Vins el Cep, una història de vinyes, vi i amistat - 11ONZE\nVins El Cep, una història de vinyes i amistat\n22 Sep, 20216min lectura\nFa quaranta anys, quatre famílies vitivinícoles es van associar per donar valor a la seva feina i tancar el cercle de la producció del cava i del vi. Són els primers productors de cava biodinàmic del món.\nEl celler Vins El Cep es troba a la part nord de la comarca de l’Alt Penedès, dins la DO Cava, pels escumosos, i, de la DO Penedès, pels vins tranquils. El celler és a la finca anomenada Can Llopart de les Alzines, a la zona d’Espiells, a Sant Sadurní d’Anoia. La seva és una història de veïnatge, d’amistat i de reivindicació de la feina del pagès, del viticultor que vol donar valor a la feina feta, i que vol tancar el cercle de l’elaboració del cava i del vi.\nMaite Esteve, sòcia i gerent de Vins El Cep, representa una de les 4 famílies que van fundar, el 1980, Vins El Cep. Ara són la segona generació (tres filles de tres dels socis fundadors, més un dels mateixos socis fundadors). La Maite defineix el projecte com “una història de vinyes, vi i amistat”.\nLes quatre famílies tenen una llarga història vitivinícola, i una d’elles té documents del 1448 en els quals ja es parla de vinyes a la seva propietat. “Nosaltres venim de la viticultura. Fa quaranta anys, els quatre amics van decidir donar valor a la seva feina, ja que el raïm no era valorat i els esforços que es feien a la vinya no repercutien en el preu que es pagava pel raïm. De fet —afegeix preocupada—, això encara no ha canviat gaire”.\nCura de les persones i de l’entorn\nLa Maite explica orgullosa que la seva manera de ser, innovadora i buscant sempre l’equilibri natural, els va portar a introduir les tècniques de la biodinàmica a la vinya: “Hem estat els primers de la zona a practicar la biodinàmica i treure a la llum Claror, el primer cava biodinàmic del món”. Tot i que no van ser els primers a practicar l’agricultura ecològica, fa molts anys que la van implantar a les quatre finques i ens explica que ho van fer per tres motius: “El primer, pensant en les persones que treballen la terra i les vinyes; el segon, pensant en la terra i les plantes, per trobar una altra vegada l’equilibri natural, la biodiversitat; i, en tercer lloc, per aconseguir un producte de qualitat, tan natural com sigui possible”.\nLa implantació del cultiu ecològic forma part de la seva filosofia d’aportar el granet de sorra davant l’emergència climàtica que, manifesta, els té preocupats. És per això que fa uns anys que van implantar l’ús de l’energia fotovoltaica. “Hem adaptat el nostre funcionament a l’horari solar. Vivim en una zona rural i no tenim gaire bon servei d’energia elèctrica i ens vam decantar per posar energia fotovoltaica en comptes d’un transformador. Tota l’energia que consumim, la produïm nosaltres mateixos”, detalla.\nL'agent 11Onze Xavi Esteve ens parla de les característiques de la D.O. Cava.\nGrans defensors del territori\n“Nosaltres som d’Espiells. El territori defineix el producte, i cuidar-lo, protegir-lo i reivindicar-lo activament és necessari”, diu Maite Esteve, mentre ens explica que ara és presidenta de l’Associació Espiells Terra de Vi, que agrupa 14 cellers, 32 masies històriques habitades i un total de 3000 hectàrees de vinya, de les quals el 80% són de cultiu ecològic. La van crear per organitzar-se i lluitar contra la destrucció del territori.\nComenta que la proximitat a l’àrea metropolitana fa que el territori estigui constantment pressionat per empreses i infraestructures. “Ens volen fer passar el quart cinturó a tocar. Volen instal·lar grans polígons industrials. Hem d’estar en alerta constant. El territori, la terra d’aquest paratge és el que ens dona el nostre producte, que volem i treballem perquè sigui de màxima qualitat”, reivindica. De fet, la defensa del territori sembla que comença a ser escoltada i formaran part del primer Pla específic agrari de Catalunya.\nLa DO Cava ha dividit en zones i subzones els territoris on es fa cava. Segons aquestes divisions, Vins El Cep té les seves terres a la subzona Valls Anoia-Foix de la zona Comtats de Barcelona. Maite Esteve descriu com en una ampolla de cava de Vins El Cep s’hi troben reflectits els elements que els aporta el microclima de la zona d’Espiells, situada entre els massissos d’Ordal i de Montserrat.\n“Els terrers, vinyes petites, terrenys ondulats, boscos, torrents, formen un mosaic de diferents elements, que juntament amb petites produccions ens donen els productes de qualitat que busquem. Estem en un espai que és una de les perles del Penedès”, s’enfila. La varietat principal que cultiven és el xarel·lo, una de les més tradicionals i identificadores de la zona, que juntament amb el macabeu i el parellada, són el producte base del cava, tot i que també treballen, des de fa anys, amb varietats foranes, com és el cas del pinot noir.