a l’última que acabem d’explicar. Per exemple, a la cabana del bosc (en llatí: in equival a la prep. ‘a’, ‘cabana’ es diu casa i silua significa ‘bosc’), a banda de poder-se dir amb el mateix ordre que trobem en les llengües romàniques\nPrep+ Abl sg\n← Gen sg\ntambé podem trobar una estructura de pont en la qual el genitiu vagi inserit entre la preposició i el substantiu:\nEn tots dos casos, la traducció serà idèntica: a la cabana del bosc.\nÒbviament, el substantiu casa podria dur un o més adjectius complementant-lo. Veiem un darrer exemple:\nL’adjectiu femení parua significa ‘petita’. Per tant, la traducció seria a la petita cabana del bosc.\nPublicat per Orland Grapí Rovira a 11:55 Cap comentari:\nTUTORIALS LLATÍ: adjectius que complementen substantius\nEn l’oració que hem fet servir per il·lustrar pas a pas la metodologia d’anàlisi, no hem trobat cap substantiu complementat per un adjectiu. En cas de trobar-nos un adjectiu d’aquesta mena, l’analitzarem juntament amb el substantiu que complementa, subratllant-lo amb un mateix traç, ja que, de fet, forma part amb el substantiu d’un sol sintagma. A l’exemple següent, hem afegit un adjectiu complementant cadascun dels substantius de l’oració. Cal fer atenció a dues qüestions importants:\nL’adjectiu sempre ha de concertar en gènere, nombre i cas amb el substantiu que complementa.\nL’adjectiu es pot situar bé al davant bé al darrere del substantiu.\n< -- (CN)\n3 p. sing. present ind.\nTraducció: la bona reina de la gran illa porta roses blanques a la noia bonica.\nPublicat per Orland Grapí Rovira a 11:52 Cap comentari:\nTUTORIALS LLATÍ. Anàlisi oracions compostes (1): separant oracions\n1. Per traduir un text de més d’una oració, el primer que cal fer és separar el text en períodes sintàctics. A nivell pràctic, un període sintàctic és una estructura oracional que finalitza en arribar a un punt, un punt i coma, dos punts o un signe d’exclamació o d’interrogació.\nUn exemple. Anem a separar el següent fragment de text en períodes sintàctics. Marquem el final de cada període sintàctic amb una barra vertical en color vermell\nFabulae carae sunt puellis, nam fabulae puellas delectant. | Multae fabulae memorant antiquas deas. | Minerua dea non solum sapientiae magna dea est, sed etiam pugnas amat atque hastam galeamque habet. |\n2. Un cop aïllat el període sintàctic, hem de determinar si conté una oració simple o composta. Això ho podem veure pel nombre de verbs en forma personal que hi hagi dins el període. Si hi ha un sol verb, serà una oració simple. Si hi ha més d’un verb, l’oració serà composta (o juxtaposada, si van separades tan sols per comes, és a dir, sense presència de cap nexe conjuntiu). Seguim amb l’exemple:\nEl primer període té dos verbs. Per tant, és una oració composta: Fabulae carae sunt puellis, nam fabulae puellas delectant.\nEl segon període té un sol verb. És, doncs, una oració simple: Multae fabulae memorant antiquas deas.\nEl tercer període té tres verbs. És, de nou, una oració composta: Minerua dea non solum sapientiae magna dea est, sed etiam pugnas amat atque hastam galeamque habet\n3. El pas següent, consisteix a identificar les conjuncions que introdueixen les diverses proposicions de cada oració composta. S’anomena proposició cadascun dels elements constituents de l’oració composta. Cada proposició, a més, té un verb propi; en principi, una oració composta tindrà tantes proposicions com verbs contingui.\n· El primer període és una oració composta formada per dues proposicions, la segona de les quals és introduïda per la conjunció coordinada causal nam. A partir d’això, podem separar les dues proposicions que constitueixen l’oració composta (les tanquem entre parèntesis quadrats en negreta): [Fabulae carae sunt puellis,] [ nam fabulae puellas delectant].\n· El tercer període és una oració composta per tres proposicions, com ho indica el fet de trobar-hi tres verbs. En aquest cas, les conjuncions que introdueixen dues de les proposicions són l’adversativa sed etiam i la copulativa atque: [Minerua dea non solum sapientiae magna dea est, ] [sed etiam pugnas amat ] [atque hastam galeamque habet].\n4. L’últim pas consistiria a anar traduint en ordre totes les oracions simples i les proposicions de les oracions compostes. Cadascuna de les proposicions (que han quedat emmarcades entre parèntesis quadrats) s’analitzen aplicant el mètode que hem après per analitzar i traduir oracions simples. Aquestes pautes funcionen, si més no, per a la majoria d’oracions compostes; un cas a banda serien algunes oracions subordinades de relatiu i determinades construccions amb verbs no personals.\nPublicat per Orland Grapí Rovira a 11:48 Cap comentari:\nTUTORIALS LLENGUA. Anàlisi sintàctica d'oracions simples (recapitulació)\nExposem molt resumidament les pautes metodològiques per analitzar i traduir oracions simples del llatí al català (segons s'ha explicat als tutorials d'anàlisi de l'oració simple):\n1. Identificar el VERB.\n2. Identificar el SUBJECTE. El verb ens ha donat la pista per saber si el subjecte és singular o plural.\n3. Si el verb és predicatiu (i transitiu), buscar el CD.\n4. Si el verb és copulatiu, mirar si duu ATRIBUT.\n5. Buscar els altres complements verbals: CI i CC.\n6. Buscar els CN i determinar quin substantiu complementen cadascun.\n7. Traduir bo i procurant de respectar l’ordre natural de l’oració simple en català (és a dir: Subjecte + Verb + Complements del verb; i recordant que el CN sempre ha d'anar al darrere del nom que complementa).\nAnàlisi sintàctica: oracions simples (3a part: copulatives)\nA) BUSCAR L’ATRIBUT. Si el verb de l’oració és el verb copulatiu sum, és molt possible que l’oració no sigui predicativa, sinó copulativa. En aquest cas, haurem de buscar un mot en nominatiu (substantiu o adjectiu) que realitza la funció d’atribut. Recordem que l’atribut és el mot que indica què/com és o com està el subjecte. Normalment és més fàcil d’identificar si es tracta d’un adjectiu que no complementa un substantiu adjacent.\nVeiem-ho en el següent exemple, on apareix l’adjectiu femení pulchra (‘bonica’) en nominatiu singular:\nGen. sg. F\n3 p. sing. Pres.ind.