Demà quan encara l’alba hagi de despuntar, prendrem un avió vers una illa, Gran Canària! Feia temps que tenia ganes de visitar aquestes illes. Seran uns dies de desconnexió, que ja convenen! Bona companyia i bons amics per passar uns dies, conèixer un nou lloc i viure noves experiències! Ens veiem a la tornada! Bons vacances!\nAquest 2010 m’ha portat un regal que es diu Brams. 20 anys després de la seva formació i 5 més després de la seva dissolució, els berguedans s’han tornat a ajuntar per oferir una sèrie de concerts arreu dels Països Catalans. Per sort, ja he pogut assistir a dues actuacions, que m’han deixat un immillorable record. Poder escoltar de nou en directe cançons que han marcat la meva adolescència i joventut va ser tot un plaer. I a més poder-ho compartir amb una bona colla d’amics amb els quals vam forjar en part les arrels de la sòlida amistat gràcies a les cançons de Brams, encara fou millor regal. Sentir “Vull per demà”, “Inici de càstig al fetge”, o “L’últim tirabol” en directe no té preu! Tornar a revifar l’esperança de la lluita, que a vegades queda una mica esmorteïda per la rutina, emocionar-se amb el fervor de la gent, veure espurnes d’il·lusió i felicitat als ulls dels assistents, etc; tot un amalgama de sensacions i fets que he pogut reviure i que espero tornar a fer-ho en propers\nEl del mes de març! Tercer gra de raïm: no “passis” de tu mateix/a, ni de ningú, ni de res. Controla els teus sentiments agressius. No ataquis a ningú. El bon humor, mesclat amb unes engrunes de sana ironia, farà que siguis més tolerant!\nLa voràgine del dia a dia provoca que sovint les coses se’ns oblidin. No fa pas tant, el terratrèmol a Haití, després el terratrèmol a Xile, desgràcies naturals i altres que no ho són tant... I en aquest món la pressa és una companya inseparable del dia a dia. Envoltats d’un món que vola, la vida discorre sense possibilitat de assaborir-la intensament. El plaer d’un silenci o viure intensament una mirada són petits plaers que passen per alt. Sense oblidar que tenim un món per conèixer i del qual aprendre’n molt, a més de ser-hi solidaris...\nPrimavera Comença la primavera, Perseguint juganera i seductora, el final del gèlid hivern. Porta nova saba, i fa reviure de nous els colors enfredorits. Inundarà un hemisferi i Sumirà l’altre en marronosa, I plàcida tardor. Serà el preludi d’un estiu Sense rumb fix. I mentrestant l’hivern agonitzant em deixa un últim record: El cor ple. De glaç\nLa sargantana La sargantana de l’amor Ha fugit una altra vegada I m’ha deixat la cua entre els dits M’està bé, L’havia volgut guardar per a mi.\nEm fan riure, aquests de la SGAE. Poden tenir certa raó amb això dels drets d’autor, no ho nego, però arribar a l’extrem de cobrar cànons a les perruqueries i a les llars de jubilats? Que no em facin riure! Cal tenir aquest zel? Si les cançons dels artistes són conegudes, és bàsicament gràcies a la difusió que se’n fa en ràdios que sonen, per exemple, a les perruqueries. Qualsevol dia em trucaran a la porta i em demanaran un feix de bitllets per estar en pilotes a la dutxa escoltant la ràdio! Si us plau, gent de la SGAE, no feu més el pallús...\nFa un parell de setmanes, un terrible terratrèmol, el cinquè més fort des de que aquests es mesuren amb l’esc ala de Richter, assolà Xile. Tot un rastre de devastació al darrere, centenars de persones mortes i moltes altres que ho han perdut tot. Dintre de la desgràcia, Xile és un país relativament preparat per suportar aquests embats de la terra, però no per això deixa de ser un fet terrible i dolorós. Des d’aquí, tota la solidaritat amb el poble xilè, poble germà al nostre que també té un 11 de setembre on es commemoren fets luctuosos. La pàtria del gran Víctor Jara avui ens necessita. Estem amb vosaltres, junts reconstruirem el futur, germans! ( http://www.youtube.com/watch?v=VQJhk6e0I9g ) (Víctor Jara, a desalambrar!)\nSí, aquests dies hem viscut un desastre blanc. I no ho dic per l’eliminació del Madrid de la Champions (:-)). La setmana passada a Catalunya, i especialment a les comarques gironines, va caure una important nevada. Tot seria idíl·lic, paisatge de postal nadalenca en ple més de març, si no fos pel caos que prosseguí aquest fenomen meteorològic. Una barreja d’una previsió meteorològica no el tot encertada, una mica la inconsciència d’alguns ciutadans i sobretot la nefasta infraestructura de comunicació,que provocà que molts ciutadans quedessin atrapats a la neu o que tardessin hores a fer trajectes que de minuts. Carreteres tallades i conductors desinformats. Trens amb moltíssima gent atrapada a l’interior i una bona colla d’històries més. I per més inri, la fallada d’unes xarxes elèctriques i de comunicació més que deficients. Gent amb dies sense llum, aigua ni res, sense explicacions. I llavors les grans companyies pretendran que paguem a final de mes el rebut religiosament. Han comple\nOstres, ja som divendres! S’ha acabat una altra setmana d’infart! Amb tota la feinada que tinc a entrar comandes i a fer balanços de final d’any, no tinc temps per a res. Ja començo a posar panxolina; això de fer una birra després de les hores extres em sembla que no m’afavoreix gaire a la figura. I com que acabo amb el cap fet un timbal, no tinc gaires ganes d’anar-me a esllomar al gimnàs... Arribo tant rebentat al pis que únicament tinc esma per menjar qualsevol cosa precuinada. Una estoneta de caixa tonta i la son em venç. No tinc temps ni de buidar manualment el baix ventre; deu ser per això que sovint em llevo amb la cosa ben dreta. Com que sóc tímid de mena, em costa lligar i per fer passar l’inflament dels ous, sovint recorro (mai més ben dit!) a pel·lícules, internet, revistes o a la imaginació. Però fa dies que tinc ganes d’un bon polvo, què caram, que tampoc estic de tant mal veure i tinc ganes de tastar uns pits i llepar l’escletxa del plaer d’alguna mossa. I què millor que\nFa un parell de setmanes va sortir a diversos mitjans de comunicació que una senyora de Santa Coloma de Farners havia estat jutjada per presumpte desacatament a l’autoritat. Quin és el pecat tant gran que va fer aquesta senyora? Doncs parlar català a uns agents de la Guàrdia Civil a l’aeroport de Girona. La parella de “verds” en qüestió van reconèixer durant el judici que no entenien ni un borrall de català, malgrat que treballen a la nostra terra. I pel simple fet que una ciutadana s’expressi amb la seva llengua, l’han de condemnar? Què carai passa? Aquest no és un país normal, que per aconseguir la plena normalitat necessita la seva llibertat. Prou atacs al català i als catalanoparlants! Visca les persones lliures i la terra lliure !\nUna de les coses que més em van sorprendre de Sicília fou la seva salvatge manera de conduir. S’inventaven els carrils, avançaven a on no es podia, no vigilaven res a l’hora de sortir dels carrers, els “stop” no existien per a ells... Els cotxes aparcats de qualsevol manera... i el més sorprenent, un policia conduint, fumant i parlant pel mòbil al mateix temps. Veure-ho per a creure-ho! Realment, això de conduir per Itàlia és tota una aventura i una experiència d’alta tensió! No calen ni Dragon Kahn ni altres atraccions similars, amb una estona pels carrers de Palerm dins d’un cotxe les emocions encara són més fortes! (La imatge correspon a la catedral de Palerm, a on vam patir més els conductors...)\nAhir va fer 15 anys que l’Ovidi Montllor, el mestre, va marxar per vacances. Rere seu queda un enorme llegat artístic i de compromís amb el país. Ovidi, no t’oblidem! Gaudeix, siguis a on siguis, de les vacances! Per aquí, tot continua igual que quan vas marxar, poques coses han canviat. L’anacronisme s’ha instal·lat, però hi ha moltes ganes de lluita i de tirar endavant per aconseguir un país més lliure i més digne! Homentage a Teresa Com un record d'infantesa sempre recordaré a la Teresa, ballant el vals. Potser fou l'ultim fet amb algú que estimés abans que un bombardeig la tornés boja. Tots els xiquets la seguíem i en un solar apartat ens instruíem al seu voltant. Mig descabellonada ens mostrava les cuixes i ens donava lliçons d'antomia. Ella ens va dir d'on veníem. I que els reis de l'Orient no existien. Ni llops ni esperits. Ens parlava de l'amor com la cosa més preciosa i bonica. Sense pecats. Ens ensenyà a ballar a cantar i a estimar. D'això ella\nCom sempre que visito alguns llocs, hi ha contrastos. Els carrers deixats, fins i tot bruts; cables penjant sense ordre ni concert; conductors que no deuen saber ni les normes bàsiques de conducció. Aquesta potser fou la part menys agradable del viatge. Però la bellesa del paisatge, l’hospitalitat de la gent, l’energia que es desprèn a molts racons de l’illa, fruit potser de la intensa activitat que hi ha en el seu interior, són elements per guardar a la capsa dels records. El fet que sigui l’illa més gran de la nostra estimada Mediterrània ha permès que en aquest indret ple de verd i de muntanyes hi hagin viscut multitud de cultures, fins i tot la nostre (Pere el Gran en fou rei!: http://ca.wikipedia.org/wiki/Pere_el_Gran ). Grecs, romans, àrabs, cristians, tota una amalgama de cultures han bastit Sicília de màgia. (La imatge és de la catedral de Cefalú al capvespre...)\nVuit de març A punt d’entrar primavera Uns quants anys enrere Morien en l’anonimat Un grapat de dones Que reivindicaven igualtat Anys han passat, Però per desgràcia a la dona encara li cal reivindicar equitat. Vuit de març, Totes armades de somriures Per vèncer la desigualtat I celebrar que cada dona Té, a la fi, la seva pròpia LLIBERTAT\nDissabte fou el tercer i últim dia a terres sicilianes. Ens llevàrem d’hora i després d’un frugal esmorzar, a buscar el cotxe i directes cap a les ruïnes de Segesta. Només d’arribar ens saludaren les columnes d’un temple. Pagàrem religiosament l’entrada i vam anar a visitar primer el temple grec, magníficament conservat. Imponent i majestuós, ha guardat sigil·losament els secrets de tots aquells que l’han anat a visitar. Seguidament, car el temps que teníem era limitat, vam anar a visitar la resta de vestigis grecs, romans, àrabs i medievals que hi ha a Segesta. Realment magnífic el teatre, molt ben conservat malgrat el pas dels anys. Poc temps, però, tinguérem però, per delectar-nos amb tota la història allí confinada. Tantes vides que devien haver contemplat la preciositat de paisatge que allí s’hi pot observar! ( http://ca.wikipedia.org/wiki/Segesta_(Sic%C3%ADlia)) I des de la màgia i la història de Segesta, directament a l’aeroport, i de nou a la meva terreta, els Països Catalans!\nSicília (II): Palerm-Catània-Volcà Etna-Cefalu´-Palerm\nDivendres al matí: ens llevem aviat, una dutxa reconstituent, un esmorzar al hostel... i a fer una visita ràpida a Palerm. Un botiguer ens explicar que les tres cames que surten de la cara que hi ha a la bandera de Sicília corresponen a les tres puntes de l’illa. Continuem el camí i contemplem a l’ostentosa catedral des de fora, entra i surt i direcció a les catacumbes. Un cop pagada la preceptiva entrada, baixem i ens trobem amb un panorama bastant curiós. Les sensacions que vaig tenir van ser realment força inexplicables. Persones a les quals encara se’ls podia reconèixer fàcilment la fesomia estaven penjades i vestides. El que més m’impressionà, però, foren les còrpores dels infants, algunes de les quals encara amb els cabells llargs. L’energia que allí es desprenia s’impregnava a cada porus de la pell. El que més em féu encogir el cor, però foren els cossos de dos infants recent nascuts. Finalment, sortírem amb una rara sensació. Durant una bona estona se’ns feia difícil parlar, ca\nDijous al matí; llevar-se, una dutxa per despertar-se i directes a l’aeroport. Un cop allí mirem les pantalles i... el nostre vol està retardat durant gairebé dues hores a causa d’una vaga de controladors francesos. Pacientment esperem i ens entretenim a preparar possibles rutes per a fer un cop arribem a destí. Finalment l’avió s’enlaira i gairebé a les 4 arribem a destí. Només d’arribar, rebo la trucada del noi de l’alberg a veure a quina hora arribem! Seguidament anem a recollir el cotxe que ja teníem reservat i decidim anar a visitar Érice, una de les poblacions recomanades a les guies. Però... sorpresa, el camí estava tallat a causa de les pluges caigudes no feia gaires dies a l’illa. Com podem, trempegem la situació i anem a fer una volta per un altre poble, amb marejada inclosa per una sinuosa carretera. Finalment, arribem al cim del cingle a on està situada la preciosa Érice, un poble eminentment turístic però que en ple febrer té un encant especial. La pena és la boira que ens\nFa unes setmanes sortia una enquesta al Punt Diari en la qual es deia que hi ha una elevadíssima quantitat de gent que no parla ni entén el català. És a dir, que el castellà està trepitjant el català. Em fa moltíssima ràbia que hi hagi encara una colla d’ignorants que diguin tot el contrari. Una colla de mentiders, de fora o bé uns quants botiflers que s’entesten en tergiversar la realitat. Una trista realitat, tot sigui dit: cada dia hi ha menys gent que parla la llengua de Pompeu Fabra i Joan Coromines. Però mentre hi ha vida hi ha esperança, i cal seguir lluitant per tal que el català, la llengua de 10 milions de persones, sigui reconegut a tot Europa, arreu del món i el més important, que sigui la llengua vehicular de les ciutadanes i els ciutadans de Catalunya. Endavant! Visca la llengua! Visca el català, cal encomanar-lo! :-)\nAhir va ser vint-i-vuit de febrer. Final de mes i dia de lluna plena. I què té d’especial aquesta data? Doncs que ahir arreu del Principat de Catalunya es van celebrar una nova tanda de referèndums d’independència. Gairebé un 300000 ciutadans van tenir l’oportunitat d’anar a votar. Pels primers índexs de participació sembla que unes 60000 persones hauran anat a votar per decidir sobre el futur de Catalunya. La participació ha estat inferior a la del 13 de desembre, però no per això deixa de ser important que unes 60000 persones puguin dir la seva sobre el futur del país. I encara ho haurà una nova tanda, a l’abril. Això ja ha començat, ni que sigui de manera simbòlica; el país ha de decidir què vol pel seu demà! Endavant cap a la llibertat!


