Granangular.cat - Avanç: "Parir" - RTVE.es\nA Espanya, moltes dones que pareixen als hospitals no són les protagonistes del seu propi part, sinó un intermediari entre el metge i el nadó. Conscients de la situació, vam decidir fer un documental que parlés del dret de la dona a poder dir la seva, a tenir veu i opinió sobre com i on parir.\nveure més sobre "Granangular.cat - Avanç: "Parir"" veure menys sobre "Granangular.cat - Avanç: "Parir""


Nascut en un entorn complicat, no ha deixat de canviar de ciutat i club fins assolir ben jove el somni de ser al Camp Nou\nTONI PADILLA Actualitzada el 27/07/2011 00:00\nTocopilla és una ciutat de 30.000 habitants a la costa xilena, al nord del país. Ciutat on la mineria i la pesca eren les úniques sortides, Tocopilla pateix per la crisi econòmica amb un atur de gairebé el 30%. Aquí va néixer Alexis Sánchez ara fa 22 anys. I com passava a altres famílies de la ciutat, la seva infància no va ser fàcil. Quan era menut el pare va marxar a treballar a una mina i no li van veure més el pèl. La mare va tirar endavant netejant peix acabat de pescar. I amb vuit anys, Alexis Sánchez guanyava diners netejant els cotxes que arribaven al cementiri de la ciutat.\nA Xile coneixen Tocopilla com el racó del Diable , ja que és una zona amb problemes socials, amb atur i nivells massa alts de drogoaddicció i alcoholisme. Alexis es va criar amb el suport del segon marit de la seva mare, amb qui va mantenir sempre una gran relació fins que va morir de càncer ara fa pocs mesos. Els diners, però, no arribaven fàcilment i el petit Alexis ajudava com podia a la família mentre jugava a futbol. Primer al carrer i després a l'escola, on un dels professors, Juan Segovia, va esdevenir el seu primer entrenador. Segovia encara recorda com Alexis ja deia al pati de l'escola que seria "el millor jugador del món". Ara, Soriano també admet que "si no arriba a marxar de Tocopilla hauria acabat malament. Els seus amics no anaven pel bon camí". I va ser el futbol el que va treure de Tocopilla el jove Alexis.\nEl primer intent de fugir va ser quan un tiet se'l va endur a Rancagua, al sud de Santiago de Xile, per viure-hi i entrar a l'acadèmia de l'Universidad Católica, un dels clubs més grans del país. Però el nen enyorava la família i no s'hi va adaptar. Amb 10 anys ja era de tornada a Tocopilla, on Segovia el va començar a entrenar obrint-li la porta d'un modest club de formació local, el CD Arauco, on va entrar amb 11 anys. Gràcies a les normes de la FIFA, l'Arauco s'embutxacarà uns 200 milions de pesos xilens que seran claus per a la supervivència del club gràcies al fitxatge d'Alexis pel Barça (li correspon el 0,25% de l'operació). Curiosament, el president d'aquest club, Frank Dee, parla amb cert ressentiment de Sánchez perquè "no ens ha enviat ni una sola pilota des de que va marxar. Ens ha oblidat".\nAlexis es va oblidar de l'Arauco quan amb 15 anys el va fitxar el Cobreloa, un altre club que traurà beneficis econòmics del fitxatge pel Barça. El Cobreloa, el club més gran del nord del país, li va obrir les portes al món. El tècnic Nelson Acosta, exseleccionador xilè, el va fer debutar amb 16 anys a Primera i poc després l'Udinese ja el fitxava gràcies a la seva xarxa d'observadors a Amèrica.\nEl club italià va cedir-lo dos cops. Primer al club més gran de Xile, el Colo Colo. Després al River Plate. I sempre va fer-ho bé. Amb 19 anys, doncs, ja aterrava a Europa. I amb 22 ja és al Camp Nou. Oblidant parts del seu passat i vivint ràpid, Alexis ha passat de Tocopilla al Camp Nou en 7 anys.


Chevrolet Rezzo / Daewoo Tacuma (2001-...) reparació manual - AutoRepMans - Pàgina 2\nPàgina 2 de 2 Primer 1 2\nReparació manual Chevrolet Daewoo Tacuma/Rezzo (2001-...)\nPresenta un color il • lustrat fotografies manual de reparació i manteniment de vehicles Daewoo Tacuma / Chevrolet Rezzova emetre des de l'any 2001. El llibre també descriu el dispositiu tècnic dels automòbils, operació i manteniment de la Daewoo Tacuma o Rezzo i Chevrolet. Aquests cotxes tenen motors de gasolina de 1.6 i 2.0 litres.\nManual de servei de cotxe conté més de 3.000 fotografies a tot color, que mostra en detall un procés pas a pas de diagnòstic i reparació. Aquest llibre descriu la reparació de motors, característiques complet tècniques dels vehicles, així com llistes de possibles disfuncions i d'eliminació d'instruccions independents.\nDescarregar reparació Manual Chevrolet Rezzo / Daewoo Tacuma en AutoRepManS:\n19.10.2016 19:56 #11\nrafaelsaabva respondre missatge personal\n« Chevrolet Aveo manual de servei (2004-actualitat) | Col·lecció de manuals de Chevrolet »\nDaewoo Kalos/Chevrolet Aveo (2002-...) manual de servei\nManual de servei de Chevrolet Tacuma/Rezzo (2005-2007)\nReparació manual cotxe Chevrolet rezzo\nDaewoo tacuma visites\nManual de servei de Chevrolet tacuma\n, Daewoo takuma, instrukcja obsługi chevrolet rezzo, Daewoo tacuma de programari de diagnòstic, instruktion daewoo tacuma, Takuma, Handbuch daewoo rezzo, reparatur handbuch deawoo rezzo, manual de més alt daewoo tacuma en español gratuïts, manual daewoo rezzo, Daewoo tacuma manual descargar , Tacuma käsikirja\nDescarregar el manual de servei de Chevrolet Rezzo/Daewoo Tacuma (2001-...)\nChevrolet Rezzo/Daewoo Tacuma (2001-...) servei manual lliure descarregar\nManual de Chevrolet Rezzo/Daewoo Tacuma (2001-...) en línia\nTraduccions fetes VBET 4.9.1\nTotes les hores són GMT + 3. El temps ara és 15:00.


Electric Builders Armaris I Aplicacions Sl (extinguida) - Teléfono y dirección | Empresite\nElectric Builders Armaris I Aplicacions Sl (extinguida) en Constanti TARRAGONA. Conozca el teléfono de contacto, dirección, NIF y más información de Electric Builders Armaris I Aplicacions Sl (extinguida)\nElectric Builders Armaris I Aplicacions Sl (extinguida) - Constantí\nRazón Social: Electric Builders Armaris I Aplicacions Sl (extinguida)\nObjeto Social: Instalaciones electricas en general, mantenimiento y reparaciones, aplicaciones electricas, venta de material electrico.\nConsulta los datos comerciales y CIF de Electric Builders Armaris I Aplicacions Sl (extinguida)\nAcceda a toda la información de Electric Builders Armaris I Aplicacions Sl (extinguida)\nLocalización Geográfica de Electric Builders Armaris I Aplicacions Sl (extinguida)\n¿Quiere saber cómo llegar a Electric Builders Armaris I Aplicacions Sl (extinguida)?\nVe el Informe ampliado de Electric Builders Armaris I Aplicacions Sl (extinguida). ¡Es gratis!\nVer Informe Ampliado de Electric Builders Armaris I Aplicacions Sl (extinguida)\nVer el Informe Ampliado de Electric Builders Armaris I Aplicacions Sl (extinguida)\nInformación sobre Electric Builders Armaris I Aplicacions Sl (extinguida)\nElectric Builders Armaris I Aplicacions Sl (extinguida) tiene 20 años de antigüedad. La empresa Electric Builders Armaris I Aplicacions Sl (extinguida) ubicada en Poligono Industrial Constanti (cl Dinamarca), NAVE 9 PARC 3 - 4, CONSTANTI, TARRAGONA. Su actividad CNAE está definida como 4321 - Instalaciones eléctricas. La forma jurídica de Electric Builders Armaris I Aplicacions Sl (extinguida) es Sociedad limitada.\nEMPRESA DE SERVEIS I MANTENIMENTS FORT SOCIEDAD LIMITADA.\nELECTROHIDRAULICA POYO SL\nJAVIER CALVO SL (EN LIQUIDACION)\nÚltimas Noticias de Electric Builders Armaris I Aplicacions Sl (extinguida)\nVer Informe de Electric Builders Armaris I Aplicacions Sl (extinguida)


Setge implacable – Cercle 21\nPublicat el 25 Juliol, 2016 29 Juliol, 2016 per cercle21\nTeresa Casals, somescola.cat\nEl setge implacable que el govern de l’Estat exerceix sobre el sistema educatiu català comença el dia 28 de juny de 2010 quan es fa pública la sentència del Tribunal Constitucional contra l’Estatut. Aquesta sentència és la conseqüència dels recursos d’inconstitucionalitat presentats pel Partit Popular i pel Defensor del Pueblo, el senyor Múgica, conspicu socialista. Crec que és útil recordar que la voluntat d’uniformitzar és compartida pels dos partits majoritaris de l’estat. Tal vegada cal reconèixer una certa diferència en la forma però no pas en el fons.\nLa sentència abans esmentada és especialment negativa perquè s’imposa als acords del Parlament de Catalunya, als pactes aconseguits al Congrés de Diputats de Madrid i a la voluntat del poble de Catalunya expressada en el referèndum del dia 18 de juny de 2006. En les relacions de Catalunya amb l’Estat hi ha un abans i un després i la línia de separació la dibuixa la sentència.\nDes del juny de 2010 fins ara, la jurisprudència contrària a la llibertat de decidir com a catalans, expressada clarament pel Tribunal Constitucional, ha inspirat totes les sentències i interlocutòries posteriors i les que vindran. Inspira, també, les manifestacions del ministre d’Educació i Cultura, senyor Wert. Crec que hem d’agrair al senyor Wert la seva claredat. El llenguatge judicial, volgudament críptic i interpretatiu, potser no posava de manifest la intencionalitat real de totes les sentències i de les actuacions de l’estat en relació amb la nostra llengua i el nostre sistema educatiu en tota la seva cruesa. Les paraules , reiterades, del senyor Wert no permeten matisos. Manifesta clarament que pretén “espanyolitzar” l’alumnat de Catalunya. Ras i curt. La metròpoli vol acabar amb les singularitats de la colònia.\nEls pobles, les nacions, tenen el dret i l’obligació de dissenyar i posar en pràctica aquell sistema educatiu que, entroncat en la seva tradició pedagògica, amb la llengua pròpia com a vehicle dels aprenentatges, permeti proporcionar la millor educació possible a les noves generacions i així, contribuir a aconseguir un país pròsper i cohesionat on tothom pugui viure en llibertat. Una de les tasques que dóna més sentit als governs democràtics és el disseny, l’aplicació i l’avaluació d’un sistema educatiu propi que garanteixi el dret a l’educació per a tothom. Per tot això la Generalitat de Catalunya, en virtut del previst a l’Estatut d’Autonomia de Catalunya ha promulgat la Llei d’Educació de Catalunya fonamentada en el Pacte Nacional per a l’Educació. Aquesta Llei també ha estat recorreguda al Tribunal Constitucional. El setge continua.\nEl ministre Wert, fidel als seus principis inspiradors de la doctrina de la FAES, que ja manifestava com a tertulià a les ràdios i a les televisions de Madrid abans de ser nomenat ministre d’Educació i Cultura, enllesteix ja la nova Llei d’Educació de l’Estat que, d’acord amb la seva voluntat centralitzadora, augmenta fins al 65% els continguts curriculars que decideix l’estat (Abans representaven el 55%), controla les diverses avaluacions de l’alumnat, estableix proves úniques a Primària, ESO i Batxillerat i aplica la doctrina de la sentència del Tribunal Constitucional contra l’Estatut i per això estableix l’obligatorietat que el castellà sigui, també, llengua vehicular dels aprenentatges en el període de l’ensenyament obligatori.\nÉs evident que hem de millorar els resultats educatius. La dura realitat és que, en les avaluacions PISA, Espanya està en el lloc 26 dels 40 països més industrialitzats del món i que els alumnes catalans no obtenen els resultats acadèmics desitjables. I que no serveixi d’excusa dir que això es produeix perquè dediquem massa hores a l’aprenentatge de la nostra llengua. No és això. Precisament en llengua, catalana i castellana, tenim molt bons resultats, millors que els que obtenen els alumnes monolingües d’altres comunitats. El més preocupant és que el 20% de l’alumnat català no arriba al nivell mínim i només un 4% adquireix el nivell d’excel·lència. Prou ingerències. A Catalunya hem d’analitzar les causes que ens han portat a un retrocés tan gran en els resultats, hem d’analitzar urgentment el perquè d’un abandonament escolar del 30% i hem de posar-hi remei. Hem d’analitzar els sistemes educatius d’altres països que obtenen bons resultats com Finlàndia, a Europa o Shangai i Corea del Sud en la zona asiàtica no per copiar-los sinó per aprendre’n. Una bona diagnosi ens portarà a trobar una bona solució.\nUn estudi realitzat per un reconegut institut australià considera que capacitat d’èxit en el sistema educatiu té a veure amb les qüestions següents: exigent formació del professorat, atraure els millors cap a la docència, incentivar els docents segons els resultats, supervisar i avaluar permanentment el professorat, mesures d’equitat (un sistema just de beques). No cal dir que hem de dedicar als pressupostos d’educació el percentatge adient. Suècia hi dedica gairebé el 7% del PIB, la Unió Europea fixa un objectiu del 6% i Espanya hi dedica el 4’5%.\nHem començat un altre curs escolar amb tota una sèrie d’amenaces de trencament del nostre model d’escola catalana en llengua i continguts. Unes minories polítiques intenten separar l’alumnat per la llengua que parlen a casa. El clima que pretenen crear a les escoles i instituts no és el més adequat per aconseguir lluitar contra el fracàs escolar, per augmentar la capacitat lectora del nostre alumnat, per treballar per a la cohesió social i per l’excel·lència. L’escola necessita equilibri i no convulsions. Així ho han entès la pràctica totalitat de les famílies catalanes. Només un insignificant nombre de famílies han demanat que seus fills siguin escolaritzats amb el castellà com a llengua vehicular tot i que alguns polítics i opinadors han fet d’aquesta demanda una qüestió política de primer ordre i han donat tota mena d’indicacions i consignes perquè es produís. Aquest curs, s’han incorporat a P3 (parvulari 3 anys) els nens i nenes de 50.000 famílies catalanes. Podien demanar que la llengua dels primers aprenentatges fos el castellà. Només ho han demanat 12 famílies. S’ha imposat la pedagogia i el sentit comú per sobre de la política. Una bona notícia. Fa molt pocs dies, una altra bona notícia: el Tribunal Suprem dóna la raó a la Generalitat i considera que a la demanda d’una família que reclamava l’escolarització del seu fill en castellà s’hi ha de respondre individualment, però no ha d’afectar tot el sistema.\nLes ingerències de fora continuaran, s’incrementaran. Hem d’estar preparats per fer-hi front. Ho hem d’estar a nivell particular i a nivell col·lectiu. La sentència del Tribunal Constitucional contra l’Estatut ja va evidenciar que els atacs contra el nostre sistema educatiu es produirien i, per sort, de manera espontània, una sèrie d’entitats molt significatives del nostre país van unir forces a l’entorn de la plataforma Somescola.cat. Des de Somescola s’ha fet molta feina, sense estridències, però sense treva. Estem preparats. Estem convençuts que el futur dels nostres joves és el futur del país, és el futur de tots. Per això estem disposats a recuperar la nostra tradició pedagògica, que ens va fer capdavanters a Europa, volem col·laborar per acabar amb el fracàs escolar, per promoure la cultura de l’esforç i de l’austeritat. Volem reconèixer la igualtat d’oportunitats com un valor irrenunciable, però sense confondre-la amb la mediocritat i l’igualitarisme. Tenim al davant molts entrebancs, molts reptes. També tenim la il·lusió i les ganes per superar-los amb èxit.\nPublicat a BUTLLETÍ NÚM 12. L'ofensiva contra el català | 06 abril 2013Deixa un comentari\n← L’ofensiva sobre el català al País Valencià\nPresentació El català a l’estat propi →