\nB) BUSCAR ELS ALTRES COMPLEMENTS: CI, CC, CC. Seguint els passos 4, 5 i 6 (vid. tutorial anterior: anàlisi d'oracions simples predicatives), s’ha de localitzar els altres complements que pugui haver a l’oració copulativa. ATENCIÓ: en una oració copulativa mai pot haver-hi un CD.\nC) TRADUIR, bo i seguint les pautes indicades en el punt 7. L’única diferència és que convé situar l’Atribut després del verb:\nSUBJECTE + VERB COP. + ATRIBUT + CI + CC\nPublicat per Orland Grapí Rovira a 10:56 Cap comentari:\nTUTORIALS LLATÍ. Anàlisi sintàctica: oracions simples (2 part: predicatives)\n3) TROBAR EL CD, si és que l’oració en té. Les oracions predicatives poden ser transitives (si porten CD) o intransitives (quan no duen CD). Si no tens del tot clar el que és un CD, et recomanem que revisis el tutorial Els casos del llatí (1): introducció. Nominatiu i acusatiu.\nA efectes pràctics, cal recordar que el CD és un complement necessari perquè un verb transitiu tingui significat ple. Expliquem-ho amb un exemple: el verb portar és transitiu. Ningú no pot entrar en una habitació, mirar els que són dins i dir-los: “¡Hola, jo porto! D’immediat, els interlocutors es demanarien “però, què és el que portes?”. Allò que es porta és el CD, i si aquest CD no és explicitat, l’oració queda incompleta en el seu significat.\nD'altra banda, al diccionari i als lèxics el més habitual és que en l'entrada d'un verb, després de l'enunciat, s'indiqui si aquest és transitiu o intransitiu.\nPer exemple: duco duxi ductum 3 tr: `portar'.\nPer tant, el verb de l’oració que estem analitzat necessita un CD, que en llatí anirà en acusatiu. Els pas següent, doncs, serà identificar-lo i traduir-lo.\nLa traducció, fins aquí: l’habitant porta roses.\nAprofitem l’avinentesa per fer esment d'un error força comú. En català, el CD pràcticament mai va introduït per la preposició a. És a dir, hem de dir jo estimo la Maria (CD) i mai *jo estimo a la Maria. Moltes vegades s’incorre en aquesta incorrecció, prou habitual tant en la llengua oral com en l’escrita, per influx del castellà, que sí que exigeix l’ús de la preposició a davant d’un CD de persona (yo quiero a María; en canvi, yo quiero patatas, sense preposició perquè en aquest cas el CD no és una persona sinó una cosa). Per completar l’explicació, afegim que els pocs casos en què la normativa catalana admet l’ús de la preposició a davant d’un CD de persona són els tres següents: (1) davant de pronom personal (el Joan m’estima a mi); (2) opcionalment davant d’alguns pronoms indefinits com ara tothom, ningú, etc; (3) també de manera opcional, en casos en què la preposició pugui desfer ambigüitats sintàctiques.\n4) TROBAR EL CI, si és que n’hi ha un. De fet, no són tants els verbs que poden dur un complement indirecte. L’elenc es limita a verbs de camps lèxics determinats com ara donar o no donar (oferir, atorgar, lliurar, negar, etc. ), portar (dur) , dir o ordenar (explicar, narrar, anunciar, aclarir, exigir, etc.) permetre o els seus antònims (impedir, prohibir, negar, etc.) i alguns altres.\nTornant a l’oració que estem analitzant, veiem que el verb ‘portar’ podria dur un CI. Es tracta, doncs, de cercar algun mot en datiu (que és el cas del CI) i comprovar si fa sentit com a CI. Recordem que, en català, el CI llatí s’ha de traduir precedit per la preposició a o per a. El substantiu puella, com possiblement ja saps, vol dir ‘noia’.\nConstatem, ara, que aquest mot funcioni com a CI en la nostra traducció: l’habitant porta roses a la noia o l’habitant porta roses per a la noia.\n5) BUSCAR ELS CC, si és que n’hi ha. Simplificant un xic les coses, es podria dir que els complements circumstancials poden ser:\n– substantius en cas ablatiu.\n– substantius precedits per una preposició, vagin en cas ablatiu o acusatiu.\n– adverbis (que, recordem-ho, són mots invariables).\nEn l’oració que estem analitzant, veiem que hi ha un adverbi (saepe, que significa `sovint´) que fa de CC de temps, ja que respon a la pregunta quan.\nLa traducció fins aquí: l’habitant porta roses a la noia sovint. En aquest cas, i de fet moltes vegades, sembla que queda més ben situat l’adverbi a prop del verb: l’habitant sovint porta roses a la noia o bé l’habitant porta sovint roses a la noia.\nAra modifiquem una mica l’oració per incloure-hi un CC amb preposició.\nLa traducció en aquest cas seria l’habitant sovint porta roses a la noia des del bosc.\n6) BUSCAR EL CN, si és que n’hi ha, i determinar a quin nom complementa cadascun d’ells. A l’oració queda per analitzar un substantiu (insula, que significa ‘illa’). Sembla que es tracta d’un genitiu singular i, per tant, la seva funció serà la de complement del nom. Recordem també que el CN sempre va introduït en català per la preposició de, de manera que insulae s’ha de traduir com de l’illa.\nEl pas següent és determinar a quin substantiu complementa el genitiu. El més usual (sobretot si el que estàs traduint no és poesia) és que complementi a un nom contigu, situat bé al davant bé al darrere del genitiu. Així doncs, haurem de decidir què fa més sentit, que complementi bé incola (‘l’habitant de l’illa’) bé rosas (les roses de l’illa’). Sembla que la primera opció és la més raonable.\n7) TRADUIR L’ORACIÓ. Ja hem acabat l’anàlisi morfosintàctica de l’oració. Recapitulem el que hem fet fins ara:\na) L’anàlisi morfològica: hem determinat quins són els accidents gramaticals de cada mot:\n· en el cas del verb: persona, nombre, temps i mode.\n· en el cas dels substantius: cas, nombre (i també podríem haver-hi inclòs el gènere)\n· en el cas dels mots invariables, hem precisat la seva categoria (adverbi, preposició, conjunció, interjecció).\nb) L’anàlisi sintàctica: a sota de l’anàlisi morfològica, hem indicat quina funció sintàctica realitza cada mot dins l’oració.\nEls pas següent és traduir l’oració al català. Com que l’ordre dels elements de l’oració en llatí de vegades pot resultar estrany si el reproduïm de manera idèntica en català, és recomanable que, en la nostra traducció,\n· respectem l’ordre més “natural” de l’oració simple romànica, que és:\nSUBJECTE + VERB + CD + CI + CC\n· situem el CN just darrere del nom que complementa.