Barcelona (Es), Biblioteca de Cataluña 9Barcelona (Es), Universidad de Barcelona, Biblioteca General 9Moyá / Moià (Es), Archivo Histórico de Moyá 9Barcelona (Es), Arxiu Històric de la Ciutat de Barcelona 8Madrid (Es), Real Academia Española de la Lengua 7Montserrat (Es), Biblioteca de la Abadía Benedictina 7Palma de Mallorca (Es), Biblioteca Pública del Estado 6Vich / Vic (Es), Biblioteca Pública Episcopal 5Cervera (Es), Archivo Histórico Comarcal de Cervera 4Madrid (Es), Biblioteca Nacional 3Barcelona (Es), Biblioteca Pública Episcopal del Seminario de Barcelona 2Girona (Es), Biblioteca Pública del Estado 2Lleida (Es), Biblioteca Pública del Estado/Biblioteca Pública de Lleida 2Tarragona (Es), Biblioteca Pública del Estado/Biblioteca Pública de Tarragona 2Cádiz (Es), Biblioteca Pública del Estado / Biblioteca Provincial 1Dayton, OH (USA), University of Dayton 1Huesca (Es), Biblioteca Pública del Estado 1London (UK), British Library 1Madrid (Es), Museo del Traje. Centro de Investigación del Patrimonio Etnológico (CIPE) 1Mahón / Maó (Es), Biblioteca Pública del Estado 1Murcia (Es), Archivo Municipal de Murcia, Biblioteca Auxiliar 1Murcia (Es), Biblioteca de la Provincia Franciscana de Cartagena 1New York, NY (USA), Hispanic Society 1Olot (Es), Biblioteca Marià Vayreda 1Orihuela / Oriola (Es), Biblioteca Pública del Estado Fernando de Loazes 1San Cugat del Vallés (Es), Biblioteca Borja de la Provincia Tarraconense de la Compañía de Jesús 1Santiago de Compostela (Es), Instituto Teológico Compostelano. Biblioteca 1Santiago de Compostela (Es), Seminario 1St Bonaventure, NY (USA), University Library 1Toledo (Es), Biblioteca de Castilla-La Mancha / Biblioteca Pública del Estado 1Valencia / València (Es), Colegio-Seminario de Corpus Christi 1Valencia / València (Es), Real Colegio de las Escuelas Pías. Biblioteca de los Padres Escolapios 1Valladolid (Es), Biblioteca Universitaria y de Santa Cruz 1\n*:* Remove constraint *:* > Spanish Remove constraint language_facet:Spanish Topic > Panegyric Remove constraint subject_topic_facet:Panegyric > Moyá / Moià (Es), Archivo Histórico de Moyá Remove constraint repository_facet:Moyá / Moià (Es), Archivo Histórico de Moyá > Barcelona (Es), Biblioteca de Cataluña Remove constraint repository_facet:Barcelona (Es), Biblioteca de Cataluña


Direcció: Puebla, 8. 4º\nTelèfon: 952 97 22 02 / 610 016 599\nE-Mail: nani.s@telefonica.net/ nietoteresa@hotmail.com\nDistribución: Ajoblanco. Producción y Distribución\nDirección: Nieto, Teresa\nEn 1990 Teresa Nieto presenta el seu primer treball com a Teresa Nieto en Compañia: 'Danza Breve', amb el qual aconseguix el tercer premi en el Certamen Coreogràfic de Madrid. A partir d'aleshores ha continuat el seu treball amb peces com 'Dos veces breve" (1991); 'Calle del Cordón' (1991); 'Mano a mano' i 'Patio de luces' (1992); 'Tórtola' (1993); 'La Mirada' (1994), finalista dels Premis ADE 1995 de Creació Coreogràfica, concedits per l'Associació de Directors d'Escena d'Espanya; 'El último café' (1998), dins de l'espectacle 'A pedir de boca', Madrid en Danza 98; 'Isla' (1998); 'Fados' (2000); 'Tánger' (2000), encàrrec del 49é Festival Internacional de Música i Dansa de Granada, en coproducció amb el XV Festival Internacional Madrid en Danza. 'Tánger' va resultar finalista en els Premis Max 2002 en les categories de Millor Coreografia i Millor Intèrpret de Dansa Femení (Teresa Nieto).\nEn 2003 rep el Premi de Cultura de la Comunitat de Madrid 2002 de Dansa.\nEn el seu treball de creació coreogràfica per a altres companyies realitza en 1994 la coreografia 'La ausencia', per a la companyia flamenca d'Antonio Canales; en 1996 'Picasso Flamenco', per a la companyia Escena Flamenca; 'Catedral secreta', per al Ballet Nacional de Paraguai; en 1997 'La Diosa en nosotras' per a la companyia flamenca de Belén Maya. En 1998 participa en la creació de 'Estado hormonal', Premi ADE 1998 al millor muntatge coreogràfic. En 2000 munta per primera vegada per a una companyia infantil, Aracaladanza, la peça que obri l'espectacle 'Maletas'. Més tard, en 2002, realitza la coreografia '¿Dudo?', per a la companyia Larumbe Danza, i 'Mareas', en col·laboració amb Florencio Campo, per al Ballet Nacional d'Espanya, dirigit per Elvira Andrés. En 2003, col·labora amb el Centre Coreogràfic del Carib (Santo Domingo) creant la peça 'Consuelo', estrenada en el marc del Festival Madrid en Danza.\nTeresa Nieto en Compañia, la companyia de la ballarina i coreògrafa Teresa Nieto, complix vints anys de trayectòria professional en el món de la dansa, en l'any 2010. Per a celebrar el seu vinté aniversari, han creat Tacita a Tacita, un exercici perfecte de síntesi, una recopilació que reunix els moments més significatius de la història de la companyia i de la carrera professional de Teresa Nieto.\nTeresa Nieto ha rebut en la XVI edició dels Premios Max, els següents Premis: Mejor Espectáculo de Danza, Mejor Coreografía, Mejor Intérprete Femenina de Danza per la seua creació "Tacita a tacita". Y Mejor Intérprete Masculino de Danza a Manuel Liñán pel seu treball en 'Tacita a tacita'.\nNi palante ni patrás (que no hay manera, oiga...)


Recollim la teva proposta i la traslladem a l’àmbit d'Espai Públics i Mobilitat perquè realitzin les comprovacions pertinents i projectin les actuacions necessàries per millorar la situació. Aquesta proposta no pot anar a votació perquè l'assumeix l'equip de gover de forma ordinària. Gràcies per la teva participació, seguim treballant i decidint Badalona conjuntament.


Durarara!!x2 Ten Streaming & Download SUB ITA | CGCTube\nTitolo Originale: Durarara!!x2 Ten\nStreaming Durarara!!x2 Ten


La realitat | Noticias de Mallorca\nPassat l’equador de l’agost, ja cansats de la calor de l’estiu i mirant el que s’acaba més que el que comença, pareix que les notícies cauen en una certa llei de la relativitat, en un espècia d’aturada tècnica a l’espera que la xafogor d’aquets canícula ens deixi tornar a la càrrega.\nTal volta és necessari aquest temps de reflexió, aquests moments de carregar piles, aquests moments de filosofar, de “ dolce far niente” obligada o volguda. Però la realitat és aquí, l’obviem o no, la mirem o no, els problemes i les solucions són entre nosaltres dia a dia, amb una caparrudesa quotidiana.\nNo vull parlar del ridícul monumental que els partits polítics i els seus líders estatals estan muntant dia si dia també, anar-se de vacances i estar calladets és millor que sentir-los i veure-los fer el paripé i el teatre, perdó, la comèdia, dia si dia també, ja pens que tot està pensat i ben pensat i que hi ha un fi en tot plegat, que s’escapa al meu enteniment, que serveix a fins amagats i superiors que sols certs elegits poden contemplar, sinó és així no ens mereixem els líders polítics que tenim, dels quatre no em faríem un de bo, i ja que suspenen i ens fan repetir votacions i eleccions els hem de baratar.\nPerò no volia parlar de problemes creats per Sánchez, Casado, Rivera o Iglesias, volia parlar dels problemes reals, dels que és repeteixen dia a dia, any a any, estiu a estiu.\nUn dels més repetits darrerament és el de la saturació, i aquest pot tenir molts de caires. La saturació de la xarxa viaria, ja no és un problema sols de l’estiu, ara és desplaça a altres carreteres o llocs, però l’accés a Palma, per exemple, és un problema que traspassa les estacions de l’any, i cal una aposta global, una planificació seriosa, per trobar solucions. Des del desenvolupament d’un transport públic a la illa, que avui en dia té moltes, però moltes deficiències, a la millora de la xarxa viaria existent o a la regulació dels rent a cars, cosa que el PI, ha reclamat insistentment des de la legislatura passada. No podem mirar cap un altra banda, hem de posar fil al agulla i la recepta màgica no existeix i segur que no deixarà content a tots, no als anticarreteres, ni als que volen noves autopistes; però solucions segur que n’hi ha, el que no podem fer és obviar la realitat, deixar pixar el mul i pareix que aquest nou govern de Francisca Armengol ha agafat el millor de Mariano Rajoy amb el seu famós deixar fer deixar passar. Per què no podem potenciar el transport púbic i a la vegada fer més pàrquings als voltants de Palma?, són solucions diferents, però els problemes reals que te la gent també responen a problemàtiques molt diferents.\nEls torrents, la neteja o acondicionaments dels torrents, ara ningú hi pensa, suposo que hem d’esperar les primeres pluges torrencials del setembre per posar-nos la ma al cap. Ja fa temps que demanàvem que es destini una quant necessària per la conservació de la xarxa hídrica illenca, no crec que sigui tant mal de fer sabre el que s’ha d’emprar per tenir uns torrents en condicions i anar fent, planificar a mig plaç.\nAra tornam parlar de sequera, de talls d’aigua, em direu que no vos ho imaginàveu? . Clima mediterrani, sequera estival, augment de la demanda d’aigua aquets mesos, ho mesclam tot o remenem ben fort i ja tornam tenir la realitat, la mateixa que fa un o dos o tres estius, la mateixa que anam apedaçant.\nDeixem anar els polítics estatals en els seu món de problemes irreals i solucionem els que ens afecten cada dia, cada estiu. Se que els batlles i batllesses són es que pateixen en primera persona aquesta realitat, que es va desdibuixant quan més lluny ens feim dels pobles, dels carres i places, molt guanyaríem si des d’aquí, des de cada consell, des de cada municipi tinguéssim les eines necessàries per canviar la caparruda realitat.


Alberto Gabarrón, Autor en UD Viladecans - Página 3 de 28\nInicio Autores Publicaciones por Alberto Gabarrón\n¡ARRANCA LA 2ª VUELTA! PREVIA: CF MARTORELL – UD VILADECANS\nAlberto Gabarrón - 04/02/2022 0\nCONQUISTANDO LA BÓBILA. CRÓNICA: CF GAVÀ 0-2 UD VILADECANS\nAlberto Gabarrón - 30/01/2022 0\nDERBI PARA TERMINAR LA 1ª VUELTA. PREVIA: CF GAVÀ – UD...\nAlberto Gabarrón - 28/01/2022 0\nEMPATE AGRIDULCE. CRÓNICA: UD VILADECANS 1-1 ATLÈTIC LLEIDA\nAlberto Gabarrón - 24/01/2022 0\nPARTIDO PARA SOÑAR. PREVIA: UD VILADECANS – ATLÈTIC LLEIDA\nAlberto Gabarrón - 22/01/2022 0\nSIN GOL NO HAY PARAÍSO. CRÓNICA. FC ALCARRÀS 0-0 UD VILADECANS\nAlberto Gabarrón - 17/01/2022 0\nCONTINUAR ESCALANDO. PREVIA: FC ALCARRÀS – UD VILADECANS\nAlberto Gabarrón - 15/01/2022 0\nPRESENTANDO CANDIDATURA. CRÓNICA: UD VILADECANS 1-0 CF VILANOVA\nAlberto Gabarrón - 10/01/2022 0\nEMPEZAR EL AÑO A LO GRANDE. PREVIA: UD VILADECANS – CF...\nAlberto Gabarrón - 08/01/2022 0\nPRIMERA CATALANA: San Cristobal 2-1 UD Viladecans J-18\nCRÓNICA: CE MANRESA 1 – UD VILADECANS 0\nPREVIA: UE RAPITENCA, DUELO DE INVICTOS