\nEl paisatge, allò que valoren els visitants\n“El paisatge és un dels elements que valoren els turistes que visiten les caves. Els darrers anys, els pagesos de la zona estan fent una feina excepcional i tenim unes vinyes precioses, que formen part d’aquest paisatge extraordinari que ens dona la imatge de Montserrat al fons”, assevera Esteve. Des de fa poc, Vins El Cep ha introduït l’activitat de l’enoturisme i organitza passejades i activitats. “L’enoturisme és la manera de fer conèixer la nostra feina de primera mà”. També els serveix per donar a conèixer el seu producte al client de proximitat, ja que un 85% dels seus caves i vins són exportats.\nVins El Cep va néixer fruit de l’amistat i de l’amor d’uns veïns vers la feina que feien a les vinyes i que, els darrers quaranta anys, han plasmat en els caves i vins que surten del celler de Can Llopart de les Alzines.\nBouquet d’Alella, es troba a la DO Alella. És un celler ubicat en una de les dues masies que té\nVins profundament empordanesos\nAnna Espelt, directora i enòloga del celler, es planteja la\nGuanyadors dels Premis Vinari d’estiu\nEl certamen patrocinat per 11Onze lliura els premis als\nsetembre 28, 2021 at 10:42 am\nsetembre 28, 2021 at 11:29 am\nsetembre 24, 2021 at 12:33 pm\nsetembre 25, 2021 at 12:26 pm\nsetembre 23, 2021 at 2:37 pm\nsetembre 23, 2021 at 4:51 pm\nsetembre 23, 2021 at 12:33 pm\nsetembre 23, 2021 at 12:59 pm\nsetembre 23, 2021 at 9:08 am\nsetembre 22, 2021 at 11:09 pm\nsetembre 22, 2021 at 10:08 pm


La UE busca pactes amb la Lliga Àrab per blindar-se contra la immigració | Natàlia Segura Raventós | Brussel·les | Política | El Punt Avui\nBrussel·les - 20 setembre 2018 2.00 h\nLa UE busca pactes amb la Lliga Àrab per blindar-se contra la immigració\nTusk proposa una cimera de líders dels dos blocs al Caire, al febrer\nEls Vint-i-set es plantegen reunir-se ‘in extremis’ per tancar el ‘Brexit’\nAbdel Fattah al-Sisi, president egipci, parla a Tusk en presència del canceller austríac, Sebastian Kurz, diumenge al Caire EFE.\nEl club europeu estudia teixir noves aliances amb els països àrabs per blindar-se contra la migració. Aquest tema centra la primera cimera informal sota la presidència europea d’Àustria que comença avui a Salzburg, i Brussel·les comença a detallar el seu pla d’externalització del control dels fluxos d’immigrants i refugiats plantejant-se reforçar la seva relació amb la Lliga Àrab mitjançant el règim autoritari egipci d’Al-Sisi.\nLes capitals europees justifiquen aquesta política exterior amb un discurs contradictori, que parla sobre una crisi migratòria però, alhora, reconeix que el nombre d’arribades és el més baix des del 2015. Avivada per l’entrada de partits xenòfobs al govern austríac i italià, l’agenda migratòria cada cop domina més el debat polític dins el bloc europeu i, fins i tot, l’exporta. Així, el president del Consell Europeu, Donald Tusk, va proposar ahir, durant el sopar informal de caps d’estat i de govern, celebrar una cimera entre la Unió Europea i la Lliga Àrab al Caire al febrer.\nAmb aquesta reunió d’alt nivell, Tusk vol “intensificar la cooperació amb els països del nord d’Àfrica” en l’àmbit migratori, malgrat que aquesta organització regional inclou països més enllà de l’arc mediterrani, com per exemple l’Iraq o l’Aràbia Saudita.\nSobre la dimensió interna d’aquesta “crisi”, s’espera que els líders també discuteixin avui sobre la proposta de la Comissió Europea per reforçar el mandat de Frontex i crear una guàrdia fronterera europea.\nAquesta iniciativa, de moment, no ha generat consens al bloc, ja que països de l’est com ara la República Txeca o Eslovàquia prefereixen que Brussel·les injecti diners a les arques dels estats per gestionar ells mateixos directament les seves fronteres.\nEn el menú de la cimera europea també hi ha altres plats. Prèviament a la seva arribada a Salzburg, en una entrevista al diari alemany Die Welt, la primera ministra britànica, Theresa May, va assegurar que estan “a prop” de tancar un acord sobre el Brexit.\nSi bé Tusk va considerar ahir que les últimes propostes que Londres ha posat sobre la taula sobre els controls fronterers a Irlanda del Nord “indiquen una evolució positiva”, no es va mostrar tan optimista com May.\nSegons el polonès, l’oferta britànica sobre la qüestió irlandesa i la seva futura relació econòmica “cal que es continuï negociant”. Davant la complexitat de les converses, Tusk proposarà avui als 27 estats membres reunir-se de manera extraordinària a mitjan novembre per tractar de manera exclusiva el Brexit.\nhan entrat aquest any a la UE de manera clandestina, molt per sota dels 2 milions del 2015.\nEl Punt Avui. Girona 20-09-2018, Pàgina 35\nEl Punt Avui. Nacional 20-09-2018, Pàgina 25