\n· Si l’adverbi complementa al verb, el col·locarem al costat del verb. Igualment, si l’adverbi complementés un altre tipus de paraules (un adjectiu o un altre adverbi), caldrà traduir-lo davant d’aquell mot.\nPublicat per Orland Grapí Rovira a 10:42 Cap comentari:\nTUTORIALS LLATÍ: Anàlisi sintàctica: oracions simples (1 part)\nANÀLISI SINTÀCTICA (1):\nORACIONS SIMPLES I COMPOSTES\nAmb aquest tutorial pretenem ensenyar-te un mètode senzill i el més clar possible per, primer, analitzar i, després, a partir de l’anàlisi, traduir oracions simples i compostes copulatives del llatí al català. Abans, però, d’explicar aquesta metodologia, creiem interessant fer dues precisions.\n· La primera és, de fet, una obvietat; malgrat això, cal recordar-la i tenir-la sempre present. El llatí és una llengua utilitzada per parlants que volien comunicar missatges intel·ligibles. Amb això es vol dir que el text resultant de tota traducció ha de ser, abans que res, comprensible. Si no, és que ens hem equivocat en algun punt i caldrà, per tant, que revisem bé el procés d’anàlisi, bé la tria de significat d’alguna o algunes paraules.\n· La segona qüestió. Hi ha qui sosté que hi ha dues maneres d’apropar-se (i fins i tot d’aprendre) una llengua “estrangera”. Fent un símil musicològic, de vegades es diu que hi ha gent que aborda l’aprenentatge d’una llengua estrangera d’una manera més simfònica (això vol dir: captant el conjunt de la “melodia” de la llengua, entenent i assimilant de manera global las estructures lingüístiques), mentre que hi ha d'altres persones que ho fan des d’una metodologia més harmònica (analitzant els elements del sistema i les seves relacions, com qui llegeix un pentagrama). El mètode que aquí et proposarem és essencialment analític. Tot i això, no deixem de recomanar-te que, abans de fer una traducció, llegeixis el text amb la intenció enfocada a comprendre’l, a copsar significats de manera intuïtiva. Pensa, a més, que el llatí és la llengua mare de la qual provenen el català, el castellà i les altres llengües romàniques que pots conèixer; per tant, l’apropament intuïtiu al text pot ser, de vegades, prou efectiu.\nDesprés d’aquestes recomanacions prèvies, passem a explicar molt pautadament la metodologia d’anàlisi i traducció.\nI. ANÀLISI I TRADUCCIÓ D’ORACIONS SIMPLES\nL’anàlisi i traducció passa sempre per tres fases:\na) Anàlisi morfològica de les paraules del text.\nb) Anàlisi sintàctica, és a dir, determinar les estructures que relacionen les paraules del text.\nAnem, doncs, pas a pas A més, s'il·lustrarà tot el procés fent l’anàlisi i traducció de la següent oració: Incola insulae rosas puellae saepe ducit.\n1) TROBAR EL VERB DE L’ORACIÓ. En primer lloc hem de localitzar el verb i analitzar-lo morfològicament. Et recomanem que tanquis el verb amb un rectangle.\n3 p. sing. pres. ind.\nANÀLISI MORFOLÒGICA DEL VERB. Després d’identificar el verb, cal precisar en quina persona i temps verbal està. Per això, convé separar el verb en parts: lexema i morfemes. En posem tres exemples: ducebant, duxeras, ducit\na) Primer aïllem la desinència personal. Recorda que aquestes són\n-m / -o\nAmb això, ja sabem el nombre i persona de la forma verbal:\nb) En segon lloc, aïllem l’arrel o tema verbal. Com sabràs, o com aprendràs més endavant, totes formes verbals es poden formar a partir de tres arrels o temes diferents. Els primers lexemes que estudiem són el d’infectum (propi pel present, imperfet i futur imperfet) i el de perfectum (que s’usa en la formació dels temps de perfet de tots els modes excepte el participi de perfet passiu). En el cas del verb duco (`portar´), el tema d’infectum és duc- i el tema de perfectum és dux-.\nc) El tercer element de tota forma verbal són els morfemes que indiquen el temps i el mode, que se situen entre el lexema i la desinència personal (són, doncs, infixos). Aquests morfemes els anirem aprenent a mesura que estudiem els temps verbals en les primeres unitats del curs.\nd) Finalment, ajuntant les dades obtingudes de l’anàlisi de les tres parts constituents, ja tenim ja descripció morfològica de les formes verbals i podem traduir-les.\n3a pers. pl. de l’imperfet d’indicatiu: portaven\n2a pers. sing del plusquamperfet d’indicatiu: havies portat.\n3a pers. sing del present d’indicatiu: porta\n2) TROBAR EL SUBJECTE DE L’ORACIÓ. Per trobar el subjecte de l’oració hem de tenir en compte dues qüestions:\n· En les oracions amb verb personal, el subjecte sempre va en cas nominatiu.\n· El subjecte i el verb sempre han de concertar en nombre (singular o plural).\nPer tant, i seguint amb l’exemple de l’oració que estem analitzant, s’escau de trobar un mot en nominatiu singular (recordem que el verb ducit és singular) que pugui fer de subjecte.\nIncola vol dir habitant. Fins aquí, doncs, podem traduir l’habitant porta.\nATENCIÓ: Com també succeeix amb el català, el castellà i un bon plegat de llengües romàniques (en aquest cas no s’inclouria el francès), el llatí té un sistema de flexió verbal d'una tal complexitat que les formes verbals ja solen indicar per elles mateixes quina és la persona i el nombre del subjecte que fa l’acció. Si diem porto (cat.), llevo (cast.) o duco (llatí), la mateixa forma ja precisa que el subjecte és la primera persona del singular, i això fa que no sigui necessari utilitzar el pronom personal jo per aclarir aquesta qüestió. En canvi, fixem-nos que tant l’anglès com el francès demanarien en casos anàlegs l’ús del pronom subjecte, entre d’altres raons per assegurar qui és efectivament el subjecte: les formes verbals bring o porte (en francès, especialment a nivell oral) no proporcionen indicacions gaire precises sobre quina persona i nombre té el subjecte si aquest no s’explicita.\nDit tot això, i bo i retornant al llatí, cal recordar que moltes vegades l’oració pot no tenir subjecte implícit, especialment quan el subjecte sigui una persona diferent a la tercera.\nArribats en aquest punt, cal aturar-se i observar si el verb de l’oració és copulatiu (és a dir, una forma del verb sum) o predicatiu (qualsevol altre verb diferent a sum).\nSegons la natura del verb, has de consultar un dels dos següents tutorials:\nanálisi sintàctica d'oracions simples predicatives.\nanàlisi sintàctica d'oracions simples copulatives.