Una desena de ferits en les protestes en l’Aeroport de Barcelona | Actualitat Valenciana\n6:06 pm - Diumenge, 23 Febrer 2020\nEl Sistema d'Emergències Mèdiques (SEM) ha atès deu persones aquest dilluns en la terminal T1 de l'Aeroport del Prat Barcelona, on s'han concentrat uns 8.000 manifestants cridats per Tsunami Democràtic.\nEl SEM també ha informat que dos dels atesos han sigut traslladats a centres sanitaris, i que cap presenta ferides de gravetat.\nAl llarg de la jornada el SEM ha fet tres assistències més, sumant un total de 13, i a les 18.00 hores d’aquest dilluns atén diversos casos.\nLa Policia Nacional han carregat contra manifestants que intentaven accedir a la Terminal 1 i també ho han fet en algun moment els Mossos d’Esquadra en l’interior de la terminal per a evitar que els concentrats sobrepassaren el cordó policial.\nSegons ha pogut comprovar Europa Press, s’han produït carreres en la zona d’aparcament per part dels manifestants perseguits per policies i s’han llançat alguns cons contra els agents, a més d’activar els extintors, la qual cosa ha generat fum en la zona.\nFonts policials han indicat que s’han llançat salves i s’ha usat un altre material antidisturbis, sense concretar, per a contindre els manifestants.


Maria Pilar de Moreta Folch – Mestres de Vida – Grup de professionals del treball interior\nEM DIC MARIA PILAR DE MORETA I EM DEDICO A FACILITAR EL CAMÍ DE TOTS AQUELLS QUE BUSQUEN QUELCOM REAL. HO FAIG FACILITANT EINES QUE S’HAN DEMOSTRAT ADEQÜADES I SOBRETOT ANIMANT-LOS A UTILITZAR-LES D’UNA MANERA CONSTANT I METÒDICA.\nPORTO TREBALLANT EN AQUEST CAMÍ DES DEL 1980, ANY EN QUE VAIG CONEIXER EN BLAY. HAVENT SUPERAT MOLTS ENTREBANCS PER PORTAR-LOS A LA PRÀCTICA EM SENTO EN CONDICIONS D’ABREUJAR I SIMPLIFICAR EL CAMÍ D’AQUELLS QUE HO VULGUIN INTENTAR.\nPots contactar amb la Maria Pilar de Moreta Folch a través del següent formulari:\nLa Maria Pilar de Moreta orienta la línia de treball d’Antonio Blay amb exercicis adients per fer-ne una pràctica real, constant i profitosa. Aquests exercicis són, per ordre de realització:\nExercici del despertar per a redescobrir el subjecte.\nExercici dels esdeveniments, per observar, comprendre i desactivar el mecanisme del personatge.\nExercici d’observació del Jo Experiència per reforçar la personalitat.\nPer accedir a aquest Treball, que es fa bàsicament per e-mail, cal participar prèviament en un curs presencial de presentació del Treball que s’imparteix a diferents llocs de l’Estat durant un cap de setmana. El treball de l’inconscient comença en tallers presencials i continua pel canal habitual d’Internet.\nEm dic Maria Pilar de Moreta Folch i em dedico des fa 15 anys a difondre la línia de Treball d’Antonio Blay, a la sanitat i a les persones que volen emprendre aquest camí.\nSoc Diplomada en Infermeria per la Universitat Autònoma de Barcelona el 1975. Vaig ingressar immediatament a l’Institut Català de la Salut aquest mateix any, treballant primer a l’Hospital de la Vall d’Hebron i mes tard al CAP de Barberà del Vallès. He realitzat tasques de docència de pregrau a les Escoles Universitàries d’Infermeria de l’Hospital de Sant Pau i de la Creu Roja.\nHe intervingut en varis Congressos Nacionals d’Infermeria: Valencia 2004, Oviedo 2009, Barcelona 2009, Bilbao 2012 y Reumatologia: Tarragona 2010 amb diverses comunicacions sobre Teràpia Grupal en Fibromialgia. També he estat ponent en el Congres sobre Espiritualitat i Salut Integral (2013) realitzat a la Universidad Mística d’Àvila.


Sluts in Maramec | Maramec Sluts | Maramec Babes | Maramec Slut | Maramec Whore\nMore Cities Near Maramec\nAt Prostitutes Whores, we have the hottest prostitutes and whores in Maramec that are looking for quick hookups with no commitments, come meet them for Free.\nFind local prostitutes and whores from Oklahoma Prostitutes including Maramec and nearby cities, Jennings (6.56 miles), Hallett (6.63 miles), Yale (7.49 miles), Pawnee (10.17 miles), Oilton (10.78 miles), Terlton (11.15 miles), Glencoe (12.79 miles), Cleveland (14.80 miles), Cushing (16.70 miles), Osage (17.70 miles), Drumright (18.02 miles), Ripley (19.22 miles), Morrison (19.51 miles), Ralston (20.12 miles), Mannford (20.17 miles), Hominy (21.25 miles), Shamrock (21.98 miles), Stillwater (22.41 miles), Prue (23.20 miles), Fairfax (23.52 miles), Agra (25.54 miles), Perkins (26.07 miles), Wynona (26.69 miles), Stroud (30.06 miles), Tryon (30.12 miles), Sand Springs (30.76 miles), Red Rock (32.07 miles), Bristow (32.38 miles), Milfay (32.64 miles), Marland (32.94 miles).\nRegister for free and meet local whores in Maramec or browse Oklahoma Prostitutes for more cities.\nMaramec hot babes\nwhore in Maramec\nsexy babes of Maramec\nsluts in Maramec\nMaramec whore house\nbabes of Maramec\nResults are based on a radius search of Maramec, Oklahoma with a Maramec center lookup of:\n354651 E 5500 Rd, Maramec, OK 74045, USA\nHot Maramec Whores\nThere are many registered profiles from Maramec. Including surrounding areas of Jennings, Hallett, Yale, Pawnee, Oilton, Terlton, Glencoe, Cleveland, Cushing, Osage, Drumright, Ripley, Morrison, Ralston, Mannford, Hominy, Shamrock, Stillwater, Prue, Fairfax, Agra, Perkins, Wynona, Stroud, Tryon, Sand Springs, Red Rock, Bristow, Milfay, Marland, there are many members and growing every day.\nMaramec Prostitute, Maramec Whores, Maramec Prostitutes, Maramec Slut, Prostitutes in Maramec