Entrevista a Josep Mora i Casanova (2005) | CDH\nEntrevista a Josep Mora i Casanova (2005)\nMora i Casanova\n- 1957-1967: Deu anys vivint a Anglaterra.\n- Els seus records de la Guerra Civil.\n- L'experiència del bombardeig a la Garriga viscuda des de l’interior del refugi.\n- El clima hostil de convivència durant la Guerra Civil.\n- Els cercles d’estudis promoguts per Acció Catòlica.\n- Altres espanyols refugiats a Anglaterra.\nJosep Mora i Casanova, va néixer a Barcelona, el 20/6/32. Actualment viu a la Garriga des d’octubre-novembre del 1936.\nVa néixer a Barcelona i vivia al carrer Móra d’Ebre al barri de Vallcarca. Es va traslladar a Tarragona on hi va néixer en Jesús, un dels seus germans, per tornar a Barcelona a viure a la barriada del Bon Pastor, a Sant Andreu Arenal, molt a prop del riu Besòs. “Per anar a Santa Coloma s’hi podia anar a peu quan no baixava rierada”, ens comenta.\nQuan es va declarar la guerra, el seu pare que era Guàrdia d’Assalt, va pensar que seria bo marxar de Barcelona i venir a viure a la Garriga.\nDesprès de tenir una vida laboral apassionant i d’haver treballat en moltes localitats diferents, va jubilar-se l’any 2000. L’últim dels seus oficis va ser el de conserge de l’Institut Manuel Blancafort.\nA l’arribar a la Garriga vam anar a viure a una torreta de la família Grau, d’estil més o menys modernista, al Passeig cantonada amb el carrer Guifré, que sembla que havia construït l’arquitecte Raspall. El meu pare va fer un acord amb el que quedava clar que quan acabés la guerra nosaltres hauríem de marxar. Amb aquest acord, el propietari s’assegurava que mentre durés la guerra la casa estava segura i ningú pensaria en entrar-hi.\nEl meu pare va fer la mili a Madrid, perquè els meus pares són de Castella la Nova, el pare de Montilla del Palancar i la meva mare d’Almodóvar del Pinar. Mon pare tenia por que l’enviessin a les guerres d’Àfrica, i quan es va assabentar que hi havia places per anar a l’escola de policia, es va fer policia, es va casar i li va tocar anar a Cadis. L’ambient de Cadis no li agradava massa l’ambient i va demanar per anar a Barcelona, i els seus companys li deien que anar a Barcelona era com saltar de la paella al foc, però ell volia canviar. A Barcelona és on vaig néixer jo. A Cadis hi van néixer tres germans meus. A la Garriga, l’any 38 hi va néixer la meva germana petita. Hem sigut sis germans, però un d’ells va morir i jo no el vaig conèixer.\nVaig començar a anar a l’escola quan van entrar els nacionals. Allà hi anàvem nens/es de totes les edats. Ens van posar a tots en un local on actualment avui hi ha la Caixa d’Estalvis. El senyor Bruguer era el mestre. Ell va ser molt hàbil, i els que ja sabien llegir l’ajudaven a ell a ensenyar-nos. D’allà vam passar a Can Sala, però durant una temporada ens van traslladar a l’edifici del Castell, al costat del roure, ja que a Can Sala hi feien obres. Vam tornar a Can Sala, i l’any 46 ja vaig passar al món laboral, treballant un mes a Can Portabella, on actualment és Can Tura. Em van enviar un mes a la Cerdanya. Quan vaig tornar d’allà vaig fer d’ebenista al Moderno Estilo. D’allà en vam sortir, ja que no anava massa bé i els que vam entrar últims, vam ser els primers de marxar. Vaig anar a treballar a casa d’en Pere Vila, de l’Hostal del Fum. Ell era transportista, i nosaltres portàvem els licors a Barcelona i tots els voltants de Barcelona. Recordo que anàvem amb gasògen!\nMés endavant vaig treballar a la indústria de les pells, en deien Acabats del Vallès. Hi vaig ser un parell d’anys, per anar treballar a Can Dolcet. Ho combinava amb treballar de cambrer a Can Xic Corder i al Casinet. En aquells temps vaig conèixer en Miquel Porter. L’any 54 vaig anar a la mili a la Seu d’Urgell, on vaig conèixer la meva dona. Aleshores vaig tenir clar que em volia dedicar a l’hosteleria. Quan vaig tornar a la Garriga vaig treballar un temps a Can Dolcet, però de seguida vaig marxar a treballar a l’Hotel Carabela de Lloret de Mar. Al 56 jo tenia clar que me’n volia anar i vaig marxar a Anglaterra. Vaig entrar al gener del 57 i vaig tornar deu anys més tard. Bé entremig vaig venir a casar-me l’any 58. Al 67, la meva dona es va quedar a la Seu, i jo vaig treballar a l’Hotel Canaletes, a Igualada. Al tornar vaig treballar en altres hotels, fins que vaig venir cap aquí de nou, i vaig inaugurar l’Hotel del Vallès, vaig ser-hi dos anys, i vaig marxar a Barcelona i vaig treballar en un restaurant d’una gent de la Garriga, els Dameson, que es deia el Canari de la Garriga. Desprès de treballar-hi onze anys, vaig venir cap aquí quan el van tancar. Vaig ser tres anys treballant a Vic, i l’any 86 vaig entrar a treballar a l’Institut, per jubilar-me l’any 2000.