Relat "QUADRE 17: AIGUA I"\n84.487 relats publicats\nInici > detall del relat: QUADRE 17: AIGUA I\nDins l’aigua, d'esquenes al mar, l’onada traïdora em va rebolcar i la seva força em va dur mar endins, un moviment forçat del coll, descompassat amb la resta del cos, endut per les diferents corrents em va fer desconnectar de la realitat, un estat de commoció em feia ignorar on estava, qui era i on havia anat a parar. Vaig aparèixer a l’altre punta de la platja, no m’aguantava dreta, la gent em parlava i em preguntava com estava, però jo no entenia res, tan sols era vàlida per conservar els signes vitals, el cervell havia anul·lat la resta de connexions per mantenir com a únic objectiu la supervivència.\nDesprès de vint-i-quatre hores a l’hospital, em van deixar tornar a casa, hauria d'estar una setmana de repòs, ja que, la ment encara no havia recobrat el seu estat anterior. Ho vivia tot a través d'un filtre, res no anava amb mi, tot transcorria més lentament i sense tanta intensitat. Alguna cosa dins meu va canviar, doncs aquell estat convalescent, que havia de ser temporal, es va perllongar al llarg del temps. La meva personalitat s’havia diluït dins l’aigua, com quan tires alguna cosa al riu i veus com es va desfent fins a desaparèixer a simple vista, tot i ser-hi, formant part d'un tot.\nEls meus esquemes de vida havien quedat desfets, com lletres escrites a la sorra de la platja i esborrades per les onades que treuen la llengua i s’ho emporten tot. Els patrons de conducta, les rutines diàries, les coses que abans m’agradaven, havien desaparegut, el meu jo anterior ja no hi era i em trobava davant d'una desconeguda.\nLa incertesa i el neguit davant daixò em provocava un estat d'ansietat constant i l’única manera de contrarestar-lo era anant a nedar, em passava tots els dies de l’any a la piscina i allà amb contacte amb l’aigua em tornava a desfer, esperant retrobar-me formant part d'un tot. Cada moviment del meu cos era acompanyat per les ones de l’aigua transformant la seva forma i espai en funció del meu jo.\nCada cop més, el contacte amb la natura em transmetia la pau que necessitava, lluny quedava la meva vida anterior a la ciutat, on les ànimes de les persones passaven desapercebudes, emmascarades i impersonalitzades dins el flux constant d'imatges i sons indiscriminats.\nHavia descobert un nou món, era aigua i convivia amb la resta dels elements: aire, foc i terra. Respirava, olorava, notava, sentia, com mai fins llavors. La connexió amb la terra era total i esdevenia l’única raó de ser, natura , univers, cosmos i jo una molècula nedant complint la meva funció de viure.\nMarteta | 18-08-2018 | Valoració: 9\nUn relat en el que la cadena narrativa no romp amb el ritme frenètic de les ones. M'ha agradat poder trobar una història al darrera de tal fluïdesa.\nDesfer-se completament per ressorgir. Trobo que ho has explicat molt bé.\nmontserrat vilaró berenguer | 16-08-2018 | Valoració: 7\nM’ agrada el teu relat, ens llegitem\nRelats biogràfics (13503)\nRelats de ciència-ficció (2148)\nRelats fantàstics (7202)\nRelats juvenils (10933)\nRelats de poesia (44702)\nRelats de temàtica social (21302)


Albert Einstein - Viquipèdia\n14 de març de 1879\n18 d'abril de 1955 (als 76 anys)\nAlemanya, Itàlia, Suïssa, Estats Units\nCiutadà de l'Imperi Alemany (1879-96, 1914-18)\nciutadà de la República de Weimar (1919-33)\nOficina de Patents Suïssa\nInst. d'Estudis Avançats\nAssessor acadèmic Alfred Kleiner\nEstudiants doctorals Hans Tanner\nPremi Nobel de Física (1921)\nAlbert Einstein (14 de març del 1879 - 18 d'abril del 1955) va ser un físic d'origen alemany, nacionalitzat posteriorment suís i nord-americà. És el científic més conegut i important del segle XX.\nL'any 1905, publicà la seva Teoria Especial de la Relativitat quan encara era un jove físic desconegut, treballador de l'Oficina de Patents de Berna. A aquesta teoria hi va incorporar conceptes i fenòmens estudiats anteriorment per Henri Poincaré i Hendrik Lorentz, amb un marc teòric simple fonamentat en postulats físics senzills. Probablement, l'equació de la física més coneguda és la de l'equivalència entre massa i energia, E=mc², deduïda per Einstein com a conseqüència lògica d'aquesta teoria. Aquell mateix any publicà uns altres treballs que fonamentarien algunes de les bases de la física estadística i la mecànica quàntica.\nEl 1915 va presentar la Teoria General de la Relativitat que va reformular del tot el concepte de la gravetat. Amb ella va néixer la cosmologia, que és l'estudi de l'origen i l'evolució de l'Univers. El 1919, quan les observacions britàniques d'un eclipse solar van confirmar la seva teoria de la curvatura de la llum, Einstein va ser idolatrat per la premsa. Einstein es va convertir en un icona popular de la ciència mundialment famós, un privilegi a l'abast de molt pocs científics.\nVa guanyar el Premi Nobel de Física del 1921 per la seva explicació de l'efecte fotoelèctric i per les seves nombroses contribucions a la física teòrica, i no per la Teoria de la Relativitat. Car el científic a qui es va encomanar la tasca d'avaluar-la no la va entendre. I van témer el risc que es demostrés errònia posteriorment. En aquella època era encara considerada un mica controvertida per part de molts científics.\nEinstein se'n va anar d'Alemanya el desembre de 1932 A causa de l'ascens del nazisme. Va anar als Estats Units, on va ensenyar a l'Institut d'Estudis Avançats de Princeton. Es va nacionalitzar americà el 1940. Els seus darrers anys va treballar per a integrar en una mateixa teoria les quatre Forces Fonamentals. Einstein va morir a Princeton, Nova Jersey, el 18 d'abril de 1955.\nAlbert Einstein i Robert Oppenheimer són considerats els «pares de la bomba atòmica», tot i que l'aportació d'Einstein només va ser la fòrmula d'equivalència entre la massa en repòs i l'energia, i la signatura d'una carta a petició de Léo Szilárd, dirigida al president Franklin Delano Roosevelt on es recomanava la investigació sobre armes nuclears. A més a més, als seus escrits va advocar pel pacifisme, pel socialisme i el sionisme. Va ser proclamat el «personatge del segle XX» i el científic més preeminent segons la revista Time.\nBiografia Estàtua d'Albert Einstein a l'Acadèmia Israeliana de Ciències i Humanitats.\nMalgrat que arribaria a ser un dels més importants físics teòrics, un mestre seu va dir al seu pare: "No farà mai res de profit". Interessat en les matemàtiques als 12 anys, als 15 es va sentir atret per l'àlgebra i la geometria i finalment pel càlcul infinitesimal. Tot i haver-se graduat a l'Escola Politècnica Federal de Zuric l'any 1900 com a professor de matemàtiques i física, no va poder tenir cap plaça a la universitat. El 1896 renuncià a la ciutadania alemanya, i el 1901 va obtenir la. Sense poder accedir a la universitat cercà una feina temporal a Berna i posteriorment una d'indefinida a l'Oficina de Patents suïsses el 1904.