El Enigma de Adriana » Del año de los Mosquitos al año de La Inocencia\nFacebookTwitterGoogle PlusFlickrLinkedinPinterest El Enigma de Adriana\nOn 30 diciembre, 2009 by Xavi Gassó\n-no, en este post no hay enlaces… es un post ególatra… qué cosas -\nCategory : Curiosidades, Economía, Literatura, Personal, Política Tags : 2009, 2010, Adriana, Catalunya, Corrupción, crisis, Dignidad, Economía, Inocencia, Lengua, Mosquitos, Nacionalismo, Política facebook\n2 Responses to “Del año de los Mosquitos al año de La Inocencia”\nSandra on 30 diciembre, 2009 18:08\nUn año movidito para todos en mil aspectos Espero y deseo q la nueva década sea algo más pausada…Bon Any!\nXavi Gassó on 31 diciembre, 2009 00:29\nseis − = 3\tComentario\tPuedes usar las siguientes etiquetas y atributos HTML:   <acronym title="">
      <q cite="">   El Enigma de Adriana\tLa mirada, brillante e inquieta, de Adriana está aquí... bienvenidos a este pequeño rincón de mi mundo, bienvenidos a mi forma de ver la realidad, una realidad de muchos colores, con diversidad de historias, cargada de esa actualidad en la que todos vivimos, ganamos, o perdemos, esto es sólo el principio... ¿Queréis conocer el enigma de Adriana?\nLeyendo vía @SocialGeek_Co: Lo mejor de Foursquare http://t.co/zVR0GA8HtE por @Sebas_triana7 minutes ago\n@loretogf @chdve me gustaaaaa!! Jajajaaaa! Feliz #Diadelorgullofriki!10 minutes ago\n@clari_se @lorac_25 moltíssimes gràcies SeSe!!!! ;))11 minutes ago\nVaya vaya: Red Bull correrá con motores bajo el nombre de ‘Infiniti’ http://t.co/RS7wcqIgZF vía @_mvega26 minutes ago\n@crhistis moltes gràcies!! Que tinguis un gran dissabte! :) @lorac_2533 minutes ago


El 34% dels catalans vol canviar d'habtiatge i té altres prioritats a l'hora de buscar pis | ACN\nSegons l'estudi, alguns factors que abans de la pandèmia tenien «molt de pes» a l'hora de triar un habitatge, ara han perdut valor\nper Mireia Muñoz 15/04/2021 19:49h\nEl 34% dels catalans vol canviar d'habitatge a causa de la Covid-19, encara que el 23% no li ho pot permetre, i expressen més interès per fer-ho els que viuen en pisos o apartaments sense balcó ni terrassa, segons un estudi de l'EAE Business School. Així s'extreu de la tercera edició de l'informe 'L'impacte de Covid-19 en estats d'ànim, expectatives i hàbits de consum' realitzat a 1.711 persones entre novembre i desembre de 2020, segons un comunicat de la institució acadèmica.\nL'estudi desprèn que un 10,4% dels catalans resideix en habitatges que no disposen d'espais exteriors, un 66% viu en pisos o apartaments amb balcó i terrassa i un 22% viu en cases unifamiliars o apariades. Pel que fa al règim, el 76,2% de persones disposen d'habitatge en propietat i un 23,8% viuen de lloguer.\nL'autor de l'estudi, Pablo Contreras, ha explicat que les noves necessitats derivades dels canvis en els hàbits de vida i de les pràctiques laborals estan impulsant noves demandes en la mena d'habitatge. L'informe també apunta que alguns factors que abans de la pandèmia tenien «molt de pes» a l'hora de triar un habitatge, ara han perdut valor, com residir en el centre de la ciutat o en una urbs.\nEl 18% vol viure lluny del centre de la ciutat i el 21% prefereix viure en una localitat més petita, mentre que disposar d'un espai apropiat i còmode per al teletreball també és un dels factors a tenir en compte per al 27% dels enquestats catalans.\nPablo Iglesias defensa la regulació del lloguer\nEl candidat d'Unides Podemos a la Presidència de la Comunitat de Madrid, Pablo Iglesias, ha defensat la regulació dels lloguers amb un sistema per fixar un topall de preus i ha remarcat que «tota l'experiència europea» va en aquesta línia. Per tant, «qualsevol país assenyat» ha d'escometre aquest tipus de mesures.\n«És obvi que tenim una situació en la qual els joves no poden emancipar-se perquè no poden pagar el lloguer, perquè pagar el lloguer els suposa potser el 80%, el 90% o més que els seus salaris», ha explicat Iglesias per a criticar també que, qui només té ingressos pel seu treball, tingui menys beneficis fiscals que un propietari amb, per exemple, 12 pisos.\nEn declaracions a 'TVE', recollides per 'Europa Press', ha subratllat també que és de «calaix de fusta de pi» apujar l'IBI en el marc de la nova llei d'habitatge estatal a l'habitatge buit, quan n'existeix un gran nombre al país al costat d'un «munt de gent sense casa o que no pot pagar el lloguer».\nI és que, per propi criteri de mercat, si augmenta l'oferta d'habitatge a Espanya, necessàriament baixaran els preus del lloguer i, per això, és «lògic» que «no pugui prevaler tenir un habitatge buit» sobretot «quan estan en mans de grans propietaris o fons voltors».


‘Un ordinador per a cada escola', més eines d’educació i formació\n'Un ordinador per a cada escola', més eines d’educació pels Campaments de Refugiats Sahrauís\nEl campament de refugiats d'Smara és dels més grans de la zona del Sàhara occidental. Font: Una finestra al món: Sàhara Occidental\nDesenvolupen projectes als camps de refugiats de Tindouf (Argèlia) i a territoris del Marroc. Font: ACAPS\nFont: Flickr (Llicència CC)\nDes de l’Associació Sàhara Horta han engegat la campanya per ajudar totes les escoles dels Campaments de Refugiats a disposar d'uns millors mitjans educatius.\nLa situació actual dels centres educatius dels Campaments de Refugiats Sahrauís és precària, falten mitjans per facilitar l’educació dels infants i formació a tot el professorat per tal de saber-los utilitzar. Una de les mancances més evidents és la falta d’ordinadors amb connexió a Internet, una eina que permet obrir una finestra al món.\nÉs per aquest motiu que des de l’Associació Sàhara Horta han engegat el projecte ‘Un ordinador per a cada escola’, amb l’objectiu final de formar tot el professorat sahrauí i proveir amb ordinadors, a poc a poc, el total d’escoles que hi ha als Campaments de Refugiats.\nUn projecte que va néixer d’un objectiu d’aprenentatge i servei, ja al curs de l’any anterior, 2020. “La idea principal era posar en contacte una escola del campament amb una escola d’aquí de Catalunya”, explica Manel Ebrí, president de l’Associació Sàhara Horta. Gràcies al conveni d’agermanament que compten amb la daira (barri) de Bucraa, situat a la wilaya (ciutat) de l’Aaiun, varen poder connectar una escola d’aquesta daira amb l’Institut d’Hostaleria i Turisme de Can Dragó.\nUn aprenentatge de doble sentit\nDes de l’Associació Sàhara Horta han creat aquest projecte amb un doble objectiu pedagògic: als Campaments Sahrauís, la segona llengua que estudien els alumnes és el castellà i, a les escoles catalanes, hi ha una part fonamental d’educació en valors, solidaritat, interculturalitat i respecte. Per tant, l’objectiu era connectar aquestes dues realitats per crear un aprenentatge i un benefici tant pels estudiants sahrauís, com pels catalans.\nLa primera part del projecte va patir dificultats per les quals s’ha hagut de redreçar. Durant el curs 2020, l’Associació Sàhara Horta va enviar un equipament d’ordinador, mòdem i un transformador de corrent contínua a una escola de Bucraa per fer realitat el projecte. “Ens vam trobar que l’hora de millor connexió a Internet de l’escola era a la nit, els infants no podien treure’n profit”, afirma Manel Ebrí. A partir d’aquí es va replantejar l’activitat: en comptes de crear una connexió en línia, es poden gravar vídeos i enviar-los.\n“Vaig tenir un sentiment d’agraïment, per part del professorat, i d’humanitat, que sabia que havia de tirar-ho endavant”, relata Manel Ebrí. L’objectiu actual del projecte és comprar un ordinador per a cada escola dels Campaments de Refugiats Sahrauís: n’hi ha un total de vint-i-sis de primària i dotze de secundària. Al mes de setembre, es va iniciar una campanya de finançament col·lectiu per aconseguir fons econòmic per continuar comprant el material.\nDes del Fons Català de Cooperació al Desenvolupament, els van oferir cinc ordinadors portàtils que ja han estat enviats cap als Campaments de Refugiats Sahrauís. L’objectiu de l’enviament d’aquests cinc primers ordinadors és formar correctament a tot el professorat: l’Associació Sàhara Horta està en contacte permanent amb la Unió de Professors i Professores Sahrauís, per dur a terme aquest primer pas de la tasca.\n“Nosaltres seguim amb la campanya per fer arribar ordinadors a les escoles. Paral·lelament, fer formació als professors és imprescindible”, explica Manel Ebrí, que afirma que la bretxa digital és absolutament descomunal.\ncooperació al desenvolupament, ajuda humanitària, educació pel desenvolupament, drets dels infants, sàhara, infants sahrauís, Associació Sàhara Horta


Castelldefels recoge el premio Escoba de Plata por las Minideixalleries - La Prensa Magazine\nPremio Escoba de Plata\nPremio Escoba de Plata Castelldefels ya tiene su premio internacional «Escoba de Plata 2022» por la transformación de 6 kioscos de prensa en desuso en Minideixalleries. El acto de entrega de premios tuvo lugar el pasado 15 de junio, en el marco de la celebración de la feria profesional TECMA (Feria Internacional de Urbanismo y Medioambiente) en el recinto ferial de IFEMA, Madrid. La concejal responsable de Playas, Clara Quirante (PSC), fue la encargada de recibir el galardón.\nLas Minideixalleries complementan la Deixalleria Mòbil y la Deixalleria municipal y permiten acercar la correcta separación de residuos especiales de pequeño formato y la prevención de residuos a la ciudadanía, ya que están situadas en puntos estratégicos del municipio.\nLa concejal de Playas, Clara Quirante, recoge el galardón\nUna de las minideixalleries de la ciudad / ARCHIVO\nArtículo anteriorLa Fiesta de la Música en la calle llena de ritmos Castelldefels


El que em passa pel cap: PER UNANIMITAT!\nSergi 10 de desembre de 2013, a les 0:36\nSens dubte, el millor wert, és el mut. Si no és aquest, jo no en prenc.\nEl que em passa pel cap 11 de desembre de 2013, a les 21:06\nEstem d'acord. també és el meu preferit.\nCarme Rosanas 10 de desembre de 2013, a les 7:59\nAquests esparadraps, encara els trobo massa petits... :)\nEl que em passa pel cap 11 de desembre de 2013, a les 21:09\nMillor un morrió con el de l'Hannibal Lecter, oi?\nsa lluna 10 de desembre de 2013, a les 15:50\njijjiji ... doncs no és mala tria, no!!!\nEl que em passa pel cap 11 de desembre de 2013, a les 22:12\nI a demés està en dos sabors, sec i dolç, el dolç no està gens aconseguit.\nM. Roser 10 de desembre de 2013, a les 18:59\nSembla mentida la imaginació tan oportuna d'algunes persones...\nEl que em passa pel cap 11 de desembre de 2013, a les 22:13\nHi ha gent amb molta gràcia i enginy, no paren de treure acudits.\ncantireta 10 de desembre de 2013, a les 19:41\nAquest home hauria de perdre el "do" de la paraula igual que els cabells... :-)\nEl que em passa pel cap 11 de desembre de 2013, a les 22:15\ni el "re, mi, fa, sol, la, si" també.\nGarbí24 10 de desembre de 2013, a les 22:04\nAmb aquest em torraria i tot. Molt bona.\nEl que em passa pel cap 11 de desembre de 2013, a les 22:16\nFins acabar amb el Wermut, vaja!


L'Informatiu - El Club Esportiu Fondistes Fem Força ha aconseguit més d'una cinquantena de podis\nEl Club Esportiu Fondistes Fem Força ha aconseguit més d'una cinquantena de podis\nEls atletes del Club Esportiu Fondistes Fem Força han aconseguit 52 podis aquesta temporada. En total, l'entitat ha participat en 51 curses, entre ruta, cross, pista i trails. El club va fer la festa de final de temporada el dia 20.\nEls atletes tornaran als entrenaments al setembre a l'Escola Bernat de Mogoda els dimarts i dijous de les 19 a les 20.30 hores amb quatre monitors. Aquest any, el club ha comptat amb 20 atletes adults i més de 50 infantils. L'entitat ha participat en totes les curses organitzades a Santa Perpètua.\nA més, Tiblet Ràfols va ser vuitena en la final dels 600 metres del Campionat de Catalunya a l'aire lliure, mentre que Guillem Muñoz va ser tercer en la prova dels 1.000 metres del Trofeu de Sabadell. També, vuit membres del club van córrer la marató de Barcelona.\nUn dels responsables del Club Esportiu Fondistes Fem Força, Tomás Poderoso, s'ha mostrat molt satisfet amb com els han anat les coses aquesta temporada. Els atletes de l'entitat tornaran als entrenaments al mes de setembre.\nFoto: Membres de l'entitat / Club Esportiu Fondistes