demà menjaré verdura… | L'Atenes de Pèricles\nEnviat per: Diego Lamaña | 30 Setembre 2008\ndemà menjaré verdura…\nEs curiós, com la gran majoria de nosaltres, som capaços de predir a grans trets que farem demà, on anirem qui ens trobarem etcètera, està tot tan calculat que realment perd l’interés.\nI després ens trobem amb generacions de gent frustrada, per una vida insustancial, que utilitzen les vacances de estiu ( que son uns dies concrets i no poden ser altres ) per anar a països exótics per viure una mica el factor imprevist o espiritual de l’existència, en busca de naturalesa salvatge per intentar canviar el paisatge de ciutat. Canviar, aquí està la cosa, en el canvi, els canvis sempre ens exciten i ens motiven, però molt sovint tenim por a fer canvis, és per això que després quan s’acaba l’agost tothom torna a la rutina, i resulta que han tingut un viatge organitzat tan previsible i tan calculat que segueixen frustrats. I després la gent es fa budista, es compra llibres d’autoajuda i fa esport al gimnàs tot els divendres…\nHi ha aquest sentiment de voler recuperar el romanticisme, de naturalesa salvatge, aventures en el mar, batalles i altres fets excitants, però la nostra societat no respón a aquesta demanda, resulta que desde que som petits estem obligats a anar a l’escola de tal hora a tal hora, a tal altra hi ha pati, i a les 2:30 es dina, i no hi ha res a discutir, t’ho donen tot fet, tot mastegat, i així es perden les opinions independents, i el factor humà de cadascú.\nAquest blog representa que és per expressar aquesta opinió independent que representa que tenim, en molts casos no serà més que inspiració de una altre opinió independent, o reflexe del nostre dia a dia, realment quantes coses fem diariament que surtin realment de nosaltres? quantes coses hem fet simplement pèrquè ens donava la santa gana i no per raons “x”?\nEn conclusió: no anem de viatge a egipte a l’estiu! No, simplement anem-hi perquè ens surt d’on ens surti, i anem-hi sent nosaltres mateixos i no un fotut guiri amb una camara de fer fotos enlloc de cap, llegim llibres on s’expressi una opinió qualsevol, d’una persona qualsevol, i sentim-nos amb dret a discrepar de plató. Plató era un inútil, aquesta cosa del món de les idees és una santa churrada perquè no crec en una realitat independent, però plató va dir el que pensava ,igual que jo dic el que penso d’ell, i no sóc inferior a ell perquè l’estudiem al batxillerat, i thomas mann no es més geni que cadascun de nosaltres.\nSer humans ens dona dret a opinar el que vulguem, però no és una cosa molt frequent, fins i tot està mal vist en certs cercles.\nPerò bé, per no ser contradictori amb mi mateix, no us puc dir el que heu de fer, ni tansols que feu el que vulgueu, de manera que no us diré res, i per molt que soni egoïsta em resulta indiferent el que penseu del que dic.\n« Recomanació musical\nPresentació in media res »\nSí, així és la nostra vida de rutina. Previsible i avorrida, com la majoria d’intents d’escapar-ne.\nEsmentes a Plató. No crec que se t’hagi dit que tingués raó, que fos la veritat. Els grans pensadors s’han de conèixer per entendre el pensament actual, i Plató, especialment, n’és el pilar mestre. El que fa important un pensador és el trencament. Així, són més “importants” els que fan el que proposes… o no proposes.\nDel romanticisme en parlaré un altre dia.\nEsmento plató com a figura d’autoritat, podria haver esmentat qualsevol altre, simplement posava de manifest el meu dret a discrepar del que em dongui la gana perquè no existeixen raonaments correctes, ni dogmes indiscutibles\nEntenc la teva utilització de la figura de Plató. El que volia posar de manifest, que potser no ha quedat prou clar, és que l’important no és estar-hi d’acord, sinó tenir-ne coneixement.\nÉs curiós que sembla que agafis les últimes línies de la meva última entrada per a continuar-la amb aquesta, ja que hi remarcava el fet de que inútilment – i no perquè sempre sigui inútil, sino perquè ens en fa, d’inútils- tothom s’intenta crear un futur o un destí per a viure-hi. I no només és contradictori sino que en moltes ocasions no ens adonem que ens aborrim per aquesta manera de plantejar-nos la vida, i a sobre si no ens surt el que hem planejat ens frustrem, no ens sentim còmodes.\nEn el fons tots som animals, i cap animal fa el que li dona la gana quan li dona la gana, o si, però esta condicionat per a que li doni la gana, de manera que seguim un instint; més o menys complexa però un instint al cap i a la fi, i si la gen és feliç doncs ja està bé …\nBy: lukatico on 1 Octubre 2008\nEl problema es mostra quan resulta que la gent no és feliç, si no no hi hauria tanta venda de llibre d’autoajuda, i no tindriem aquesta generacio frustrada que es posen a fer yoga.\n( evidentment no es pot generalitzar del tot, però es tracta d’un malestar actual prou extés )\nBy: Pohgahn on 1 Octubre 2008\nDeixeu-me discrepar d’algunes de les coses que s’han dit aqui!\nAquesta discusió, com una altra que ja hi va haver, está derivant cap a la idea que hem de viure una vida hedonista, sense lleis i sense Deu (entès com ho entenia Nietzche). No només això, sinó que hem arribat a afirmar que l’home és un animal!\nSe que probablement tot això no eren més que arguments per sostenir les tesis de cadascú, però són arguments molt atrevits!\nM’agradaria fer una “apologia de Plató” i defensar fermament l’existència d’un món de les idees, no entès literalment com un món paral·lel sino com a vessant espiritual de l’home. Crec en l’individualisme de l’home, no en una vida que no és res més que una altra existència en l’univers. Crec en la necessitat de que hi hagi homes perquè hi hagi món i en el raonament com a base de l’existència.\nSi algú vol debatre en profunditat això en un altre apartat, n’estaré encantat!\nBy: Gil on 1 Octubre 2008\nLa teva visió defena l’existencia duna trascendentalitat en la vida de l’home, jo tinc una visió més aviat científica, la aparició de la vida tant de l’home com dels animals, no és més que pura casualitat, i no existeix cap motiu ni sentit ni raó objectiva per a res.\nM’encanta aquest tema!!!\nÉs molt interessant aquest nou corrent empirista que està tant de moda avui en dia, però pensa que alguns d’els científics més reputats han dit que com més coneixen les lleis de la naturalesa, més se senten obligats a afirmar l’existència de Déu.\nEn reivindicar la trascendència de l’home no nego que és, com tot, víctima de les lleis físiques i que, per tant, està indisolublement lligat amb el seu cos mortal.\nPerò pensa, en primer lloc, en el llenguatge. El llenguatge és l’única manera coneguda de tenir consciència del món. Si fóssim animals, rebriem els mateixos estímuls que rebem ara però,¿els podriem processar?¿Seríem capaços de reflexionar sobre la pròpia vida?\nEn el moment en que ens preguntem per la pròpia existencia d’un trascendent estem demostrant que l’home no en té prou amb la satisfacció dels seus desitjos, no és un animal que es mou per instints. L’ésser humà ha estat capaç d’anomenar “taula” a les taules, “germà” als germans i, fins i tot, “amor” a aquella cosa indefinida que tots acceptem tot i no saber que és.\nEncara creus que l’home és igual que una planta, un animal o un organisme unicel·lular?\nUn punt del comentari del Gil q m’agradaria agafar: “com més coneixen les lleis de la naturalesa, més se senten obligats a afirmar l’existència de Déu.”\nL’altre dia a classe de filosofia ens parlaven de cosmogonies i m’agradaria ressaltar la conclusió a la que va arribar el professor: l’evolucionisme ens mostra com una espècie animal més, que per les nostres característiques físiques, no hauria d’haver durat; la relativitat d’Einstein ens mostra que l’univers té un principi i està completament ordenat, a pesar de la seva fragilitat, qualsevol canvi podria destruir el nostre planeta i no podem predir res… TOT, el nostre univers, la nostra existència tan com a individus tan com a espècies, és aleatòria. Tenint tot això en compte no és difícil creure en déu…\ndoncs si, l’home el veig com una planta un organisme unicel·lular i fins i tot un programa informàtic… només que amb un codi binari molt més llarg.\nUn codi binari que ens permet imaginar-nos a l’informàtic?\nAl cap i a la fi qui escriu una novela es un deu d’un món alternatiu, i els personatges que hi figuren no son menys reals ( al sentit relativista ) que tu i jo, tot son combinacions de possibilitats casualitats, i un gran caos ordenat que no respon a res, el que l’humanitat intenta desde fa segles, trobar una veritat absoluta del cosmos, és com buscar un patró matemàtic explicatiu de les senefes que forma una cascada.\nAquest debat mateix demostra que algunes coses dites aquí no tenen coherència.\nS’ha començat a parlant de que la vida és insubstancial, però de fet amb aquest meravellós bloc jo crec que es demostra que la vida no és gens insubstancial, ja que insubstancial és igual que no hi ha substancia en canvi estem reflexionant i filosofant sobre temes molt heterogenis i abstractes dels que els hi esteu traient molt de suc, molta substància.\nI si de temes tan abstractes se’n pot treure tanta cosa, com no es podrà treure “suquillo” de tants altres conceptes. Per això crec que la vida no és gens insubstancial, el que passa és que la majoria de gent es limita a una vida estrictament molt material i per això la gent està “frustrada”, però no crec que sigui qüestió d’horaris, programacions o d’ objectius insatisfets… sinó del materialisme, o més ben dit consumisme, de la societat en la que vivim.\nPer altra banda, també esteu comentant l’existència i la capacitat del home (entès el terme home, com qualsevol ésser humà, que ja va sent hora canvia el nom d’aquest terme, però això ja són termes lingüístics que si voleu comentarem un altre dia).\nDe fet, algú comentava la idea de què els humans estem aquí per pura casualitat i estic plenament d’acord amb això. Però per aquest únic fet, no crec que haguem de viure únicament existint, o sigui que acceptant que estem en aquest món per pura casualitat sense cap finalitat, tenim capacitats que moltes altres especies no tenen o no tan desenvolupada com nosaltres… Com molt bé comentava el Gil, el llenguatge i tot el que se’n treu d’aquest, que sembla que no, però el que ens diferencia de la resta d’especies és el llenguatge i la capacitat de raonar. (quelcom tan evident però que de tant en tant s’ha de recordar).\nEntre que he començat a escriure aquest últim comentari…fins que l’he enviat..heu enviat 4 comentaris més…Ala! que jo avui he dormit 6 hores…no tinc la ment tan àgil.\nDe fet el que estem fent aquí ja és més que unicament existir.\nJo el que volia expressar, és que no existeix una veritat absoluta fora del subjecte que doni un sentit a la vida, si l’home pot trascendir, és només auto-trascendint-se.\nSimplement que no existeix un motiu generalitzable per viure, i que el cosmos a la pregunta quin és el sentit de la vida? et respondria que simplement reorganitzacions i intercanvis de matèria.\nla biològia et diria que existim per perpetuar l’espècie, i la geologia que deixem de tocar els collons.\nsi hi ha algun sentit en tot plegat ens els hem de trobar cadascú, és per això que em posen negre els llibres aquests d’auto-ajuda que estan tan de moda avui en dia, perquè pretenen molt sovint, dir-te el que has de fer, o veritats absolutes per ser feliç, la gent es pregunta la clau de la felicitat, i aquesta clau no és més que viure en harmonia amb alló que et vé de gust fer, i aquelles altres coses que et veus obligat a fer per mantenir aquelles altres que et ve de gust fer ( valgui la redundancia )\nRespecte al teu rebuig per els llibres d’autoajuda i, en un altre cas, a Plató i altres autors… No hem d’acceptar el que ens diuen com a veritats indiscutibles, més aviat al contrari. Però com va dir Goethe: “Qui no sap aprofitar 3000 anys d’història, mai trobarà sentit a la vida”. És molt important saber el que s’ha dit i s’està dient per no haver de començar de 0. Tot i així, tot el que llegeixis ho has d’aprendre, que vol dir que ho has d’acceptar perquè la pròpia raó t’ho reclama.\nTornant al que estàvem debatint. Espero que estiguem d’acord en que si una cosa és d’una manera concreta, és impossible que es comporti de manera impròpia a la seva naturalesa. Aleshores, si l’home té una naturalesa concreta, mai la podrà autotrascendir. Les dues úniques possibilitats són: hem infravalorat la naturalesa de l’home o existeix un ésser superior.\nI ara, bona nit!!!!\nContesto al Gil, que passo de fer citacions “físiques”.\nEl fet de viure sense lleis i sense un Déu és viure seguint la moral, és el que ens portaria a una justícia absoluta en la meva opinió. Dic viure, perquè morir sense lleis ni Déu és molt fàcil. Bé, no crec en Déu com altra gent, crec en un ideal de cadascú, que encara que és íntim i la gent l’exterioritza i li dona forma a una cosa que no és més que moral i paraules que s’han dit per gent en la que confien els creients. Però no em desvio del tema i segueixo comentant.\nNo sé com pots dubtar que l’home és un animal, només perquè posseeix una intel•ligència molt superior a les altres espècies, però no deixa de ser un animal. Hi ha animals que es basen de la intel•ligència cinètico-corporal per a viure (veure Howard Gardner, Intel•ligència múltiples). I també estic segur que hi ha espècies que en cas de catàstrofe mundial ja sigui climàtica, geològica, un meteorit o qualsevol causa d’extinció massiva tindrien més possibilitats d’èxit que nosaltres per sobreviure. El llenguatge no només és humà, encara que nosaltres siguem capaços de portar-lo a una qualitat sorprenent i també som capaços de sentir emocions més intenses que la resta d’animals.\nNecessitat de que hi hagi humans perquè hi hagi món? Parles del món físic? Espero que no, perquè molts anys ha existit fins a l’existència de l’humà. I el raonament no pot ser base de l’existència, perquè molts animals no en tenen pas i existeixen, i les pedres també. L’existència, la matèria, ha arribat a formar vida, que ha evolucionat de mil formes, i una d’elles és l’humà, que per evolució ha desenvolupat una intel•ligència molt gran que li permet l’alt grau de raonament del que és capaç.\nEl que veig en les teves paraules és allò de que “l’home és el centre de la creació”. I crec que és un pèl antiquat, comptant amb el fet de que es demostra l’evolució i la grandesa de l’univers, així com la possibilitat de vida en altres planetes. I tot i així, hi ha espècies que ens passen la mà per la cara pel que fa a capacitat de colonització, que és l’objectiu biològic de la vida, com per exemple algunes espècies de fongs.\nAh, l’humà si que té i es mou per instints, tot i que gran part de les nostres accions siguin fruit del raonament. Tot i així estic segur que no som pas l’espècia definitiva, que no només acabarem extingint-nos sinó que existiran espècies que seran superiors en el que vulguis a nosaltres.\nPel que fa a infravalorar l’humà o que hi hagi un ésser superior. Superior en què? Algú que mou els fils de les nostres cames? Suposo que aquesta opció la descartes, passaré a la següent.\nJo penso que no s’infravalora l’humà, és més, se li dona un caire espiritual i màgic i creat només per a nosaltres a un potencial biopsicològic, que és la intel•ligència, la qual sabem perfectament reconèixer-la en les diferents parts del cervell. La capacitat lingüística predomina en una part del cervell, la corporal en una altra, la lògica en una altra. Si ens creiem tot això, i crec que en els temps que corren estaria bé fiar-se de la ciència, l’ànima és una grandíssima tonteria, ja que segons els grecs, l’església i qui vulguis conté els aspectes psicològics, així com la moral i tot això. I això no són més que intel•ligència que ja he dit que és física tot i poder entrenar-la, circuits químics i elèctrics per processar-la i memòria, i després la resta del cos, és clar.\nSi voleu arguments científics del tema de la intel•ligència i l’ànima llegiu el llibre que us he citat del Gardner.\nBy: Artur Díaz Barbagli on 2 Octubre 2008\nEl comentari de l’Artur m’ha fet pensar en el Superhome de Nietzsche. El superhome ha matat Déu, és lliure, perd la culpa, tot el que el condiciona, llavors el superhome és lliure i segueix els seus instints, fa el que vol i no té por de trepitjar els altres.\nPotser tota la nostra moral és una enganyifa i és ella la que fa que no siguem “l’espècie definitiva” Parles Artur, potser d’aquest superhome que sobreviurà la nostre espècie?\nBy: João França on 2 Octubre 2008\nNo crec que parlés en aquest sentit, sino en un sentit purament biológic.\nFixem-nos-hi, perquè l’espècie humana ha tingut aquest exit evolutiu tan bestia?\nTotes les espècies tenen tendència a anar especialitzant-se a un entorn concret, i com més temps hi passen més ben adaptades estan a aquest entorn concret. Que passa? que quan aquest entorn canvia, que canvia ja que tot esta en canvi constant, les espècies massa adptades a aquell entorn no poden adaptarse i moren. Perquè els bacteris i altres vides unicel·lulars poblen quasi qualsevol indret del mon? perquè estan terriblement inespecialitzades, son de estructura tan simple, que qualsevol canvi ambiental les fa mutar, i aixo els hi dona una adaptabilitat mol considerable. Com deia molt bé l’artur ( que per cert el comentari de l’artur m’ha agarat molt, estic totalment d’acord amb ell ) el objectiu d’una espècie es perpetuar-se i colonitzar el màxim de ecosistemes possibles, i nosaltres ens estem carregant el nostre, serà l’huma que ha viscut tant de temps en el planeta terra que coneixem, amb les lleis físiques que coneixem, adaptar-se a un altre medi quan aquest desaparegui?\nI realment som tan guays els humans i la nostra inteligencia que ens permet bucejar volar i fins i tot sortir al espai? El temps ho dirá, en tot cas si no aconseguim adaptar-nos al biòtop següent ( l’espai ) haurem demostrat que som un fracàs d’espècie.\nBy: Pohgahn on 2 Octubre 2008\nPerdona Joao però no vaig del tot per on tu creus.\nJo parlo d’una espècie humana que és una part infinitèssima de l’univers, que té unes característiques que el fan ser tal volta “superior” com és la intel·ligència, però que ja està, a mi em sembla que no som res, és a dir, que sentim sentiments envers algunes situacions que poden ser recreades dintre el nostre cap, que som matèria i punt. No veig res superior a res ni que la ment humana estigui per sobre d’aquest. És a dir, trobo que posem en un pla el factor ment que realment ens oblidem que és una part biològica de nosaltres, que ens serveix per viure, solucionar problemes. La moral és una coseta que ens ha de fer estar bé, no hauria de ser el centre de la nostra vida.\nA vegades penso que ens hem tornat bojos. La llibertat és una cosa que tenim. La moral i Déu i tot el que vulguis ens serveixen per administrar la nostra llibertat per a poder viure confortablement i fer-nos una espècie més “forta”. Ja està. Però repeteixo que penso que se’n fa un gra massa d’aquests conceptes, que per mi la vida és ínfima i és delicada i s’ha de viure i no hi ha més.\nNo ho sé, penso que hi ha una manera molt simple de viure i que les altres coses són pedres a sobre la teulada.\nSento discrepar amb la idea de que “el objectiu d’una espècie es perpetuar-se i colonitzar el màxim de ecosistemes possibles”…\nAixò és el que ha fet l’espècie humana, més ben dit el que ha fet la societat (principalment occidental), ja que la resta d’espècies el seu objectiu és adaptar-se al medi, no colonitzar-lo. I així ens va! Com el que hem fet els humans ha estat colonitzar ecosistemes en comptes d’adaptar-nos, resulta que ara els estem destruint…\nBy: GinaBaetz on 2 Octubre 2008\nNo estic del tot d’acord, l’objectiu d’una espècie es colonitzar el màzim de biòtops possibles i autoperpetuar-se.\nel que passa els que els humans som l’única espècie capaç de modificar el medi, no hi ha cap altre animal que pugui per exemple atacar l¡atmósfera, que si poguessin ho farien.\nPerò em sembla que la discussió que tenim aquí s’acabarà reduïnt a qui ha fet el batxillerat cientific i qui el de lletres.\nnomés hem de veure que quan el artur parlava de el destí inexorable de tota espècie a la autoeliminació per la sobre-especialització, el joao s’ha posat a parlar del super home.\nAquí l’opinió d’algú que ha fet el batxillerat tecnològic i, tot així, aposta per la trascendència de l’home.\nSi no us fa res, em permetré algnes cites d’el que s’ha dit:\n– “un gran caos ordenat que no respon a res, el que l’humanitat intenta desde fa segles, trobar una veritat absoluta del cosmos”. (Per: Pohgahn el 1 Octubre 2008 a les 9:39 pm)\nHas parlat d’un “caos ordenat” i, seguidament, has fet referència al “cosmos”, que vol dir ordre. En tot aquest escrit no deixes de fer al·lusions a la possibilitat que existeixi un ordre que regeixi l’univers. Quan parles d’un caos necessitem assumir l’existència (o la possibilitat de que existeixi) un ordre. Com pot tenir consciència l’home de què és l’ordre si tota la vida ha estat en un permanent caos? No és necessari admetre que no tot és aleatori i que, en l’existència de les coses, veiem alguna cosa que regeix tot el que passa? (no estic parlant d’un vell barbut amb sandàlies, parlo d’un principi fonamental que ens manté units a la realitat).\n-“Necessitat de que hi hagi humans perquè hi hagi món? Parles del món físic? Espero que no, perquè molts anys ha existit fins a l’existència de l’humà.”\n(Per: Artur Díaz Barbagli el 2 Octubre 2008 a les 3:22 pm)\nArtur, tu et pots imaginar un món sense consciència? De quina manera hi hauria món? No parlo de representacions del que imaginem que hi havia fetes des de la nostra imaginació. Quina entitat té un món de pedres abans que el descobrim? Podem dir que existeix (existir: ser fora de’un mateix)? No diriem mé aviat que”consisteix” una realitat? Un món que no és raonat no pot ser concebut per cap ésser humà.\nSi m’inspiro o algo, ja continuaré la conversa.\nBy: Gil on 5 Octubre 2008\nÉs sabut que hi ha gent que mai ha vist res i que somnien només sons i tactes. I no, no es que vegin blanc o negre o gris, és que simplement no veuen res.\nPer als que hi veiem ens és inconcebible un món sense vista, però en els cecs aquest món existeix. Hi ha gent incrèdula que pensa que és impossible una no-visió absoluta.\nIgualment, a mi em costa imaginar-me el que crec que serà la meva mort, això és, l’anulació absoluta dels meus sentits ad eternum . Però el fet és que hi crec, i crec en un món que no necessita de sentits per a existir. Els sentits són els que capten les diferents formes del món. Si aquests et diguessin la veritat del món no hi hauria diferències en la manera de veure’l, sentir-lo etc.\nL’altre dia, parlant amb el Diego, vaig arribar a la conclusió que la única diferència que hi ha realment gran en els nostres punts de vista, és que si el Morfeo de màtrix – i atenció amb la metàfora perquè està ben aconseguida- ens hagués dit en un passat que existeix màtrix, el Diego hagués escollit assimilar-ho i sentir-se realment el centre del seu univers, i jo hauria cregut que sóc el centre d’aquest univers però hauria seguit actuant tal i com ho feia, confiant que els meus sentits els tenien els altres humans i que després de mi tot seguia existint.\nI així és com sóc. Crec que la meva mort suposarà una total anulació dels meus sentits, però sento i crec que l’existència de les altres coses continuarà. No puc pensar que sóc diferent dels altres, tot i que segons com em pugui refiar més de la meva existència que de la dels altres, encara que en això no sóc tant extremista com el Diego.\nCom concebo el món sense raó? Doncs com un món físic i punt. Repeteixo que el fet de que una cosa existeixi no implica que algú n’hagi rebut algun estímul, en la meva opinió.\nI per acabar: ¿“un principi fonamental que ens manté units a la realitat”?\nQuina realitat? Si defineixes realitat com allò que és concebut, parles des d’una base sensorial i sabem que aquesta és subjectiva. El pensament i els sentits només ens ajuden a poder concebre el món de manera que ens puguem auto-relacionar dins la nostra espècie, i això no eixa de ser un mètode evolutiu que ens permet viure, res més. Si els humans no aparentéssim uns sentits molt iguals no podríem relacionar-nos i l’espècie hauria estat un fracàs. Jo crec que l’univers tendeix a la perfecció, definint univers perfecte com “univers compost de matèria i barrera espai-temps en equilibri”, això és, un univers que tendeix a ser uniforme i on la suma de forces sigui zero. Crec que és lògic pensar que l’univers tendeix a aquesta harmonia tal i com es regeixen les lleis físiques i químiques, altament relacionades amb una meta d’equilibri. I en la meva opinió la vida també és una forma de buscar l’equilibri, busca poblar el màxim d’espai, de ser única. És per això que de les molècules primitives que van formar vida hi va haver una evolució cap a formes que tendien a una capacitat de població major. I aquesta evolució ha portat a bacteris que viuen on els fiquis, o quasi, i als humans que ja veus, ens hem creat el nostre propi món. I per mi aquest és l’únic sentit de la vida, i els sentits que ens fan percebre una realitat són una eina orgànica de supervivència feta per evolució.\nSé que sóc radical, que em fico en temes delicats amb poca delicadesa, però realment no veig transcendència, “centre” de la “creació” ni res de tot el que sento dir per enlloc