DESPRÉS DE L'ESCOLA: de març 2009\na 3/17/2009 11:20:00 p. m. Cap comentari:\nSóc Joan Domènech. Estic treballant a l'Escola Pública Fructuós Gelabert de Barcelona on faig de director i estic a l'equip de 2n de primària. La meva vida professional és una mica llarga ja. Des del 1976 estic treballant a l'escola pública, fonamentalment a Santa Coloma de Gramenet i ara a Barcelona. He estat durant set anys, president de la Federació de MRP de Catalunya i membre del Consell Escolar de Catalunya i de la seva permanent. He estat un dels fundadors i organitzadors de la coordinació d'escoles 0-12 que d'aquí a mig any, celebraran les X Jornades.\nLi escric per comunicar-li que aquesta vegada faré vaga. No he fet les dues anteriors i m'he manifestat en contra de les altres convocatòries perquè considerava que no hi havia raons suficients per fer-les, per discrepàncies amb els plantejaments que es feien des d'alguns sindicats i perquè pensava que la Conselleria aniria millorant i canviant la seva trajectòria, pel que fa sobretot a la concreció de la seva política a nivell de centres públics.\nLa meva decepció en aquests moments és molt gran. Els sindicats segueixen amb les seves reivindicacions, contradictòries moltes d'elles. Continuen les divergències respecte a qüestions com l'autonomia, l'avaluació del professorat, entre d'altres... Li haig de dir que respecte a aquests dos aspectes, trobarà en l'escola on treballo uns partidaris al 100%. I aquesta ha estat una de les raons per les quals no hem seguit les anteriors convocatòries. Som partidaris de l'autonomia màxima de les escoles i volem que se'ns avaluï la nostra feina. Hem fet un pla d'autoavaluació i ens l'apliquem tots els mestres des de fa tres anys. Són dues qüestions que no tenim cap problema en dir i defensar. En aquest sentit, si la LEC ha de servir per donar un impuls a això, ja que els intents que heu fet en els darrers quatre anys (els Plans d'autonomia han fracassat i s'han convertit en intents d'avaluació i millora quantitativa, tècnica i burocràtica de les escoles que s'hi han adherit) no han reeixit en absolut.\nFaig vaga, en aquests moments per moltes raons. Tenim una vaga que, pel seu caràcter permet això: sumar-s'hi cadascú amb les seves particulars reivindicacions. Sé que en el fons hi ha un pols entre la conselleria i els sindicats. Primer símptoma que les coses van malament. Símptoma de la distància que hi ha entre l'escola i l'administració. Els hi agradi o no a vostès, els sindicats són els nostres representants i els intents de negociar i acordar temes amb les Juntes de Directors, no són més que manifestacions molt poc democràtiques d'una administració que, com que coneix la debilitat organitzativa dels mestres, s'aprofita d'això per marginar-los. Les conseqüències ja se les pot imaginar: radicalitat per part d'alguns, i postures que s'aprofiten d'aquest menyspreu per atiar encara més si cap, el foc del desacord i de la distància. Crec que és poc intel•ligent fer aquests plantejaments ara, com ho va ser, en la primera convocatòria no plantejar des del principi uns bons mecanismes de negociació, eficaços i reals.\nNo participo gaire amb la vida sindical, però voto la que crec que és la millor opció i encara que hi tinc desacords, accepto que ells tenen la meva representativitat. Crec que això, per la meva part, forma part del que en podrien dir el joc democràtic.\nAra vol parlar amb la Junta de directors. Però té gaire consideració en els directors de les escoles del nostre país? I no solament vostè sinó Directors Generals, Secretaris Generals, Directors de SSTT. En els cinc cursos que estic a l'actual escola he escrit moltes cartes, algunes a vostè, tant individuals com col•lectives. En el 99% dels casos no hem obtingut cap mena de resposta. Vostè pensarà que aquest és un fet menor, però és precisament en aquests detalls on es pot mesurar la voluntat de refer els canals entre administració i escoles que vostè, una vegada, ja fa més de tres anys ens va manifestar en el seu despatx que estava molt interessat en refer (una reunió amb la coordinadora d'escoles 0-12). Des d'aquella reunió s'han produit dues vagues i una que està a punt de produir-se. No crec que hàgim avançat gaire.\nPrecisament en aquella reunió es va mostrar interessat en donar suport a aquella iniciativa (la coordinació d'escoles 0-12). Li haig de recordar que tot i haver fet durant un any diverses reunions amb Directores Generals del seu departament i tot i haver-li escrit cartes a vostè directament, les promeses que aquell vespre ens va fer, han estat arxivades en algun calaix dels seus despatxos i mai més ningú ens ha dit res més. Quines han estat les raons? Perquè hi ha altres sectors que mereixen més la seva confiança? Perquè ja ni se'n recorda?\nFaig vaga, com pot veure, per moltes raons.\nLes situacions de les escoles públiques al nostre país, són situacions delicades en molts casos. Hi ha canvis i millores que s'han d'abordar i que tampoc veiem que hi hagi cap mesura efectiva que hi vulgui posar remei.\nLi posaré exemples per donar-li pistes del que veig en el dia a dia.\nA la nostra escola aquest any ja fem quatre hores extres. Li explicaré quines són. Hi ha unes dues hores que, després de fer els horaris, ens queden dintre la franja de permanència en el centre i que superen les 30 h. que hem de fer. Hi ha llibertat d'ús d'aquestes hores però li puc assegurar que moltes mestres es queden per l'escola a acabar de fer feines de preparació i gestió d'aula. En segon lloc, des del 2005, tots els mestres de l'escola ens quedem una hora i mitja més, fora del nostre horari, per fer formació, tots els dimecres de 2/4 de 5 a les 6. En tercer lloc, si vostè va a l'escola a ¼ de 9 ja hi trobarà una bona part de la plantilla i si visita l'escola a ¾ de 5 o les 5, també. (el nostre horari és de 2/4 de 9 a 2/4 de 5). Pot sumar vostè mateix. No són hores lectives, és clar, però és que vostè encara no sap quantes hores de coordinació fan falta per fer ben feta la nostra feina. Pot venir també les estones de pati, en les quals no tots els mestres en fan i podrà observar com ningú s'està rascant la panxa, parlant vulgarment. Deixi'm dir-li una nova dada, perquè tingui més coneixement de causa. La Conselleria, com a premi, perquè fem més formació que la resta de claustres i ens quedem els dimecres a la tarda, ens descompta des de fa tres cursos, 1800 euros del pressupost del pla estratègic. És que fem massa formació i no hi tenim dret. El primer curs que se'ns va aprovar el pla estratègic no estava previst, però tot allò que és bo s'acaba i cal uniformitzar i tots hem de passar per l'adreçador. Ah! I d'aquest tema, tot i haver escrit als responsables dels plans de formació i directors i secretaris generals, tampoc mai hem obtingut resposta, ni positiva, ni negativa.\nTot això li ho explico perquè entengui la meva disconformitat amb el tema de les 4 hores lectives que segons la seva Conselleria, solucionaran tants problemes i no portaran cap mena de perjudici a l'escola. La veritat, ho entenc com un exemple més del desconeixement tant gran que té vostè de la realitat de les nostres escoles.\nRespecte a tots aquests temes sempre he pensat que les persones que el rodegen li deuen filtrar molt la informació. Perquè si no és així, la poca confiança que tinc amb vostè per tal que redreci la situació, s'acabarà definitivament.\nHem aplicat aquest curs la sisena hora. Jo mateix, personalment, vaig fer xerrades quan es va començar a implantar per donar idees als claustres de com aprofitar-ho millor. Però, li asseguro que, ara faria campanya en contra. En primer lloc perquè l'hem hagut d'aplicar amb uns recursos humans que ha suposat una reducció de les hores efectives d'atenció a l'alumnat. Més personal i les diferències d'horaris entre EI i EP han suposat entrebancs en la coordinació que hem mirat de salvar. Però ho hem fet amb una reducció de les hores que tenim per dedicar als alumnes. La franja d'atenció a l'alumnat ha crescut 5 h per setmana per aula; hem mantingut la mateixa dedicació per a gestió del centre; el resultat ha estat entre una hora i dues menys d'atenció a l'alumnat per aula. Però les reduccions estan a l'ordre del dia. A més a més, es continua demanant que s'identifiqui aquesta hora dintre l'horari, la qual cosa va en contra d'avançar en una concepció global i integrada dels horaris. I aquella idea d'afavorir un plantejament més interdisciplinar s'està perdent per les rutines que les escoles reprodueixen. I els controls externs que fa l'administració ajuden a consolidar una visió fragmentada del currículum, en contra precisament de les orientacions competencials.\nEl currículum és, en aquests moments, una altra font de confusió i retrocés. En aquest aspecte val la pena ressaltar el pobre paper que fan molts inspectors que fan arribar missatges molt contradictoris a nivell de claustres i mestres. Li dic això amb coneixement de causa i no amb referència al nostre inspector. Sinó pels comentaris que em fan mestres interins que participen en el programa “comencem bé” i directors assistents a la formació “una nova mirada al currículum”, totes dues activitats que realitzo com a formador i que vostès organitzen com a Departament. La major part de vegades els assistents ens diuen que les propostes dels que fem formació xoquen amb les de la inspecció.\nL'avaluació tal com està formulada, no ens ajuda a fer un canvi de model d'aprenentatge. I la interpretació esquemàtica per part d'inspectors d'aquest aspecte no ha afavorit gens un canvi i una millora. Vostès ens han venut la idea que amb una nota, qualificarem millor al nostre alumnat i passa tot el contrari. I s'estan deixant de fer informes qualitatius per passar a posar notes. Sobre aquest aspecte fa més d’un any el meu claustre també li va enviar una carta que, tampoc, ha obtingut resposta.\nFa uns dies vareu penjar un document a la pàgina web del Departament en el qual parlàveu de com lligar les programacions d'aula amb el treball per competències. Un document confús i en la línia de sempre: situar els canvis en els papers, en els documents... No a l'aula. I a més a més amb plantejaments que reproduïen aspectes ja superats pels plantejaments actuals i reproduint de nou un model de currículum bancari, ordenat de dalt cap a baix, molt lluny d'una concepció democràtica del currículum molt més en consonància amb les necessitats actuals de la societat i de l'educació del nostre alumnat.\nLa Conselleria continua obsessionada pels resultats, per les avaluacions, per les proves i... creu que això portarà a una millora dels aprenentatges. Amb tants viatges que han fet a Finlàndia i amb algunes lectures d'estudis internacionals i investigacions educatives que hi ha, no han pensat en canviar la mirada cap als aprenentatges, en comptes de situar-la exclusivament amb els resultats? Tanta pressió hi ha per arribar als percentatges que marca la UE? No se'n donen compte que aquesta pressió per les avaluacions, els resultats i els aplicatius que donen números, no ajuda a posar l'èmfasi en allò que realment és important? L'avaluació que es va fer a 6è, no deixa de plantejar-se des d'aquesta perspectiva. Amb l'avaluació continuen amb el mateix discurs de sempre i d'aquesta manera no hi ha un canvi de cultura respecte a aquest aspecte clau de l'aprenentatge.