\n- Ens parla dels motius que el van portar a marxar a treballar a Anglaterra...\nHavíem sortit de la guerra, però les coses en la postguerra no rutllaven. Jo no veia un horitzó clar, i quan treballava a Can Dolcet em vaig dedicar durant nou mesos a anar a aprendre anglès amb un veí que es deia Salvador Martín Bonilla. Els pares em deien que això valia diners, i jo els deia que si no tenia diners per anar al cinema m’era igual, però que jo volia aprendre anglès. Quan aquest senyor va deixar d’ensenyar, a les monges hi havia una senyora, Ganiguer es deia, que havia estat vint anys a Detroit, i va ser ella qui em va donar seguir donant classes, així que quan vaig anar a Anglaterra, jo l’anglès només l’havia de perfeccionar, anava preparat. L’estada allà em va agradar molt. Era un món tant diferent al nostre! Ells també havien passat una guerra, però les seves lleis estaven bé, i no estaves mal mirat. Et veien com un europeu, i no estaves mal vist. Una sola vegada en deu anys em va aturar un boby per demanar-me la documentació. Quan feia quatre anys que eres allà t’enviaven una carta on et deien que ja no estaves obligat a notificar on vivies, i que si volies, podies establir-te i crear un negoci. Quan m’enviaven els papers per anar a votar, jo sempre els escrivia que ho sentia perquè era estranger. Si m’hagués fet ciutadà d’allà, cosa que no vaig fer mai... Tenia aquella espineta clavada que allà podia votar, i a casa meva, por decreto, no es podia votar.\nQuan vaig tornar cap aquí l’any 68, amb els diners que havia fet allà, ens vam fer aquesta caseta.\n- Parlem dels seus primers records...\nTinc records des de l’any 36, tenia quatre anyets. Recordo baixar pel Passeig, i em va sorprendre perquè el vaig trobar molt llarg. Recordo que hi havia uns llums que quedaven just al mig del Passeig. Aquest llums tenien forma de campana, i feien una llum molt característica. Recordo que els pardalets aprofitaven per escalfar-s’hi. El pare va seguir treballant a la Barceloneta, i a les nits des d’aquí podíem veure els bum bum dels antiaeris, i les guspires que deixaven al cel. Si feia nits clares es podia veure des de la Garriga. Allà la Barceloneta bombardejaven des del mar i des de l’aire. Recordo que la mare ens deia que el pare era allà sota. El que recordo més és que hi havia un bòbila al carrer del Bosc. Era entre el carrer Guinardó i la Ronda del Carril. A aquella bòbila hi anàvem a jugar amb les vagonetes. Acabant la guerra vam veure un home que empenyia una vagoneta pel Passeig! Ens va dir que era per recuperar material de guerra. Suposo que el que pretenia era vendre’s el ferro. Recordo també que es van presentar uns militars a casa i li van demanar a la mare que els deixés una habitació per instal·lar-hi un equip de comunicacions. Sempre he recordat que el capità es deia Filete. Aquella gent van ser allà comunicant-se i quan faltaven pocs dies perquè entressin les tropes d’en Franco van localitzar una avioneta i li van tirar uns morters. Recordo que la mare els va dir que poder havíem de començar a patir, perquè els van demostrar que eren allà. No eren milicians, eren militars de l’exèrcit de la República. Recordo també que a més de tenir-los al Blancafort, també van portar militars al Casino, ja que nosaltres sempre hi anàvem a jugar. Recordo que havíem vist que quan hi entraven els Internacionals, el sentinella aixecava el puny.\nTambé recordo, no per haver-ho vist, però si perquè es deia, que en una de les bòbiles que es feien per coure els maons, hi havia militars enterrats. Ser el lloc on és, però qui ho sap no?\nResulta que els dies abans dels bombardeigs hi va haver una batalla aèria i es veu que va caure un avió al bosc de Can Poi, un caça. Recordo que acabada la guerra hi havia un tros que es veia cremat, i s’hi podia veure trossos de metall. Es deia si eren avions italians. Acabada la guerra, allà a Can Poi hi havia unes basses i anàvem allà menjar fruita i banyar-nos. D’allà ens en feien fora perquè ens menjàvem la fruita.