\nEl 1895 als 16 anys escriu el seu primer assaig científic: Sobre la investigació de l'estat de l'èter en un camp magnètic. Seguí la formació superior a Suïssa, a l'ETHZ. Allà conegué als seus companys d'estudis: Marcel Grossman i Mileva Marić (amb la qual es casaria), i Michele A. Besso, un enginyer suïs que després seria el seu millor amic. Es va doctorar el 1905, al ETH (com era conegut el Eidgenössische Technische Hochschule de Zuric). Llavors va començar els seus primers estudis teòrics, amb tres articles importants: el primer explica l'efecte fotoelèctric, el segon presenta la teoria de la relativitat restringida, i al darrer hi explica el moviment brownià.\nEl 1914, just abans de la Primera Guerra Mundial, torna a Alemanya i s'estableix a Berlín durant uns quants anys. El seu pacifisme i activitats polítiques, però, especialment, els seus orígens jueus, irritaven als nacionalistes alemanys, que van fer una campanya de descrèdit contra ell i les seves teories.\nEl 1919 es divorcià de Mileva Marić i es tornà a casar uns mesos després amb Elsa Loewenthal.\nAmb l'arribada al poder d'Adolf Hitler l'any 1933 va ser acusat pel règim nazi de crear una "Física jueva" en contraposició de la "Física alemanya" o "Física ària", arribant a patir atacs de físics tant importants com Johannes Stark i Philipp Lenard. Aquell mateix any se'n va anar d'Alemanya per anar als Estats Units. El 1940 va rebre la ciutadania americana.\nAlbert Einstein va morir a Princeton, estat nord-americà de Nova Jersey el 18 d'abril de 1955.\nTrajectòria científica Premi Nobel de Física\nPrimera Conferència Solvay de 1911. Albert Einstein es troba situat, a la fila posterior, el segon per la dreta\nEls articles de 1905 El 1905 es va doctorar amb la tesi Una nova determinació de les dimensions moleculars. Aquest mateix any va escriure quatre articles fonamentals sobre la física a petita i gran escala. Hi explicava el moviment brownià, l'efecte fotoelèctric i desenvolupava la relativitat especial i l'equivalència massa-energia. El treball d'Einstein sobre l'efecte fotoelèctric li faria guanyar el Premi Nobel de Física l'any 1921.\nMoviment brownià Article principal: Moviment brownià\nAbans d'aquest treball els àtoms es consideraven un concepte útil en física i química, però la majoria dels científics no es posaven d'acord sobre la seva existència real. L'article d'Einstein sobre el moviment atòmic lliurava als experimentalistes un mètode senzill per a comptar àtoms mirant a través d'un microscopi ordinari.\nEfecte fotoelèctric Article principal: Efecte fotoelèctric\nAlbert Einstein l'any 1921 a Viena\nEl segon article va ser Un punt de vista heurístic sobre la producció i transformació de llum. Proposava la idea de "quàntum" de llum, ara anomenat fotó, i mostrava com es podia utilitzar aquest concepte per a explicar l'efecte fotoelèctric.\nRelativitat especial Articles principals: Relativitat especial i Teoria de la Relativitat Especial\nLa relativitat espacial resolia els problemes oberts per l'experiment de Michelson-Morley en el qual s'havia demostrat que les ones electromagnètiques que formen la llum es movien sense cap mitjà. La velocitat de la llum és, per tant, constant i no relativa al moviment. Ja el 1894 George Fitzgerald havia estudiat aquesta qüestió demostrant que l'experiment de Michelson-Morley podia ser explicat si els cossos es contreuen en la direcció del seu moviment. De fet, algunes de les equacions fonamentals de l'article d'Einstein havien estat descrites abans (1903) per Hendrik Lorentz, físic holandès, donant forma matemàtica a la conjectura de Fitzgerald.\nAquesta famosa publicació està qüestionada com a treball original d'Einstein, perquè no tenia cap referència a les idees o conceptes desenvolupades per aquests autors ni als treballs d'Henri Poincaré. En realitat Einstein desenvolupava la seva teoria d'una manera totalment diferent a aquests autors deduint fets experimentals a partir de principis fonamentals i no donant una explicació fenomenològica a observacions desconcertants. El mèrit d'Einstein era explicar l'experiment Michelson-Morley com a conseqüència final d'una teoria completa i elegant basada en principis fonamentals i no com una explicació ad-hoc o fenomenològica d'un fenomen observat.\nEl seu raonament es va basar en dos axiomes simples: Amb el primer va reformular el principi de simultaneïtat, introduït per Galileu Galilei segles abans, pel qual les lleis de la física han de ser invariables per a tots els observadors que es mouen a velocitats constants entre ells, i el segon, que la velocitat de la llum és constant per a qualsevol observador. Aquest segon axioma, revolucionari, va més enllà de les conseqüències previstes per Lorentz o Poincaré que simplement relataven un mecanisme per a explicar la resolució d'una de les branques de l'experiment de Michelson-Morley. Aquest postulat diu que si hi ha un llampec de llum quan es troben dos observadors en moviment relatiu, tots dos veuran allunyar-se la llum produint un cercle perfecte amb cadascun d'ells al centre. Si a banda i banda dels observadors es posés un detector, cap dels observadors no podria dir quin detector va funcionar primer, perdent-se per tant els conceptes de temps absolut i simultaneïtat.\nLa teoria rep el nom de "teoria especial de la relativitat" o "teoria restringida de la relativitat" per a distingir-la de la Teoria general de la relativitat, que va ser presentada per Einstein el 1915, amb la qual es consideren els efectes de la gravetat i l'acceleració.\nEquivalència massa-energia Article principal: Equivalència entre massa i energia\nEn aquest article es deia que "la variació de massa d'un objecte que emet una energia L és L/V²", on V era la notació per a la velocitat de la llum utilitzada per Einstein el 1905. Aquesta equació implica que l'energia E d'un cos en repòs és igual a la seva massa m multiplicada per la velocitat de la llum al quadrat: E=mc².\nMostra com una partícula amb massa posseïx un tipus d'energia, "energia en repòs", diferent de les clàssiques energia cinètica i energia potencial. La relació massa-energia s'utilitza comunament per a explicar com es produeix l'energia nuclear; amidant la massa de nuclis atòmics i dividint pel nombre atòmic es pot calcular l'energia d'enllaç atrapada en els nuclis atòmics. Paral·lelament, la quantitat d'energia produïda en la fissió nuclear d'un nucli atòmic es calcula com la diferència de massa entre el nucli inicial i els productes de la seva desintegració multiplicada per la velocitat de la llum al quadrat.