\nEstà clar que és útil tenir dades. Però perquè no es potencien avaluacions més acotades, o recerques i investigacions que ens permetin avançar en saber quins són els models metodològics i educatius que afavoreixin una educació de qualitat? Tindríem resultats globals iguals, no uniformitzaríem les escoles, no reproduiríem un model d'avaluació controlador i podríem potenciar una nova cultura de l'avaluació. No solament no es fa això, sinó que es fan manifestacions confuses i es plantegen propostes surrealistes com haver d'avaluar el grau d'assoliment de les competències.\nEn comptes d'afavorir realment l'autonomia i que els plans que elabori cada centre responguin a la seva realitat, es continuen dissenyant models tancats d'elaboració de plans, fets des de dalt cap a baix i no es respecten els ritmes diversos d'elaboració i de concreció que es poden tenir. Des de la Conselleria se'ns informa que “per tal dia” ha d'estar fet el projecte lingüístic, per exemple, -i a més es fa un aplicatiu perque tothom ho tingui fàcil. Ara pel curs vinent, ja se'ns ha anunciat que haurem de fer el PLEC, pla de lectura de centre. En comptes d'aprofitar les sessions de formació per intercanviar experiències i iniciatives per afavorir la lectura en el centre, ens dediquem durant tres hores a explicar l'esquema per elaborar el document. És clar que sempre es pot decidir un pla diferent del que està establert en el protocol oficial, però no estarà gaire ben vist i, en el cas que tinguis un inspector reglamentista i burocràtic -que n'hi ha uns quants- hauràs de discutir-te o optar per oblidar-te del plantejament singular que et semblava important i aplicar l'aplicatiu corresponent.\nLes escoles de primària han d'omplir una carpeta verda, a més a més d'altres aplicatius, que és un símbol d'aquest procés de dir des de dalt com han de ser els projectes de cada centre i posar les graelles perquè tot quadri... menys la realitat. I, per tant, afavorint una doble comptabilitat coneguda per tots els inspectors i altres membres de l'administració i que dóna el doble de feina als equips directius: organitzar l'escola i acontentar a la inspecció.\nPermeti'm dir-li també que l'abús dels aplicatius és ja innombrable. Vull dir amb això que no té nom. Els aplicatius s'han convertit en l'eina de relació fonamental entre l'administració i l'escola. Ningú ens contesta les cartes, només ens arriben demandes que hem d'omplir aplicatius. Això té dos significats subliminals i implícits: el primer és que la realitat de l'escola -rica, diversa, plural, pluridimensional- s'ha d'encotillar en les finestres d'un aplicatiu. Els aplicatius, iguals que els plans que vostès promouen, es converteixen en documents colonitzadors de les escoles i les seves riqueses. El segon significat és que afavoreix una relació absolutament impersonal dels centres amb l'administració. Vostè em contestarà que han millorat l'eficàcia en la complexa tasca d'omplir papers que té encomanada l'escola pública. El problema és que, com que des de la Conselleria no es coneix la realitat de les escoles, no es dona importància a tots els efectes secundaris. No vull dir que siguin primaris, però que segurament valoren que aquests efectes no són importants. Deixi-me-li dir que, aquests aplicatius, estan en contra del principi d'autonomia de centres que de forma tant emfàtica han defensat en moltes ocasions.\nDeixi'm parlar-li també de la desatenció que han tingut respecte als milers de nous professionals que han entrat a treballar durant aquests darrers cursos a l'escola pública. No n'hi ha prou amb un programa de formació de 45 h i un CD de recursos. I amb aquests milers de mestres estem perdent una gran oportunitat de renovar l'escola. No he vist cap política al respecte per part de la Conselleria. Tant de bo, la seva pròpia vitalitat la puguin posar al servei del canvi i la millora de l'escola i no se sentin fagocitats per un sistema burocràtic.\nPassa el mateix amb les escoles de nova creació. Sap quantes se n'han creat en els darrers quatre anys? Han avaluat vostès les potencialitats que tenien? Si ho han fet deuen haver arribat a la conclusió que les potencialitats no són tantes. Perquè si ho han avaluat diferent, no s’entén com han deixat passar de nou una altra oportunitat d'injectar innovació i millora a l'escola. I les que ho estan fent com la nostra, ho fan havent-se de barallar i esgarrapar petits avenços al conjunt de l'administració. Tot plegat és de pena (ho explico més extensament en un article publicat fa un mes a Cuadernos de Pedagogía). D'aquests temes també li vaig escriure una carta fa un any aproximadament, carta que com totes les altres no ha obtingut resposta.\nParlem dels recursos? Jo li puc dir, per exemple, que una mala gestió en el projecte de construcció de la meva escola ha fet necessari canviar de dalt a baix el sistema d'alarma i contraincendis. Una part del projecte de nova escola, que entrava dintre el pressupost inicial que ha cobrat l'empresa. I ara, el Consorci d'Educació ha tingut que assumir la despesa extra. Perquè no se n'assabenta de quin ha estat el cost? Jo no ho sé, perquè vostè ja sap que el director d'una escola només pateix les deficiències però no té informació rellevant de la majoria de coses que li afecten.\nEn els darrers tres anys no hem rebut cap dotació tecnològica. Ara se'ns dota com una escola ordinària -petita, pel nombre d'aules- no com una escola que va creixent, utilitza els ordinadors a totes les aules, té dos blocs en funcionament, una pàgina web activa, participen en el projecte Lincat... Se'ns va prometre una aula de ciències i tot i que l'hem anat reclamant, ningú ens ha contestat que no la tindríem. Hem apostat pel sistema Lincat i a hores d'ara, encara no funciona, mentre ens assabentem que el president de la Generalitat arriba a acords amb Microsoft. I m'oblidava recordar-li que tot això forma part d'un fabulós programa +R+A... Qui s'ha inventat aquestes sigles? Mereixeria que li donéssim un premi a ... permeti que em calli el qualificatiu.\nUn nou parèntesi. El nostre Consell Escolar, ha analitzat a fons els recursos necessaris a nivell d'escola i ha elaborat un escrit que l' ha adreçat a vostè, juntament amb altres càrrecs del Consorci d'Educació i del Departament. Tampoc hem obtingut cap mena de resposta, ni total, ni parcial.\nConseqüents amb l'orientació competencial del currículum, a la nostra escola com algunes més, utilitzem a les aules tot tipus de materials per l'aprenentatge. Els alumnes no tenen un llibre de text únic i estàndard per a tothom. Això implica que no podem rebre cap tipus d'ajut per a tots els materials que necessitem. Les escoles que tenen llibres sí, quan tots els estudis indiquen que precisament perpetuar els llibres de text i, consolidar-los amb la seva gratuïtat, va en contra d'uns aprenentatges com els que se'ns plantegen des del currículum per competències. Ja sabem que hi ha moltes escoles i mestres que el fan servir, però perquè al costat d'aquests ajuts que es donen, no es promociona també altres maneres de fer que, en principi, potser son més innovadores i creatives? Les escoles que no podem demanar ajuts per als materials socialitzats que fem servir, ens sentim molt maltractades. I les famílies d'aquestes escoles, discriminades injustament.\nNo hem acabat amb el tema dels recursos. Podríem parlar de les despeses de funcionament que s'han vist retallades un cop més. Amb una nota al final on ens comunicaven les quantitats que rebríem, que “ens recordava que amb aquests diners havíem de fer front a TOTES les despeses de funcionament que tindríem”. Un nou exemple del profund desconeixement que es té de la realitat de l'escola. Si haguéssim de fer cas a aquesta nota del Departament, ja podríem tancar demà mateix l'escola. L'escola sobreviu perquè té altres fonts d'ingressos, en la seva majoria de les famílies. I això, no ho sap el Departament? Nosaltres, en aquest sentit, tenim la col•laboració de les famílies però moltes escoles no. I mentrestant es continuen finançant projectes discriminadors i seleccionadors com el de moltes escoles privades. Tot això sota el principi de potenciar un servei públic d'educació, que continua situant l'escola pública com a subsidiària de la privada.\nLi haig de parlar també dels recursos per fer una educació i una escola inclusiva. Que van des de les limitacions de l'ajut que rebem des dels EAPs a altres necessitats complementàries (logopedes, vetlladors, fisioterapeutes...) que mai arriben a cobrir les necessitats específiques que tenen els nostres alumnes. En la perifèria del sistema tenim molts indicadors de la qualitat de l'educació. Veiem com, contínuament, es reparteixen els recursos amb més o menys criteris, però també com són d'insuficients.\nEn aquest context, no trobo cap justificació que me n'hagi d'assabentar de la política i les actuacions del Departament d'Educació a través dels mitjans de comunicació. A més, aquesta política de cara a la galeria, de les coses que es fan i dels innumerables beneficis que aportaran a l'escola de Catalunya, em sona a justificació falsa d'una política de grans gestos però feta sobre un terreny pantanós i amb peus de fang.\nCom que la carta es fa molt llarga, l'acabaré aquí. No parlaré ni dels models de formació, ni de les polítiques d'innovació, ni dels problemes del plans d'autonomia de centre... qüestions amb les quals tindria també moltes discrepàncies.\nCrec, sincerament i per acabar, que al Departament li cal una renovació de dalt a baix. No podem pretendre renovar i millorar l'escola d'aquest país, sense una profunda renovació de qui ha de dirigir aquest canvi. No sé si servirà de res la dimissió que li demanen els sindicats. Si, realment, creu que pot seguir amb aquesta situació o no veu que la situació es tant delicada per necessitar un canvi immediat, val més que ho deixi córrer. Si creu que potser si que estem a temps de redreçar aquesta situació, faci un gir copernicà a la seva política i plantegis aquesta renovació a fons de la seva Conselleria. Si el canvi és agosarat i profund, ens tindrà al seu costat. Si no ho és, ens trobarà refugiats en els nostres centres, intentant sobreviure als temporals, a les pressions externes i a la incomprensió d'una administració d'esquerres que desitjaríem més propera.\nJo tinc molta paciència. Abans de fer públic un desacord, sempre busco l'alternativa i intento veure la part positiva de la proposta. Ho he fet amb totes les propostes de la Conselleria, sigui quin sigui el partit que se n'ha fet càrrec. He fet xerrades a favor de la LEC i per interpretar-la com a una llei renovadora.\nPerò aquesta política tant erràtica no l'havia observat des de feia molt de temps. Ho sento. No és que hagi perdut tota la confiança però, en aquesta situació, em caldrà alguna cosa més que gestos per assentar-la una altra vegada.\nNo es preocupi que això no voldrà dir no tenir clara quina és la meva responsabilitat a l'escola, amb tota la comunitat i, sobretot, amb tots els alumnes que cada dia a 2/4 de nou hi entren. Amb ells tinc un contracte blindat i hi continuaré esmerçant tots els meus esforços.\na 3/17/2009 11:17:00 p. m. Cap comentari:\na 3/10/2009 04:57:00 a. m. Cap comentari:


La ferreteria i el bricolatge superen les vendes prèvies a la crisi el segon trimestre, segons Aecoc\nPublicat 20/07/2021 17:24CET\nLes vendes de la distribució de ferreteria i bricolatge del segon trimestre "superen àmpliament les anteriors a la pandèmia" i són un 25% més altes que el mateix període del 2019, ha informat en un comunicat l'Associació de Fabricants i Distribuïdors (Aecoc) aquest dimarts.\nL'últim baròmetre sectorial d'Aecoc ha estimat que les vendes han crescut un 59,8% en comparació amb el 2020, ha qualificat les dades de "bones" i ha explicat que estan condicionades per les restriccions derivades de la pandèmia.\nLes grans superfícies especialitzades --"les que van estar més temps tancades"-- són les que registren un creixement més gran amb un increment del 70,8%, i els establiments tradicionals han registrat un creixement del 21,3%.


Hotel Seetal Cuttack Índia - Ofertes d'hotels amb els MILLORS DESCOMPTES EN LÍNIA\nLink Road, Opposite Mahavir Apartment, Cuttack, Cuttack, Índia, 753009 - Veure al mapa\nMés informació sobre Hotel Seetal\nSi el que està buscant és per un hotel ben situat a Cuttack, no busqui més enllà de Hotel Seetal. Des d'aquí, els viatgers poden gaudir d'un fàcil accés a tot el que aquesta viva ciutat ofereix. Amb la seva bona localització, l'hotel ofereix fàcil accès a les destinacions obligades de la ciutat.\nEl Hotel Seetal, s'esforça al màxim per tal que els seus hostes es tribin còmodes. Per tal d'assolir això, l'hotel compta amb els millors serveis i instal.lacions. Aquest hotel ofereix nombroses instal.lacions en el lloc per satisfer el més exigent dels clients.\nLes instal.lacions de l'hotel han estat seleccionades amb cura per tal de satisfer el més alt grau de comfort i conveniència, amb aire condicionat, escriptori, mini bar, ventilador, aparell de televisió LCD/pantalla de plasma a cada habitació. A més, l'oci que l'hotel ofereix assegurarà que tengui molt a fer durant el dia. Hotel Seetal és la vostra destinació si buscau allotjament de qualitat a Cuttack.


Un carrer de Sallent (El Bages) compta des fa una setmana amb el nom de Guillem Agulló "Burjassot 1975-Montanejos 1993: Militants de Maulets. " El nom d'aquest carrer es va aprovar gràcies a una moció de la Candidatura d'Unitat Popular (CUP) de Sallent, acordada durant el ple de l'11 de novembre 2008. La CUP va presentar aquesta moció fa més de dos anys a partir d'una proposta de Maulets, l'organització juvenil a què pertanyia l'independentista valencià assassinat per un grup feixista.\nGuillem Agulló va ser assassinat a Montanejos (Alt Millars) la matinada de l'11 d'abril de 1993, a mans d'un grup d'ideologia feixista.\n28/03/2011 19:11 Política\nMaulets, en la seva propoposta d'un carrer que recordés Guillem Agulló denunciava "la impunitat dels grups feixistes al País Valencià". La moció es va aprovar per unanimitat en un consistori on CiU té la majoria absoluta i que també compta amb representació d'ERC, PSC, la CUP i ICV.\nNombroses organitzacions independentistes i l'esquerra van denunciar que el mòbil del crim havia estat polític, ja que els joves que van intervenir en l'assassinat eren coneguts per la seva ideologia nacionalista espanyola. Tots els partits polítics van condemnar els actes menys el PP i Unió Valenciana.


Pàgina d'inici\tAgenda\tLa Patum de Berga 2019\nDel 19 al 23 de juny - Berga (Berguedà)\nVestida d'alegria, tenyida de pirotècnia i engalanada de comparses, Berga celebra la centenària festa de la Patum. El tabal, present a tots els actes, marca els batecs del cor del Berguedà i la ciutat saltironeja al dictat de melodies populars i peces tradicionals, encisada pels porrons plens de mau-mau i la dolça barreja de moscatell i anís. Turcs i Cavallets s'enfronten en batalla, pugnen àngels i dimonis i els Nans Vells omplen els carrers. Fins a la representació final del Tirabol, que clou la festa acompanyat de gegants i guites i arrebossa de gentada la plaça central de la capital del Berguedà, hi ha cinc dies que no et pots perdre.\nEn reconeixement de l’antiguitat de la festa i la seva importància cultural, la Patum va ser declarada l’any 2005 Patrimoni de la Humanitat per la Unesco. La celebració té el seu origen en els entremesos que desfilaven a les processons del Corpus Christi i volien alliçonar i moralitzar el poble per tal que aprofundís en el coneixement de les Sagrades Escriptures. Amb el temps, el vessant lúdic s'ha popularitzat. Les primeres comparses, de fet, estan datades l'any 1621. A cadascun dels quatre salts de plens es cremen 900 fuets i 100 bengales i una de les Passades de la festa pot arribar a durar gairebé 9 hores.\nEl dimecres 19 de juny, a les 12 h, començaran les Passades, que convidaran a participar-hi. A les 20 h, una altra vegada hi haurà aquesta cerimònia que acabarà amb Tirabols a la plaça de Sant Joan. L’endemà, a les 12 h, hi haurà la Patum de Lluïment, i a les 21.30 h, la Patum Completa. El divendres 21 de juny estarà dedicat a la Patum Infantil, amb dues sessions, a les 12 h i a les 17 h. El dissabte, l’Ajuntament lliurarà els títols de Patumaire i Patumaire d’Honor, i, a les 19.30 h, hi haurà una altra vegada les Passades. El diumenge s’hi farà la Missa Major, a les 12 h, seguida de representacions. Per acabar, a les 21.30 h arrencarà la festa final.\nDurant cinc dies, el foc, la música i la pirotècnia es tornen omnipresents a la capital del Berguedà. El tabal és l’únic element de la festa que participa en tots els actes. El tabaler anuncia l’inici de La Patum, precedeix la passada dels Gegants i encapçala els passacarrers. Els Turs i Cavallets, les Maces i Àngels, les Guites, l’Àliga, els Nans Vells i Nous, els Gegants, els Plens i els Tirabols són les diferents comparses de la festa de Berga. Els músics, per la seva banda, s’encarreguen de tocar les peces, la majoria de caràcter popular, que són un element indispensable.\nHora: Del 19 al 23 de juny\nWeb de l'Ajuntament de Berga\nMés activitats a Berga\nEls orígens d'aquesta festa els trobem en una celebració d'època medieval que organitzava la Confraria dels Elois, una antiga agrupació gremial que englobava els principals oficis...


Josep Pedrals. Tres sonets | Poetarium : Poetarium\nPoetàrium / Josep Pedrals. Tres sonets


Talleres mecánicos en Fernán Núñez - TalleresMecanicos.net\nTalleres mecanicos en fernan nunez\nTalleres mecánicos en Fernán Núñez: selecciona de este listado de anuncios a los Talleres mecánicos en Fernán Núñez que se adapten a lo que necesitas. Compara presupuestos, ofertas o llama por teléfono a Talleres mecánicos en Fernán Núñez\nAdamuz Aguilar de la Frontera Alameda del Obispo Albendín Alcaracejos Alcolea Almedinilla Almodóvar del Río Añora Arrecife Baena Barriada del Ángel Belalcázar Belmez Benamejí Los Blázquez Bujalance Cabra Camino Carbonell Cañada del Rabadán Cañete de Las Torres Carcabuey Cardeña Castro del Río Córdoba Doña Mencia Dos Torres El Carpio El Higuerón El Viso Encinarejo de Córdoba Encinas Reales Espejo Espiel Fuente Obejuna Fuente Palmera El Garabato La Granjuela Guadalcazar Hinojosa del Duque Hornachuelos Iznajar La Jara La Carlota La Guijarrosa La Rambla La Victoria Las Quemadas Llanos de Don Juan Los Llanos Lucena Luque Montalbán de Córdoba Montemayor La Montiela Montilla Montoro Monturque Moriles Nueva Carteya Obejo Palenciana Palma del Río Pedro Abad Pedroche Peñarroya-Pueblonuevo Posadas Pozoblanco Priego de Córdoba Puente Genil Rute San Sebastián de los Ballesteros Santa Eufemia Santaella Torrecampo Valenzuela Villa del Río Villafranca de Córdoba Villanueva de Córdoba Villanueva del Duque Villanueva del Rey Villarrubia Villaviciosa de Córdoba\nTalleres mecánicos en Fernán Núñez\nServicio en: Fernán Núñez (Córdoba)\nTalleres alfonso y antonio luna moreno c.b.\nAgrotractores jaen c.b.\nAvenida Juan Carlos I 62\nLavado engrase mochi s.l.


Dubljevic: “Estic orgullós de continuar en el que per a mi és el millor club del món”\nValencia Basket ha celebrat este matí l'ampliació del contracte del pivot Bojan Dubljevic amb l'equip taronja fins al 2020 en un acte que ha tingut lloc en les instal·lacions de Pamesa Cerámica, a Almassora, Castelló.\nBojan Dubljevic començarà el divendres en la Supercopa Endesa la seua sisena temporada com a jugador del Valencia Basket i ha sigut recentment nomenat segon capità de l'equip taronja. La passada temporada va ser el seu millor any des que va arribar al Club, sent peça clau en el primer títol de Liga Endesa del Valencia Basket amb 13,5 punts, 7,2 rebots i 17,5 crèdits en la final contra el Real Madrid que li van valdre per a ser triat com a MVP del Playoff Final. Abans havia sigut inclòs en el Millor Quintet tant en la Liga Endesa com en la 7DAYS Eurocup. En el seu palmarès com taronja, al costat del títol de Lliga aconseguit la passada temporada, relluix també l'Eurocup de 2014 i dues designacions com a millor jugador jove de l'Eurocup (2013 i 2014).\nL'amfitrió ha estat representat en esta roda de premsa per Fernando Roig, president del Grup Pamesa, i Jorge Bauset, director general del Grup Pamesa. Ha sigut el segon el que ha pres la paraula per a assenyalar que “estem celebrant la renovació d'un jugador que ha sigut algú icònic dins del Valencia Basket i que ha contribuït de manera super important per a aconseguir la fita de la temporada passada de ser campions de la Liga Endesa”.\nBauset ha destacat la importància que té per a ells acollir esta escenificació de la renovació de Dubljevic: “Que per a este acte s'esculla la casa de Pamesa, que ha sigut durant més de vint anys el sponsor principal de l'equip i fins i tot part del nom de l'equip ens fa sentir orgullosos, contents i satisfets de fer-ho”.\nEl president de Valencia Basket, Vicente Solá, ha destacat que s'han desplaçat fins a Almassora en esta ocasió tan especial perquè “esta és la nostra casa. Pamesa Cerámica ha sigut patrocinador del Club des dels primers passos i quan som a punt de començar la nostra temporada 31, defensant el cinturó de Campions de Lliga, seguix estant al nostre costat. La unió entre Pamesa i el bàsquet en la ciutat de València ha sigut tan estreta que Pamesa Ceràmica, gràcies a l'esforç de Fernando Roig, s'ha convertit amb el pas dels anys en el patrocinador més longeu de la Liga Endesa”.\nCom a mostra de gratitud per esta confiança i suport de Pamesa Cerámica cap al Valencia Basket, Vicente Solá li ha fet entrega a Jorge Bauset d'una camiseta oficial de joc de la temporada 2017-18 personalitzada amb el nom de Pamesa Cerámica.\nEl president taronja ha reprès la paraula per a dirigir unes afectuoses paraules al pivot montenegrí: “Com a president i com a persona vinculada al bàsquet a València des de fa tant temps, m'emociona enormement que un jugador nascut fora de la nostra Terra demostre un grau de compromís i d'amor per uns colors tan gran com el qual ha demostrat Bojan Dubljevic amb el Valencia Basket”.\nVicente Solá va recalcar que “eixe xic tímid que va arribar a València des de Montenegro amb 19 anys és cinc anys després un home amb tota la barba. Ha crescut amb el Club, i el Club ha crescut amb ell fins a convertir-se en referent en el Valencia Basket. Per a este Club és un tremend orgull poder comptar en les seues files amb jugadors com tu, que amb compromís, amb esforç i amb treball dur han crescut amb nosaltres per a fer-nos cada vegada més grans. Ens fa molt feliços que temporada després de temporada vullgues seguir en la teua casa”.\nL'últim a prendre la paraula ha sigut el protagonista del matí, Bojan Dubljevic que s'ha mostrat “molt content i molt orgullós de poder continuar en el que per a mi és el millor club del món, vull donar-li les gràcies al Club per esta oportunitat. Porte cinc anys ací, he guanyat dos trofeus i no vull parar ara, vull continuar, vull guanyar més”.\nL'interior montenegrí, que ahir diumenge va estrenar la seua condició de segon capità del Valencia Basket va desvetlar que per a ell “és un somni poder ser capità d'este equip algun dia, i de moment ja sóc co-capità”. I respecte a la temporada que comença el divendres amb la Supercopa Endesa, Dubljevic va recordar que “ens falten tres jugadors que estan amb Espanya, Diot i Williams estan lesionats i jo porte ací només dos dies i no tinc quasi entrenaments amb l'equip. Però crec que en la temporada anem a donar el nostre màxim, que anem a lluitar per a guanyar cada partit. És molt difícil quan guanyes un títol repetir una temporada igual, però volem lluitar per a lluitar pels títols, lluitar per açò en el camp i donar el nostre màxim”\nL'acte ha conclòs amb una foto de grup de tots els protagonistes i amb el lliurament d'uns regals al jugador com a record d'esta ocasió tan especial. Valencia Basket ha donat a Dubljevic una camiseta de joc de la temporada 2017-18 amb el seu nom i les dates de l'any en el qual va començar la seua aventura valenciana (2012) i la del final del seu actual contracte (2020). El Grup Pamesa ha regalat a l'interior montenegrí un bonic retrat realitzat en ceràmica que mostra al propi Dubljevic alçant el guardó de MVP del Playoff Final.