\nQuan van entrar els nacionals, hi ha qui diu que van pujar un vehicle, amb moto diuen, i que van entrar a la Garriga, i en van matar a un, i els altres diuen que els van passejar pel centre i els anaven burxant amb la baioneta. Això ho deien, però jo no ho recordo. També s’havia sentit a dir que havien tirat una bomba de mà, perquè pujaven amb un camió. Ho veig difícil, perquè a l’entrada de la Garriga, on ara hi ha la recta de Can Terrers fins al Tamayo, hi havia tot de nogueres. Diuen que en van tallar unes quantes, i les van deixar al mig del camí per tallar la circulació, per tant, que un camió passés per allà, ho veig complicat. No sé com va anar, però si se’n parlava és que alguna cosa havia passat.\nAquell dia la meva germana es va quedar a casa, i recordo que mon germà petit i jo vam pujar al refugi amb uns veïns. Recordo que els veïns es deien Rosendo Roquerols, eren de Barcelona i tenien una caseta aquí, conserge de nit de l’Hotel Majèstic. Els seus fills eren una mica més grans que nosaltres. El primer garriguenc que vaig conèixer va ser en Carlos de Buen.\nCom et deia el dia que van bombardejar nosaltres érem a dins del refugi, fins al fons del tot vam entrar. De sobte es van apagar les llums, i de sobte es va sentir un soroll fort, però somort. Com que el refugi fa cantonada... De seguida la gent va treure els encenedors, i les llanternes. La gent gran deia que no sortíssim, que aniríem sortint a poc a poc. Clar, allà només hi havia canalla i gent gran. De jovent no hi havia, perquè eren a la guerra. Quan vam sortir, vam veure aquella noia estesa, morta, que va ser el primer cadàver que vaig veure a la meva vida. Recordo que portava el vestit arremangat. Es veu que la va enxampar l’onda expansiva. Va ser desagradable, tot i que ella no estava desfigurada. La van entrar a dins, tot i que ja era morta. A fora, tot estava ensorrat, la paret més alta feia 40 o 50 cm. On ara hi ha l’entrada hi havia un tros que era de fusta, i allò es va encendre. Vam anar sortint ordenadament i vam anar baixant cap a casa.\nNo recorda ni si la gent entrava pots, ni utensilis per orinar, ni si les famílies tenien el seu espai dins del refugi. Tenia set anys en aquell moment.\nAquella va ser l’única vegada que vam entrar al refugi, perquè allà on vivíem hi havia molt poca edificació. A les parets hi vam fer uns forats, i ho vam tapar amb canyes, per tal de que els avions no veiessin que hi havia gent vivint. Tot i així a l’hora de la veritat, van decidir portar als nens i els grans al refugi. La meva mare no va venir aquell dia, es va quedar a casa. El refugi era ple, ja que tot plegat es veia a venir. Com que havien aparegut aquells que venien de Granollers, semblava que alguna cosa havia de passar. Jo no recordo si aquell dia van sonar les sirenes, perquè des d’allà baix no se sentien. No recordo si aquell dia havíem dinat. Crec que potser hi devien haver unes duescentes persones, era ple. Els petits no sabíem massa què passava, els grans sí, tot i així recordo que tothom va mantenir la serenitat i l’ordre.\n- Entrada dels nacionals\nOn actualment hi ha el cafè Margarit, hi havia Can Pedrals, recordo que les dones i homes grans van rebre als soldats amb porrons i alegria, no per res no, si no perquè allò volia dir que s’havia acabat la guerra.\nRecordaré sempre que del Balneari Blancafort, en va sortir un oficial amb un quadre, o una fotografia i va dir: “este queeee!!!???”, era un quadre d’en Negrín, i la gent va dir: “nooooo!!!”; i el va trencar; llavors va sortir amb un quadre d’en Franco i va dir: “este queeee!!!!???”, i tothom va dir: “síiiii!!!!”, i era un quadre d’en Franco.\nA mi em va sorprendre que quan van entrar anaven cantant el Cara al sol i la gent el cantava. Recordo que jo pensava, que com podia ser que la gent el cantés, ja que jo havia sentit que era el que cantaven els nacionals, i tot just acabaven d’arribar. Suposo que la devien sentir a les ràdios. Quan va passar mitja hora la gent ja va tornar cap a casa, perquè només veies soldats. Als soldats se’ls veia de molt bon rotllo. Quan ja havia passat un mes de l’entrada dels nacionals, el senyor Puig, l’amo de la casa on vivíem, ens va dir que era el moment de marxar ja que ell volia llogar-la. Ens vam traslladar al carrer Llerona número 21 que era dels Bartrina. El que va ser curiós que només sortir nosaltres de la Torreta, els Camises Negres italians la van ocupar i hi van viure un parell de mesos. Es veu que van fer una destrossa! És clar eren soldats! El senyor Puig es posava les mans al cap, perquè fins que la casa va ser plena no s’hi havia posat ningú. És clar, això ja havia passat abans a totes aquelles torres d’allà hi havia gent que et deia que et venia una màquina d’escriure, i era perquè les portes eren obertes i la gent hi entrava. Sempre havien dit que eren els del Comitè, però ves a saber. El mateix Balneari Blancafort, desapareixien coses perquè se’n va fer un hospital, i desprès quan van entrar els nacionals, també desapareixien coses, i llavors veies que la gent posava un negoci i tenia llençols que ningú sabia d’on havien sortit. Aquestes coses passaven de nit, així que ningú ho sap del cert.