\nTeoria General de la Relativitat Articles principals: Relativitat general i Teoria General de la Relativitat\nAl novembre de 1915 Einstein va presentar una sèrie de conferències a l'Acadèmia de Ciències de Prússia en les quals va descriure la teoria de la relativitat general. L'última d'aquestes xerrades va concloure amb la presentació de l'equació que reemplaça a la llei de la gravitació universal d'Isaac Newton. En aquesta teoria tots els observadors són considerats equivalents i no únicament aquells que es mouen amb una velocitat uniforme. La gravetat no és ja una força o acció a distància, com era en la gravetat de Newton, sinó una conseqüència de la curvatura de l'espai-temps. La teoria proporcionava les bases per a l'estudi de la cosmologia i permetia comprendre característiques essencials de l'Univers, moltes de les quals no serien descobertes sinó amb posterioritat a la mort d'Einstein.\nEstadístiques Bose-Einstein Article principal: Estadística de Bose-Einstein\nActivitat política Albert Einstein va tenir sempre una inclinació cap a la política i al compromís social com a científic, i es va interessar profundament per les relacions entre ciència i societat. Va ser cofundador del Partit Democràtic Alemany.\nEinstein i Oppenheimer\nAmb l'auge del moviment nacionalsocialista a Alemanya Einstein va deixar el seu país i es va nacionalitzar nord-americà. En plena Segona Guerra Mundial va donar suport a una iniciativa de Robert Oppenheimer per a fer armes nuclears, conegut com a Projecte Manhattan, perquè va pensar que era l'única forma de reduir els governs alemany i japonès. Einstein, però, sempre va demanar que aquestes armes nuclears no fossin utilitzades.\nEl 1939 té lloc la seva participació més important a les qüestions mundials. L'informe Smyth, tot i que amb subtils retalls i omissions, narra la història de com els físics varen intentar, sense èxit, interessar a la marina i l'exèrcit en el projecte atòmic. Però la cèlebre carta d'Einstein a Franklin Delano Roosevelt va ser la que va trencar la resistència dels militars. Amb tot, Einstein, que sentia menyspreu per la violència i les guerres, és considerat el «pare de la bomba atòmica».\nAl seu discurs fet a Nova York, el desembre de 1945, va exposar:\nEn l'actualitat, els físics que varen participar a la construcció de l'arma més terrible i perillosa de tots els temps, es troben afeixugats per un sentiment similar de responsabilitat, per no dir de culpa. (...)\nNosaltres vàrem ajudar a construir la nova arma per a impedir que els enemics de la humanitat ho fessin abans, perquè amb la la mentalitat dels nazis haurien consumat la destrucció i l'esclavitud de la resta del mon. (...)\nCal desitjar que l'esperit que va impulsar a Alfred Nobel quan va crear la seva gran institució, l'esperit de solidaritat i confiança, de generositat i fraternitat entre els homes, sigui present a la ment de qui pren les decisions que determinaran el nostre destí. Si no, la civilització estaria condemnada.\nAl maig de 1949 la revista Monthly Review va publicar a Nova York l'article Per què el socialisme? on reflexiona sobre la història, les conquestes i les conseqüències de l'"anarquia econòmica de la societat capitalista", article que avui encara és vigent. Cal tenir present que Einstein va ser un activista polític molt perseguit durant la caça de bruixes del senador anticomunista Joseph McCarthy per dir opinions antiimperialistes, però es va salvar perquè havia fet grans avenços científics, que el govern americà va fer servir per a la seva expansió armamentística.\nOriginari d'una família jueva va advocar per la causa sionista, malgrat que fins al 1947 havia estat més partidari d'un estat comú entre àrabs i jueus. L'Estat d'Israel es va crear ely 1948. Quan Chaim Weizmann, el primer president d'Israel i vell amic d'Einstein, va morir el 1952, Abba Eban, ambaixador israelià als Estats Units, li va oferir la presidència. Einstein va rebutjar l'oferiment dient "Estic profundament commogut per l'oferiment de l'Estat d'Israel i alhora tan entristit que m'és impossible acceptar-lo".\nEls seus darrers anys va ser un pacifista convençut i es va dedicar a crear un utòpic Govern Mundial que permetria a les nacions treballar juntes i abolir la guerra. Va fer el conegut Manifest Russell-Einstein que feia una crida als científics per a unir-se a favor de la desaparició de les armes nuclears. Aquest document va servir d'inspiració per a la posterior fundació de les Conferències Pugwash de Ciència i Afers Mundials, que el 1995 van rebre el Premi Nobel de la Pau.\nCreences religioses Einstein distingeix tres classes de pràctica religiosa que sovint es barregen. La primera és causada per la por i la mala comprensió de la causalitat i, per tant, tendeix a inventar éssers sobrenaturals. La segona és la social i moral, motivada pel desig del suport i de l'amor. Les dues tenen un concepte antropomórfic de Déu. La tercera — que Einstein considera la més madura—, està motivada per un profund sentit de sorpresa i misteri.\nEinstein creia en «un Déu que es revela a l'harmonia de tot alllò existeix, no en un Déu que s'interessa en el destí i les accions de l'home». Volia saber com Déu havia creat el món. Va resumir les seves creences religioses de la manera següent: «La meva religió consisteix en una humil admiració de l'il·limitat esperit superior que es revela en els més petits detalls que podem percebre amb la nostra fràgil i dèbil ment».\nLa més bella i profunda emoció que podem sentir, és el misticisme. Genera tota la ciència. L'home que no la coneix, que és incapaç de meravellar-se i sentir l'encís i la sorpresa, està pràcticament mort. Saber que allò que per a nosaltres es impenetrable, realment existeix, que es manifesta amb la més alta saviesa i la més radiant bellesa, sobre la qual les nostre embotades facultats només poden comprendre amb les seves formes més primitives. Aquest coneixement, aquesta sensació, és la religió veritable.\nQuant més imbuït estigui un home en l'ordenada regularitat dels esdeveniments, més ferma serà la seva convicció que no hi ha lloc —del costat d'aquesta ordenada regularitat—- per a una causa de naturalesa diferent. Per a aquest home, ni les regles humanes ni les "regles divines" no existiran com a causes independents dels esdeveniments naturals. Segurament, la ciència mai no podrà refutar la doctrina d'un Déu que interfereix en els esdeveniments naturals, perquè aquesta doctrina pot refugiar-se sempre que el coneixement científic no pot posar el peu en aquest tema. Però estic convençut que tal comportament de part de les persones religioses no només és inadequat sinó també fatal. Una doctrina que es manté no en la llum clara sinó en la foscor, que ja ha fet un mal incalculable al progrés humà, necessàriament perdrà el seu efecte en la humanitat. En la seva lluita pel bé ètic, les persones religioses haurien de renunciar a la doctrina de l'existència de Déu, això és, renunciar a la font de la por i l'esperança, que en el passat va posar un gran poder a les mans dels sacerdots. Per la seva tasca, s'han de recolzar en aquelles forces que són capaces de conrear el bé, la veritat i la bellesa en la mateixa humanitat. Això és segur, una tasca més difícil però incomparablement més meritòria i admirable.