En compliment de la Llei Orgànica 15/1999, de 13 de desembre, de Protecció de Dades de Caràcter Personal, us informem que les dades que es demanen en el nostre formulari s'inclouran en una base de dades informatitzada amb la finalitat de donar resposta a la vostra sol•licitud, gestionar els nostres contactes comercials i facilitar-vos informació del vostre interès sobre els nostres serveis i productes.\nTERRÉS URBANITZACIONS SL té els seus fitxers automatitzats amb dades de caràcter personal legalitzats per l'Agència Espanyola de Protecció de Dades i inscrits en el Registre General de Protecció de Dades. Així mateix, compleix les mesures de seguretat del Reial Decret 1720/2007, de 21 de desembre de desenvolupament de la Llei Orgànica 15/1999.\nSempre disposareu dels drets d'accés, rectificació, oposició i cancel•lació de les dades, tal com estableix la Llei Orgànica de Protecció de Dades. Podeu exercir aquests drets mitjançant correu postal o electrònic, tot indicant com a referència en el sobre o en l'assumpte del correu electrònic "PROTECCIÓ DE DADES", a les següents adreces:\nIgualment us informem, de conformitat amb el que estableix l'article 21 de la Llei 34/2002 d’11 de juliol sobre serveis de la societat de la informació i de comerç electrònic, que, mitjançant l'acceptació d'aquest avís legal, ens esteu autoritzant expressament perquè us enviem comunicacions publicitàries o promocionals per correu electrònic. Com a destinatari d'aquestes comunicacions, teniu el dret de revocar aquest consentiment en qualsevol moment. Simplement heu de notificar-ho per correu postal o electrònic a les adreces abans assenyalades, tot indicant com a referència en el sobre o en l'assumpte del correu electrònic "BAIXA CORREU ELECTRÒNIC".\nEmpreses del Grup Tort\ninici l'empresa promocions solars contacta text legal


ERC manifesta el seu rebuig al posicionament del PSC sobre el Pla Director del Centre Direccional - Cerdanyola del Vallès\nEsquerra Cerdanyola del Vallès es posiciona en contra de la decisió de la Generalitat de Catalunya de tramitar de manera unilateral el Pla Director del Centre Direccional.\nDimarts, 12.2.2013 17:23h\nDaniel Mallén i Enric del Amo en roda de premsa\nDesprés de les reaccions suscitades arran de la decisió presa del Departament de Territori i Sostenibilitat, consistent en la concreció de la seva voluntat d'elaborar un Pla Director del Centre Direccional, la Secció Local d'Esquerra de Cerdanyola del Vallès manifesta mitjançant aquest comunicat de premsa la seva posició al respecte d'aquesta qüestió:\n1.- Que la posició del PSC respon a un exercici de cinisme sense precedents si es té en compte que a començaments de mandat, quan aquest partit governava a la ciutat en coalició amb CiU, va sotmetre a criteri de la “Comissió Informativa d'Urbanisme, Espai Públic i Ecologia\nUrbana” una proposta feliçment rebutjada que pretenia traspassar al govern de la Generalitat de Catalunya les competències per confeccionar i aprovar un Pla Director pel Centre Direccional. En definitiva, que el PSC de Cerdanyola del Vallès està criticant per oportunisme una finalitat i unes formes que a començaments de mandat li semblaven idònies.\n2.- Que fent declaracions no s'aconseguirà que sigui l'Ajuntament de Cerdanyola del Vallès qui decideixi què es fa sobre una porció de terreny tan important del nostre terme municipal. El problema, que la nostra ciutat no tingui res a dir amb el que es fa al seu territori, no es resol per\nla via de la comunicació i la cosmètica; és necessari que el Govern de la ciutat impulsi iniciatives concretes destinades a evitar que sigui la conselleria qui determini quina és la planificació futura de la ciutat. Animem a la senyora alcaldessa a interposar un recurs en contra de la decisió del conseller i a dedicar més esforços a realitzar accions efectives que no a fer veure que la decisió li molesta.\n3.- Que la inactivitat que el Govern de Cerdanyola del Vallès al respecte d'aquesta qüestió tenia a veure fonamentalment amb el desig que s'esdevingués la situació actual, ometent-se les obligacions que l'Ajuntament té al respecte del seu territori i vers els seus ciutadans. L'operació urbanística del Centre Direccional, més enllà de ser una maniobra ruïnosa que abans de finalitzar el mandat haurà pràcticament doblat el deute municipal, va camí de convertir-se en una vergonya per tota la ciutat.\n4.- Que la corporació municipal ha de posar els seus serveis tècnics a treballar per aturar aquesta decisió del Govern de la Generalitat de Catalunya en comptes de mobilitzar als seus càrrecs de confiança per picar notes de premsa oportunistes i cíniques que l'únic que pretenen\namagar és la vergonyant posició d'algunes forces polítiques de la ciutat al respecte d'una qüestió tan fonamental.\n5.- Que per pròpia iniciativa, Esquerra treballarà per realitzar accions efectives en contra d'aquesta decisió.


Dos equips gerundencs a tocar de podi\nDiumenge, 03 de Novembre de 2019 19:40\tResultat\nSub8 i sub16 no obtenen podi pels desempats\nAvui han finalitzat els Campionats de Catalunya d'Edats per Equips. En dues categories (sub8 i sub16) hem fregat el podi, però malgrat haver obtingut els mateixos punts que el tercer classificat els desempats no ens han afavorit en aquesta ocasió.\nEl Gerunda sub8 ha sumat 11 punts d'olímpic (18 partides) els mateixos que el Montmeló, però amb un Bucholz inferior. Ens ha pesat els mals resultats de dissabte en que només vàrem aconseguir un punt en sis partides, però l'equip ha tingut opcions fins el darrer moment. El nostre equip ha estat format per Mauro Alonso, Liam Valle, David Rueda i Daniel Alba. Els quatre jugadors s'han repartit els tres escaquers. Hem estat quarts en una categoria amb 23 equips i en la que el vencedor ha estat el Mollerussa (15 punts de 18).\nEl Gerunda-Sant Gregori sub16 ha estat 5è de 19 equips, amb els mateixos matxos guanyats que el tercer (no anava per olímpic el sub16). L'equip estava format per en Miquel Farré del Sant Gregori i tres gerundencs: Biel Horta, Marc Jordà i Miquel Pou. Hem lluitat pel podi, però requeria puntuar enfront els dos matxos d'avui: ens ha faltat un punt més enfront el campió, un combinat del Montornès-Granollers-Canovelles (hem perdut 1 a 3, i ens calia haver empatat).\nTres equips gerundencs més han estat a Lloret. El Gerunda sub10 format per Marc Mallorquí, Dalmau Palahí, Martí Castilla, Iuri Solà i Antoni Alba ha estat 25è. Meritòria setena posició (de 28) pel Gerunda sub12 de Leo Valle, Dani Fernández, Roger Cstilla, Oriol Pallarès i Biel Xifra. El Gerunda sub14 ha estat 15è. Hi ha participat Bernat Xifra, Àlex Rueda, Oriol Pou i David Gay.


Grans intèrprets i repertoris únics dialoguen amb el patrimoni de la ciutat - Ajuntament de Girona\nDel 30 de juny al 29 de juliol el Festival Nits de Clàssica tornarà a transformar la vida musical de la ciutat amb les seves propostes sorprenents, estrenes exclusives, repertoris únics i parelles artístiques que s’uneixen únicament al festival. Un festival que té la voluntat de consolidar aquest model únic a la ciutat: el diàleg entre la música i el patrimoni gironí. Nits de Clàssica és un espai privilegiat on el plaer estètic està garantit.\nEl festival, sota la direcció artística de Víctor García de Gomar, es conforma de 12 concerts que tindran lloc en diferents escenaris del Barri Vell, com la Catedral i el seu claustre, el Museu d’Art, el monestir de Sant Daniel o Sant Pere de Galligants, i també a l’Auditori de Girona.\n“Nits de Clàssica permet que a Girona es pugui gaudir de la cultura musical en majúscules. A més, aquest festival és l’exemple de com haurien de ser els esdeveniments culturals que s’organitzen des de les administracions. Per un costat, és un acte de difusió, en auqest cas de música clàssica amb noms referents nacionals i internacionals. Per un altre costat, es promou i es dóna usport a la creació artística del nostre talent. I, per últim, es fa visible el nostre talnet en un marc d’excel·lència i amb un plus de formació”, ha destacat l’alcaldessa de Girona, Marta Madrenas, en la presentació del festival aquest matí.\nEn aquesta edició el festival vol retre un homenatge especial al compositor, pianista i director d’orquestra Leonard Bernstein (1918-1990) programant algunes de les seves composicions més conegudes en diferents concerts. Isabelle Faust, artista resident del festival, completarà la integral de sonates de W.A. Mozart -un encàrrec del festival a la violinista que va començar l’any passat– i oferirà també la proposta Isabelle Faust & Friends amb obres de Schubert i Webern. El festival reserva també un espai en el seu programa per celebrar dues efemèrides musicals de l’any 2018: el centenari de la mort de Claude Debussy i els 350 anys del naixement de Françoise Couperin.\nNoms com Les Talens Lyriques amb Christophe Rousset, Carolyn Sampson, la mateixa Isabelle Faust, Stephan Degout, Jakub Józef Orlinski, Aaron Pilsan i Kian Soltani destaquen en la programació d’aquest any. Cal ressaltar també l’estrena d’una “Missa a sis veus”, un encàrrec per fascicles del festival al compositor Joan Magrané.\nTal com ha assenyalat el vicepresident i diputat de Cultura, Noves Tecnologies, Esports i Benestar de la Diputació de Girona, Albert Piñeira, el festival “és un tronc molt important del que seria la pgoramació de música clàssica de la nostra demarcació”.\nEl Festival Nits de Clàssica continua apostant per la màxima qualitat artística, en què es pretén que cada concert sigui una experiència sensorial única, amb grans noms del circuit internacional i nacional. En aquest sentit, Girona acollirà alguns dels músics més destacats en el seu gènere en espais de gran bellesa i interès patrimonial de la ciutat, que obren les portes amb motiu dels concerts. A més, el festival mostra el compromís envers la música antiga i contemporània, revisitant obres fonamentals del repertori, des del Renaixement fins a l’actualitat, i oferint estrenes de creadors actuals i el compromís amb el talent i intèrprets de casa nostra a través del suport al cicle “Notes al parc”, assumint la direcció artística dels concrets de clàssica.\nSeguint la línia de cada any, la imatge del cartell s’encarrega a un artista contemporani. Enguany el signa l’artista novaiorquesa Karine Laval, que ha cedit la seva imatge “Heterotopia 65” especialment per a la nova edició de Nits de Clàssica.\nCom en els darrers anys, abans de cada concert hi haurà un guia musical “per fomentar la formació i la pedagogia al voltant de la música clàssica”, segons ha explicat el programador del festival, Víctor García de Gomar.\nLes entrades i abonaments al festival es poden adquirir a partir d’avui mateix, a través dels canals habituals.\nEnllaç web Nits de Clàssica 2018\ndocument pdf Nota de premsa ampliada 44.7 KB\nEnllaç web Material de premsa