Raül el Dv 09 Oct 2009, 14:59\nUs proposo un racó culinari, per a veure com ens en sortim tots plegats a la cuina... està clar que al mar tots sóm molt valents però... i a casa, ens defensem igual de bé davant les nostres captures?\nA mi, si em treieu del peix a la planxa o al forn amb patates, tomàquet i ceba... estic perdut! Ah!, les cues del llobarro i del dento les vaig fer a la sal: van quedar boníssimes!! Si en voleu detalls...\nQuè, us animeu a cuinar?\nalbert el Ds 10 Oct 2009, 10:36\na mi tambe em falten unes quantes classes de cuina, ja que tampoc en tinc gaire idea...\nEl sorell jo abans mes aviat el despreciava, fins que un company em va dir la seva recepta i, la veritat, es que guanya moltissim, pel meu gust... Preneu nota:\n-Dos grans d´all\nPrimer de tot filetegem el sorell (un sorell=4 filets). Tot seguit, en una paella petita hi posem un bon raig d´oli d´oliva, els alls laminats i la sidereta, tot això ho deixem que es vagi fent a foc molt lent, perquè l´oli agafi el gust dels alls.\nAgafem el sorell i el fem a la planxa amb un xic d´oli d´oliva, un cop llest hi posem la sal (millor sal Maldon), llavors hi afegim l´oli que hem fet amb els alls per sobre i ja teniu el plat a punt. Bon profit!\nszac el Dv 16 Oct 2009, 00:34\nBones Albert, un dubte què és sidereta?\nteixi el Dv 16 Oct 2009, 00:40\ndavid, la sidereta es la guindilla,\nteixi el Dv 16 Oct 2009, 00:45\njo tambe m'els faig aixis albert, estan bonissims, pero i faig una petite variacio si o voleo probar, agafo un pot i poso oli alls depen lo que t'agradi que es sentin, i julibert, i un pols de sal, i o paso p'el minipimer, i cuant seveixes els filets alplat li poso per sobre la salsa aquesta , per mi queda bonissim,\nszac el Dv 16 Oct 2009, 00:48\nTeixido......caçador castanyero, doncs la recepta aquesta és com les gambes al ajillo per a la planxa no?\nJa ho tastaré.\nPer cert, vi negre, rosat o blanc per acompanyar?\nteixi el Dv 16 Oct 2009, 00:52\nel vi es a gust del consumidor jejejejejejejeje amb castanyes vi verd, amb carn vi negre, amb peix vi blanc, i per la resta rosat, aixo si al meu gust tot mol fesc, y un cava brut per postres\nEditat per darrera vegada per teixi el Dv 16 Oct 2009, 00:54, editat 2 cops en total\nAlsepo el Dv 16 Oct 2009, 00:53\nVosaltres que aneu a la tonyina, bonitol, ...... lo que fem aki quan pesquem algun tunic com per exemple spanish makarel o yellow fin tuna, es just quan surt de l'aigua matar-lo ben mort perque no pateixi, netejarlo i seguidament encara a la barca fer filets ben ben fins, posar-hi una mica de wassabi i cap a dins!!! la tonyina recent pescada crua es una de les coses bobes bones bones que es poden menjar!!!\nMes facil que aixo ja hem diras!!!\nteixi el Dv 16 Oct 2009, 00:56\ntens tota la rao aselpo pero as d'anar amb mol de comta amb l'anissaquis dichos,\nque es el wasabi aquest que dius ?????????\nszac el Dv 16 Oct 2009, 01:01\nJosep tens raó amb l'anisaquis, el millor és congelar i un cop congelat d'unes hores, el pots filetejar de collons per després menjar cru. Jo ho faig així amb oli, sal, pebre picant i dolç i está boníssim.\nRaül el Dv 16 Oct 2009, 01:02\nel wassabi aquest no tinc ni idea del que és.... però un dia a la barca em vaig menjar una merda de bocata... però acompanyat amb un vi blanc ben glaçat que cada vegada que hi penso me'n moro de ganes de tornar-hi!\nel pròxim dia he de portar cava... i amb copes per brindar les captures: serà la òstia!\naixò que comentes seria com el "carpatxo" de tonyina, no? HA de ser boníssim!!!\nAlsepo el Dv 16 Oct 2009, 01:52\nwassabi es aquella pasta verda i que pica, que et posen quan vas a menjar als restaurants Japo.\nVoleu dir que aixo de l'anisaquis no es una collonada del calibre de la grip A o altres tonteries que ens venen a la tele? que jo sapiga a asia s'ha menjat i es menja peix cru recent pescat des de fa segles i la penya no es mor d'aixo, pude rep un de cada 10.000, en fi, es tant perillos com sortir al carrer cada dia!!! lo que si que mata i s'hi ha de vigilar molt es la feina!!! aixo si que es dolent, una malaltia que tots patim durant tota la vida........ jo nomes espero el dia que per la tele facin una campanya per acollonir-nos a tots dient-nos lo dolent que es anar a currar cada dia!!!\nllampugaire el Dc 28 Oct 2009, 01:29\nEm podeu dir si heu menjat bisos darrerament? A casa nostra ens va donar un atac de diarrea en dues ocasions. I després m'han dit que això és habitual en els bisos. En sabeu res?\nRaül el Dv 30 Oct 2009, 21:55\ndels bisos no en sé res... igual que de pescar els altres!! En vaig menjar fa temps i no el vaig trobar bó. Segurament pq el vam coure massa i va quedar sec.\nDijous el company va pescar una melva. No és tant bona com el bonito... però no la vull llençar. Algú té una idea per cuinar melva? Jo la vaig fer a la planxa, volta i volta... me la vaig menjar, però sense gaudir-ne massa...\nszac el Ds 31 Oct 2009, 01:04\nRaül escrigué: dels bisos no en sé res... igual que de pescar els altres!! En vaig menjar fa temps i no el vaig trobar bó. Segurament pq el vam coure massa i va quedar sec.\nEl primer que has de fer és no passar massa el peix, per aquí vas bé peró després un bon oli all, julivert i una mica de llimona. Jo també me'l he menjat amb chimichurri i está boníssim.\nRaül el Ds 31 Oct 2009, 09:07\nho provarè company! El problema és que la melva té un gust fort de peix... Me la vaig emportar pq no l'havia pescat mai i em fa gràcia cuinar-lo. Avui de menú tenim: calamars i sèpies pescades de l'escala de primer. De segon puc triar entre la melva (dels pebrots), una mica de bontitol que em queda, o tonyina a la planxa...\nEl segon encara no el tinc clar... el vi tampoc: en tinc dos de blancs a la nevera... i per acabar una mica de postres benparit de la pastisseria...\nDespres, amb la panxa plena i mig tou, farem els tres una migdiada que t'hi cagues... el que toca els ous és que de vegades ens aixequem passades les cinc de la tarda, i ara ja es comença a fer fosc!!!\nla majoria de vosaltres menjareu entrepans... però al mig del mar!!! Quina enveja que ens fan eh, DAvid?\nTola el Dv 06 Nov 2009, 20:01\nTios, quan aneu a pescar des de les roques, no us heu mirat mai aquells clots on es queda la sal del mar i heu pensat com quedaria una amanida amb allò per sobre? Si la quantitat de sal del clot és generosa, porteu a mà una bossa i no la deixéssiu allà. Senyores i senyors. Per a tots vostès, us presento en rigorosa exclusiva l'anomenada sal de cocó, tant i tant apreciada a les illes Balears (per exemple).\nRaül el Dv 06 Nov 2009, 21:59\ncollons MArtí.. veig que no em vas portar tan sols un pot de sal... estic ansiós de provar-la... per exemple sobre un bonitol fet a la brasa! Demà encendrè la llar de foc... a veure què passa!\nGràcies per portar-me aquest detall tant personal, és bo posar una mica de sal la vida!\nDENTO A LA SAL\nRaül el Ds 28 Nov 2009, 22:16\nAhir al vespre em vaig posar les botes... estàvem cansats, o sigui que vam fer una recepta molt fàcil i que porta molt poca feina: dento (o altre peix) a la sal:\nPrimer heu d'agafar la canya i pescar un dento. Amb aquest de 1,4kg en vam menjar tres persones. Feu càlculs...\n-Escalfeu el forn a uns 220º.\n-Mentrestant poseu en una safata fonda un dit de sal, poseu-hi el peix net i cubriu-lo de sal. És important no escatar el peix perquè no absorveixi el gust de salat. Poseu-lo al forn una mitja hora i ja està a punt.\n- Retireu la sal (veureu que ha quedat dura). Aparteu el peix en un plat gran i serviu-lo a cada plat. Comprovareu que la pell li salta sola. LA seva carn queda melosa, cuita al punt i poc salada. Boníssim. Bon profit !\nalbert el Dg 29 Nov 2009, 10:54\nAquesta recepte es collonuda, rapida, facil... i lo millor, es que aprecies el pur gust del peix. Defet, jo la he provada amb dorades, llobarros i tambe oblades... amb dento no, els pocs que he pescat, els he fet al forn amb patates, ceba... queda pendent\nBONÍTOL A A BRASA\nRaül el Dg 29 Nov 2009, 13:08\nA l'estiu vaig fer a la sal les cues del dento i el llobarro del diari de pesca, clar que nomès les cues ja pesaven més que aquest dento! TAnt el dento com el llobarro van quedar de cine! LA resta a la planxa i també al forn amb patates...\nLa mida d'aquests bonítols (1,5 kg) és ideal per fer-los a la brasa:\n- Primer heu de sortir a mar i pescar-ne uns quants. Netejar-los a mar i un cop a casa tallar les cues i els caps.\n-Obriu el peix de manera que us quedin dues parts simètriques. Salpebrar al gust.\n- Posar el peix a sobre les graelles pel cantó de la pell. Esperar una mica, no cal girar-lo perquè el bonítol ha destar poc fet. (si teniu manies feu volta i volta).\n- Posar-hi un raig d'oli d'oliva del bó i sal d'en Tola (recollida dels rocs).\nServir al plat i acompanyar-lo d'un bon vi ben fred i bona companyia. Bon profit!\nteixi el Dg 29 Nov 2009, 20:04\nAlgú té una idea per cuinar melva\nraul proba a ferla a la sal, queden mol bones\nNOVA CATEGORIA DEL FÒRUM\nAdmin el Dj 03 Des 2009, 01:29\nAl final, veient les vostres dots cul.linàries, he fet una una secció per les receptes perquè doneu "rienda suelta" al vostre art davant els fogons.\nApa! A disfrutar-la!\nkurry el Dj 03 Des 2009, 01:48\nOstres, la Melva no és aquell peix que deixa una pestassa a peix a la cuina impresionant? No recordo...\nRaül, m'apunto la recepta del dèntol. Ara comencem:\n1er pas: agafar la canya i pescar un dento. Merda! ja començo malament! jajaja almenys l'albert els ha catat d'altres maneres que jo ni això jajaja\nteixi el Dj 03 Des 2009, 13:37\nkurri, ja o veig que comences malament, ja que el teu 1pas tindria que ser despertarte a la barque jejejejejejejejeje