A PEU » Qui paga, mana?\n« Genocidi a l’ Argentina actual. Democràcia=llibertat. »\n18 set. 2009\nQui paga, mana?\nPublicat en 21:03 sota Autonomia,Catalunya,España,Impostos,Recursos\nAllò tan sabut de "qui paga, mana" no sempre és veritat. I no és veritat pel que fa als nostres impostos. Ja n’hem parlat tantes vegades que el tema ja fa pudor… Però no per això crec que hem de deixar de parlar-ne. I encara que ens diguin que els catalans ens queixem sempre i no estem mai content, no hem de callar i dir ben alt i clar allò que creiem que han d’escoltar.\nAquesta introducció ve a tomb perquè comencem a estar tips de pagar impostos i que altres se n’aprofitin. M’explicaré: Els catalans paguem i no manem. Paguem tants impostos -o més- que Madrid i quan hem d’agafar un avió per anar a la majoria de països hem de passar inevitablement per Madrid, perdent temps i diners. Caldria fer només uns quants càlculs ben senzills per veure quants diners perdem els catalans (i també altres "perifèrics", és clar) quan hem d’agafar un avió per anar, per exemple a l’ Uruguai, que és el que em va tocar fer a mi la setmana passada.\nLa meva sogra ha estat amb nosaltres durant tres mesos. És una persona gran i vam voler estalviar-li maldecaps en fer canvis d’avió. Per tant, vam dir-li que agafés bitllet fins a Madrid i que ja l’aniríem a buscar allà. I així ho vam fer. I, és clar, la vam tenir d’acompanyar també a Madrid pel retorn a casa seva. NO hi ha vols directes des de Barcelona i no pas perquè a les companyies no els interessi. És perquè AENA no vol. L’aeroport de Barcelona no pot tenir vols internacionals directes a molts països, gràcies a AENA, que és qui mana en aquests assumptes. Cal dir-ho ben clar perquè és així. D’alguna manera s’ha d’alimentar el faraònic aeroport de Barajas, I tots a passar pel tub! Tothom cap a Madrid! És igual que hagis de perdre temps i diners… Difícil ho tindrà Spanair, establerta a Barcelona, si no es pot gestionar de forma autònoma…\nSi un dia poguéssim ser amos dels nostres aeroports ens els podríem gestionar com volguéssim. I veuríem que, evidentment, molts destins es podrien fer directament des de Barcelona, amb els corresponents avantatges en tots sentits. Però això no convé a AENA i, per això el Govern farà mans i mànigues per no deixar-se escapar aquesta mamella tan plena i sempre a punt de munyir que és Barcelona.\nI els nostres polítics incapaços de fer res més que anar escoltant promeses i terminis que no arriben mai. Una vergonya tot plegat!\nEtiquetes de Technorati: Catalunya,Espanya,Centralisme,Autonomia,Recursos,Impostos\n2 respostes a “Qui paga, mana?”\nAngel en 21 set. 2009 en 10:17 1\nBé, la solució de moment passa pero no volar mai cap a Madrid. Frankfurt, Londres, Paris o Ginebra poden ser enllaços encara millors i més efectius que la capital de l’Imperi.\njaumepubill en 21 set. 2009 en 20:31 2\nÀngel: Ja ho sé que és una possible solució, encara que en alguns casos tampoc ho és perquè perds més temps i és més llarg.\nA més, jo del que em queixo és del problema en si mateix i de les seves arrels. De solucions en trobaríem moltes si les volguessin buscar.


Una estrella amb llum coronarà la torre de la Mare de Déu | betevé\nLa previsió de la Junta Constructora és acabar la segona torre més alta del temple a finals de l'any 2021\nSergio Segura | dilluns, 29 de novembre del 2021, a les 07.53\nUna estrella lluminosa de 12 puntes coronarà la torre de la Mare de Déu de la Sagrada Família. Aquest element, de set metres i mig d’amplada, serà la culminació de la segona torre més alta del temple (138 metres) i simbolitzarà la Mare de Déu com a mare de Jesús. Brillarà de dia i tindrà llum pròpia de nit. Tot i que en un inici estava previst finalitzar la torre l’any 2022, ara l’objectiu és que estigui a punt a finals del 2021.\nAra mateix, tots els nivell de la torre ja estan col·locats i ja només falta construir-hi la part final, és a dir, la corona, el fust i l’estel. Cadascuna de les 12 puntes de l’estel estaran formades per una estructura d’acer tractat, vidre texturat i un punt de llum a l’interior.\nLes obres del temple es reprendran aviat. Ara bé, la pandèmia pel coronavirus ha obligat a posposar la finalització dels treballs i, de fet, no hi ha cap data concreta. “Acabar el 2026 és impossible“, ha dit el president delegat de la Junta Constructora de la Sagrada Família, Esteve Camps. Malgrat la caiguda dels visitants i dels ingressos, Camps garanteix que la torre de la Mare de Déu estarà a punt l’any vinent perquè es construirà gràcies als romanents.


Les entitats agràries acorden exigir al Govern de l’Estat el desbloqueig de les partides d’Agricultura que afecten el desenvolupament dels sectors productius i el cooperativisme - FCAC\nInici > Premsa > Les entitats agràries acorden exigir al Govern de l’Estat el desbloqueig de les partides d’Agricultura que afecten el desenvolupament dels sectors productius i el cooperativisme\nDesprés d’avaluar els efectes de l’Ordre HFP/886/2017, de 20 de setembre, efectuada a la Taula Agrària del 23 d’octubre, les entitats demanen a la ministra que intercedeixi per resoldre aquesta situació\nLes entitats agràries acorden exigir al Govern de l’Estat el desbloqueig de les partides d’Agricultura que afecten el desenvolupament dels sectors productius i el cooperativisme\nUnió de Pagesos, Joves Agricultors i Ramaders de Catalunya (JARC) i la Federació de Cooperatives Agràries de Catalunya (FCAC), davant del bloqueig efectiu, per part de l’Estat, de partides d’extraordinària necessitat per al desenvolupament de l’activitat agropecuària, forestal i agroindustrial, especialment en el cooperativisme agrari, incloses en els programes bloquejats pel Ministeri d’Hisenda arran de la intervenció de les finances de la Generalitat de Catalunya, han acordat demanar a la ministra d’Agricultura que intercedeixi davant del seu homòleg d’Hisenda perquè autoritzi la revocació, de forma urgent, del bloqueig de les partides pressupostàries que afecten de forma especial i greument a les següents mesures: \nAgroambient i clima, ramaderia ecològica, forestals i d’agroindústria incloses al Programa de Desenvolupament Rural de Catalunya (PDR) per un import de quasi 6 milions d’euros.\nAssegurances agràries per un import d’uns 2,6 milions d’euros.\nSanitat animal i vegetal per un import d’uns 2 milions d’euros.\nCooperativisme agrari per un import de poc més d’1,5 milions d’euros.\nPrevenció i lluita contra incendis per un import de 0,75 milions d’euros.\nCertificació i control de la qualitat alimentària per un import de 0,44 milions d’euros.\nDesprés de l’avaluació pràctica dels efectes de l’Ordre HFP/886/2017, de 20 de setembre, efectuada a la Taula Agrària celebrada el 23 d’octubre, que impacten de forma inexplicable en mesures essencials per al sector, les tres entitats s’han adreçat a la ministra d’Agricultura per tal que intercedeixi per resoldre aquesta situació incomprensible i li han recordat, d’una banda, l’obligació constitucional adreçada a tots els poders públics d’atendre assenyaladament el desenvolupament de l’agricultura i la ramaderia, així com de la pesca (afectat també pel bloqueig pressupostari) i, d’ altra banda, les obligacions derivades de la pertinença a la Unió Europea en matèria de sanitat animal i vegetal, de seguretat alimentària i en medi ambient i de preservació de la biodiversitat que es veuen afectades pel bloqueig pressupostari.


El collidor de paraules\nSi no hagués sigut per la mort de la mare, mai no hauria tornat al poble. Ni a caminar pels seus carrers de llambordes irregulars i les seues façanes de calç encegadores d’estiu. Ni a beure més en aquella font de pedra tosca que rajava una aigua freda i lleugerament salabrosa, com les llàgrimes. Una aigua que semblava vindre d’un plor molt antic que mai no s’acabava.\nTot tenia el mateix aspecte, com si la vida s’hagués aturat el dia d’aquell adéu, quan les desavinences amb aquell indret i els meus somnis de futur es van fer immenses. Recorde el pare emprenyat perquè jo havia escollit una professió que li semblava inversemblant. I perquè, segons em cridava irat, com un boig, traïa tots els esforços que havia fet per apropar-me a alguna cosa més útil. M’escridassava amb aquell pragmatisme convençut que jo rebutjava amb la tendra raó de la innocència. I li deia que no, que jo volia ser escriptor. I que tant era si em moria de gana o no, que pitjor era no tindre altra cosa per assaciar-se que aquella realitat de molles d’un àpat que sempre ens era aliè.\nEn baixar del cotxe vaig tindre aqueixa sensació inevitable: el poble continuava així, atònit. I podia fer el recompte dels objectes d’aquella nostàlgia i trobar-m’ho tot, de nou. La plaça sense asfaltar i els arbres que l’envoltaven amb les seues fulles polsoses. La folla juguesca dels gossos i els seus lladrucs interminables. El cel esquitxat de núvols petits, retallant les teulades enfosquides de l’aigua vessada de les pluges. Els veïns aturats en la mateixa vellesa d’aquell dia, asseguts a les mateixes cadires de boga amb el mateix posat d’indiferència. Contemplant-se l’espectacle de la vida que se’ls eternitzava, sense extraordinaris.\nPerò ara la mare no hi era. Era el darrer afecte personal perdut en aquell indret. Després de marxar tan abruptament, amb més joventut que equipatge, ja no ens vam veure més. Teníem, això sí, llargues converses per telèfon, farcides de promeses de retrobament que mai no es van produir. Perquè sempre hi havia aquella remor de fons del pare, remugant pels racons de la memòria i enterbolint-ho tot. I al final tots dos ens vam conformar en aquella distància que se’ns va fer insalvable i que només creuaven els meus llibres en ser publicats, i que li enviava per correu certificat, dedicats amb lletra manuscrita, petita i cargolada.\nTampoc hi era la Marta.\nMentre formava part del seguici funerari que caminava entre xiuxiueigs i plors a mida, camí del cementiri, el vaig tornar a veure. Encara hi era aquell camp de records, just a les afores del viure, a prop de la infantesa, on Marta i jo anàvem sovint a buscar-nos paraules perdudes, d’aquelles que pogueren recuperar-nos la parla de les vivències compartides i que emmagatzemàvem sota el llit i a les capses de sabates buides i la part de dalt dels armaris en tornar a casa.\nRecordo que quan passejàvem per aquell hort teníem que travessar-lo amb molt de compte. Hi havia mots que, en xafar-los, com a conseqüència d’aquell afany de buscar-nos les mans en la distància entre cavallons i ferradures, es trencaven. No tots. I quasi sempre per la ela. Sota la pressió del peu, es ferien i els sortia una mena de blaüra, rodona i perfecta, mínima. Una mena de punt suspès entre els dos fragments. Aquell punt volat ens geminava de fascinació la vesprada.\nElla portava una petita llibreta on atrapava les paraules desconegudes. Com qui col·lecciona pedres de formes estranyes i vores impossibles. O agafa insectes i gripaus i després se’ls mira, fascinat, a través del vidre que empresona el seu desconcert. Amb una mica de tinta hi havia prou per fixar-les a les pàgines, la pauta de les quals mai no obeïa. Les ratlles li semblaven fils d’estendre innecessaris i les paraules, tot i que una mica humides en pescar-les amb la punta del bolígraf, restaven ràpidament eixutes i immòbils. Com mortes. Només que si les miraves, encara es bellugaven una mica a la punta de la llengua, provant d’alliberar-se i tornar a aquella condició vegetal d’on les havíem segrestades. Aquell sentit d’expressió botànica que agafaven quan se sentien lliures.\nAmb el temps, però, vam anar desconeixent-nos en aquella transformació anatòmica que el pas dels anys ens imposava i Marta s’hi semblava cada vegada més a aquella dona que la renyava a la porta del carrer si no acudia aviat a la seua crida per dinar, i li feia estrebades de malícia als cabells si la considerava en rebel·lia o la portava subjectada de la mà perquè no fugira de la seua determinació.\nTot i així vam continuar mantenint-nos fidels a aquelles incursions. Recorde que escampàvem també una estranya llavor entre el brossegar d’aquell tros abandonat i fèiem créixer neologismes que només s’acomodaven provisionalment entre l’enjardinada condició de totes les altres. Fou llavors que aparegué aquell mot, “follejar”, i que ens va lliscar una vesprada mentre ens repassàvem els cossos despullats en parsimoniosa i atenta curiositat, embadalits per aquell incipient desig que ens treia l’atenció sobre el món que ens envoltava i ens descobria de pell i miracle. Ens estiràvem per sobre del fullam que ens estorava una tardor incipient i que se’ns enganxava com si volgués apedaçar-nos la nuesa, tement-la un desperfecte més que no una condició necessària per aprendre les primeres lliçons de la tendresa.\nMarta fou el primer llibre d’amor que llegia. Subratllava els mots que m’esclataven sota els capcirons dels dits. Memoritzava aquella expressió de sucs que humitejaven, oliosos, les dreceres del desig. Llegia el seu cos, fonètic i vibràtil, aquell escampall de versos rebels sempre a les mesures. La llegia fins que la veu se’m tornava anafòrica i percudida. I llavors, com en un cansament, la deixava oberta sobre el meu pit, tacant-me de tinta el cor i les mans.\nEm van treure de la passejada per les golfes de la memòria la petita comitiva que acompanyava les despulles de la mare i que ara m’oferien el seu condol amb desmaiades mostres d’afecte. Mentre havia estat pres de records, el fèretre havia estat encabit en aquell nínxol, anònim fins que arribés el marbre encarregat. I posteriorment tapiat i lluït amb l’eficiència que posa el costum sobre les coses. I quan tothom marxà vaig romandre una llarga estona mirant aquell espai tancat que contenia a l’altra banda tota la vida que ja no hi era. Fins que el dia va acabar marcint-se en ombres.\nMentre m’allunyava, una vegada més i definitiva, llegia els rètols que m’assenyalaven la fugida: la mare és la paret de l’hivern; Marta, el tall esmolat de l’absència.