Enric I. Canela » Blog Archive » El zinc, discret defensor de la nostra salut\nArran de la presència del SARS-CoV-2 i la malaltia que provoca, la COVID-19, he llegit més coses de les que són habitual sobre alguns micronutrients, entre ells el zinc i sobre com ens pot ajudar a lluitar contra aquest virus. Del zinc se n’ha parlat bastant al llarg dels darrers anys i se l’ha promogut com a suplement alimentós per combatre els refredats. Vejam que en sabem i que crec que hi ha sobre això.\nPrimer de tot, què és el zinc? Com tothom ja sap, el zinc és un metall que s’utilitza molt, però que ens sembla que el veiem poc. El tenim en algunes aliatges, com l’alpaca i el llautó i, sobretot, està recobrint molts cables d’acer, acer galvanitzat, per evitar que s’oxidin. Antigament els filferros d’estendre la roba eren d’aquest material. En forma d’òxid de zinc, pólvores blanques, es fa servir com a additiu en productes tan diversos com pintures o cremes farmacèutiques.\nA l’organisme tenim zinc, però no està en la forma metàl·lica, està oxidat, parlem de zinc, però més exactament hauríem de dir ió zinc. Tenim una quantitat relativament elevada d’aquest ió a l’interior de les nostres cèl·lules, és l’ió metàl·lic més abundant dins la cèl·lula després dels ions potassi i magnesi.\nCom sabem, els ions metàl·lics no els podem fabricar, els hem d’ingerir amb la dieta. Cada dia en perdem, per vies diferents, femta, orina i suor, i cada dia hem d’aportar-ne.\nCom podem prendre’n? Les ostres són l’aliment més ric, de 10 a 20 vegades més de l’aliment que segueix. En general les vísceres animals en tenen bastant, però són quantitats comparables amb les d’altres aliments. Els crustacis en general són una bona font, però la millor alternativa a les ostres són el germen de blat, les pipes de meló, síndria, carabassa i gira-sol. Les mantegues de cacauet i sèsam, el tahín. El tofu, els ous i el formatge són relativament rics en zinc. Hi ha molts cereals d’esmorzar enriquits. Són molt pobres en zinc les hortalisses i les fruites. Els que s’alimentin bàsicament d’amanides i verdures poden patir un dèficit.\nPer a què serveix el zinc? El tenim en més de 200 enzims formant part de la seva estructura i sense zinc no funcionen. Un dels enzims que en té és l’alcohol deshidrogenasa, que elimina l’etanol de l’organisme. Un altre enzim és la superòxid dismutasa tant la intracel·lular com la plasmàtica. Aquest enzim, que es coneix com a SOD Zn/Cu, juntament amb un similar, la superòxid dismutasa mitocondrial, SOD Mn, tenen com a funció eliminar l’anió superòxid.\nL’anió superòxid és una espècie d’oxigen reactiu que es produeix a partir de l’oxigen quan respirem. El produïm en gran quantitat. És una espècia química que si no s’elimina provoca grans danys a l’organisme, és l’estrès oxidatiu. De fet respirar ens mata. Envellim per oxidació. La SOD serveix per defensar-nos de l’oxidació. A l’organisme es forma l’anió superòxid per moltes causes altres que la respiració, una és per la fagocitosi, quan s’eliminen patògens. Està clar que el zinc, formant part de la SOD, és essencial per eliminar espècies nocives.\nEl zinc té moltes altres funcions formant part de centenars de proteïnes. Una destacable és que permet la formació d’unes estructures proteiques que es denominen dits de zinc i que serveixen per a què el DNA pugui codificar proteïnes. La manca de zinc comporta molts problemes: retard en el creixement, retard en el desenvolupament sexual, susceptibilitat a infeccions, pèrdua de la gana i letargia mental.\nHi ha les “zinc-finger antiviral protein (ZAP)” que, com el seu nom indica, contenen zinc i eviten la replicació dels virus. Hi ha resultats que mostren que els interferons que es produeixen contra els SARS-CoV-2 indueixen la producció de ZAP i ajuden a eliminar el virus.\nFinalment, sabem que el tim produeix una sèrie d’hormones, la timulina, la timosina, la timopentina i el factor humoral de tim, que participen en la regulació de la transformació i selecció de les cèl·lules immunes, i també sintetitza hormones similars a les altres glàndules endocrines com la melatonina, els neuropèptids i insulina, que són transportades per les cèl·lules immunes als llocs on són necessàries. Desgraciadament, el tim envelleix i deixa de produir la quantitat necessària d’aquestes hormones. El tim és el marcapassos del nostre sistema immune i per tant de la nostra capacitat de defensar-nos dels agents patògens.\nLa timulina és una petita proteïna que requereix zinc. Quan manca zinc i manca timulina activa hi ha una disminució de l’activitat de les cèl·lules assassines naturals (NK, natural killers) i de les cèl·lules T citotòxiques. El resultat és una incapacitat del sistema immune d’actuar correctament i eliminar cèl·lules infectades.\nEl sistema immune és altament depenent de zinc. De fet, hi ha molt resultats que mostren que suplements de zinc ajuden a combatre malalties comuns com ara el refredat. Hi ha autors que discuteixen aquests resultats, però el que no és discutible és que si manca zinc, les defenses decauen ràpidament.\nCom sempre dic: la micronutrició adequada és la clau d’una vida saludable.\nUn consell per acabar: si preneu suplements, no ho feu de qualsevol forma. Els ions metàl·lics com ara calci, magnesi, ferro, zinc, coure, s’interfereixen i competeixen per passar de l’intestí prim a la sang. Normalment la quantitat de calci o magnesi que es pren és molt alta comparada amb la d’altres ions metàl·lics, millor sempre prendre’ls en moments diferents que altres suplements. També, el ferro, el zinc i el coure s’assimilen millor acompanyats de cisteïna. Recomano prendre’ls amb acetilcisteïna i separats dels àpats i, si voleu, amb un suc de taronja. Els aprofitareu millor.\nUna resposta a “El zinc, discret defensor de la nostra salut”\na 03 març 2021 a les 6:23 Enric I. Canela » Blog Archive » Seria bo que el sistema de salut llegís alguna cosa sobre micronutrició\n[…] No puc més que alegrar-me que es faci la llum i agrair la publicació. El paper del Zn per evitar les infeccions víriques és conegut i la seva relació amb el sistema immune també. Em sorprèn que passin els mesos, el SARS-CoV-2 campi entre nosaltres, s’infecti i mori la gent, i ningú aconselli correctament sobre nutrició. Si us interessa, al setembre vaig escriure El zinc, discret defensor de la nostra salut. […]


Dolors López: mayo 2010\nL’aigua del Segarra-Garrigues\nEl canal Segarra-Garrigues, l’eterna promesa electoral incomplerta per CiU quan governava la Generalitat, és la infraestructura més important pel progrés i el desenvolupament futur de les terres de Lleida. I ho seria encara més si no fos per la maldestra política ambiental del Govern tripartit de la Generalitat que s’ha carregat per decret llei una gran part de les hectàrees que hauria de regar aquest canal al convertir-les en zona ZEPA.\nUn canal que ha vist com més del 60 % de la seva superfície de reg l’han convertit en zona ZEPA no és viable i tot fa preveure que al final aquesta infraestructura que estava predestinada a reequilibrar el territori de Lleida i a garantir el futur dels nostres pagesos, tan sols servirà per portar aigua a Barcelona i a la seva àrea metropolitana, com ja va denunciar al febrer de 2008 el Partit Popular. I això no ho hem de permetre.\nMalgrat les reiterades negatives del Govern tripartit, són ja massa indicis que així ho fan preveure. Primer van ser les estaques a Prats i Sansor, a la capçalera del riu Segre, i ara han estat les declaracions d’un dels responsables de l’Agència Catalana de l’Aigua (ACA), Gabriel Borrás, que ha apuntat la possibilitat de transvasar agua des de Tàrrega, des del canal Segarra-Garrigues, cap a Barcelona. Una proposta, per cert, que té el suport i l’aval del conseller d’Agricultura, el lleidatà Joaquim Llena.\nLa realitat és la que és, i la declaració de les zones ZEPA l’excusa, quasi perfecta, per dir que l’aigua que sobri del Segarra-Garrigues no s’ha de perdre i la millor manera d’aprofitar-la és fent un transvasament cap a Barcelona. Des del PP no diem que no s’hagi de ser solidaris amb la Ciutat Comtal i la seva àrea metropolitana en cas de sequera, però també considerem que això no s’ha de fer enganyant als pagesos i que primer s’han de cobrir les necessitats de les comarques de Lleida. I a la nostra província no estan, ni molt menys, assegurades les dotacions pels regadius i encara hi ha poblacions que tenen problemes d’aigua potable a l’estiu i es fa necessari subministrar-les mitjançant camions cisterna. A més, hi ha un altra possibilitat per abastir a Barcelona de l’aigua potable que necessita i és a través de la prolongació del minitransvasament de l’Ebre a Tarragona.\nEls pagesos del Segarra-Garrigues no han de ser moneda de canvi per acontentar als habitants de l’àrea metropolitana de Barcelona. Però ja sabem que allà hi ha molts més vots que a les comarques de Lleida i que els progressistes del tripartit no tenen escrúpols i faran el que calgui per poder mantenir les cadires del Govern de la Generalitat i seguir viatjant en cotxe oficial.\nLes comarques de Lleida, amb un 33 % del total del territori, ja suporten un excessiu proteccionisme mediambiental i el Govern tripartit no pot culpar a la Comunitat Europea d’aquest desmesurat increment de les hectàrees de zones ZEPA i menys quan ha estat un informe presentat pel propi Govern de la Generalitat, redactat pel subvencionat Centre Tecnològic i Forestal del Solsonès, que proposava una nova retallada de la zona de reg del canal Segarra-Garrigues. La culpa, per tant, és del propi Govern que conscientment ha fet les coses malament i que, per cert, encara no ha elaborat un Pla d’Usos i Gestió per al canal.\nLes grans retallades que s’han imposat en les àrees de regadiu del Segarra-Garrigues no presagien cap optimisme. El futur de l’agricultura, de molts pagesos de les comarques de Lleida i dels seus fills passa inevitablement, entre altres condicionants, per fer que el canal Segarra-Garrigues sigui viable. De no ser així, el debat monogràfic d’agricultura, celebrat recentment al Parlament, i en el que es va assumir el compromís de garantir el futur de l’agricultura i dels nostres pagesos, quedarà, com sempre ha passat, en paper mullat. I això no ho hem de tolerar. A la tardor, els ciutadans de Lleida, en particular, i de Catalunya, en general, tindran la possibilitat de evitar-ho.\nPresidenta del PP i candidata per Lleida al Parlament


Cap Vermell - Minxu, poeta gabellina, tercera en el II POETRY SLAM D'ARTÀ\nMinxu, poeta gabellina, tercera en el II POETRY SLAM D'ARTÀ\nLa segona edició d'aquest concurs poètic serví com a punt i final del festival POESART\nEl passat 29 de juliol, en plenes festes d'Artà, 9 poetes coincidiren en el segon slam de poesia celebrat a la cafeteria del teatre d'Artà. Abans, però, a les 21 hores, Josep Ramon Cerdà, director de teatre i exdirector de cultura va presentar un documental titulat Flames a la fosca, centrat en la figura del poeta palmesà Bartomeu Rosselló-Pòrcel, un referent que mereix tot el reconeixement institucional que cal i que fins ara s'ha ocultat amb personatges més tous i menys arriscats culturalment.\nSeguidament, es donà pas als dos presentadors de l'slam, un duet ben avingut format per Xisco Ródenas i Chiwaka. Ambdós presentaren a Ma Antònia Massanet, capdavantera del festival de poesia POESART, qui encoratjà als participants de l'slam i va afirmà que aquest tipus d'esdeveniments també hi tenen cabuda, al festival. Els presentadors explicaren les normes generals del joc i el paper avaluador del públic, que, tot i que s'escoltava el xivarri típic de la verbena, va saber gaudir d'un espectacle, que ja comença a ser comú en les contrades llevantines. La guanyadora de l'slam a nivell nacional Margalida Brac Q va ser la poeta que encetà el concurs. Amb uns poemes aplaudits, va demostrar un domini de la paraula força elevat. Poetes joves interrogaren a la musa de la poesia i sorprengueren al públic amb poemes d'amor, socials, d'aparença física, etc. El públic sumava punts per a cada un dels concursants, entre ells, Raquel Gelabert, Ivan Criado, Jim o David Guijosa; i els dos presentadors, amb un humor molt animós feien el recompte, entre somriures i aplaudiments. En acabar la primera part, es produí un fet insòlit amb un quàdruple empat. Va ser en aquest moment, que el president de l'slam poetry de les Illes Balears, va exposar quin criteri s'hauria de seguir, un sorteig, també amb cert sentit de l'humor. En el moment del descans la gent sortí a fora o degustà les magnífiques tapes del bar. Una membre del públic comentà que tots els participants li havien agradat molt, però que notava que hi havia un baix nivell quant a la dicció, i és que fa falta fixar-se en com es diu el poema, no sols amb el que diu. Els slammers prengueren nota.\nPosteriorment, pujaren a l'escenari les tres finalistes: Minxu Ferrer Huckson, de Capdepera, Coral Bajo de Cala Millor i Clara Soberats. Les participants tengueren temps per a una segona ronda de poemes. Les tres poetes varen ser prou convincents per al públic, però finalment el concurs va quedar de la següent manera: 1ª Coral Bajo, 2ª Clara Soberats i en 3ª posició Yasmín o Minxu Ferrer. Recentment, la poeta gabellina ha participat en la 1ª ronda de l'Slam Mallorca. La guanyadora gairebé no s'ho acabava de creure.\nFinalment, podem dir que l'slam va cobrar una rellevancià gràcies als dos esdeveniments que l'escortaven, el festival de poesia Poesart i la verbena de les festes d'Artà, un bon colofó, que també comptà amb un disjockey d'excepció. Esperem, doncs que una tercera edició pugui donar el mateix nivell de participació. D'altra banda, l'slam al Festival de les arts al carrer a Capdepera s'espera amb candaletes.