\n- Li preguntem pel clima de convivència quan ell era petit, abans de l’entrada dels nacionals...\nEl pare ens havia explicat que havia viscut coses molt desagradables a Barcelona. Al Passeig de Gràcia a Barcelona ens va dir que els del Comitè havien agafat a una noia que era d’Acció Catòlica o..., la van treure de casa, la van lligar a un arbre, la van ruixar amb gasolina i li van encendre. El pare es va treure el capot i la va tapar, però es va haver de defendre obrint foc. La noia va morir. Els caps els deien al pare i als seus companys que si es trobaven amb milicians, abans de preguntar disparessin, perquè el clima era molt dolent.\nTambé recordo que un company del pare el van agafar els del Comitè i el van tancar a una txeca. El pare es va decidir a treure el seu company de la txeca. El capità li va dir al pare que si volia anar-hi, no s’emportés una pistola, que se n’emportés dues, ja que corria el perill de no poder tornar amb vida. Hi va entrar i el va treure. Si era el seu company, l’havia de treure d’allà. Com que eren l’autoritat, la policia, aquests del Comitè feien molt de mal, i la policia ho sabia, per això tenien ordre de disparar i no preguntar massa, ja que el clima era molt dolent.\nRecordo que durant la guerra hi havia hagut els menjadors allà on hi havia hagut els “Hermanos”, que per cert nosaltres hi havíem anat una vegada. A l’acabar la guerra, es va crear l’Auxili Social, però allà no hi havíem anat mai. Un dia o dos abans que entressin les tropes d’en Franco, volien que la policia anés cap a França. Mon pare no va voler anar-hi. Quan van entrar les tropes, mon pare va agafar la roba de policia, la documentació i se’n va anar al govern Militar, explicant-los que ell no havia volgut marxar a França i que s’havia escapat. Es veu que va demanar per anar al lavabo, i es va escapar. Això li va explicar al militar franquista, dient-li que a ell el seu pare no se li havia perdut res. El van agafar i el van portar al vaixell Uruguai. Què va fer la meva mare? Va baixar a la comandància i va demanar pel seu marit. Li van dir que el pare tenia un bon historial, i amb pocs dies el van treure. Quan havia estat a Cadis, hi havia hagut un incendi, i ell va salvar els arxius i dues canalles que hi havia a la casa, i els va salvar. Aquest acte heroic va salvar tres vides, i això potser li va servir. En una altre ocasió va salvar un home que havia caigut amb el carro al mar. Tot això era escrit al seu expedient. A causa d’aquest incident va agafar otitis, i se li va agreujar quan en un bombardeig a Barcelona es va refugiar dins d’un bloc de pisos. La bomba va entrar pel celobert, es va crear un embut i encara li va agreujar més l’otitis fins perdre una mica d’oïda. Tot això li va possibilitar un ascens, però ell el va rebutjar ja que va dir que tots aquests actes eren en una guerra civil, i que ell no volia ni medalles ni ascensos en una guerra civil. Clar, tot això constava al seu expedient, i suposo que això el va salvar. Al cap de vuit mesos el van tornar a cridar i li van donar la feina fins que es va retirar.\n- Escassetat d’aliments\nNosaltres vam tenir la sort, o l’avantatge, de que el pare tenia una feina fixa. Quan va acabar la guerra, van trigar vuit mesos a tornar-lo a cridar. Recordo que va ser el capità Ropero. Aquest capità li va dir al pare que feia molts mesos que no treballava, i que buscava algú que conegués Barcelona ja que ell sempre havia estat a l’exèrcit, i que el tindria sempre al seu costat. El pare li va dir que teia el problema de l’otitis, i el capità en qüestió li va dir que no hi havia problema, que el dia que necessités fer festa, que li digués el dia abans. Per tant problemes amb el menjar no en vam tenir. A més de que aquí hi havia racionament, el meu pare va ser molt llest, perquè va donar com a domicili propi a Barcelona. Llavors que feia ell, se n’anava a fer l’estraperlo com tothom, perquè si no, no menjàvem. Portava arròs d’Amposta, i quan sortíem de l’escola, nosaltres triàvem els grans. Així que sí que notàvem que ens faltaven algunes coses, però en general ho portàvem prou bé.