montserrratpalau – textos, assaigs, retalls\nTarragonina que viu a Torredembarra. Professora de la URV. Ara diputada al Parlament per Junts pel Sí\nMai 1, 2017 Mai 1, 2017 montserrratpalauDeixa un comentari\nFa 40 anys, el 30 d’abril de 1977, un col·lectiu de 14 dones es van concentrar per primer cop a la Plaza de Mayo de Buenos Aires per tal d’aconseguir una entrevista amb el president del país, el dictador Videla, i saber sobre els seus fills i filles detinguts o desapareguts. Cap resposta. A partir del divendres següent, van aparèixer moltes més mares. I cada vegada més. Van canviar els divendres pels dijous, a primera hora de la tarda. No hi va haver tampoc cap resposta. I cada vegada més, entre 300 i 400 mares, setmana rere setmana, any rere any, se seguien reunint a la Plaza de Mayo, volent recuperar i saber on eren els detinguts i desapareguts i per denunciar els responsables perquè fossin jutjats. Van anar passant els anys i els governs, però les Madres, ja àvies, lluitadores incansables, no van tenir ni han tingut cap resposta. 40 anys de protesta, 40 anys de silencis.\nLes Madres de la Plaza de Mayo argentines van fer servir una estratègia de les nocions normatives de gènere com a resistència contra el poder. Aquestes dones van utilitzar la noció tradicional i, així, van desplegar una acció de resistència protegides, precisament, pels atributs designats per les nacions a la figura de les mares.\nLa repressió a l’Argentina era molt severa i cruel, però les Madres foren valentes tot prenent una posició política i manifestant-se públicament i de forma persistent. I ho feren presentant-se a l’espai públic com a mares, no com a ciutadanes normals, la qual cosa ha estat considerada com una de les estratègies més intel·ligents: la maternitat, tradicionalment identificada amb els valors de submissió, atenció i resistència interminable, pot, com les protestes silencioses de les Madres van demostrar, convertir-se en l’espai d’una exigència de justícia i rendició de comptes que es nega a suportar un règim de terror que lacera el cos matern.\nEn la mesura que el règim dictatorial era extremament patriarcal –i que, per tant, idealitzava les dones en el seu paper de mares-, aquestes dones creien que podien ser escoltades en el seu paper de mares. Al capdavall, el que estaven fent era el que qualsevol “bona” mare faria: tenir cura dels seus fills i de les seves filles, i preocupar-se’n. La junta militar no comptava amb aquestes dones valentes, que normalment s’haurien quedat a casa i haurien plorat en privat. La societat estava aterrida pel regnat de la por dels dictadors. Els pares estaven espantats i corrien riscos encara pitjors si s’exposaven. Les Madres n’eren conscients també i van pensar que era millor per als homes seguir treballant per mantenir la família. Així va ser com aquestes dones, aquestes mares, van sortir als carrers per lluitar pels drets de les seves famílies.\nÉs molt interessant un article d’Andrea Bellot (“Llenguatge, dones i nació(nalisme) en el context de la guerra de les Malvines”, 2012) en què compara els estereotips enfrontats durant la guerra de les Malvines entre Argentina i Gran Bretanya: les Madres de Mayo argentines enfront la primera ministra del Regne Unit, Margaret Tatcher. Mentre que Tatcher representava un model de dona masculinitzat, les Madres seguien el model tradicional de la feminitat. Margaret Tatcher, ja abans de ser candidata, havia fet classes per agreujar el seu to de veu, massa agut i femení, i, en tota la seva carrera política va prestar atenció a la seva imatge: vestit jaqueta clàssic, sovint de colors blaus associats als homes i al partit conservador, però sempre amb faldilles i pentinat de perruqueria. És a dir, la indumentària del poder, però sempre amb detalls femenins com les faldilles, sabates amb talons alts, habitualment vermelles, i pintallavis. Com diu Bellot, “la seva roba no expressava les qualitats del seu cos però representava el seu grau de poder: els vestits formals evitaven ressaltar el seu cos, li donaven l’aparença de fermesa, i suggerien ordre i control a qualsevol que s’atrevís a desafiar les seves decisions”.\nLes Madres de la Plaza de Mayo, pel contrari, també de forma conscient, vestien de manera simple, popular i tradicional, amb faldilles, bruses i el mocador blanc que simbolitzava els bolquers dels seus fills i filles. Actuaven juntes, com a mares, es movien per la plaça emblemàtica de la nació i en silenci. Tot i això, d’aquí l’estratègia esmentada de la utilització de l’estereotip, en silenci i amb determinació, el seu grup va desestabilitzar el discurs de guerra, i la protesta es va fer coneguda a tot el món.\n40 anys de lluita incansable, de resistència, i les Madres de la Plaza de Mayo reivindiquen la justícia que no arriba, sense saber encara què va passar i on són els seus fills i filles. 40 anys d’exemple de Memòria i de Dignitat.\nPublicat a Memòria i històriaEtiquetat cos, dones, història, memòria, nació, violència


PSC SANT CUGAT: A banda i banda de 'lo Riu'\nHan passat els anys. Uns anys agitats, amb vulneració de les lleis fonamentals, polítics empresonats (tant de bo, surtin ja de la presó) i la inevitable judicialització. Però hi ha certes coses que no han canviat. La mediocritat de la classe política catalana n'és una constant. Només cal analitzar el President que té ara la Generalitat de Catalunya. I l'anterior. Una parella de piròmans, amb escolta i cotxe oficials. Envoltats per una legió de raspalls, caps de pardal, que amb la mirada bovina imploren càrrecs i prebendes. Certament, no conviden aquests personatges i el seu entorn a ser optimistes respecte a les contingències que se'ns presenten com a ciutadans de Catalunya.\nPossiblement, els dirigents separatistes menysprearan 2.500 milions d'euros, quasi un 20% de la inversió de l'Estat pressupostada el 2019, que ens anirien francament de primera als que habitem a aquesta banda de 'lo Riu Ebre'. Acostumats que ens robessin, com deien aquells farsants de panxa atapeïda, que ara un govern socialista a Madrid anunciï aquesta injecció no és admissible. Catalunya no es ven. Catalunya no es rendeix. I quan el manyà que agafa cada dia Rodalies a Mataró, el profe del CEIP Sant Jordi que es passa el cap de setmana corregint exàmens i la infermera del Taulí que va com una moto per la planta escolten aquest argument, fàcilment poden pensar que els seus governants, parlant de Catalunya, no parlen d'ells.\nQuan el separatisme se n'adoni que Catalunya no és un algoritme fred i encotillat, que els catalans som diversos, que volem gaudir de la vida, que no a tots ens agrada la ratafia, s'estarà fent un gran pas cap al retrobament. De moment, tot apunta que la part més pairal de la burgesia, la que no s'ha baixat del patinet elèctric, i els seus ninots ja tenen preparat el dit polze cap avall. Han escollit cabussar-se en" l'Espanya ens roba" i en "l'Espanya ens reprimeix". En realitat, han triat de manera estratègica i premeditada el camí sinuós, inexplorat del 'Cuanto peor, mejor', aplicació preferida de les organitzacions leninistes i maoistes. Ironies de la història que defineixen la incompetència dels que han portat a Catalunya a aquest laberint.\nROMAN ESCUER és membre de l'Executiva del PSC - Sant Cugat del Vallès


Mobilitat, Urbanisme\tDimarts, 20 de novembre de 2018\nL’Ajuntament requerirà al propietari dels terrenys on queda situada la xarxa que protegeix la carretera de Can Sedó que la substitueixi per una de nova per evitar nous episodis de despreniments. Es tracta d’una xarxa metàl·lica de 120 metres de llargària i 30 d’alçada que protegeix la carretera de la caiguda de pedra i terres provinents del talús, que ha quedat malmesa després dels despreniments ocasionats per les darreres pluges.\nEls darrers esllavissaments al talús de la carretera de Can Sedó van provocar el trencament de la xarxa de protecció i, en conseqüència, la caiguda de pedra i terra a la calçada. L’Ajuntament va utilitzar maquinària pesada per netejar la carretera i deixar-la novament practicable, i ara iniciarà un procediment per reclamar la substitució de la xarxa de protecció. Entretant, en cas de produir-se nous episodis de pluges, davant del risc de nous despreniments es reforçarà la senyalització per a que els vehicles extremin la precaució.\nDavant dels continus esllavissaments en aquest punt del terme municipal, l’Ajuntament vol iniciar converses amb la propietat dels terrenys per rebaixar el pendent del talús i evitar d’aquesta manera la caiguda de pedra i terres a la carretera, segons ha informat el regidor d’Urbanisme, Rogeli de la Cruz.\nRelacionat amb els episodis d’intenses pluges dels últims dies, des de la regidoria d’Urbanisme també s’ha informat que l'habitatge del carrer Hospital número 3, desallotjat pel seu mal estat la setmana passada, ha estat efectivament apuntalat i el carrer tornarà a obrir-se normalment en les properes hores. Pel que fa a la finca, en aquests moments encara s’ha de definir si es faran treballs de rehabilitació o quina serà l’actuació que es durà a terme.\nLa xarxa protegeix la carretera de la caiguda de pedra i terres provinents del talús


El exalcalde de Sagunto (PP) y 11 concejales, investigados por cohecho\n- T.I. , Valencia\nLes investigan por supuestos amaños de contratos en el ayuntamiento\nEl exalcalde asegura tener la conciencia tranquila\nEl exalcalde de Sagunto Alfredo Castelló, del Partido Popular y once concejales y exconcejales de las dos últimas legislaturas están siendo investigados por supuestos delitos de cohecho y prevaricación. Esta nueva investigación relacionada con la trama de financiación irregular del PP en Valencia le sigue la pista a una supuesta red de amaño de contratos municipales.\nSegún ha informado el Tribunal Superior de Justicia de la Comunitat Valenciana, este juzgado ha coordinado una operación por presuntas irregularidades en las adjudicaciones de contratos en varias áreas del Consistorio saguntino.\nDurante toda la mañana, y en el marco de la "Operación Flotador", agentes de la Unidad de Delincuencia Económica y Fiscal (UDEF) de la Policía Nacional han registrado las tres sedes municipales en Sagunto y Puerto de Sagunto, las oficinas de Agua de Valencia en Sagunto y en la capital y las sedes de otras cuatro empresas.\nDoce investigados y cuatro empresas\nEl exalcalde tiene "la conciencia tranquila"\nTras conocer los registros, Alfredo Castelló ha afirmado que tiene la conciencia "muy tranquila" y que desconoce por completo el motivo de la investigación judicial.\nCastelló ha negado que ningún juzgado haya realizado un requerimiento a la Cámara sobre su persona, tal y como ha confirmado posteriormente la Presidencia de Les Corts.\n"Lamento que se asocie esta imagen a una ciudad -Sagunto- de la que dejé de ser alcalde hace dos años. Estoy sorprendido porque se trata de una ciudad tranquila en la que ha habido gobiernos en minoría y, por regla general, un gran control por parte de la oposición y los funcionarios", ha añadido.


El Sala Roses explica avui, en una reunió informativa, el seu projecte per a la temporada vinent de la lliga de futbol sala ·\nInici Actualitat El Sala Roses explica avui, en una reunió informativa, el seu projecte...\nEl Sala Roses explica avui, en una reunió informativa, el seu projecte per a la temporada vinent de la lliga de futbol sala\nEl projecte esportiu del Club Esportiu Sala Roses Team 14 per a la temporada 2017-18 es posarà sobre la taula aquest vespre, a les 20:30 hores, al CAR Jove en una reunió informativa\nPer a tots aquells, o aquelles, que els hi agradi jugar a futbol sala, el Club Esportiu Sala Roses Team 14 celebrarà a les 20:30 hores d’avui dimarts, al CAR Jove, una reunió informativa per explicar el seu projecte esportiu per a la temporada 2017-18.\nUna trobada en la que el president de l’entitat, José Francisco Gualde, explicarà tots els canvis que ha patit el club, com la renovació de la Junta Directiva, o la contractació d’un entrenador de futbol, amb llicència nacional, “sí, és en Sergio Gallego, amb el qual esperem tenir un plus de qualitat alhora tant de preparar als jugadors tècnica i físicament com de dirigir-lo durant els partits”, ha assenyalat Gualde.\nUn entrenador que es faria càrrec, segur, “de l’equip Cadet, amb els jugadors que ja van jugar l’any passat, més algun fitxatge nou”, i si hi ha prou joves interessats a jugar a futbol “volem inscriure un altre a la categoria de Juvenil”, ha dit el president del club.\nDurant la reunió també s’informarà dels costos que suposarà per cada jugador tota la temporada de futbol sala, i la possible contractació d’un Mini-Bus per anar a disputar els partits que es jugaran fora de Roses.\nArticle anteriorEs posa en valor les donacions a l’Ecomuseu-Farinera de Castelló d’Empúries per commemorar els seus 20 anys d’existència\nArticle següentEl carismàtic presentador de TV, Àngel Llàcer, s’implica també amb la Cursa de la Dona de Roses 2017