L'IEB presenta amb la Càtedra Ramon Llull i la Institució de les Lletres Catalanes la coedició de dos nous volums de l’obra crítica de Ramon Llull - Literatura | TalentIB\nSón el volum XV i XVI, Mil proverbis i Medecina de pecat\nL'Institut d’Estudis Baleàrics (IEB) conjuntament amb la Institució de les Lletres Catalanes, i organitzat per la Càtedra Ramon Llull de la Universitat de les Illes Balears, han presentat a Ca n’Oleo les dues noves edicions crítiques de l’obra lul·liana, titulades Mil proverbis i Medecina de pecat.\nL’acte de presentació ha comptat amb la presència de la delegada de la Presidència per a la Cultura, Catalina Solivellas, el director de l’IEB, Mateu Malondra, el director de la Institució de les Lletres Catalanes, Oriol Ponsatí-Murlà, i Albert Soler, director de la NEROL, a més dels dos autors de les obres, Francesc Tous i Anna Fernàndez-Clot, i de la lectura poètica a càrrec de Biel Mesquida i Nicolau Dols.\nAquestes dues noves edicions són "un nou exemple del compromís, la complicitat i l’esforç des de fa quasi quatre dècades entre el Govern de les Illes Balears i la Generalitat de Catalunya per aprofundir en l’obra del nostre autor més universal", com ha incidit en la seva intervenció Mateu Malondra, director de l’IEB.\nAquest projecte conjunt, que ja suma setze volums, es remunta a ara fa 35 anys, al 1985, quan se signaren els estatuts del Patronat Ramon Llull, integrat tant per la Institució de les Lletres Catalanes com per l’Institut d’Estudis Balèarics, que n’exerceix la secretaria.\nDes del 1990 ambdues institucions dediquen 12.000 euros anuals cadascuna per editar la col·lecció d’aquesta edició crítica de les obres en català de Llull, anomenada NEORL (Nova Edició de les Obres de Ramon Llull). Aquest és l’objectiu principal del Patronat Ramon Llull.\nEls dos nous volums presentats són els darrers publicats, el XV i XVI respectivament d’aquesta edició crítica.\nMalondra ha agraït l’esforç i la dedicació a la Institució de les Lletres Catalanes i als responsables de la NEORL, així com als assessors d’aquesta col·lecció, especialistes de prestigi internacional en l’obra i l’estudi de Ramon Llull. "Gràcies a la seva aportació contribuïm entre tots a estudiar, difondre i conèixer millor tota la dimensió de la figura lul·liana, objecte universal d’estudi a centres i universitats d’arreu del món", ha conclòs el director de l'IEB.


La conselleria d'Agricultura es present a la fira amb un espai propi on s'ha aixoplugat les DO Binissalem i Pla i Llevant i Vi de la Terra Mallorca, entre altres productes emblemàtics\nLa conselleria d’Agricultura es present a la fira amb un espai propi on s’ha aixoplugat les DO Binissalem i Pla i Llevant i Vi de la Terra Mallorca, entre altres productes emblemàtics | CAIB\nLa conselleria d’Agricultura participa per primer cop amb estand propi a la 4a edició de la fira Horeca, un aparador de primer nivell per que els professionals del sector de la restauració i de l’hotaleria coneguin de primera mà l’oferta del primer sector, setmanes abans d’iniciar la temporada turística, quan es fan els darrers preparatius per l’abastiment dels mesos econòmicaments més actius i més forts.\nPer això, la conselleria d’Agricultura, Pesca i Alimentació demana al sector hoteler i de la restauració de les Balears que s’impliquin en favor del producte local i de proximitat. En la inauguració de la 4a edició de la fira Horeca Mallorca 2020, la consellera Mae de la Concha ha explicat ”la voluntat política ferma de la conselleria de donar suport al producte local”. De la Concha ha dit que ”el sector hoteler s’ha d’unir en favor del producte local d’una manera decidida”. La consellera ha demanat que restaurants i hotels ”incloguin el producte local a les seves cartes i presumeixin d’això”.\nLa consellera De la Concha ha assistit a la inauguració d’aquesta fira, dirigida a professionals del sector de l’hoteleria, la restauració i el servei de menjars, juntament amb la directora general de Polítiques per a la Sobirania Alimentària, Paula Valero. Per primera vegada, la conselleria participa en aquesta fira amb un estand propi, on hi estan representats els diferents consells reguladors per tal que puguin exposar material informatiu dels seus productes a manera de fullets, dossiers, targetes de visita, etc. Hi participen les IGP Ensaimada de Mallorca, IGP Sobrassada de Mallorca, IGP Ametla de Mallorca, la DO Oli de Mallorca, la DO Oliva de Mallorca, la DO Formatge Mahón-Menorca, la DO Binissalem, la DO Pla i Llevant, Vi de la Terra Mallorca i també tomàtiga de ramallet i pebre de tap de cortí. ‘‘És un aparador formidable del producte local”, ha explicat la consellera. De la Concha ha afegit, a més, que és ”un reclam de la societat, de les famílies i les escoles, poder tenir una alimentació sana i de proximitat, i evitar així la petjada ecològica”.


Columna de paper: El camí d'ascens\nEl camí d'ascens\nNo fa molt, vaig escriure una entrada en el meu bloc Catakumba dedicada a la gent que ja havia fet més de mig segle i l’havien acomiadat de la faena. Explicava que els feien uns desgraciats, que el seu camí d’ascens era ja impracticable. No podien pujar-hi. Deia, en paraules d’un impresentable que es creu socialista, que no eren competitius, perquè, amb el sou d’un d’ells, en podien tenir dos o tres treballadors més joves; però que el problema era que n’agafen només un per la tercera part del sou de l’acomiadat. Damunt, tenen una edat en què ja no poden fer projectes, ni confiar a dur a terme els que els van il·lusionar de més joves, quan tenien la impressió que el temps no s’acabava mai. Ara, haurien d’estar en una posició molt més còmoda. Aquella que els hauria de permetre trencar papers, desfer el currículum. Quin plaer! Abans, tot era acumular certificats de cursets, hores de pràctiques, títols... I, això, ara, per a què ho volen? Ni tenen alternativa, ni la tindran. I encara els queden un bon grapat d’anys per a jubilar-se i no saben què fer. Agafar, amb la seua formació, un treball de misèria com fan els joves? O seguir contemplant el mar i viure passant casa trampejant amb quatre duros? S’hauran d’espavilar, però amb quines ganes? Amb quines expectatives? Com poden tenir il·lusió, si ja ho han sigut tot en la seua professió? Ara, probablement, deu ser molt més millor contemplar el mar.\nMés o menys deia això en aquella entrada de Catakumba i, a través del Facebook, em va entrar un comentari que deia: “ja, ja, l’has clavada”. Era una persona que vaig suposar que se sentia plenament identificada perquè havia perdut el treball de redactora de Canal 9, encara que continua amb el seu treball d’escriptora. Aquesta persona és Esperança Camps, avui consellera de Transparència, Participació i Cultura del Govern de les Illes Balears. I, clar, sense esperar-ho, torna a estar en el camí d’ascens. Un camí difícil en què calen bons peus i de vegades bones mans per a gatejar. Ella ho té clar: diu que aprofitarà l’alé que entre tots li donarem i buscarà escletxes en el camí on sembla que només hi ha paret. Sobretot, però, que faça cas a l’amiga que li va dir que quan fa anys que protestes, et queixes, critiques, escrius i et manifestes públicament per valorar què fan els altres és difícil negar-se a a actuar quan et posen les eines a les mans. Que tinga molta sort i ales per pujar al cim més alt!\nLevante, 6 de juliols de 2015\nPublicat per Fortaleny a 6:07\nEntre l'àngel i el dimoni\nLa colla d'ànimes i els cossos opacs\nContra la negligència


This page is a translated version of the page Trojitá and the translation is 97% complete.\nTrojitá és un programa de correu electrònic («client») que s'especialitza en donar un accés ràpid i eficient a les bústies de correu a través del protocol IMAP. Un servidor de correu IMAP emmagatzema els missatges i permet als clients obtenir-los des de l'ordinador local.\n1 La nostra missió\n2 És ràpid\n3 Respecta els estàndards\n5 Implementa la multi-plataforma\n6 Què no és el Trojitá:\n7 Alguns aspectes destacats del Trojitá són\nLa nostra missió és oferir una aplicació que:\nUs permeti accedir al seu correu electrònic en qualsevol moment i en qualsevol lloc.\nNo us farà perdre el temps. Si podem millorar la productivitat d'un usuari amb el correu electrònic, és millor que ho fem.\nRespecta els estàndards oberts i facilita les tecnologies modernes. Valorem la neutralitat del venedor que ofereix l'IMAP i estem compromesos a ser tan interoperable com sigui possible.\nÉs eficaç: ja sigui conservant l'amplada de banda de la xarxa, mantenint l'ús de memòria en un nivell raonable o no acaparant la CPU del sistema.\nEs pot utilitzar sobre moltes plataformes. Una IU no és suficient per a tothom, però el nostre nucli IMAP funciona bé sobre qualsevol cosa, des ordinadors d'escriptori fins als telèfons mòbils i grans sistemes ERP (Enterprise Resource Planning -Planificació de Recursos Empresarials-).\nVa bé amb la resta de l'ecosistema. No ens agrada reinventar les rodes, però quan les rodes existents no acaben de rodar, no tenim por de fer que funcionin.\nEsteu cansat d'altres programes de correu que triguen anys en obrir un «bústia gran»? Una característica única del Trojitá és que ha estat dissenyat des del principi per ser ràpid -l'obertura d'una bústia amb desenes de milers de missatges és una cosa en la que el Trojitá és molt bo-. No cal esperar mentre es baixen tots els missatges -o baixar-los del tot-.\nRespecta els estàndards\nEl desenvolupament del Trojitá es du a terme amb la conformitat de l'estàndard al cap. Mai trencarem un estàndard d'Internet sabent-ho, i totes les desviacions possibles de les millors pràctiques se solucionaran amb rapidesa. Ens preocupem pel futur de l'IMAP i altres protocols de correu electrònic relacionats, prenem part en les discussions de la IETF (Internet Engineering Task Force) i ja hem proposat un bon nombre de millores. El nostre objectiu és implementar totes les extensions IMAP útils per fer que l'experiència de l'usuari millori.\nLa conservació dels recursos és una cosa que ens prenem molt seriosament -ja sigui l'amplada de banda de la xarxa, l'ús de la memòria o el consum de la CPU/energia/bateria-. Entre altres coses, el Trojitá implementa les extensions QRESYNC, CONDSTORE, ESEARCH, CATENATE, BURL, COMPRESS=DEFLATE, CONTEXT=SORT (i moltes més) de l'IMAP. Les dades que es transfereixen una vegada ja no es tornaran a baixar.\nImplementa la multi-plataforma\nTrojitá funciona bé en qualsevol ordinador d'escriptori raonable gràcies a la potència de la biblioteca Qt -ja sigui Linux, Windows o Mac-. No ens importa quin entorn d'escriptori s'executa, però mirem d'adequar-nos al KDE i Gnome, si això és el que preferiu. Trojitá també està disponible en els telèfons mòbils amb una interfície d'usuari tàctil i optimitzada. El mateix cor de la biblioteca IMAP també impulsa un producte CRM (Customer Relationship Management -Gestor de Relació amb els Clients-) per a l'empresa.\nQuè no és el Trojitá:\nUna suite PIM completa. Aquesta és una cosa que deixem per a altres aplicacions, de manera que no trobareu un calendari al Trojitá. Però podreu ajudar-nos a fer del Trojitá part d'un PIM si esteu interessat.\nUn client de POP3. Trojitá funciona accedint a un magatzem de correu remot a través del protocol IMAP. POP3 no pot treballar d'aquesta manera, per raons tècniques.\nFuncionalitat completa. Potser realment us agradaria veure quelcom que encara no es troba en el Trojitá. Estem treballant molt dur per fer del Trojitá el millor MUA (Mail User Agent), però sens dubte podríem utilitzar una ajuda.\nAlguns aspectes destacats del Trojitá són\nUna aplicació de Qt4 (i Qt5) pura sense dependències addicionals\nUn cor IMAP robust implementat utilitzant el marc de treball per a vista de models de Qt\nLlista els missatges en demanar-ho i carrega la part del cos\nImplementa el mode d'estalvi de l'amplada de banda destinat als usuaris de mòbils amb una connexió cara\nIMAP a través de SSH: a més de les connexions SSL/ TLS habituals, es pot accedir al servidor a través de SSH\nRetrieved from "https://userbase.kde.org/index.php?title=Trojitá/ca&oldid=335699"\nThis page was last edited on 12 June 2014, at 08:50. Content is available under Creative Commons License SA 4.0 unless otherwise noted.