\nEn una carta del març de 1954, que va ser inclosa al llibre Albert Einstein, The Human Side (Albert Einstein, el costat humà), editat per Helen Dukas i Banesh Hoffman i publicada per Princeton University Press, Einstein diu:\nSense dubte era mentida tot allò que s'ha dit sobre les meves conviccions religioses; una mentida que és repetida sistemàticament. No crec en cap Déu personal i no ho he negat mai, sinó que ho he expressat clarament. Si hi ha res de mi que es pugui dir religiós és la il·limitada admiració per l'estructura del món, fins on la nostra ciència pot revelar-la.\nComportament ètic Einstein creia que la moralitat no era dictada per Déu, sinó per la humanitat:\nNo crec en la immortalitat de l'individu, i considero l'ètica una preocupació exclusivament humana sobre la que no hi ha cap autoritat sobrehumana.\nA l'última etapa de la seva vida, Einstein va fer una dieta vegetariana. Segons ell, el vegetarianisme revestia una gran importància per a la humanitat, com pot apreciar-se en algunes de les seves cites sobre el tema:\nRes no incrementaria tant la possibilitat de supervivència sobre la Terra com el pas cap a l'alimentació vegetariana. (...) Ja només amb la seva influència física sobre el temperament humà, la forma de vida vegetariana podria influir molt positivament sobre el destí de la humanitat.\nVisita a Barcelona Einstein va visitar Barcelona entre el 22 i el 28 de febrer de 1923, formant part dels Cursos Monogràfics d'Alts Estudis i d'Intercanvi organitzats per la Mancomunitat de Catalunya i dirigits per Rafael de Campalans, com a resultat de la invitació del científic català Esteve Terradas i Illa.\nReferències ↑ 1,0 1,1 Alfonseca, M. (1998): Diccionario Espasa. 1.000 grandes científicos. Editorial Espasa Calpe, S.A. Espasa de Bolsillo. 740 págs. Madrid ISBN 84-239-9236-5. Manuel Alfonseca quantifica la importància de 1000 científics de tots els temps i, en una escala de l'1 al 8, Einstein i Freud són els únics del segle XX que assoleixen la puntuació màxima (pàg. X); així mateix qualifica a Einstein com "el científic més popular i conegut del segle XX" (pàg. 171)\n↑ Einstein, Albert. «Die Feldgleichungun der Gravitation». Sitzungsberichte der Preussischen Akademie der Wissenschaften zu Berlin, 25 de novembre del 1915, p. 844-847 [Consulta: 12 setembre 2006].\n↑ Time: Albert Einstein «Cranks... Villains... ...And Unsung Heroes - TIME». [Consulta: 19 de juliol de 2012].\nBibliografia Einstein, Albert. Este es mi pueblo (en castellà). Buenos Aires: Milá Editor, 1988. ISBN 9789509879003. Investigación y Ciencia. Edición española de Scientific American. Novembre 2004. Prensa Científica, S. A. Muntaner, 339 pral. 1a. 08021. Barcelona (Espanya).\nVegeu també Albert Einstein ATV\nEnllaços externs En altres projectes de Wikimedia:\nAlbert Einstein | E=mc² | Einstein@Home | Equacions de camp d'Einstein | Equació de Dirac | Equacions relativistes de camp | Forat negre | Lent gravitatòria | LIGO | Radi de Schwarzschild | Tensor de Ricci | Teoria de la relativitat | VIRGO\nObtingut de «http://ca.wikipedia.org/w/index.php?title=Albert_Einstein&oldid=11871812»\tCategories: Físics alemanysFísics estatunidencsFísics suïssosPremiats amb les medalles CopleyPremis Nobel de FísicaPersones d'UlmJueus alemanysCategories ocultes: Registre de pàgines protegides1.000 articles fonamentalsBiografies (Els 1000 de META)Articles bons en alemanyArticles bons en anglésArticles bons en noruec bokmålArticles destacats en alamànicArticles destacats en aragonésArticles destacats en finésArticles destacats en hebreuArticles destacats en croatArticles destacats en rusArticles destacats en serbiArticles destacats en urdú\tMenú de navegació\nDarrera modificació de la pàgina: 20 maig 2013 a les 19:48.


Postres nadalencs baixos en calories - Recetín | Recetín\nÁngela | | Menús per a nens, Postres per a Nens, Receptes per Diabètics\nAmb l'arribada de les sopars nadalencs les postres cobren més protagonisme a la taula que la resta de l'any. I ja sabem el que els perd als nens el dolç, per això volem que puguin gaudir dels seus postres nadalenques favorits sense preocupar-nos per la seva alimentació i salut.\nCom? Fent nosaltres mateixos postres casolanes com ...\nBrownie de festa amb trossos de caramel.\nCasetes de galeta i glacejat.\nPannacotta de torró.\nMagdalenes com la copa d'un pi.\nMilfulls de xocolata amb mousse de mango.\nNomés hem de substituir el sucre per edulcorants baixos en calories. Els petits gaudiran de l'sabor dolç i nosaltres no haurem de preocupar-nos de problemes de salut causats pel sucre.\nEls edulcorants baixos en calories són perfectes per controlar l'obesitat infantil, ja que controlen les calories dins de l'alimentació, i també són molt beneficiosos per als nens diabètics, que per la seva patologia no poden gaudir de l'dolç sense que els nivells de sucre se'ls disparin.\nTots podem beneficiar amb els edulcorants baixos en calories, per això poden ser una bona opció per incloure en les nostres receptes aquest Nadal.\nImatge via: salut facilisimo\nEn Recetín: Obesitat en els més petits de la casa\nRuta completa cap a l'article: Receptin » Receptes » Postres per a Nens » Postres nadalencs baixos en calories


Sandy P.: ENLOU-CRESÇA.\nPostado por San ! ઇઉ às 14:07


Crítica: Frankenstein, jugar a ser Déu té un preu molt alt ~ EspectáculosBCN\nInicio Teatro críticas Crítica: Frankenstein, jugar a ser Déu té un preu molt alt\nLluïsa Guàrdia 5 marzo, 2018 9 marzo, 2018 críticas, Teatro\nQui no coneix Frankenstein? S’ha escrit tant sobre el personatge creat per Mary Shelley el 1818 obsessionat a donar vida que resulta difícil afegir alguna cosa nova.\nL’obra de Shelley fa ressò dels experiments de l’època amb corrent elèctrica per narrar-nos com el científic Víctor Frankenstein (Àngel Llàcer) intenta crear una criatura perfecta amb trossos de cadàvers. Quan veu, però, que el resultat no és l’esperat, abandona el monstre (Joel Joan) a la seva sort. Sol, espantat, sense saber què ha passat.\nFrankenstein juga a ser Dėu però descobreix que crear contra natura té un preu molt alt. “Quan es dóna vida, no es pensa en les conseqüències”.\n1 Frankenstein al TNC rebutja la seva creació perquè no és el que esperava\n2 L’obra de Frankestein també ens parla d’amor i rebuig\n2.1 Joel Joan i Àngel Llàcer formen un bon duet interpretatiu a Frankenstein\n2.2 Una posada en escena que juga amb la llum i la foscor\nFrankenstein al TNC rebutja la seva creació perquè no és el que esperava\nL’adaptació de Frankestein que Carme Portaceli dirigeix al TNC destaca pel tractament psicològic dels seus personatges. Frankenstein i la criatura (sense nom propi) viuen un procés de transformació en sentit contrari, gairebé sense coincidir a escena, que els reuneix al final de l’obra en una lluita a mort.