La Fira de Barcelona preveu "un punt d'inflexió espectacular" a finals de març pel que fa a la tornada a la normalitat La República\nLa Fira de Barcelona preveu “un punt d’inflexió espectacular” a finals de març pel que fa a la tornada a la normalitat\nACN Barcelona.-El president de la Fira de Barcelona, Pau Relat, ha apuntat que entre març i abril es notarà “un punt d’inflexió espectacular” pel que fa a la tornada a […]\nACN Barcelona.-El president de la Fira de Barcelona, Pau Relat, ha apuntat que entre març i abril es notarà “un punt d’inflexió espectacular” pel que fa a la tornada a la normalitat malgrat la pandèmia. En un acte celebrat aquest dimarts al Palau Macaya de Barcelona, ha defensat que la immunització dels col·lectius més vulnerables permetrà reobrir l’activitat econòmica i s’ha mostrat convençut que la fira podrà celebrar els esdeveniments previstos de cara a l’estiu, tot pronosticant que al voltant d’un 50% de la població ja estarà vacunada al juny. Relat ha insistit que la Fira acollirà el congrés audiovisual ISE, el Mobile i el Saló de l’Automòbil –en format semipresencial- i espera una tardor “amb certa normalitat” pel que fa al nombre de congressos.\nPer altra banda, Relat ha opinat que la recuperació econòmica postpandèmia serà “ràpida”, tot i que també ha demanat a l’administració que doni ajudes directes a les empreses per contribuir a aquesta recuperació.En la mateixa línia s’ha expressat la consellera del Banc d’Espanya i professora de l’IESE, Núria Mas, present a l’acte d’aquest dimarts. Per Mas, les ajudes directes complementarien uns crèdits ICO “que no han estat del tot suficients” i permetrien captar tota la demanda posterior a la crisi. “Perquè la recuperació arribi, necessitem oferta; necessitem que les empreses viables estiguin allà”, ha comentat.En relació amb els efectes de la campanya de vacunació sobre l’economia, la consellera del Banc d’Espanya també ha opinat que “el punt d’inflexió” es produirà abans de l’estiu, encara que el 70% de la població no estigui vacunada. Per Mas, tenir protegides a les persones més vulnerables davant la covid-19 comportarà una menor pressió als hospitals i, com a conseqüència, un millor comportament de l’economia.En aquest sentit, la directiva del Banc d’Espanya ha recordat les previsions de l’organisme regulador, que auguren un creixement del PIB espanyol del 6,8% interanual el 2021. Per aconseguir-ho, però, Mas creu que les diferents administracions s’han de posar d’acord i dissenyar un “projecte de referència” que marqui les línies mestres de la recuperació econòmica a l’Estat.Més enllà d’aprofitar els fons europeus –els ha definit com “una guspira que han tornat a engrescar a tothom”-, també ha remarcat la importància de fomentar la col·laboració público-privada. “Si alguna cosa hem après de la pandèmia és la importància d’aquest vincle, i si tu tens una bona idea, la coordinació gairebé surt sola”, ha comentat Mas. Relat també ha opinat en la mateixa línia i ha posat la Fira de Barcelona com a exemple de col·laboració entre administracions públiques i institucions privades, subratllant que ha aconseguit arribar a grans acords fins i tot en un context polític “especialment complex”.Creure en les possibilitats de BarcelonaEn el mateix acte, Relat ha reivindicat l’atractiu de Barcelona com a ciutat i ha insistit en la necessitat de “creure-se-la” com a pols d’activitat econòmica. “Tenim actius incomparables, però hem de ser més ambiciosos”, ha dit. Segons el president de la Fira de Barcelona, un dels grans reptes postpandèmia de la ciutat ha de ser “retenir el talent”.En relació amb aquest punt, Mas ha volgut destacar el paper que han de jugar els fons europeus per combatre el que ella considera els tres mals endèmics que frenen el creixement de l’economia espanyola: l’estancament de la productivitat, l’elevada taxa d’atur i l’increment de la desigualtat i la pobresa.


Fali, jugador del Nàstic, és castigat amb dos partits de sanció\nFali tornarà a marxar cedit al Barça B. | Joan Alfons López\nFali, dos partits de sanció\nEl jugador del Nàstic es perdrà els dos pròxims partits després de ser castigat pel Comitè de Competició per l’expulsió al camp de l’Elche\ndijous, 17 de gener 2019 - 09:03h\nSense sorpreses en el castic a Fali, jugador del Nàstic. El valencià ha estat suspès per als dos pròxims partits després de la seva expulsió al camp de l’Elche el passat diumenge. El futbolista grana, que segons l’acta arbitral es va dirigir a l’àrbitre assistent dient-li «Vete a tomar por culo», ha estat castigat pel Comitè de Competició de la Reial Federació Espanyola de Futbol amb dos partits de suspensió basant-se en l’article 117 del Codi Disciplinari.\nMenyspreu i desconsideració\nFali va veure xiulada una falta en contra en el minut 28 per una acció en la banda dreta de l’atac il·licità. El jugador dels tarragonins no va considerar l’acció gens punible però el col·legiat ho va decretar així. El valencià, visiblement molest, va aixecar el braç en clara mostra de protesta i, segons l’acta arbitral de Javier Iglesias Villanueva, el futbolista es va dirigir a l’àrbitre assistent en els següents termes: «Vete a tomar por culo». Això, amb el Codi Disciplinari a la mà, és considerada una actitud de menyspreu o desconsideració cap als àrbitres.\nAquesta acció, sempre que no suposi una falta més greu, està penada amb una suspensió d’entre dos i tres partits o per un temps de fins a un mes. Per tant, Fali ha rebut la sanció mínima dins de les possibles que podia rebre. Luis Suárez, davanter dels grana, reconeixia al Sempre Nàstic d’aquest dilluns que Fali havia explicat al vestidor que ell no havia dit les paraules per les quals se’l castiga. Sigui cert o no, es tracta d’un cas de la paraula de l’àrbitre contra la d’un futbolista. I pel Comitè de Competició sempre és prioritària la paraula del col·legiat, autoritat sobre la gespa. A més, el Nàstic no va presentar cap recurs per evitar una sanció, conscient del nul èxit que podia tenir tenint en compte l’escassetat de proves contundents que poguessin tirar a terra la versió del col·legiat.\nPer tant, Fali es perdrà els dos pròxims encontres dels grana contra els dos representants de les Illes Canàries: diumenge vinent a les 18.00 hores contra el Tenerife a l'Heliodoro Rodríguez López i el diumenge 27 de gener a les 20.00 hores contra Las Palmas.\n"El tècnic tarragoní Kiko Ramírez torna a les banquetes després d'un any d'inactivitat" "La segona fase de la LaLiga Genuine amb el Nàstic i el CF Reus, a punt"


El Girona torna a quedar en evidència a Tenerife (1-0) - Diari de Girona\nEl Girona torna a quedar en evidència a Tenerife (1-0)\nEls de Pep Lluís Martí es compliquen la vida en la lluita per l'ascens amb una derrota a l'Heliodro\n19·01·20 | 18:34\nDespertant tard, difícilment s'aconseguirà l'objectiu. El Girona és d'aquells qui ensopeguen sempre amb la mateixa pedra i, deixant escapar la primera part en un guió calcat al de Vallecas, ha perdut aquesta nit davant del Tenerife (1-0). Un gol matiner de Nahuel ha deixat en evidència als gironins, que tot i la insistència de la segona part no han estat capaços de marcar a un equip que lluita per evitar el descens.\nPer postres, ha estat la primera victòria a l'Heliodro que els de Rubén Barajas aconsegueixen amb la porteria a zero. Ni Stuani, ni Borja García, ni Brandon, ni Jonatan Soriano -ha sortit lesionat al min. 45. Cap d'ells ha estat capaç de superar a Dani Hernández, que no ha patit en excés.\nAl Girona li havia quedat una jornada maca ja abans que comencés a córrer a pilota a l'Heliodro. La derrota del líder Cadis (1-0) i l'empat al darrer minut de l'Osca (1-1) donava a priori una dosis d'empenta extra als de Pep Lluís Martí en la seva lluita per reenganxar-se al play-off. Els gironins van pagar cara la important victòria contra l'Extremadura a Montilivi (3-1) amb les baixes per sanció de Juanpe, Granell i Aday, que dijous passat van veure la cinquena targeta groga. Al seu lloc, el tècnic hi ha posat a Ramalho, Gumbau i Jairo. La porteria ha tornat a quedar en mans de Riesgo, mentre que veient als dos puntes Jonatan Soriano i Stuani quedava clar el missatge: anar a mossegar. Però com va sent costum al conjunt blanc-i-vermell, l'immobilisme l'ha deixat en evidència només començar.\nEn una pèrdua de Diamnka al mig del camp, Nahuel ha estat més llest que ningú pispant l'esfèrica i desfent-se de tota la defensa per marcar a plaer amb un xut creuat. Amb l'avantatge al marcador, els canaris s'han dedicat a marejar la perdiu davant d'un Girona que tenia la possessió però estava resignat a superar la porteria de Dani Hernández. Al minut 19, Stuani ha gaudit d'una ocasió clara engaltant una centrada al cor de l'àrea de Mojica amb la mala sort que ha aparegut un defensa per evitar l'empat.\nTret d'això, els gironins només han pogut sorprendre a partir del joc a pilota aturada. En una falta a la frontal el lateral colombià ha topat amb la barrera i després era Diamanka qui no se'n sortia amb una falta centrada per Gumbau. Quan faltaven mil·lèsimes de segon per marxar als vestidors, Martí ha utilitzat el primer canvi fent sortir a Soriano, lesionat, per Brandon. Ha sigut la confirmació que el Girona ha llançat la primera part altre cop.\nA la represa, calia fer un pas endavant. Encara que ha sigut el rival qui s'ho ha cregut més per qüestió de necessitat. Com a mínim, d'entrada. Ignasi Miquel ha hagut d'intervenir de seguida per tallar una pilota de Suso i enviar-la a córner. Precisament, el central barceloní ha vist com li feien una falta perillosa a la frontal. Era una oportunitat per aixecar el partit, però el xut de Borja García ha sortit llepant el travesser.\nEl Girona estava de pega. Brandon, el primer fitxatge que ha arribat aquest mercat d'hivern, ha desaprofitat una magnífica passada de Sutani al 61 topant amb el porter. Després de substituir a Diamanka, Jozabed ha olorat el gol de prop amb un xut que ha sortit fregant el primer pal. La resposta del Tenerife a estat un cacau de Dani Gómez que Riesgo ha escapçat amb seguretat. Al 86, Stuani ho ha provat amb una rematada de cap directa a les mans de Dani Hernández. Els de Martí insistien, però l'empat no ha arribat empitjorant els números com a visitants.\nTenerife: Dani Hernández, Luis Pérez, Alex Muñoz, Alberto, Milla, Dani Gómez, Suso (Moore, min. 77), Nahuel (Elliot, min. 24), Carlos Ruiz, Aitor Sanz i Jorge (Undabarrena, min. 49).\nGirona: Riesgo, Maffeo, Ramalho, Ignasi Miquel, Mojica, Gumbau, Diamanka (Jozabed, min. 57) Borja García (Gallar, min. 74), Jairo, Jonatan Soriano (Brandon, min. 45) i Stuani.\nGols: 1-0, min. 7: Nahuel;\nÀrbitre: Figueroa Vázquez. Ha amonestat a Suso, Jorge, Milla, Alberto (Tenerife); Ramalho (Girona).\nEstadi: Heliodro Rodríguez López.


Pablo Casado demana prohibir posar llaços grocs als carrers\nEl líder popular afirma que cal modificar la llei de Símbols de 1981 per evitar: «que no s'utlitzi la via pública per fer propaganda, amb uns emblemes que són antidemocràtics»\nper Redacció dissabte, 1 de setembre 2018 - 09:10h | Actualitzat a 01/09/2018 16:53h\nPablo Casado s’ha mostrat partidari de fer els canvis que siguin necessaris a la llei per prohibir la presència de llaços grocs als carrers, dels que diu són uns «emblemes antidemocràtics». El líder popular ha demanat modificar la llei de Símbols de 1981 perquè «no s’utilitzi la via pública per fer propaganda» i «evitar des de les institucions el que passa als carrers de Catalunya».\nEl president del PP ha tornat a obrir la polèmica sobre els llaços grocs, aquests divendres 31 d’agost a Alora, a Màlaga, on el seu partir celebra l’acte d’inici del curs polític. Casado ha acusat el govern central de no evitar «la crispació i confrontació política al carrer» i ha garantit que el seu partit anirà de la mà de C’s i PSOE per «recuperar la concòrdia i prosperitat de Catalunya».\nDemana a les institucions catalanes que «facin la seva feina»\nEl popular ha exigit també al govern de la Generalitat i als ajuntaments que actuïn i que siguin ells qui retirin els llaços de l’espai públic. «Junts hem d’exigir a les institucions catalanes que facin la seva feina», afirmava Pablo Casado recordant que «no podem dir als ciutadans que facin al carrer la feina que no fan les institucions».\nCasado ha demanat explícitament als ajuntaments catalans que «prohibeixin l’ús d’espai públic per posar llaços grocs». En aquest sentit, ha fet referència al fet que quan el seu partit governa, com ho fa en coalició a Tarragona, «ha tingut la responsabilitat de retirar els llaços grocs, i ho ha fet».\nObren una oficina d'atenció a les víctimes d'agressions per treure llaços\nTambé ha alabat a tots «els valents que decideixen lliurement retirar aquests emblemes que ens ofenen». Per això, ha aplaudit la decisió del PP a l'ajuntament de Barcelona d'obrir una oficina d'atenció a les víctimes d'agressions i amenaces per treure llaços al carrer.\nHa recordat també que poden anar a retirar simbòlicament un dia a retirar pancartes sobre presos polítics però que cal «exigir al Ministeri de l'Interior que les retiri perquè són una ofensa», i que si una pancarta insulta al rei, com el dia de l'aniversari dels atemptats a Barcelona i Cambrils, no només cal retirar-la sinó que «s'ha de denunciar el conseller d'Interior que va prohibir als Mossos retirar-la».\nL'objectiu del seu partit no és cap altre que ser fidel al fet que representa «la democràcia representativa, això és el respecte institucional, cosa que el PP seguirà plantejant i espera fer conjuntament amb els altres partits constitucionalistes», ha afegit Casado.\nATENCIÓ: Primera reacció d'Iceta a l'amenaça de Sánchez amb un nou 155\nLa resposta de Torra a l'advertència de Sánchez sobre el 155\nPablo Casado Procés Català