» Romuald Velasco renuncia al càrrec de regidor de Martorelles\nRomuald Velasco renuncia al càrrec de regidor de Martorelles\nEl punt més emotiu de l’ordre del dia del Ple extraordinari que l’Ajuntament de Martorelles va celebrar aquest dilluns 31 d’agost va ser el de la renúncia al càrrec de regidor del fins ara portaveu d’Units per Martorelles (UxM) Romuald Velasco per raons professionals.\nVelasco, a l’esquerra, durant el seu comiat com a regidor. (Foto: Ajuntament)\nDesprés de divuit anys al consistori, tres legislatures com a regidor i una i mitja com alcalde, Velasco va voler mostrar agraïment a totes les persones que han compartit aquests anys amb ell. Des de tots els regidors amb els que ha compartit plenari, els alcaldes, els treballadors de l’Ajuntament, al seu grup municipal i també a alcaldes del voltant fins a la seva família.\nL’alcalde de Martorelles, Marc Candela, va agrair a Velasco la feina feta els anys que han compartit al govern: “Vull agrair-te tot el que he après de tu durant aquests anys”, declarava Candela que era correspost per Velasco amb més paraules d’agraïment: “En aquests quatre anys m’has demostrat que ets una gran persona i estic segur que seràs un gran alcalde”, va apuntar el regidor sortint.\nUn dels moments més emotius va ser quan Velasco es va adreçar als seus companys de partit, en especial a la nova portaveu del grup municipal Margarita Casanovas que va tancar el torn de paraula amb un breu discurs on, emocionada, va assegurar que Velasco havia estat “el gran puntal d’Units per Martorelles (UxM)”.\nEl nou regidor d’UxM serà Oliver Aguilera, número quatre de la llista dels independents als darrers comicis del 24 de maig, que ja va ser regidor a l’anterior legislatura 2011-2015 a les carteres d’Esports i Cooperació.\nEl proper dijous 10 de setembre a les 18:30 hores la Sala de Plens de l’Ajuntament acollirà la Recepció Institucional al Pregoner de la Festa Major en la qual es farà entrega de una placa commemorativa a cadascun dels regidors que han deixat el càrrec en aquesta legislatura i en la que hi serà també Velasco.\nMarc CandelaMargarita CasanovasMartorellesOliver AguileraUxM


Disseny integral de cuina | navarro+vicedo arquitectura\nDisseny integral de cuina\nEls materials clàssics i els elements moderns es fundeixen en este disseny integral de cuina d’estil mediterrani pensada per a ser viscuda i per a impressionar. Per una banda, la fusta i la ceràmica prenen presència com a elements que pretenen donar-li calidesa. El blau verdós dels taulells ens recorda al mediterrani.\nPer altra banda les línies de la cuina es dissenyen per a ser senzilles, per a evitar racons complexes i per a aconseguir una harmonia de sensacions en ella. El blanc es presenta com a fons sobre el que destaca la cuina. El banc de marbre blanc macael s’ha triat amb la intenció de recuperar este material tradicional de les cuines i el seu especial caràcter translúcid i els seus reflexes naturals.\nEn la cuina s’instal·len dos piles, la segona d’elles ho fa com a element auxiliar ja que la vivenda no té llavador. A la cuina s’integren els electrodomèstics ja usats de la família com a record de que la cuina està per a viure-la i no per a mirar-la.\nLa iluminació s’ha treballat mitjançant un sistema de carril que permet un ús flexible d’aquesta al llarg del temps, tot buscant una il·luminació càlida que ens recorde novament que este espai és el cor de casa i no una habitació accesòria per a maquinaria.


Pintura a l'oli i acrílica sobre tela | Centre Cívic Ateneu Fort Pienc\nHome Tallers Culturals Pintura a l'oli i acrílica sobre tela\nPintura a l’oli i acrílica sobre tela\nDel 20 d'abril a l'1 de juny del 2021\nTroba el teu llenguatge plàstic\nEn aquest curs trauràs el màxim profit a aquestes dues tècniques tan versàtils. T’explicarem com preparar les teves pròpies teles i com cuidar les teves eines i pinzells. Aprendràs a dominar el color i a trobar el teu llenguatge plàstic seguint una sèrie d’exercicis adequats al nivell de cada alumne. Farem exercicis d’harmonia, contrast, veladures, textures, composició, ritme, llum i ombres, collage i pinzell sec. El material es dirà el primer dia de classe i anirà a càrrec dels participants.