\n- Església i règim\nEls pares no eren creients, i nosaltres sabíem el que ens arribava des de l’escola. No notàvem una presència molt important. Sí que recordo que a la plaça de l’església una vegada feien una missa de campanya, i algú va entrar a les barberies cridant per tal de que la gent anés a missa. Hi havia un moviment que en deien Acció Catòlica que organitzaven uns cercles d’estudis pel jovent. Aquests cercles d’estudis eren en català. La gent que tractàvem nosaltres eren catalanistes, però no podien sortir a dir a “bombo y platillo”. Recordo que quan tenia disset anys vaig entrar en aquells centres d’estudis, que més que la fe, es tractaven els drets de les persones, la cosa social vaja. L’any cinquanta dos, jo ja era d’Acció Catòlica, i recordo que es va fer la Setmana de la Joventut, i ens van deixar el Casinet per fer les xerrades. Recordo que n’hi havia un que no era dels habituals... arrel d’aquells fets, van prohibir fer aquests actes. El que es va fer va ser realitzar aquests actes a l’església i allà no s’hi van poder ficar. No es parlava de política, es tractaven els fets socials. D’aquí ve que més endavant es realitzés l’Assemblea de Catalunya a una església. Nosaltres en petita escala veiem que molts anys de franquisme, però que no es prosperava i els joves marxaven. Jo vaig marxar a Anglaterra, un altre amic a l’Argentina, un altre a Veneçuela. En Felip Rosselló i en Torrents van marxar a Suïssa. Aquí a Catalunya tot això del franquisme, potser n’hi havia quatre que eren de la ceba, molt de dretes, però en general... molts dels que estaven a favor eren gent que venien d’allà cap aquí perquè els donaven els millors càrrecs.\nQuan vaig ser a Londres vaig conèixer un munt de refugiats. De Granada n’hi havia un que era anarquista, i deia pestes d’en Franco! I jo li deia que no me’n parlés d’en Franco, que jo l’havia aguantat més que ell. Recordo que una de les vegades, jo treballava a un restaurant que es deia The Serpentine i tenia companys que eren de Grècia, d’Itàlia, de Madrid, tenia un company que em va dir que si li canviava el dia de feina, perquè venia el Barça a jugar contra el Chelsea, i es veu que hi va haver garrotades, perquè els refugiats havien tret banderes republicanes i algun altre havia tret una bandera d’en Franco.\nDesprès n’hi havia un altre que era de la Seu d’Urgell que era comunista i es va casar amb una madrilenya. Es va exiliar, i va conèixer un tal Sicre, que era fill d’un metge de Bellver de Cerdanya, i en una ocasió van agafar un ànec de Hide Park i el van cuinar a casa d’un italià! Aquest Sicre que políticament no s’havia definit tot i que Franco no era sant de la seva devoció, jo el vaig arribar a conèixer, va marxar a Amèrica i es va fer amic d'Atley Stevenson, un polític d’allà, i es veu que quan va tornar a Espanya va arribar a ser directiu de la Coca–Cola a Espanya. Els refugiats que hi vaig conèixer tots eren bona gent. Vaig conèixer la dona del doctor Trueta perquè treballava en un restaurant espanyol, també un historiador famós republicà que ara no en recordo el nom, també un tal Guerra, que era un periodista basc, que ell havia anat cap allà abans de la guerra. Aquest home, havia fet servir unes cinc mil lliures que tenia estalviades per comprar material de guerra que havia anat cap Espanya, i per això no les tenia totes per tornar.\nEstar a Anglaterra va ser una bona experiència. A la feina molt bé, i s'hi estava bé. Em vaig fer molt amic d’un que era de Dubrodnik, en Nijo Borborak. Vam compartir habitació, i recordo que jo li preguntava com podia ser que ell estés allà si hi havia “el telón de acero”, i ell em contestava que “el telón” era relatiu quan depenia de sortir a guanyar-se la vida, volent dir que el règim facilitava que la gent sortís a formar-se. També vaig conèixer en Ramón Escarceller, un fotògraf. Amb els anys vaig rebre una carta de la seva dona que en Ramon havia mort. Molta gent que ens vam ajudar allà. Vaig fer moltes amistats. Jo m’hi hagués passat més temps, però vaig agafar asma i vaig haver de tornar. El gener del seixanta-sis va néixer la meva filla gran. Vaig venir a treballar a Andorra, i al seixanta-set vaig treballar un temps a Begur, i al seixanta-vuit ja vaig quedar-me definitivament. Jo m’hi hagués quedat!\nQuan va morir en Franco, jo tenia com una alegria, no tant per la mort, sinó per l’inici de l’alliberament que jo veia. Parlant amb uns anglesos, els vaig dir que jo brindaria amb champagne.\nRecordo que jo portava l’adhesiu de “Llibertat, amnistia i estatut d’autonomia”, i em satisfeia veure que gent que parlava en castellà cridava el mateix lema que nosaltres. Mira que a última hora encara van matar en Puig Antich, se’l van carregar per demostrar que encara tenien força. Recordo aquells anys de l’Assemblea de Catalunya. En aquells temps jo llegia el Tele Exprés. Llàstima allà Anglaterra de no haver tingut una ràdio, no ens assabentàvem de massa cosa.