PLANTES AROMÀTIQUES I CONDIMENTÀRIES - AU Agenda\nLunes 22/2 de 2016 16.00\nDIES: 22 FEBRER – 9 MARÇ 2016\nMATRÍCULA: 15 GENER – 18 FEBRER 2016\nSESSIONS I HORARI: 22, 24, i 29 de febrer, i 2, 7 i 9 de març. Dilluns i dimecres de 16 a 19h.\nQuè seria dels nostres menjars sense les espècies i les plantes aromàtiques? T´imagines un pesto sense alfàbrega, una paella sense safrà o unes natilles sense vainilla? Segur que no, ja que són aromes i sabors d´origen vegetal que ens han acompanyat al llarg de la història i les diferents cultures, i que enriqueixen els nostres plats cada dia. I més ara que podem adquirir tot tipus de condiments als nostres mercats habituals o, fins i tot, conrear alguns nosaltres mateixos per a tenir-los a l´abast de la mà.\nI és que el món vegetal ofereix un ventall de possibilitats culinàries que et convidem a descobrir amb el Gabinet de Didàctica del Botànic. Saps quines espècies i plantes aromàtiques combinen millor entre elles i amb quin tipus de plats, o com es conserven per a mantenir totes les seues propietats i aromes?\n• SABORS DEL MÓN. Els grans plats del món es caracteritzen per unes combinacions específiques de plantes aromàtiques, espècies i condiments.


Donant versatilitat i innovació al mercat de la roba esportiva. La jaqueta Evolution PrimaLoft® XVR combina una calidesa i durabilitat excepcionals. ;aïllament de primaLoft® Silver proporciona una calor equilibrada sense el gruix i el 100% de niló de ripstop resisteix els rigors de la vida a ;aire lliure. Un disseny creuat significa que es pot fixar fàcilment en armilles XVR compatibles (es venen per separat) a través de punts d'unió a la caputxa i mànigues per crear una única peça aïllada.\nLa tecnologia XVR o crossover permet que les peces de Musto compatibles es connectin entre si mitjançant cremalleres i bucles en el caputxa i els punys\nExterior: 100% nylon Ripstop, revestiment DWR\nGuants: aïllament de plata PrimaLoft®, 60g\nSi estàs buscant una botiga online especialitzada en material de nàutica i pesca, descobreix waveinn. Com a distribuïdors oficials de la marca Musto, tots els productes de nàutica i pesca que tenim en catàleg tenen la total garantia de Musto. Selecciona una de les categories de Roba home i descobreix milers de productes de Roba home per practicar el teu esport favorit. Estàs interessat en Musto Evolution Primaloft XVR? Si tens qualsevol dubte abans o després de fer la compra, contacta’ns a través de l’apartat de contacte o per telèfon i t’ajudem. No esperis més i fes la compra a waveinn!


Diable a la creu,el - La tienda de Sofía\nDiable a la creu,el.\nLa War??nga és una jove que marxa del seu poble, Ilmorog, per prosperar a la capital. En un ambient d'explotació i opressió en tots els àmbits, aconsegueix treballar en un despatx de Nairobi. Però el sistema és implacable: intenten abusar d'ella, l'acomiaden, la fan fora del pis i el seu company l'abandona. Expulsada per la ciutat, sola i sense res, puja a un matat? per tornar a Ilmorog. S'hi afegeixen diverses persones de procedències molt diferents que l'ajudaran a descobrir el significat de la targeta que porta guardada a la butxaca: una invitació a la festa del diable.Escrita en kikuiu des de la presó i publicada el 1980, la seva influència ha marcat els debats i la creació literària posterior al colonialisme. Profundament feminista, és una crida a la resistència i a la rebel·lia contra els poders opressors. La contundència de l'autor en la reivindicació de la llengua i la cultura pròpies, la crítica al capitalisme i l'imperialisme i la necessitat de lluitar contra la repressió l'han convertit en una obra cabdal de la literatura africana.\nDiablo en la cruz,el\nBrujo del cuervo,el


Estas veient: 07 mar� 2012\n07/03/2012: "Skins" ja t� a punt el seu final\n"Skins" tindr� una setena temporada, i ser� la �ltima. Aix� ho han anunciat avui des de E4, on han assegurat que el final ja est� escrit i que la s�rie es prepara per acomiadar-se amb un darrer episodi que barrejar� tot tipus d'emocions. Entre les sorpreses que ens preparen, ja se n'ha desvetllat una, que �s el retorn de molts dels personatges de la primera generaci� de la s�rie, i tamb� de la segona (que �s la que s'est� emetent actualment al Canal 3XL), que s'uniran als de la tercera en un final que vol tancar la s�rie en forma de celebraci� per acomiadar com cal una ficci� que ha estat ic�nica al Regne Unit i que ha marcat els passos d'altres com "The Inbetweeners" o "Misfits". L'�ltima temporada s'emetr� all� al 2013 i constar� de tres episodis especials de dues hores cadasc�n.\nQuin personatge creus que �s imprescindible que torni a l'episodi final?\nEstic gaudint com un boig (tot i que en comptagotes, perqu� els subt�tols triguen una eternitat a sortir i s�n necessaris a menys que dominis el noruec) d'aquesta petita joia anomenada "Lilyhammer". �s la primera s�rie de producci� pr�pia de Netflix, i ja dic ara que el servei de v�deo per demanda va per molt bon cam�. Ha donat a la llum una com�dia diferent a tota la resta, caracteritzada per un fi humor negre i ambientada ben lluny del t�pic escenari de Nova York: en un poble de la g�lida Noruega respirar implica la congelaci� inmediata de tots els dits dels peus. I a m�s ho ha fet amb un protagonista d'excepci�, l'Steven Van Zandt, que a m�s de ser el guitarrista de la banda de Bruce Springsteen, els m�s televisius el recordareu per ser en Silvio Dante a "The Sopranos". I qui no estima en Silvio Dante? »


L'Ajuntament argumenta que ja hi ha un centre específic per atendre les persones sense llar durant els mesos de fred\nSergio Segura | dimarts, 13 de febrer del 2018, a les 21.58\nLes últimes dades diuen que a Barcelona hi ha més d’un miler de persones que dormen cada nit al carrer. Quan la temperatura baixa, com ha passat en els darrers dies, la situació s’agreuja. Per això, les entitats demanen un canvi en els protocols d’atenció als sensellar i més recursos per a aquest problema.\nRaquel Sancho, membre de la Comunitat de Sant Egidi, creu que els operatius d’emergència preparats per al fred haurien de romandre durant els mesos de desembre, gener i febrer, de manera que les persones sense sostre tinguin més allotjaments disponibles durant l’hivern. En aquest sentit, ha lamentat que en les últimes dues setmanes hagin mort dues persones sense llar a causa del fred intens a les ciutats de Tarragona i València.\nL’Associació Social Yaya Luisa es dedica a l’atenció de persones sense sostre. La nit de dilluns, que va ser la més freda de l’hivern a alguns barris de la ciutat, l’entitat va atendre algunes persones a causa de la baixa temperatura. Assegura que va ser una nit difícil. També lamenta que durant l’hivern no hi hagi allotjaments suficients per acollir totes les persones que no tenen llar. En la mateixa línia se situa Arrels Fundació, que diu que el fred “no és cap novetat”. En aquest sentit, creu que l’Administració podria fer més per acollir persones sense sostre i no esperar a activar la situació d’emergència quan la temperatura baixa fins als zero graus.\nTot i la nit freda que es va viure a la ciutat -a l’Observatori Fabra es va enregistrar un grau negatiu de temperatura-, l’Ajuntament no va activar l’operació Fred. Això sí, va mantenir obert el centre d’estades breus al carrer de la Llacuna.\n— Ajuntament de Barcelona — entitats — sensesostre


ISO 2009 Senkschrauben mit Schlitz POLYAMID - natur - bei Wegertseder online kaufen\nPOLYAMID - natur\nMESSING | 14 Art. MESSING - vernickelt | 4 Art. MESSING - blank gedreht | 35 Art. POLYAMID - natur | 6 Art. STAHL 4.8 | 16 Art. STAHL 4.8 - blank gedreht | 29 Art. STAHL 4.8 - gelb verzinkt | 6 Art. STAHL 4.8 - verzinkt | 22 Art. STAHL 8.8 - verzinkt | 4 Art. ROSTFREI A2 | 11 Art. ROSTFREI A1 | 31 Art. ROSTFREI A4 | 12 Art.\nKunststoff ohne Einfärbung\n4716-713 M 4 x 10 ISO\n4716-715 M 4 x 12 ISO\n4716-717 M 4 x 16 ISO\n200 St. 8,35 €\n4716-719 M 4 x 20 ISO\n1.000 St. 39,03 €\n4716-721 M 4 x 25 ISO\n200 St. 8,76 €\n4716-723 M 4 x 30 ISO\n1154-008 M 4 x 10 DIN\n20 St. 4,17 €\n1154-010 M 4 x 12 DIN\n200 St. 7,07 €\n1154-012 M 4 x 16 DIN\n20 St. 3,29 €\n1154-014 M 4 x 20 DIN\n200 St. 16,90 €\n1154-016 M 4 x 25 DIN\n20 St. 3,62 €\n1154-018 M 4 x 30 DIN\n20 St. 3,10 €\n200 St. 10,92 €