EUROCREW 2018 TORNA A OMPLIR – L'Eliana TV\nEurocrew torna a omplir\nEl festival de cotxes stance arriba a la tercera edició amb més vehicles i molta més gent que en edicions anteriors\nEuroCrew va tornar a emplenar el Parc de la Pinada d’aficionats a l’automobilisme que han gaudit d’una jornada lúdica i diferent de l’Eliana en una cita que ja està marcada en roig per a molta gent que, enguany, han acudit en massa.\nI és que, aquest és un dels majors festivals de cotxes stance de la Comunitat Valenciana i ja una cita obligatòria que compleix tres anys amb moltes novetats.\nI és que, des de primeres hores del matí, els més de 200 cotxes que participaven en la mostra anaven entrant per ocupar els seus llocs. Però també els assistents estaven més preparats que mai i més de 3.000 persones anaven acostant-se al parc.\nEnguany, a més dels cotxes, també hi havia estands de col·laboradors, on es podia preguntar dubtes i veure nous productes. Altra de les principals novetats ha estat la caseta dels organitzadors de l’esdeveniment, on es podia comprar merchandising.\nHan estat molts els vehicles que s’han pogut veure, i de molta qualitat, que inclús, han vingut d’altres comunitats autònomes i d’altres països, i és que el festival elianer ja és en un referent en l’àmbit internacional.\nPer part dels organitzadors, la valoració és molt positiva, com també per part dels assistents que ja demanen que la quarta edició s’augmenten els dies de durada i la capacitat de cotxes.\nPreviousPrevious post:JORNADA SOBRE MATERNITATNextNext post:LA SVPAP TORNA A L’ELIANA


Betsy Blair - Viquipèdia, l'enciclopèdia lliure\nBetsy Blair a Amiens (2007)\n11 de desembre de 1923\nCliffside Park, Nova Jersey (EUA)\n13 de març de 2009(2009-03-13) (als 85 anys)\nBallarina, actriu de teatre i actriu de cinema\nGene Kelly (1941-1957)\nKarel Reisz (1963-2002)\nMillor actriu estrangera\nBetsy Blair, de nom Elizabeth Winifred Boger (Cliffside Park, Nova Jersey, Estats Units, 11 de desembre de 1923 - Londres, Anglaterra, 13 de març de 2009) va ser una actriu estatunidenca. També va fer carrera a Europa.\nVa néixer en una família nord-americana de classe mitjana. A l'edat de 8 anys entra en una Escola de Dansa debutant com a ballarina el 1938. El 1941 es va casar amb l'actor i ballarí Gene Kelly, amb qui va tenir un fill, Kerry, i amb qui va romandre casada fins a 1957.\nEl 1947 va rodar la seva primera pel·lícula al cinema, The Guilt of Janet Ames. El 1955 va obtenir el paper de Clara Snyder a Marty, guanyant el BAFTA a la millor actriu estrangera, i una nominació a l'Oscar. A causa del seu activisme d'esquerres (compartit amb els seus amics Orson Welles, Richard Conte, Lena Horne i John Garfield), mal vist pel macarthisme imperant en aquell moment, va decidir traslladar-se a Europa, primer a França, després a Itàlia.\nEntre els anys 50 i 60 va protagonitzar Il grido de Michelangelo Antonioni (que va acusar l'actriu d'haver passat "les dues hores més difícils" de la seva vida), després Calle Mayor de Juan Antonio Bardem, Senilità de Mauro Bolognini i I Delfini de Citto Maselli.\nDurant una època va viure amb l'actor i director Roger Pigaut a París, però no van arribar a casar-se mai. Als 37 anys, gosa abandonar-ho tot - la seva vida d'actriu, el seu somni de realització - per dedicar-se al tercer home de la seva vida: el realitzador txecoslovac Karel Reisz.\nEl 1988 va protagonitzar Betrayed de Costa-Gavras. Es va traslladar a Londres, on va morir el 13 de març de 2009 de càncer als 85 anys.\nA Marty (1955)\n1947: The Guilt of Janet Ames\n1948: A Double Life\n1948: Another Part of the Forest\n1950: Mystery Street de John Sturges\n1955: Marty d'Anatole Litvak\n1956: Calle Mayor de Juan Antonio Bardem\n1957: The Halliday Brand\n1957: Il grido de Michelangelo Antonioni\n1960: I delfini de Françasco Maselli\n1962: Senilità de Mauro Bolognini\n1962: All Night Long\n1973: A Delicate Balance de Tony Richardson\n1986: Flight of the Spruce Goose\n1986: Descente aux enfers de Francis Girod\n1988: El camí de la traïció (Betrayed)\n1956: BAFTA a la millor actriu estrangera per Marty\n1956: Oscar a la millor actriu secundària per Marty\n↑ Michel Bracquart, Le Vrai Nom des stars, M.A. éditions, 1989 ISBN 2866764633\n↑ (anglès) « Gene Kelly's 'teenage bride' Betsy Blair dies, aged 85 » a Thefirstpost.co.uk, 16 març 2009\n↑ «biografia de Betsy Blair». The New York Times.\n↑ «Betsy Blair, premis». The New York Times.\n↑ «filmografia de Betsy Blair». The New York Times.\nA Wikimedia Commons hi ha contingut multimèdia relatiu a: Betsy Blair\nBetsy Blair a Find A Grave (anglès)\nLes gens du cinema[Enllaç no actiu]\nISNI: 0000 0001 1442 4312\nObtingut de «https://ca.wikipedia.org/w/index.php?title=Betsy_Blair&oldid=26344230»\nLa pàgina va ser modificada per darrera vegada el 14 feb 2021 a les 03:53.


L’Educació per damunt de tot, per Naiara Davó | GUANYAR ALCOI\nEls debats reprodueixen una i altra vegada una realitat lamentable: l’Educació s’ha convertit en una arma dels partits polítics que han sigut incapaços de consensuar un model perdurable, sòlid i eficient. Al propi ple celebrat aquesta setmana un grup polític presentava una moció, desafortunada en els seus plantejaments i intencions, en què llançava una pregunta molt important. “¿Cómo podemos mejorar el sistema educativo?”. Doncs, segons el nostre entendre, just com encara no s’ha fet: obrint processos de consens entre tots els agents socials. Cada dia és mes necessari obrir un debat en el qual puguen participar tots els sectors implicats —famílies, professorat, alumnat, forces polítiques i sindicals, ciutadans, etc.— per tal d’arribar a consensos i assolir un model diferent d’educació. Model que aposte pel canvi social: més cooperatiu i menys competitiu.\nHem de caminar en la direcció d’aconseguir un model que garantisca l’aprenentatge correcte de les llengües, i que marque i establisca les línies generals d’una nova educació que ha de començar per ser participatiu i obert a tots els agents socials. Obert, a la comunitat educativa en primer lloc; al professorat, a l’alumnat; a les famílies, als diferents especialistes en la matèria com pedagogs, psicòlegs, filòlegs, neuròlegs; i també a les forces polítiques i sindicals. El model educatiu consensuat per totes i tots.\nRegidora Grup Municipal Guanyar Alcoi\nAl voltant de les terrasses, per Estefania Blanes


Cementiri de Montjuïc | Intermèdia Comunicació\nDe admin | Sala de premsa | 0 comentaris | 2 març, 2016 | 0\nLa Biblioteca Funerària de Cementiris de Barcelona, que va ser oberta al públic el juny del 2013 i està ubicada en el mateix espai de la Col·lecció de Carrosses Fúnebres del Cementiri de Montjuïc, s’ha integrat dins del sistema de biblioteques i fons departamentals especialitzats de l’Ajuntament de Barcelona, liderat per la Biblioteca General. AquestaLlegir més\nEl Cementiri de Poblenou s’obre al turisme amb visites guiades gratuïtes en anglès i francès\nDe admin | Sala de premsa | 0 comentaris | 15 juliol, 2015 | 0\nCementiris de Barcelona (CBSA) organitza regularment rutes guiades gratuïtes als dos cementiris monumentals de la ciutat (Poblenou i Montjuïc) per tal d’apropar el paisatge funerari a la ciutadania. Enguany, CBSA ha incorporat a les seves rutes dues visites especials al Cementiri de Poblenou en anglès i dues en francès amb l’objectiu de fomentar el turisme funerari aLlegir més\nCementiris de Barcelona es compromet amb la repoblació de mussols a Montjuïc\nDe admin | Sala de premsa | 0 comentaris | 30 gener, 2015 | 0\nEl compromís de Cementiris de Barcelona amb la preservació de la natura s’ha posat, novament, de manifest aquest desembre, amb la participació de l’entitat al projecte de recuperació de la fauna autòctona del Cementiri de Montjuïc. Concretament, s’han alliberat sis mussols al recinte funerari procedents del Centre de Recuperació de Fauna de Torreferrussa de laLlegir més\nCementiris de Barcelona fomenta la memòria histórica amb rutes al Fossar de la Pedrera\nDe admin | Sala de premsa | 0 comentaris | 25 juny, 2014 | 0\nEl Fossar de la Pedrera del Cementiri de Montjuïc és un espai memorial dedicat a les víctimes de la repressió i dels bombardejos franquistes. Va ser inaugurat el 1985 com un conjunt arquitectònic de gran interès històric, on es troben, entre d’altres monuments, la tomba del president Lluís Companys. Per tal de donar-lo a conèixerLlegir més


Convenio colectivo - Metzeler Automotive Profile Systems, SA (centre de treball de Zona Franca de Barcelona), Cataluña - Convenio Colectivo de Metzeler Automotive Profile Systems, SA (centre de treball de Zona Franca de Barcelona), Cataluña - Convenios Colectivos - VLEX 285389\nPublicado en: Diari Oficial de la Generalitat de Catalunya nº 4557 de 24/01/2006\nTRI/3773/2005, de 12 de juliol, per la qual es disposa la inscripció i la publicació del Conveni col·lectiu de treball de l'empresa Metzeler Automotive Profile Systems, SA (centre de treball de la Zona Franca de Barcelona) per als anys 2005 i 2006 (codi de conveni núm. 0809471).\nVist el text del Conveni col·lectiu de treball de l'empresa Metzeler Automotive Profile Systems, SA (centre de treball de la Zona Franca de Barcelona), subscrit pels representants de l'empresa i pels dels seus treballadors el dia 30 de juny de 2005, i d'acord amb el que disposen l'article 90.2 i 3 del Reial decret legislatiu 1/1995, de 24 de març, pel qual s'aprova el Text refós de la Llei de l'Estatut dels treballadors; l'article 2.b) del Reial decret 1040/1981, de 22 de maig, sobre registre i dipòsit de convenis col·lectius de treball; l'article 11.2 de la Llei orgànica 4/1979, de 18 de desembre, de l'Estatut d'autonomia de Catalunya; el Reial decret 2342/1980, de 3 d'octubre, sobre transferència de serveis de l'Estat a la Generalitat de Catalunya en matèria de mediació, arbitratge i conciliació; el Decret 326/1998, de 24 de desembre, de reestructuració de les delegacions territorials del Departament de Treball; el Decret 296/2003, de 20 de desembre, de creació, denominació i determinació de l'àmbit de competència dels departaments de l'Administració de la Generalitat de Catalunya, i el Decret 68/2004, de 20 de gener, d'estructuració i de reestructuració de diversos departaments de l'Administració de la Generalitat, modificat pel Decret 223/2004, de 9 de març, de reestructuració d'òrgans territorials de l'Administració de la Generalitat,\n.1 Disposar la inscripció del Conveni col·lectiu de treball de l'empresa Metzeler Automotive Profile Systems, SA (centre de treball de la Zona Franca de Barcelona) per als anys 2005 i 2006 (codi de conveni núm. 0809471) al Registre de convenis dels Serveis Territorials del Departament de Treball i Indústria a Barcelona.\ncol·lectiu de treball de l'empresa Metzeler Automotive Profile Systems, SA, (centre de treball de la Zona Franca) per als anys 2005 i 2006\nAquest Conveni té una durada de 2 anys, i la seva vigència s'estén des de l'1 de gener de 2005 fins al 31 de desembre de 2006.\nL'increment salarial pactat per a l'any 2005 és el de l'IPC previst per a aquest mateix any, en tots els conceptes salarials i retributius vigents el 31 de desembre de 2004, amb clàusula de revisió per al supòsit que l'IPC real per a 2005 sigui superior al previst i amb caràcter retroactiu en data 1 de gener de 2005.\nL'increment salarial pactat per a l'any 2006 és el de l'IPC previst per a aquest mateix any, en tots els conceptes salarials i retributius vigents el 31 de desembre de 2005, amb clàusula de revisió per al supòsit que l'IPC real per a 2005 sigui superior al previst i amb caràcter retroactiu en data 1 de gener de 2006.\nPlus de relleu i de treball en continu.\nEn l'article 27 d'aquest Conveni es fixen els salaris base aplicables a cada grup professional per a l'any 2005.\nEs reconeixen 2 triennis i 5 quinquennis per aquest ordre. A un trienni correspon un percentatge del 5% i a un quinquenni, del 10%. Per trobar el valor de l'antiguitat s'ha d'aplicar el percentatge que correspongui a cada treballador sobre una base, per a 2005 de 15,13 euros per dia o 453,63 euros per mes. Per a l'any 2006 s'ha d'incrementar en l'IPC real per a aquell any. A l'annex 1 s'estableixen les quanties d'acord amb la fórmula indicada en el paràgraf anterior, i també els valors de l'antiguitat per calcular la nocturnitat.\nSi algun treballador percep en l'actualitat el sisè o setè quinquenni, establerts en convenis col·lectius anteriors, l'ha de seguir percebent amb caràcter "ad personam" en la quantia actual.\nPer al grup de personal de fabricació es fixa l'assignació d'un import econòmic en qualitat d'incentiu, de conformitat amb el que disposa l'article 14 d'aquest Conveni; la taula d'incentiu resulta en funció de l'eficiència de grup (annex 2).\nAquest concepte agrupa els antics conceptes salarials següents: complement salarial, complement CCC, complement no absorbible, complement d'idiomes, retribució de serveis, plus d'equivalència, plus familiar, consolidació de l'incentiu; es garanteix "ad personam" i es formula en euros/dia o euros/mes.\nAquests complements són d'índole funcional i la seva percepció depèn exclusivament de l'exercici de l'activitat en el lloc de treball o funció que s'hagi assignat; per tant, no és de caràcter consolidable ni tan sols "ad personam".\nPersonal de taller mecànic utillatge: 0,83 euros/hora efectiva treballada.\nPlus de bomber: 24,77 euros/mes. El plus de bomber s'ha de percebre per la realització de les tasques previstes en el Pla d'emergència, i es retribueix també el temps emprat en auditories, pràctiques i cursos, fora de la jornada laboral, i amb un màxim de 16 hores a l'any.\nLes gratificacions d'estiu i de Nadal s'abonen a raó de 30 dies de salari base, antiguitat i complement personal, vigents en l'any en curs. Aquestes gratificacions s'han de fer efectives els dies 15 dels mesos de juliol i desembre.\nLa gratificació de beneficis s'abona el mes de febrer a raó de 30 dies de salari base, antiguitat i complement personal vigents el 31 de desembre de l'any anterior.\nEs manté, amb caràcter "ad personam", per al personal que el percebi a la firma d'aquest Conveni, i no és aplicable per a la resta del personal actual o futur. El seu import és d'1,69 euros per dia.\nEs crea un plus d'assistència i puntualitat consistent en un premi mensual de 18,39 euros que s'ha de percebre per 11 mensualitats.\nPlus de relleu i de treball continu\nS'estableix aquest plus amb l'objectiu d'augmentar la capacitat productiva i/o disminuir la pèrdua que es genera engegant i parant determinades instal·lacions, de manera que s'han de mantenir treballant de manera contínua, evitant aturades entre torns i durant els temps de pausa destinats a entrepà i descans personal.\nA l'inici de cada jornada el cap de torn ha de comunicar al personal de lloc i al que el relleva la conveniència de realitzar els relleus. El personal de lloc ha d'adaptar els seus descansos al que el relleva, el qual ha d'atendre un màxim de 2 equips.\nLa durada total del relleu és en funció de cada mètode de treball.\nEl temps de substitució s'ha de distribuir al llarg de la jornada, preferentment en 3 blocs, un dels quals ha de tenir lloc a continuació de l'entrepà, fins a assolir els 30 minuts.\nAquest plus l'han de percebre els treballadors afectats, rellevat i el que relleva, per un import de 0,75 euros per hora efectiva de treball.\nAquesta bestreta no pot superar els 180,30 euros.\nConvenio colectivo - G.D. Energy Services SAU (Centro de trabajo de la Central Nuclear de Almaraz), Extremadura