Publicado por Extrem Team Tivissa en 0:35\nosti, Maria , quina crònica més entretinguda. Heura, ja veus , el llistó, altíssim. Felicitats per la gran història que has contat, i a tots els extremeros, felicitats per la travesia, que tan bé ens ha narrat la Maria, una narradora de luxe. Estic impressionat ... molt bé. Ja tenim un bon "elenco" de conta-curses . Fins la propera.\n13 de agosto de 2008, 9:23\nper cert, Romario, un gran contador d'històries, oi ??? ja veieu, uns tenen la fama, i Romario ....\neduard m. dijo...\nExtremeros/es, no sé valtros, però sentint-ho molt, jo ja no tinc collons de fer més cròniques! Lo llistó no para de pujar i pujar! Brutaaaaal Ricard i Maria!\nAmb el vostre permís, m'agradaria afegir tot allò que vaig viure dissabte a la nit. Aniré per parts:\n- Per començar,un concepte que ha dia d'avui ja ens queda a tots més clar (eh Maria?):\nDefinició de luxe: [1696; del ll. luxus 'desviació, excés; luxe; llibertinatge']\nm 1 1 Riquesa que hom desplega en les coses de la vida. Hi havia un luxe insolent, en aquella casa. Lleis contra el luxe. El luxe en el vestir, en la casa.\n2 bé (o article, o producte, etc.) de luxe ECON Denominació donada pels economistes marginalistes a aquells béns l'adquisició dels quals només es fa efectiva a partir de determinats nivells de renda.\n3 impost de luxe DR FISC Impost que incideix damunt els béns de luxe.\n4 luxe asiàtic Luxe extrem.\n2 p ext 1 Cosa supèrflua, no necessària, que hom té, usa o fa. Tenia el que cal per a viure bé, però sense luxes.\n2 permetre's el luxe (de fer alguna cosa) Expressió usada per a indicar que allò que hom fa és un privilegi, un caprici, etc. Pot permetre's el luxe de llevar-se a les dotze. S'ha permès el luxe de refusar els diners.\n3 fig Abundància, profusió, de coses en què hom pot fer de més o de menys. Ho explicà amb un gran luxe de detalls.\nAmb una mica de nervis per tornar-me a vestir de corredor vaig viure les hores prèvies a la marxa. Pocs minuts després de que les campanes toquessin les deu de la nit, ens retrobem tots a la Baranova,amb moltes cares conegudes i ganes de fer-la petar amb gent que feia temps que no veia (xavi solé, los de la UEC, l'ilercavó de JB... i un seguit de corredors, ja que això de marxa o travessa ben poc, més aviat sembla una cursa... hi ha molt de runner!\nPuntuals, tret de sortida i ens enfilem per la la Llena, on els frontals donen vida i llum a la sendera. A base de crits i rialles vam pujar l'unic sender per on transcorre la marxa. Es palpava que aquella seria una nit especial, una nit diferent.\nArribem al coll de Monetze i tot el que ens quedarà serà pista planera i amb descens perllongat.\nRomario o rei du gol, com si d'un boc d'un ramat de cabretes es tractés, tira de veterania contant-nos històries vàries de Tivissa i d'alguns dels seus personatges. Nosatres com a bones cabretes,les escoltem encantats de la vida fotent-nos un far de riure!!\nArribem en un punt en que personalment em feia il.lusió passar, i no es cap al altre que el mas de la Devesa o lo de Peret de Déu, com vulgueu. A falta de 300mts per arribar al mas i sense veure llum a la vista, no m'ho penso dos vegades i a cop de xiulet (per constatar si los pastores fefo o peret hi eren presents) faig el xiulet clàssic pastoril en que sempre ens comuniquem i dècimes de segons després obtenim resposta a base de crits i més xiulets. Hi eren!\nSomriures, salutacions i abraçades com si fes temps que no els haguessim vist. Increible! Foto de rigor i mos conviden a cafè a vi o a lo que vulguessem, però malauradament ens queda més de la meitat de la marxa encara per recorrer.\nResignats i sense pressa ens despedim on seguim corrent sota una gran nit estelada. Tot va sobre rodes.\nArribem al segon avituallament i allí mos trobem un grup de caleros (salta a la vista!!) i entre estos, una iaieta calera la mar de simpàtica, la Valentinaaaa! Mos fotem un far de riure pel seu tarannà i d'aqui sorgeix la definició de luxe. La Maria va quedar impressionada pel buffet de fato que alli hi havia (truita inclosa!) i la iaia Valentina li va agafar un carinyo especial a la Bordera, vamos, de luxe! Fotem un atraco de padre senyor mio en quant a maries príncipe, foto per al record, i seguim corrent.\nPersonalment estic xalant moltíssim, i passen los kmts rient i corrent sense adonar-nos.\nQuan t'has despistat prou a base d'històries de Romario and company, ja estás a la recta final de la nocturna. Mos queden 6 kmts i començem a trobar-nos runners fatigats deambulant solitariament per la carretereta secundària que porta a la Cala. Amb la musculatura ja estressada i fatigada, fem pinya i tirem tots junts del carro per arribar com un bon ramat al pavelló de la Cala.\nDesprés de poc més de 4 horetes, ens plantem a meta. Darrere queden 33 kmts, tots els masos vistos, totes les rialles compartides i totes les històries contades en una nit que invita a repetir, ya!\nHo sento pel rollo i felicitats a qui ho llegeixi (jo no ho faria) però desitjava soltar tot lo viscut dissabte!\nabraçades extremes i fins la pròxima!!\nMooolt bó, també.\ndecidit, jo plego de cronista. Que tot això és insuperable!!!\nPerò Edu, perquè no fas una crònica II i que tothom la llegeixi??\nSou uns putos cracks!\n13 de agosto de 2008, 15:06\nNo, no, Heura jo dimiteixo, deciditttt! Al costat de la crònica d'ells, la meua es un far de riure! No hi ha color! ;)\nJa està bé com està! salut!\nEduard: "Ho sento pel rollo i felicitats a qui ho llegeixi (jo no ho faria)!"\nEsta declaració és boníssima!! les cròniques també!! era la 1ra vgada q la feia pro l'any q ve si no passa res hi tornarem!! només me va saber mal, q al ser un "runner" o "cabreta", no vaig poder disfrutar massa dels avituallaments!! xq tot feia una pinta....\n14 de agosto de 2008, 16:07\nBones croniques nois i bona marxeta. El mateix que krusty, jo tampoc vaig disfrutar dels avituallaments però la meva mare que debutava en aquestes marxes hem va dir que el millor van ser els avituallaments. Ara ja toca pensar amb l'utmb esta era l'ultima prova que quedava al meu calendari. Per ultim la veritat es que quan us vaig veure entra al tunel fotieu un pam de goig tots juntets i amb l'equipació igual, felicitats.\n14 de agosto de 2008, 18:24


Nom: dRogues! Què\nÀrees temàtiques: Salut i consum,Educació en la salut\nObjectius: -Valorar el risc que comporta el consum habitual i l’abús d’alcohol, tabac, cànnabis o d’altres drogues. -Adquirir habilitats per saber expressar emocions, afrontar situacions, defensar les pròpies opinions i ser capaç de prendre decisions. -Conèixer diferents estratègies per reduir els riscos relacionats amb el consum.\nDescripció breu: El programa dRogues! Què! és un programa d’intervenció d’iguals que es desenvolupa amb activitats prèviament estructurades de 1r a 4t d’ESO. Els agents de salut són alumnes de cicles formatius de grau superior de la ciutat que es formen per efectuar les activitats programades als diferents cursos dels centres sol•licitants.\nDescripció: Aquest programa forma part d’un protocol d’actuació als centres d’ensenyament i suposa el compliment de diferents directrius per a prevenir el consum de drogues en l’àmbit educatiu: 1.\tCompliment de la normativa vigent pel que fa al consum 2.\tParticipació de tota la comunitat educativa 3.\tSeguiment del programa preventiu universal –dRogues! Què' i altres propostes d’intervenció selectiva si es precisa. 4.\tDetecció de problemes de consum i intervenció precoç.\nQui organitza: Secció de Salut. Servei de Salut i Consum.\nHorari: Horari lectiu\nDurada: 1 h intervenció, a cada curs es programen 2h. Total 8 sessions\nPeríode d´inscripció: De setembre a octubre. Durant el curs es poden sol·licitar altres intervencions si es precisa.\nPeríode de realització: De gener a maig\nReserves: alluch@ajmataro.cat (s'adjunta full sol·licitud)\nObservacions (necessitats tècniques i altres): Es sol•licita al centre que designi el psicopedagog com a referent del programa i que participi a la comissió tècnica del programa.


Converteix-te en Reemprenedor! Forma’t per comprar i gestionar una empresa. | Blog de Reempresa\nConverteix-te en Reemprenedor! Forma’t per comprar i gestionar una empresa.\n“Tallers de Formació de la Reempresa:\nTransmissió d’empreses i Pla de Reempresa”\nAquest curs pretén apropar als Reemprenedors les característiques dels processos de compra-venda d’empreses, així com l’estudi de l’elaboració d’un Pla de Reempresa per tal de poder valorar la viabilitat d’un projecte empresarial.\nAquests cursos compten amb la garantia de la metodologia recollida a la Guia del Reemprenedor, document que es posa a disposició de cada particular la informació pràctica per tal d’abordar la construcció del seu projecte de reempresa.\nTaller de Formació de Barcelona 2012\nData: del 16 al 19 de juliol de 2012\nCost: El cost d’aquest curs està finançat pel Centre de Reempresa de Catalunya i pel fons Feder de la Unió Europea.\nLloc: c/ Vallespir, 189-191 – 08014 – Barcelona\nAlumnat: totes aquelles que s’estiguin plantejant una reempresa com a alternativa d’autoocupació.\nInscripció: 932667438, 93 7361100, 934908860 o a info@reempresa.org\nSessió I. CENTRE DE REEMPRESA DE CATALUNYA\nTipologia de promotors: cedents i reemprenedors\nSessió II. EL PLA DE REEMPRESA\nGuia per elaborar el Pla de Reempresa\nPla de producció i/o prestació del servei\nSessió III. MODELITZACIÓ DEL PROCEDIMENT Procés de reempresa i anàlisi de les diverses tipologies de la reempresa\nAspectes administratius, fiscals i laborals\nConèixer la documentació legal del procés de Reempresa\nSessió IV. PLA ECONÒMIC Pla de Finançament\nValoració del negoci: mètodes + casos pràctics\nLes places són limitades. Si desitgeu rebre més informació, no dubteu en posar-vos en contacte amb nosaltres\nComparteix:TwitterLinkedInGoogleEmailPrintLike this:Like S'està carregant...\n« La Cecot preveu que un 30% de les empreses dels Matchings Reempresa al bizBarcelona trobaran reemprenedor entre les activitats desenvolupades al saló\nAjuts en forma de garantia per al finançament d’autònoms i microempreses »\nEtiquetes: emprenedors, reempresa\nEntrades\tmarç 2014\nJosep Ramón Bertolín\nReempresa participa al European SME Transfer Summit! Vols venir? wp.me/pWSjz-E5 vía @wordpressdotcom 1 hour ago\nGarrofé veu oportunitats al sistema financer però lluny del model de caixes d'estalvi: terrassadigital.cat/detall_actuali… 1 hour ago\n@PatronalCecot @Annadelclos enseña a utilizar vídeocurrículums para encontrar trabajo: lavanguardia.com/local/barcelon… vía @LaVanguardia 4 days ago\nEs cedeix Negoci a Terrassa, dedicat a la venda de productes de xarcuteria, degustació i serveis de Bar. ow.ly/ug9Cp #Reempresa 4 days ago\nEs cedeix empresa dedicada a la venda de tot tipus de producte per a nadons ow.ly/ug9rI #Reempresa #Barcelona 4 days ago\nBloc a WordPress.com. Customized Freshy Theme.\tFollow