2012/14 Pràctiques Col·lectives |\n2012/14 Pràctiques Col·lectives∨∨\nInter-Accions. Pràctiques col·lectives per a intervencions a l’espai urbà\n2013 – 2014, Barcelona\nUn projecte proposat i dirigit per Sergi Selvas Gardeñas, Marta Carrasco Bonet, Nora Arias Ruiz, Borja L. Fermoselle Allué.\nPrimer projecte proposat com una experiència transversal de formació entre estudiants dels camps de l’art i l’arquitectura que promou, per una banda la col·laboració i la pràctica interdisciplinària entre carreres i especialitats; i per l’altra, l’autogesió del procés d’aprenentatge per part de l’estudiant.\nEs desenvolupa a partir de quatre activitats: un seminari, un workshop intensiu, una exposició col·lectiva i una publicació.\nAquest projecte es situa en relació al debat de la ciutat com espai social, com espai físic de construcció col·lectiva i individual de les nostres identitats i relacions entre veïns o habitants; però alhora, en relació a l’espai urbà com objecte de recerca. A partir de l’interès per unes intervencions que es centren en els espais dinàmics creats a partir de les interaccions que s’hi produeixen, es proposa superar el propi objecte i comprendre els processos como oportunitat per a precisar les problemàtiques presents en aquests espais. I així, evidenciar, criticar, resoldre o proposar una transformació.\nÉs una proposta que es dirigeix principalment a estudiants universitaris d’art i arquitectura, i que es desenvolupa amb la col·laboració de professionals i docents d’aquests camps. Es parteix de l’ús de la cultura com a teló de fons per l’experimentació i la reflexió crítica; i de la creativitat des del treball col·lectiu, crític i sostenible per arribar a generar noves formes de creació i producció transdisciplinàries i col·laboratives de l’espai social a la ciutat.\nAquesta primera experiència significa una primera aproximació en la creació d’un nou espai que redueix les distàncies entre l’acadèmia de l’art i les escoles d’arquitectura i urbanisme per construir un espai de trobada on, tant estudiants com professors-aliats, tinguin la possibilitat d’elaborar i gestionar una relació directa entre aquests camps de treball a partir de l’acció directa, el treball col·laboratiu i l’acceleració de processos de presa de consciència que permeten, a uns i altres, formar part d’aquest mateix procés i reprendre el treball amb la gent i per la gent.\nSeminari “Inter-Accions. Metodologies col·lectives per intervencions urbanes”\nETSAB, 07, 15, 21 i 28 de Novembre de 2012\nCicle de quatre conferències al llarg del mes de novembre de 2012 que constitueixen el cos teòric i de debat sobre el qual es desenvoluparà el workshop el mes de febrer de 2013.\n07.11 Pedagogies col·lectives\nJavier Rodrigo (Transductores) + Elvira Pujol (Sitesize)\nETSAB, Aula CB4, 16.00h\nJavier Rodrigo impulsor juntament amb Antonio Collados de Transductores, a partir d’un seguit d’exemples ens presenta diferents eines i metodologies utilitzades per desenvolupar el projecte pedagògic col·lectiu mitjançant instruments com el sociograma, la performance col·lectiva o el codi obert, entre d’altres. Els seus projectes es tradueixen també a una suma de xarxa d’agents evidenciant la complexitat d’aquesta relació pedagògica.\nElvira Pujol, del col·lectiu Sitesize, ens relata, a través dels seus projectes com SIT Manresa o Repensar Barcelona, les dificultats i els recursos necessaris per a l’enriquiment de les pràctiques participatives i col·laboratives utilitzades per desenvolupar aquests projectes juntament amb diferents agents socials.\nPedagogies Col·lectives – Veure Video\n15.11 L’Urbanisme informal des de la pràctica artística. Contradiscursos de la ciutat des de l’art i la vida.\nJosé Luís Oyón + Domènec\nETSAB, Aula CS4, 16.00h\nLa segona sessió d’aquestes jornades va comptar amb la participació de José Luís Oyón, que va fer una revisió de l’assignatura que imparteix a l’ETSAV titulada “La Ciutat i la Vida” on s’exploren els camins informals de l’urbanisme a través de projectes d’intervenció urbana. Ens va parlar de la concepció de l’espai que té a veure amb el temps; de l’espai viscut i quotidià; de l’espai relacional, tant entre espais com entre persones. En definitiva, una altra manera d’entendre l’urbanisme i la ciutat.\nL’artista Domènec es va centrar en el projecte Immaginare Corviale (Stalker/Osservatorio Nomade, Roma 2003-2004), un edifici-ciutat que es va utilitzar com a laboratori urbà, com un laboratori d’arquitectura i autoarquitectura. Prèvia contextualització tant en el moment històric com en el lloc, el projecte que ens explica comença per intentar crear un altre imaginari per aquest espai.\nLa sessió va acabar amb un debat obert als assistents on es va qüestionar el rol de l’arquitecte en l’actualitat, entre d’aqltres qüestions.\nL’urbanisme informal des de la pràctica artística – Veure Video\n21.11 Maneres de desfer\nAmb un clar gest de complicitat amb “Modos de ver” de John Berger, Martí Peran ens introdueix a la seva particular visió del món art més enllà de la disciplinarietat, posant especial atenció a la disjuntiva entre l’articulació de l’espai urbà embellit i la cultura crítica, on centra l’interès en aquelles pràctiques instituents post-disciplinars que tenen l’objectiu de reconquerir l’espai públic actuant amb els esdeveniments, amb el territori de móns de vida, que desfan el contracte social deixant pas per a la construcció d’un nou relat.\nManeres de desfer – Veure Video\n28.11 L’espai de la conducta i la desobediència\nTaula rodona: Equal Saree + Pau Faus + Emmanuela Bove + Josep Cerdà + Irma Arribas\nLa quarta i última sessió va ser una taula rodona oberta a mode de cloenda del seminari. Després de les micro-presentacions dels ponents, es va obrir un debat sobre el tema que donava títol a la jornada. Vam comptar amb la presència de Dafne Saldaña, en representació d’Equal Saree, que ens va parlar sobre l’urbanisme de gènere i va qüestionar la neutralitat de l’espai públic a partir de dos projectes en els quals l’acció feminista suposa un acte de desobediència. Després, en Josep Cerdà va explicar la cartografia sonora, explorada des de l’Observatori de Transformació Urbana, un projecte que s’està duent a terme sobre cartografies sonores (UB). En Pau Faus va explicar el projecte ‘Co-habitaciones’, amb el qual defensava l’autonomia per davant de la desobediència; i finalment, Emanuela Bove (Accions Urbanes) va fer diverses reflexions sobre l’ús dels termes ‘conducta’ i ‘desobediència’, qüestionant la relació entre poder-conducta i resistència-desobediència. En el debat vam poder reflexionar sobre els temes que es van obrir, discutint de quina manera l’actitud individual i col·lectiva pot fer ciutat i fer-nos ens actius dins la mateixa.\nL’espai de la conducta i la desobediència – Veure Video\nDel 04 al 08 de febrer de 2013, Facultat de Belles Arts\nEquip docent: Aida Sánchez de Serdio, Òscar Padilla, Marta Carrasco, Sergi Selvas, Borja L.Fermoselle, Nora Arias\nCol·laboren: José L. Oyón, Aurelio Castro (Repensar Poble Sec), Centro de Cultivos Contemporáneos del Barrio , Marta Serra Permanyer\nEl barri del Poble Sec com a Laboratori\nEl Poble Sec és l’àrea d’estudi i exploració que s’ha escollit pel desenvolupament de les propostes per la seva condició de barri consolidat, tot i que, alhora, és objecte de processos de transformació constants que canvien la fisiologia dels seus espais relacionals. Històricament, el barri del Poble Sec ha tingut un caràcter de zona extramurs, molt potenciat per la seva situació geogràfica estratègica: s’ubica entre la ciutat consolidada de Barcelona, el mar i la muntanya de Montjuïc. El creixement urbanístic del barri ha estat condicionat per una morfologia complexa (i unes condicions de construcció molt particulars) que respon a aquesta condició de frontissa entre la Barcelona emmurallada, els afores de la ciutat, el port i la muntanya. Així, d’una banda, tenim Montjuïc, amb una forta presència per als residents com a lloc d’oci i socialització; i d’altra banda, tenim el port, les indústries i les Hortes de Sant Bertran, que configuren un teixit social format, sobretot, per una classe obrera i treballadora. Aquesta morfologia característica sumada a les diferents onades migratòries en diferents moments i contextos històrics han marcat la identitat d’aquest barri de tradició obrera de Barcelona. Des d’un punt de vista social, aquesta ebullició, heterogeneïtat i divergència continua essent motor d’uns vincles dins el barri, alhora que produeix determinats conflictes; amb el rerefons de la pròpia ciutat en constant qüestionament i mutació.\nAixí, posant de manifest la capacitat de transformació temporal dels espais de la ciutat, es proposa als estudiants, pensar/construir/activar/despertar un espai interactiu, posant de relleu la seva qualitat relacional i mutable.\nOn Vas Navás?\nDe Didac Baeza Raja, Teresa Estapé Buixó, Ivet Gasol Escuer, Kalina Miroslavova Minkova, Magalí Sanz\nAmb la Plaça de las Navas com a espai simbòlic de les dinàmiques del barri, aquest projecte respon al que sembla una absència de comunicació entre veïns del barri. Així es pretén potenciar la identificació dels veïns vers la Plaça posant en marxa actituds actives i participatives amb aquest espai públic i trencant dinàmiques negatives que es van arrossegant des de fa temps.\nEs plantegen les qüestions al voltant de l´espai públic. Què el defineix? Què el legitima? Com arriba i connecta amb el públic per al qual ha estat creat? Quin ús se’n pot fer en un barri de carrers estrets, pocs espais públics, dissenyats, preconcebuts o imposats als usuaris i que moltes vegades no encaixa amb les seves expectatives i costums o estableix una relació clarament millorable?\nPrèvia observació de la plaça i les seves dinàmiques en diferents moments del dia, per fer-nos una idea més acurada de la seva utilització, es proposa una intervenció a la Plaça Navas, amb l´objectiu de trencar les dinàmiques establertes, potenciar la participació dels usuaris i vianants i crear una acció disruptiva a partir de la col·locació provisional d´un “nou mobiliari” a la plaça\nfet de una gran taula i unes 30 cadires.\nEs pretén trencar el paisatge habitual de la plaça amb aquestes “taques vermelles” formades per mobiliari que convida a seure, relacionar-se, trencar rutines i interactuar amb un esperit lúdic. El mobiliari estarà en part lligat entre si per crear una sensació de conjunt mòbil i també per que no sigui sostret.\nElena Castellà Fusté, Omar Moreno Balcells, Judit Onsès Segarra, Mikel Sagarminaga\nEl grup cartografies ha plantejat, des d’una posició d’enregistrament, una proposta de recollida d’informació que configura una cartografia del barri del Poble Sec atzarosa, marcada per les fites que els protagonistes marquen. Parteixen del concepte de “deriva en xarxa” per a generar una cartografia col·lectiva del territori, que permeti una interpretació subjectiva de l’entorn i l’apropament a la quotidianitat del lloc, resignificant així el concepte de barri i la seva representació.\nEl mitjà utilitzat és la peça audiovisual, on s’exposen les diferents entrevistes i el recorregut realitzat. En paper, les micro-cartografies generades per les persones entrevistades.\nEn aquest enllaç, veure vídeo.\nIzaro Ezeiza Karrera, Esteve Holgado Moreno, Aina Jordi Ballester, David Terroba Seijo\nRelació entesa com a conversa de (re)coneixement mutu entre persones desconegudes. El treball d’aquest grup ha estat probablement el més experimental, en el sentit que el procés viscut pels integrants han marcat l’experiència del workshop molt més que la proposta. Proposen un espai de conversa, La Charlatenería entès com un espai de diàleg o conversa entre la gent del barri. El propòsit és, doncs, l’experiència viscuda, l’intercanvi d’un te per una història. Així, s’anirà conformat tot un seguit d’històries del Poble Sec que vagin forjant un teixit de relacions sorgides de converses al mateix barri i entre persones del mateix barri.\nAlbum Familiar del Poble Sec\nLaura Company Mercado, Gerard Fisa, Mercè Gelpi Pelayo, Marisol Jiménez Rivera, Alan Latre Cabrera\nUn barri és una entitat composada de realitats físiques però també d’històries humanes que configuren un mosaic social basat en les relacions personals, en el dia a dia, en resum, en allò quotidià i intangible. Son precisament aquests moments vitals que tots tenim en comú, el vincle invisible que ens relaciona i que fa que la història del Poble Sec sigui la historia d’una família composada de moltes famílies.\nAmb aquesta reflexió en ment sorgeix el projecte “Àlbum de Família Poble Sec”, perquè és precisament a través de la fotografia com atrapem aquells moments efímers viscuts en família al voltant d’una taula, durant un dinar a l’aire lliure, un celebració important o jugant a la plaça de tota la vida.\nAmb aquest àlbum fotogràfic familiar format per imatges cedides per persones del barri procedents de col·lectius diversos es pretén composar una imatge col·lectiva de la realitat humana del barri, ja sigui amb fotografies de fa 40 anys o de la setmana passada. És, per tant, mitjançant aquests petits retalls d’intimitat en família com es volen establir llaços de connexió entre veïns aparentment molt allunyats i apropar postures, ja que al cap i a la fi, tots estem fets de records.\nUriel López Martínez, Juan Luís Romero Masero, Pep Rovira Tolosa, Gemma Fontanals Guxens, Julieta Duran Colomer\nLa proposta va començar des del qüestionament del mateix terme “participació”, jugant amb les diverses accepcions que pot suggerir (participACCIÓ / PARTYcipació / etc.). A partir d’aquí, des d’una voluntat de conèixer el barri des de l’oci i la interacció amb les persones residents del Poble Sec, es planteja un joc com a catalitzador de les relacions espontànies entre la gent entrevistada i el grup d’estudiants.\nAixí, es planteja una ruta pels bars del barri, entesos com a extensió de l’espai públic i relacional. Allà, s’estableixen converses espontànies de les quals surten unes fites característiques de la identitat del barri. Per exemple, les Tres Xemeneies, el petit comerç, el mirador, etc. Aquestes icones del Poble Sec es converteixen en fitxes d’un joc, el JugaSec, que es juga de manera similar al bingo, buscant la complicitat entre qui canta les fitxes i qui les omple.\nAquest joc es fa com a pretext per a la interacció entre els estudiants (com a grup extern al barri) i les persones presents en un moment determinat a un lloc determinat. S’entén que l’objectiu és l’experimentació, l’intercanvi d’impressions i l’agraïment per un aprenentatge compartit.\nMireia Martín Salvanyà, Maite Mentxaka Tena, Ana Gallardo Rodriguez, Cristina Garcia Peñas, Marta Salomó Coll, Maya Torres Duelo, Gala Vallespín\nRe-apropiació-reactivació. Aquest projecte parteix de l’interès en els espais de “desencontre”, deshabilitats amb el pretext de criticar i qüestionar els desusos d’aquests espais inactius. Després d’inspeccionar el barri del Poble sec, aquest grup va observar que algunes de les problemàtiques es reflectien també en l’espai públic i sobretot en els espais de mitjera. Zones que inciten a una actitud i un ús individualista del lloc, que en comptes de generar trobades, genera espais de pas sense encreuaments.\nAmb l’objectiu de potenciar aquests llocs considerant una investigació sobre el seu ús i la possible activació mitjançant una intervenció artística/lúdica/urbanística perquè s’adapti a la morfologia única de cada lloc, es pretén observar si una intervenció artística simple pot canviar la relació que la gent del barri té amb aquest tipus d’espai, o com hi poden interactuar.\nExposició col·lectiva “El projecte Inter-Accions i els resultats del taller Pràctiques Col·lectives a l’Espai Urbà\nDel 21 al 31 de maig de 2013, Vestíbul 1r pis, ETSAV, Sant Cugat del Vallès.\nDel 03 al 07 de juny, Sala d’exposicions, Facultat de Belles Arts\nUn dels objectius d’aquest projecte era el de generar intercanvis entre les diferents facultats/escoles. Amb l’exposició itinerant, que es va fer a la Facultat de Belles Arts de la UB i a l’ETSAV de la UPC es van poder mostrar els resultats del workshop i el mateix projecte Inter-Accions a les comunitats universitàries dels dos centres.\nExposició a l’Escola d’Arquitectura de Vallès (UPC)\nExposició a la Facultat de Belles Arts (UB)\nInter-Accions. Pràctiques col·lectives per a intervencions a l’espai urbà. Reflexions d’artistes i arquitectes en un context pedagògic col·lectiu\nMarta Carrasco i Sergi Selvas (eds.)\nEditorial: Publicacions i Edicions UB; Iniciativa Digital Politècnica – Oficina de Publicacions Acadèmiques Digitals de la UPC\nTextos en català i castellà, 158 pàgines.\nAquesta publicació recull les reflexions sorgides de la primera experiència del projecte «Inter-Accions. Metodologies Col·lectives per a Intervencions Urbanes» en forma d’articles breus escrits pels seus participants.\nPodeu comprar la publicació en format paper (15 €) o bé descarregar-la en format digital.\nPer més informació o qualsevol altre dubte, podeu contactar amb nosaltres a hola@inter-accions.org\nMecanismes activadors d’Inter-Accions\nMarta Carrasco + Sergi Selvas\nManeres de desfer\nLa vida entre dos edificis: estratègies cap a un urbanisme de contacte\nLa producció del referent a través dels processos de la pràctica\nLa cartografia com a eina pedagògica i sistema de representació\nLa urbanitat desarrelada\nBorja Fermoselle + Nora Arias\nProcessos de Codi Obert\nLa universitat podria ser diferent