Wayne Rooney: "Hi havia molts moments en què estava realment deprimit" - Esport3 - TV3 i Catalunya Ràdio\nWayne Rooney durant un entrenament amb el Derby County\nWayne Rooney: "Hi havia molts moments en què estava realment deprimit"\nL'exfutbolista anglès confessa en un documental sobre la seva vida que va passar per moments molt difícils\nRedacció Esport3 12/10/2021 - 21.46\nWayne Rooney ha confessat en un documental sobre la seva vida que s'estrenarà a principis del 2022 que durant la seva etapa com a futbolista va passar per moments molt difícils i fins i tot va arribar a estar deprimit.\nEl màxim golejador de la història de la selecció anglesa i actual entrenador del Derby County ha volgut explicar detalls de la seva batalla contra els seu problemes de salut mental.\n"Volia ser honest i tocar tot el que ha passat en la meva vida, la qual cosa és important. Vull que la gent em conegui millor com a persona. Al llarg de la vida d'un jove esportista, un travessa períodes difícils i hi havia molts moments en què vaig estar realment deprimit, no volia estar amb ningú."\n Wayne Rooney (@WayneRooney) October 12, 2021\nEn un altre dels avanços de "Rooney", l'exfutbolista de l'Everton i el Manchester United dona més detalls de la pressió amb la qual ha de conviure un jugador professional.\n"La gent parla de salut mental. En el moment en què comences a veure algú, t'adones del que passava pel teu cap i com tractaves la pressió de jugar amb el Manchester United i tenir èxit, de jugar pel teu país, després capitanejant el teu país i assumint molta pressió també. Tindran una idea real del que estava passant al meu cap."


Elter, el portal d'Osona - Una cinquantena de persones completen la desena edició de la caminada Vic-Olot\ndilluns 28 de abril de 2008 17:43h\nLa caminada tenia 45 quilòmetres de recorregut amb sortida des de la plaça Major de Vic\nImatge de la caminada Vic-Olot\nOsona, | Aquest diumenge es va celebrar la Caminada Vic-Olot, que ressegueix el traçat del camí ral que unia les dues capitals. Hi van haver una cinquantena de participants, que van fer els 45 quilòmetres que hi ha de recorregut.\nVan sortir de la Plaça Major de Vic a les sis del matí i van anar pel Pont d’En Bruguer cap a Roda de Ter, passant pel carrer Major de l’Esquirol cap a Cantonigròs, fins a passar per sota el cingles del Pla d’Ayats. Després van continuar cap a la Serra de Pruit, l’Hostal del Grau i van arribar als Hostalets d’En Bas, Les Preses i Olot. El recorregut es va acabar al Parc de Sant Roc, on van fer un dinar conjunt cap a les quatre de la tarda.\nAquesta caminada la van fer per primera vegada tres excursionistes: Ramon Berenguer, Josep Roca i Joan Comas l’any 1989, tot fent rutes per la zona. Amb els anys s’hi van anar afegint altres excursionistes com l’Antoni Andreu, i des de l’any 1999 es celebra de manera continuada fins a celebrar enguany la desena edició.\n- El Magicstudio CP Manlleu rep la suspensió del partit contra el Cuencas Mineras quan ja volava cap a Astúries (28 de abril de 2008)\n- El Magicstudio CP Manlleu busca continuar amb el ple de victòries a l'OK Lliga a Astúries (28 de abril de 2008)\n- Les competicions esportives d'àmbit català se suspenen durant quinze dies (28 de abril de 2008)\n- Primer partit oficial suspès per un club manlleuenc a causa del coronavirus (28 de abril de 2008)\n- Tercera victòria i tercera jornada sense encaixar cap gol (4-0) (28 de abril de 2008)


Record 1 to 10 from 10\nNote: Diferents documents sobre els sistemes antiincendis, revisió de manegues, extintors, etc\nDescriptors: Administració ; Incendis--Prevenció ; Sistemes de seguretat\nAntecedentes del seguro de responsabilidad civil por accidentes que se produzcan en este Gran Teatro. Año 1945\nDescription: 19 documents\nNote: Documentació amb correspodència i ofertes rebudes per part de diverses companyies d'assegurances\nDescriptors: Administració ; Comptabilitat ; Incendis--Prevenció ; Sistemes de seguretat\nJefatura Nacional de Defensa Pasiva. Instrucciones. 1943\nGarcía de Pruneda, Salvador\nNote: Dossier format per un document manuscrit i l'ordenança de defensa passiva per edificis d'espectacles, aquesta última del 3 d'agost de 1942, signada pel General Jefe Nacional, S. Garcia\nDescriptors: Administració ; Sistemes de seguretat ; Assumptes jurídics\nNote: Diversos documents datats entre finals de 1942 i 1943 sobre extintors: peticions de certificats, certificats, etc. El president de la Junta, el marquès de Sentmenat signa algun del documents\nDescriptors: Administració ; Sistemes de seguretat ; Incendis--Prevenció\nDescription: 45 documents\nNote: Conté documentació de companyies asseguradores, empreses de reparacions diverses, empreses d'extintors, empreses d'uniformes i altres tipus d'empreses que ofereixen els seus serveis al Gran Teatre del Liceu. També trobem correspondència entre diversos empleats del Liceu, certificats de treballadors i detalls de despeses de concerts o de temporada\nDescriptors: Administració ; Edifici - Remodelació ; Teatre ; Incendis--Prevenció ; Sistemes de seguretat ; Comptabilitat\nNote: La major part de la documentació són cartes de diferents empreses sobre reparacions diverses i instal·lacions(ascensor, electricitat, telèfon, calderes, ventilació, extintors, etc.). Conté també algunes cartes sobre pòlisses d'assegurances\nDescriptors: Edifici - Remodelació ; Instal·lacions elèctriques ; Incendis--Prevenció ; Ascensors ; Sistemes de seguretat\nProjecte d'obligacions dels treballadors del Liceu en cas d'incendi\nDescription: 11 f.\nNote: Document sobre mesures de seguretat. Aprovat en sessió del dia 14 de juny de 1888. Va acompanyat de diferents retalls de diari on es parla de les noves mesures de seguretat del Liceu\nDescriptors: Administració ; Sistemes de seguretat\nTestimonio de varios antecedentes de la causa sobre sospechas de robo en el Gran Teatro del Liceo\nMartí i Sagristà, Miquel\nDescription: 33 f.\nNote: Document notarial manuscrit, redactat i signat per Miguel Martí Sagristá\nDescriptors: Sistemes de seguretat ; Administració\nMedidas que pueden adoptarse para la seguridad del teatro\nLicencia del Excelentísimo Señor Capitán General para que usen armas los encargados de la custodia del Gran Teatro del Liceo\nCotoner y Chacón, Fernando\nNote: El permís el signa Fernando Cotoner y Chacón, capità general de Catalunya


La taxa d'ocupació de professionals valencians menors de 25 anys creix fins al 68,1% - À Punt\nLa taxa d'ocupació de professionals valencians menors de 25 anys creix fins al 68,1%\nLa mitjana espanyola és del 65,3%, la més alta des de l'any 2009.\n17 d'octubre 2018 - 15:35\nA la Comunitat Valenciana, 115.400 professionals menors de 25 anys estan treballant actualment, un 12,4% més que fa un any. La taxa d'ocupació és del 68,1%, una xifra que supera el 65,3% de la mitjana nacional.\nAixí ho mostra un informe elaborat per Randstad, que ha tingut en compte tant l'Enquesta de Població Activa publicada per l'Institut Nacional d'Estadística dels últims 10 anys. L'estudi destaca que, durant el segon trimestre de 2018, la taxa a tota Espanya ha assolit la xifra més elevada des de 2009 i dos de cada tres professionals menors de 25 anys tenen treball.\nL'anàlisi revela “importants diferències entre comunitats autònomes”. Les taxes d'ocupació més elevades per al col·lectiu es troben a Aragó (76%), País Basc (73,7%), La Rioja (73,7%) i Madrid (73,4%). Les més baixes són les d'Astúries, Castella-la Manxa, Extremadura i Andalusia, totes amb xifres inferiors al 56%.\nMés formació, més ocupació\nL'estudi de Randstad també mostra com afecta el nivell de formació a l'hora d'aconseguir un lloc de treball entre els professionals més joves i destaca que, a major nivell formatiu, major taxa d'ocupació. En concret, la taxa entre els professionals menors de 25 anys amb estudis superiors és del 81,2%; la dels que disposen d'estudis primaris, 40,9%; i la taxa dels que han cursat educació secundària, 62,3%.\nEn termes absoluts, els empleats menors de 25 anys que disposen d'educació secundària són els més nombrosos, en concret, 668.600 professionals.


Ballada a la Fresca | Andreuenc\nBallada a la Fresca\nEl proper dissabte 3 de juliol a les 10 de la nit, en el marc habitual de la Plaça Orfila, l’Esbart Maragall celebrarà la 10a edició de la Ballada a la Fresca amb el recolzament de l’Ajuntament de Barcelona Districte de Sant Andreu. Enguany la vetllada va dedicada al mestre Manuel Cubeles, amb el nom […]\tLlegir més...\nCulturaJesús Manzano 07/07/2018\nJa fa sis anys que la l’entitat de dansa del Casal Catòlic, l’Esbart Maragall, es va plantejar celebrar un espectacle estiuenc que fos un oferiment a la gent de Sant Andreu que durant mesos no els ha pogut veure perquè la companyia ha estat actuant a diferents indrets de Catalunya. La concreció d’aquella idea es va […]\tLlegir més...