\nQuin dels dos és el monstre? Aquell que crea del no res una horrible criatura? o aquell que intenta sobreviure en un món hostil que el rebutja per la seva aparença física?\nEncara que mai han estat units pel cordó umbilical, la connexió entre Víctor Frankenstein i la seva criatura és molt intensa perquè el seu concepte de creació està també molt lligat al de la maternitat (només començar l’obra, ens explica la mort de la seva mare durant el naixement del seu germà).\nA qui imita Frankenstein? a Déu? o a la natura que permet a les dones engendrar fills? Possiblement als dos.\nL’obra de Frankestein també ens parla d’amor i rebuig\nA més de parlar sobre la creació de la vida i l’ètica de la ciència, Frankenstein parla d’amor, rebuig i abandonament. La criatura no entén perquè és rebutjat per aquell que l’ha creat. L’obra ens recorda la responsabilitat que suposa donar vida i l’obligació de protegir el resultat encara que no respongui a les nostres expectatives.\nEl monstre se sent desemparat fins que apareix De Lacey (un esplèndid Lluís Marco) que representa el que Frankenstein no pot oferir: l’amor d’un pare. Ell és l’únic capaç de veure en el seu interior, acceptar-lo com és i d’ensenyar-lo a viure (a alimentar-se, vestir-se, parlar, o llegir). La relació entre la criatura i De Lacey representa el camí de la foscor a la llum, del rebuig a l’amor.\nÉs molt interessant l’escena en què el monstre aprèn a parlar i descobreix un món que el porta a dir: “com més aprenc, menys entenc el que m’envolta”. La maldat inicial de la criatura només és resultat del seu desconeixement del món, de la por i d’un inevitable sentit de supervivència.\nJoel Joan i Àngel Llàcer formen un bon duet interpretatiu a Frankenstein\nPot resultar estrany veure Àngel Llàcer i Joel Joan en un paper dramàtic però els dos se’n surten molt bé. Àngel Llàcer dóna vida a un científic turmentat, obsessionat per crear vida i marcat per la mort prematura de la seva mare.\nEl personatge que interpreta Joel Joan demana un esforç físic addicional ja que, per representar l’immens monstre de gairebé dos metres i mig, ha d’anar encorbat durant tota la funció. A més, ha d’expressar sense paraules la dualitat de sentiments que pateix una criatura deforme amb un cor pur. Bellesa estètica i espiritual no van de la mà.\nFinalment, Frankenstein i el monstre es troben. Ha llegit el diari on s’explica el procés de la seva creació i demana una companya que l’estimi. Perquè, de fet, la criatura només vol amor. Frankenstein accepta repetir l’experiment però les dramàtiques circumstàncies l’han fet canviar … i això provoca el desenllaç final.\nUna posada en escena que juga amb la llum i la foscor\nTant la posada escena, com el vestuari i la caracterització (especialment la de Joel Joan) complementen l’argument i creen un ambient fosc i tenebrós com pertoca a un dels referents de la novel·la gòtica. Llum i foscor, blanc i negre, projecció en pantalla d’imatges sinistres o belles, i una pasarela mecànica que transporta els actors d’una banda a l’altra de l’escenari…. s’alternen per mostrar-nos la lluita entre creador i creat.\nL’11 de març farà dos-cents anys que Mary Shelley va crear amb la seva ploma un dels personatges més famosos de la literatura universal, en un món governat per homes. No trobo millor manera que retre-li un merescut homenatge – coincidint amb aquest aniversari i el dia de la dona treballadora – que anar a veure aquesta adaptació del clàssic.\nDades tècniques de FRANKENSTEIN, Sala gran del TNC\nDe Guillem Morales, basat en la novel·la de Mary Shelley “Frankenstein o el modern Prometeo”\nIntèrprets: Joel Joan, Àngel Llàcer, Lluís Marco, Magda Puig, Albert Triola,Pere Valribera, Alba de La Cruz\nProducció: Teatre Nacional de Catalunya i Factoria escènica internacional\nCrítica: La nit de la Molly Bloom – Sala Muntaner


Així s'ha viscut la Cordà de Paterna de 2021, a porta tancada per la pandèmia - À Punt\nAixí s'ha viscut la Cordà de Paterna de 2021, a porta tancada per la pandèmia\nEl dispositiu sanitari registra menys d'una desena de ferits, tots lleus, en una nit en què el foc ha tornat a envair el carrer Major de la ciutat\nAixí ha sigut la Cordà de Paterna de 2021 / À Punt NTC\n30 d'agost 2021 - 09:26\nLa gran Cordà ha tornat a fer ressonar els carrers de Paterna dos anys després. El municipi ha recuperat aquest popular espectacle pirotècnic, que la pandèmia de coronavirus va obligar a suspendre el 2020. Com marca la tradició, la pólvora ha envaït de nou el carrer Major en un espectacle amb el foc com a protagonista però, això sí, sense públic i marcat per les restriccions de la Covid-19.\nHa sigut la Cordà més primerenca de la història: per primera vegada, ha avançat l'horari habitual una hora i mitja —de la 1:30 a les 00:00 h— per a poder complir amb el toc de queda nocturn que impedeix estar a la via pública a partir de la una. Amb una precisió en el cronòmetre, s'han disparat 70.000 coets, mil quilos de material pirotècnic, durant 23 minuts i 38 segons. Els 280 tiradors i tiradores que han participat, un 20% menys respecte a altres edicions, han hagut de presentar el certificat de vacunació Covid amb pauta completa o un test negatiu per a poder entrar al recinte.\nLa nit s'ha saldat amb huit coeters ferits, tots de caràcter lleu, segons el primer balanç sanitari. Tot i les restriccions de la pandèmia, l'espectacle ha estat al nivell de sempre: una coetada de ritme intens amb final suau que ha permés de nou els paterners i les paterneres gaudir de la magestuosa cita pirotècnica. La majoria des de casa, però també hi ha hagut personalitats convidades que l'han seguida des del nou museu de la Cordà, l'edifici Pepín Damián. Entre d'altres Cecilia Calderonedo, la regina de les Festes de Paterna, que ostenta el càrrec des de 2019 i ha viscut la Cordà d'enguany amb especial il·lusió.\nL'alcalde de la ciutat, Juan Antonio Sagredo, ha mostrat la seua satisfacció perquè s'haja pogut recuperar la festa del foc, encara que siga amb les restriccions a què obliga la pandèmia, i ha assenyalat que amb més del 80% de la població vacunada i una incidència del virus a la baixa, cal anar pensant en la reactivació econòmica. "Estem molt contents i emocionats i volem que aquesta Cordà siga un punt d'inflexió en la pandèmia", ha assenyalat.


En una atractiva cantonada de la bonica Rue du Maréchal Foch trobaràs Bolia. Una botiga de disseny que convida tots els teus sentits a un viatge inspirador pel fantàstic escenari que tenim com a llar. Aquí podràs explorar el disseny escandinau fet amb tons tranquils i materials de qualitat duradors, modelats i refinats pels dissenyadors i ebenistes més hàbils. És un plaer donar-t'hi la benvinguda.\nBolia Cannes - Grand Opening: 9 June 2022