✅ El sector avisa que anirà als tribunals si obliguen a tancar bars i restaurants\nLa Fecasarm alerta que recorrerà als tribunals la decisió de tancar bars i restaurants\nEls empresararis ho veuen «insòlit i desproporcionat»\nRedacció dimecres, 14 d’octubre 2020 - 08:36h\nLa Federació Catalana d'Associacions d'Activitats de Restauració i Musicals (Fecasarm) ha alertat que si el Procicat acaba aprovant el tancament de bars i restaurants o la seva limitació horària ho recorrerà davant del Tribunal Superior de Justícia de Catalunya. L'organització ha considerat «insòlit i desproporcionat» tancar bars i restaurants.\nEn cas que acabi tirant endavant, sol·licitarà al TSJC mesures cautelaríssimes com la suspensió de la vigència de la resolució en considerar-la «desproporcionada i arbitrària». La Fecasarm ha apuntat que des que es va limitar l'horari de bars i restaurants el 17 d'agost, els contagis no han baixat «sinó que més aviat han augmentat» i per això veu més que demostrada «la ineficiència de la mesura».\nDemanen buscar «mecanismes alternatius»\nEl secretari general de la Fecasarm, Joaquim Boadas, ha insistit que és «del tot desproporcionat» tancar bars i restaurants per reduir la mobilitat i ha assegurat que reduir l'horari a certa hora és «arbitrari i hauria de justificar que tancant abans hi haurà menys contagis». Ha afegit que s'haurien de buscar «mecanismes alternatius». «Tancar-ho tot, a banda de ser desproporcionat, tampoc és la solució i només s'aconseguirà el mateix que s'ha aconseguit tancant tot l'oci nocturn, arruïnar de manera innecessària a milers de famílies que viuen del sector«, ha afirmat. Boadas ha alertat també que la gent es continuarà reunint i que ho farà «en llocs més insegurs i sense mesures de seguretat».\nDe la seva banda, el president de la Fecasarm, David López, ha defensat que els locals de restauració, així com els d'oci nocturn, amb un 50% de l'aforament, mesures de prevenció i control i amb la gent asseguda en taules i cadires i en grups reduïts «són espais més que segurs, com qualsevol altre negoci». Ha afegit que són més segurs que les barbacoes en cases particulars, les festes privades, les 'raves' i els 'botellons', que ha alertat «seguiran proliferant degut a les limitacions horàries nocturnes imposades a bars i restaurants i a la prohibició de l'oci nocturn legal».


Nomdedéu: "Confieu en mi, jo confie en vosaltres": "SEAMOS CANTON" - EUROEFE - 05.06.11\nPublicat per Nomdedéu a les 12:44 p. m.\nHola Enric. Torreblanca el 21 juliol 1873 també es va declarar independent. només va durar 6 dies. Com pots veure Torreblanca ja es va solidaritzar amb Castelló. Si més no jo,avui, també em solidaritzo amb vosaltres.\ndimecres, de juliol 06, 2011 8:19:00 a. m.\nva durar tan poc com ací. els mateixos dies. Salutacions Jesús\ndimecres, de juliol 06, 2011 10:11:00 a. m.\nMe ha sorprendido que hagas el comentario en castellano.\nPor algún motivo especial?.\nEn castellano o valenciano, el comentario está genial.\ndimecres, de juliol 06, 2011 7:46:00 p. m.\nVicent, és que ara publique també a Euroefe, el web oficial de l'agència EFE dedicat a temes europeus, i es publica a Madrid, per tot l'Estat. M'han "contractat" en la gran lliga.\ndimecres, de juliol 06, 2011 8:11:00 p. m.\ndijous, de juliol 07, 2011 9:43:00 a. m.


Mor un home en un accident de camió en l'AP7 a l'atura de Tibi | ARA Multimèdia\nFoto de l'incenci /APUNT\nSegons emergències de la Generalitat, la cabina del vehicle s'ha botat foc i el conductor no ha pogut eixir.\nUn home ha mort a la carretera en bolcar el camió que conduïa al voltant de les 7:45 del matí d'aquest dimarts. No s'ha pogut fer res per salvar-li la via. La carretera ha estat tallada i han hagut de desviar el transit per l'antiga carretera Ibi-Tibi.\nUn equip del SAMU ha arribat al lloc dels fets, però només ha pogut certificar la mort d'un home que conduïa el seu camió i que, de moment per motius desconeguts, ha mort.\nSegons emergències de la Generalitat, la cabina del vehicle s'ha botat foc i el conductor no ha pogut eixir. El sinistre s'ha registrat al kilòmetre 478 a l'altura de Tibi, en l'autovia central d'Alacant-Alcoi-València.\nL'autovia ha estat tallada durant més d'una hora.\nNotícia d'APUNT amb video\nInvestiguen a un jove per sextuplicar la taxa d'alcohol després de sofrir un accident direcció Tibi\nDos ferits en un accident de cotxe a Tibi


Avaluacions – Pàgina 2 – Escola de Música\n29 oct. 2017 5 gen. 2018 emmainfo Avaluacions, Curs 17/18, Dates a tindre en compte\nDates a tindre en compte per a aquest primer trimestre\nD'es de l'EMMA vos recordem aquestes dates d'interés per a aquest 1r trimestre. Període lectiu: De l’11 de setembre al 22 de desembre de 2017 No lectius per festivitat: El 9 d’octubre, el 12 d’octubre, el 13 d’octubre (pont), l’1 de novembre, el 6 de desembre, el 8 de desembre. Setmana d’Avaluacions 1r trimestre: Del 29 … Continua llegint Dates a tindre en compte per a aquest primer trimestre\n9 febr. 2017 9 febr. 2017 emmainfo Avaluacions, Curs 16/17\nPeríode lectiu: del 7 de gener al 13 d’abril ( Vacances de Pasqua: des del 13 al 24 d’abril de 2017, ambdós inclosos). Setmana d’Avaluacions 2n trimestre – EMMA: del 27 de març de 2017 – 1 d’abril de 2017 Exàmen Simulacre alumnes de 4t: Exàmen de llenguatge i instrument 2ª avaluació [TRIBUNALS] – … Continua llegint SETMANA D’AVALUACIONS – 2N TRIMESTRE\n7 nov. 2016 emmainfo Avaluacions, Curs 16/17\nSetmana d’avaluacions – 1r trimestre\nCurs 16/17 Del 28 de novembre al 3 de desembre de 2016 tindrà lloc la Setmana d’Avaluacions – 1r trimestre a l’ EMMA, on es realitzaran les proves i/o exàmens pertinents en cadascuna de les assignatures i especialitats instrumentals. Cada professor/ra notificarà a l’alumne/na o grup, tant la data com els continguts de la mateixa. ALTES DATES: … Continua llegint Setmana d’avaluacions – 1r trimestre


Peranera - Viquipèdia, l'enciclopèdia lliure\nPeranera és un antic poble de la comarca de l'Alta Ribagorça. Actualment està quasi del tot deshabitat (habitat ocasionalment a l'estiu), i pertany al terme municipal del Pont de Suert. Antigament pertanyia al terme municipal de Malpàs.\nEl poble de Peranera des d'Erillcastell\n42° 25′ 18″ N, 0° 48′ 57″ E / 42.421593°N,0.815845°E / 42.421593; 0.815845\nEstà situat a 1.301,1 m. d'altitud, a l'esquerra del barranc de Peranera, afluent, per la dreta, del barranc de Viu, que davalla del Corronco de Durro; la serra de Peranera, contrafort meridional d'aquesta muntanya, separa les valls d'Erta i de Peranera. Es troba a uns dos quilòmetres de Castellars. S'accedeix al poble agafant una pista de grava a Castellars; és l'únic accés amb vehicle.\nL'església, d'una nau i amb espadanya de dos ulls al damunt, és dedicada a santa Eulàlia. Tot i que se'n tenen notícies des d'època romànica, el temple actual és modern. El nom de Peranera prové del llatí "pedra negra"; ens ho recorda la roca on s'assenta el poble i les mines de Malpàs, que són ben a prop. A part de l'església, antigament sufragània, a una certa distància al nord-oest del poble hi ha l'ermita romànica de Santa Margarida de Peranera.\nPeranera és un topònim romànic, procedent dels mots catalans pera, equivalent a pedra o roca i nera, de negra. És, doncs, un topònim descriptiu, que es refereix al color de la terra en aquest lloc, on hi ha hagut fins ben recentment mines de carbó. Joan Coromines (op. cit.) corrobora aquesta hipòtesi.\nPeranera té el seu origen en el castell homònim, citat ja al segle xi: Petra Nigra. Actualment a penes en queda cap rastre, d'aquest castell.\nEl 1381 tenia 3 focs (cap a la quinzena d'habitants), i el 1787 en tenia ja 23, dins del domini dels Erill, que tenien la seva primera seu just al davant, a ponent, de Peranera: Erillcastell (o Castell d'Erill). Es mantingué dins d'aquesta baronia, després comtat, fins a l'extinció dels senyorius, el 1831.\nPascual Madoz parla de Peranera en el seu Diccionario geográfico... del 1849. S'hi refereix dient que és en una roca que té una suau inclinació cap a l'est, i el bat el vent del nord amb molta força, cosa que provoca nombrosos refredats; constava de 9 cases, l'església de Santa Eulàlia, sufragània de Sas, amb el cementiri al costat, i una font a un quart d'hora del poble. El terreny és muntanyós, aspre, trencat i de mala qualitat, amb bardisses per a llenya i algunes roures i pomeres. S'hi criaven ovelles. La població era de 3 veïns (caps de família) i 14 ànimes (habitants).\nEl 1970 Peranera tenia 15 habitants, reduïts a 6 el 1981. El 2006 ja era del tot despoblat.\nBOIX I POCIELLO, Jordi. "Castell de Peranera" i "Santa Eulàlia de Peranera", a Catalunya romànica. XVI. La Ribagorça. Barcelona: 1996, Enciclopèdia Catalana. ISBN 84-412-2511-7\nCOROMINES, Joan. "Peranera". Dins Onomasticon Cataloniae. Els noms de lloc i noms de persona de totes les terres de parla catalana. V L-N. Barcelona: Curial Edicions Catalanaes i Caixa d'Estalvis i de Pensions de Barcelona "La Caixa", 1996. ISBN 84-7256-844-X\nMADOZ, Pascual. "Peranera". Dins Diccionario geográfico-estadístico-histórico de España y sus posesiones de Ultramar. Madrid: Establecimiento Literario-Tipográfico, 1845. Edició facsímil Articles sobre El Principat de Catalunya, Andorra i zona de parla catalana del Regne d'Aragó al <<Diccionario geográfico-estadístico-histórico de España y sus posesiones de Ultramar>> de Pascual Madoz. V. 1. Barcelona: Curial, 1985. ISBN 84-7256-256-5.\nObtingut de «https://ca.wikipedia.org/w/index.php?title=Peranera&oldid=24009521»\nDarrera modificació: 7 jul 2020 a les 23:33\nLa pàgina va ser modificada per darrera vegada el 7 jul 2020 a les 23:33.


L'AVI OS TÉ UN SECRET. MAÑAS, PEDRO. 9788416804634 Librería Gençana\nCom una taca de tinta negra sobre un quadern en blanc. Així cau lombra de la Mare Corb sobre el bosc. Engorronit sota la manta de neu, el bosc dorm.La Mare Corb gralla des duna branca.Cinc minutets mésbadalla el vent entre els arbres... El bosc és un escenari nevat a on trobem a la Mare Corb i a lAvi Os, qui ha despertat de la seva hibernació, incapaç de recordara on ha amagat un secret. No hi és entre les branques, ni al cau, ni tampoc al llac\ni la seva inseguretat el fa sentir petit i indefens. El misteri envolta aquesta bella obra narrativa a on la natura és un personatge més; una natura humanitzada per la poètica del textde Pedro Mañas, amb metàfores que accentuen la tonalitat descriptiva de la història.