Andreu, puig de n’\nA AN 1 Col·laborador/a 58 Visites Bústia de suggeriments\nAndreu, puig de n’ TOPON\n1. Puig del municipi de Santa Eulària, situat al sud-est del canal d’en Vic i de la urbanització del Club de Golf Roca Llisa, que assoleix els 143 m d’altura. Es troba situat prop de la costa de migjorn del salt d’en Serrà, al sud del puig des Moltons.\n2. Elevació de 166 m d’altura del municipi de Santa Eulària des Riu que, en realitat, constitueix una prolongació cap al nord-oest del puig d’en Durban . És situat al sud del barri de Can Llàtzer, a menys d’un quilòmetre de distància.\n3. Puig que assoleix els 250 m d’altura i que tanmateix constitueix l’extrem sud-est del cim del puig d’en Tur o d’Alcalà, situat al municipi de Sant Antoni de Portmany, parròquia de Sant Mateu d’Albarca, just a llevant de la carretera que va de Santa Gertrudis de Fruitera a Sant Mateu, ja prop d’aquest nucli rural.\n4. puig d’en Joan Andreu. [ERM]


Un conductor drogat provoca un accident a Manresa amb sis ferits, dos d'ells greus | NacióDigital\nUn conductor drogat provoca un accident a Manresa amb sis ferits, dos d'ells greus\nUna nena de 10 anys va ser traslladada a l'hospital Parc Taulí de Sabadell degut a la gravetat de les ferides\nper Pere Fontanals , Manresa, 1 de setembre de 2020 a les 13:17 |\nAccident entre els dos cotxes a la Catalana | Cedida\nUn accident frontal al nucli de Manresa (Bages) va deixar dilluns a la nit sis ferits, dos d'ells greus i els altres quatre lleus, després que el conductor que circulava en sentit Manresa, un veí de la localitat de 32 anys, perdés el control del seu turisme i impactés frontalment contra un vehicle que pujava en direcció a la sortida de la ciutat i que estava ocupat per cinc persones.\nL'accident va tenir lloc a un quart de 12 de la nit de dilluns al punt quilomètric 92,700 de la C-37z, conegut popularment com la Catalana, just abans d'arribar al carrer Tres Creus. El turisme que baixava va sortir-se de la via a la corba i va impactar frontalment amb el que sortia de la ciutat en direcció cap al Xup. L'accident va ser tan fort que el segon turisme va trencar les tanques de protecció de la via i va quedar penjat al marge que dona al riu.\nEl vehicle que va rebre l'impacte estava ocupat pel conductor i quatre acompanyants, tots ells d'Olesa de Montserrat. L'ocupant que va sortir més malparat és una nena de 10 anys, ferida molt greu i amb risc vital, que va ser traslladada d'urgència a l'hospital Parc Taulí de Sabadell. També la conductora d'aquest vehicle, de 39 anys, va resultar ferida greu. Els altres tres ocupants, entre ells un nen de 7 anys, van resultar ferits lleu. Aquests darrers quatre ferits van ser traslladats a l'hospital Sant Joan de Déu.\nEl conductor del turisme que va causar l'accident, que també va resultar ferit lleu, va donar positiu de benzodiazepines en el test de drogues que li va fer passar la Policia Local de Manresa. Els agents el van detenir acusat d'un delicte contra la seguretat en el trànsit.\nTerritorials, Societat, accident, accident de trànsit, trànsit, Manresa, Olesa de Montserrat, Bages\nEs podia haver empotrat contra una paret!\nPer Anònim el 1 de setembre de 2020 a les 16:46\nUn malparit més! segur que coneixent la justícia espanyola deu estar d'allò més tranquil·let


Torra declarará el 15 de mayo ante el TSJC por no retirar lazos amarillos - Deia\nno se ha emitido ningún citación formal\nTorra declarará el 15 de mayo ante el TSJC por no retirar lazos amarillos\nEl president de la Generalitat, Quim Torra, durante la reunión semanal del Govern. efe\nEl president de la Generalitat, Quim Torra, durante la reunión semanal del Govern.\nTorra declarará el 15 de mayo ante el TSJC\nEl 2 de abril el alto tribunal catalán admitió a trámite la querella de la Fiscalía Superior de Cataluña\nBARCELONA. El Tribunal Superior de Justicia de Cataluña (TSJC) citará como investigado el miércoles 15 de mayo al presidente de la Generalitat, Quim Torra, para que declare por presunta desobediencia al no acatar la orden de la Junta Electoral Central (JEC) de retirar los lazos amarillos y las 'esteladas' de los edificios públicos, han explicado a Europa Press fuentes de la Generalitat.


INDRETS D'ESCRIT AL BERGUEDÀ : SANTA MARIA DE VILALLEONS. SANT JOAN DE VILATORTA. OSONA\nSANTA MARIA DE VILALLEONS. SANT JOAN DE VILATORTA. OSONA\nEl terme municipal de Vilalleons s'estén per l’extrem sud-oriental de la plana de Vic, des de Puig-l’agulla fins als límits amb Santa Eugènia de Berga i Sant Julià, amb un terreny essencialment pla, on s’aixequen importants masies. Formava part integrant del terme del castell de Taradell.\nEl lloc de Vilalleons es troba documentat l’any 927, quan Duran i la seva muller Rosa vengueren a Contrad i la seva muller Alúdia la vuitena part d’una peça de terra situada al terme de Taradell, a la vila de Vilalleons.\nLes funcions parroquials consten a partir del 1007, quan Enyec i la seva muller Richel vengueren a Sunifred i a la seva muller Martina una peça de terra amb el seu bosc, situada a la parròquia de Santa Maria de Vilalleons. Igualment en la llista de parròquies datable entre els anys 1025 i 1050 consta com a parròquia amb el nom de Villa Leonis i segueix figurant en les llistes posteriors.\nL’església primitiva fou substituïda per una altra de romànica la qual ha perdurat, amb modificacions, fins avui dia. El nou edifici potser fou consagrat el 1083 pel bisbe de Vic, Berenguer Sunifred de Lluçà, però l’acta que ens ha pervingut, conté tantes incongruències i anacronismes que fa pensar que es tracta d’un document fals, o, almenys, amb moltes interpolacions.\nL’església de Santa Maria de Vilalleons és un magnífic edifici d’una nau coberta amb volta de canó, reforçada per dos arcs torals i capçada a llevant per un absis semicircular, el qual s’obre a la nau mitjançant una simple plec que estableix la degradació d’amplada i alçada dels dos àmbits.\nEl cantó de ponent fou alterat, poc després de la construcció de l’església, amb l’erecció d’un cos d’edifici que allargava la nau i constituïa un campanar de torre, perfectament diferenciat exteriorment dels murs de la nau original.\nEl segle XVI (1530) foren afegides a la nau dues capelles quadrangulars, cobertes amb una volta de nervis, properes a l’absis, als murs de tramuntana i de migjorn sense que en el seu estat actual es pugui afirmar amb certesa si substituïren o no dues absidioles, amb la qual cosa l’església hauria tingut una capçalera trevolada. Punt que es podria confirmar amb una exploració arqueològica.\nEl portal original és obert al mur de migjorn i serveix de comunicació amb la rectoria; fou substituït ja el segle XII per un nou portal obert en el cos de ponent, i del qual queden, com ja hem dit, les restes de dues arquivoltes.\nA l’absis s’obren tres finestres de doble esqueixada. Aquest absis és decorat exteriorment per un fris d’arcuacions i finestres cegues, en sèries de cinc, dividides per lesenes i rematat per un fris continu de dents de serra, situat sota la barbacana de lloses de pedra, les quals marquen l’inici de la teulada.\nEl fris d’arcuacions, finestres cegues i dents de serra, que ornamenten l’absis, es repeteix a la part alta dels murs de tramuntana i de migjorn, bé que sense lesenes, fins arribar al campanar de ponent, on la decoració s’interromp.\nAquest campanar, integrat interiorment a l’església de la nau, conserva dues portes originals, a tramuntana i a migjorn, i una tercera, reformada l’any 1849, a ponent. La porta, oberta a tramuntana, és l’entrada actual a l’església, ja que és situada en millor relació amb el nucli del petit poble. La porta del costat de migjorn està aparedada i en part destruïda per l’escala d’accés al cor.\nAl final del segle XVI (1590) hom construí damunt l’absis un comunidor de planta quadrada i de dos pisos d’alçada, el qual dóna una silueta característica a l’església, la nau de la qual fou també sobrealçada, cosa que donà lloc a unes golfes entre les dues cobertes.\nEls paraments presenten un aparell de carreuons ben tallats i escairats, de mida mitjana, disposats en filades uniformes i regulars, agafats amb morter de calç, amb les juntes ressaltades. Al campanar l’aparell esdevé de carreus ben tallats i polits, disposats ordenadament en filades. En els afegits posteriors l’aparell és de reble, només reforçat a les cantonades.\nEs tracta d’una edificació d’un gran interès i bellesa, tant de proporcions com de construcció, molt ben conservada.\nSanta Maria de Vilalleons és inclosa per J. Puig i Cadafalch en el grup d’esglésies d’una sola nau (i en la subdivisió d’esglésies parroquials de petits veïnats). Eduard Junyent coincideix amb Puig en remarcar que Santa Maria de Vilalleons dins la forma rudimentària de l’obra assoleix una gran perfecció, típica, això no obstant, de les darreries del segle XI.\nAquesta característica de perfecció s’observa sobretot a l’exterior, el qual, malgrat els afegits soferts al llarg del temps, conserva tota la seva puresa en l’absis amb els resultats de quatre arcuacions entre lesenes per on discorre la galeria de finestres cegues, escampant-se cap els murs laterals.\nTambé cal esmentar el motlluratge primitiu i el simplicíssim coronament dels absis, formats per dos plans, que també trobem a Sant Esteve de Tavèrnoles.\nDe la desapareguda portada del segle XII romanen algunes dovelles d’arquivoltes, reaprofitades com a ressalt de la rosassa construïda el 1849 en l’actual façana occidental. Cal recordar que, anteriorment, s’havia fet quelcom semblant a la Seu de Vic, també en la rosassa.\nLes peces de la meitat superior repeteixen un tema vegetal, mentre que les de la inferior el presenten geomètric, encara que en algun cas no hi hagi correspondència entre peces veïnes. El primer tema consisteix en dues tiges ondulades en simetria de les quals broten palmetes de dos tipus al mig i a tots dos costats, d’acord amb el sentit longitudinal de les peces, donant lloc a un esquema i motius clarament derivats de conjunts propers com les respectives portades de Santa Eugènia de Berga i Sant Vicenç de Malla, o també la del monestir de Ripoll.\nLa relació amb centres osonencs i amb Ripoll es produeix també en el segon tema, encara que sigui molt usual en el romànic, i no sols en l’escultura: es tracta d’un entrellaçat a base de tres cintes amb solcs que s’entrecreuen en ziga zaga, tal com es veu en algunes restes de la catedral romànica de Vic o en un àbac del claustre de Ripoll.\nEl conjunt, de qualitat acceptable, manifesta la influència dels principals centres osonencs, relacionats amb Ripoll, i cal situar-lo ben al final del segle XII.\nConserva una notable col·lecció de cinc retaules barrocs dels segles XVII i XVIII.\nSanta Maria de Vilalleons és una església inclosa en l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.


Descobrir el passat de la ciutat de Tàrraco a través d’un joc de pistes – El blog de l'Ajuntament de Tarragona\nDescobrir el passat de la ciutat de Tàrraco a través d’un joc de pistes\nCada dimecres el MNAT ofereix l'activitat 'Vacances a Tàrraco', destinada especialment a famílies amb nens petits\nCada dimecres al matí, durant els mesos de juliol i agost, el Museu Nacional Arqueològic de Tarragona (MNAT) proposa una activitat perquè grans i petits es converteixin en exploradors i descobreixen alguns dels secrets amagats de l’antiga Tàrraco.\nSota el nom Vacances a Tàrraco, aquesta iniciativa vol donar a conèixer, sobretot entre el públic més jove, com era la vida a la ciutat de Tàrraco en època romana i també explicar la història d’algunes de les peces més importants que es conserven a l’exposició de síntesi del MNAT, ubicada al Tinglado 4 del Port de Tarragona.\nAixí doncs, els assistents reben un mapa de l’antiga Tàrraco i un barret d’exploradors i, a través d’un joc de pistes, han d’anar ubicant les peces museístiques sobre el plànol. El mosaic dels peixos, el bust d’Adrià, les restes d’una estàtua de Júpiter… Aquestes són només algunes de les peces que grans i petits hauran de localitzar.\nEl taller Vacances a Tàrraco es fa cada dimecres a les 11 hores. El preu de l’entrada és de 4,5 €. Es pot comprar per internet o directament a les taquilles de l’exposició de síntesi del MNAT, al Tinglado 4.\nEtiquetes: Museu Nacional Arqueològic de Tarragona MNAT\nAdrià Ramírez: "M'agrada molt la sensació d'haver resolt visualment l'enigma que s'amaga darrere de l'explicació d'una idea o concepte"\nMag Gerard: "Hi ha gent que revela alguns dels trucs dels mags a la xarxa, però no tot està explicat a Internet!"


Nom: Residència Santa Berta\nAdreça: c/Santema, 5\nText: Residència assistida per a gent gran.\nMunicipi: Caldes d´Estrac\n› Fira d'Estocs\nFira d'Estocs i oportunitats 8 DE MARÇ De 10 a 14h a la plaça de la Vila. Parades amb le smillors ofertes del comerç de Vilassar de Dalt, jocs de fusta gegants i vermut amb Els Cuiners de la Terra! En cas de pluja, la fira es traslladarà a l'edifici de l'Estrella.\nData : Diumenge, 08 Març 2020