Equip profesional – SMILELINE CLINIC – Clínica especialitzada en Ortodóncia – Dra. Marta Serra-Serrat\nLa Dra. Marta Serra-Serrat és l’única ortodoncista espanyola que ha superat l’examen de The Royal College of Surgeons d’Edimburg, que l’acredita per practicar ortodòncia en països com Austràlia, Anglaterra, Indonèsia, Nova Zelanda, Hong-Kong o Canadà.\nEs llicencia en Odontologia per la Universitat de Barcelona en 1995. En 1996 obté el Certificat de Odontopediatría per l’Hospital Universitari Sant Joan de Déu (Barcelona).\nResideix i estudia als Estats Units durant tres anys amb una beca de la Fundació “la Caixa”. On obté el Master of Science in Oral Sciences i el Certificate in Orthodontics, per la University of Illinois, Chicago.\nEn 1999 guanya el premi a la millor recerca, atorgat per la American Association for Dental Research\nEn 1999 gana el premi a la millor recerca, concedit per Sigma XI The Scientific Research Society.\nEn el 2000 guanya el Premi Simó Virgili pel seu treball titulat :“Orthodontic Management of Hypodontia. Delayed Eruption and Mandibular Skeletal Asymmetry” (1999), concedit per la Acadèmia de Ciències Mèdiques de Catalunya i Balears.\nDes del 2000 fins al 2008, va ser professora del Master d’Ortodòncia de la Universitat Internacional de Catalunya.\nDes del 2005 fins al 2013 participa activament impartint el curs modular per a postgraus de pròtesis de la Societat Catalana D’Odontologia i Estamatologia de l’Acadèmia de Ciencies Médiques de Catalunya i Balears.\nEn 2008 supera l’examen que l’acredita com a membre diplomat de la American Board of Orthodontics (ABO), un dels exàmens d’ortodòncia més rigorosos i exigents dels Estats Units.\nA més és co-autora de “Pròtesi fixa estètica. Un enfocament clínic i interdisciplinari” Capítol 4. Ortodòncia interdisciplinària. Editorial Elsevier, 2007. I autora de multiples articles científics i conferenciant habitual en cursos i congressos.\nActualment dirigeix l’equip de la clínica Smileline, clínica especialitzada en ortodoncia en la Plaça Adrià 6 de Barcelona (tel. 93 200 20 92). Al llarg de la seva trajectòria professional ha impartit múltiples cursos i conferències relacionats amb l’ortodòncia invisible, cirurgia ortognatica i ortodòncia interdisciplinària.\nCristina treballa a la clínica SMILELINE des de 2010. El 2001 va obtenir la titulació de Tècnic superior en higiene bucodental.\nÉs responsable de múltiples tasques clíniques d’ajuda als doctors en el tractament dels pacients adults i especialment en ortodòncia Incognito®, Invisalign® i ortopèdia infantil. Exerceix un important paper en la relació externa amb els proveïdors en la comanda de materials clínics. És responsable de l’estoc de tots els productes de la clínica. Ha realitzat diversos cursos d’ortodòncia a nivell nacional.\nNúria treballa a la clínica SMILELINE des de 2011. És responsable de múltiples tasques clíniques d’ajuda als doctors en el tractament dels pacients adolescents i adults i pacients amb sistemes d’ortodòncia invisible: Invisalign® i Incognito ®. Ajuda en l’organització i manteniment de l’àrea de fotografia, vídeo i mitja. Instrueix als pacients des de la primera visita per mantenir una correcta higiene dental i salut gingival al llarg de tot el tractament.\nGloria Sostres COORDINADORA CLÍNICA I RECEPCIÓ\nGlòria treballa a la clínica SMILELINE des de 2012. Forma part de l’equip de recepció i de coordinació de tractaments i del sistema de “recall” dels pacients pendents de començar el tractament. Responsable de la comunicació interna per al manteniment dels nostres programes informàtics, preparació dels arxius digitals i informes per a la planificació dels tractaments.\nSusana Salas AUXILIAR CLÍNICA, DESINFECCIÓ I ESTERILITZACIÓ\nSusana treballa a la clínica SMILELINE des de 2016. Exerceix un paper clau en l’organització per la rigorosa desinfecció i esterilització de tots els materials clínics. És tècnic de laboratori: realitza totes les tasques del laboratori, aparells, buidatge d’impressions i elabora cada un dels models minuciosament conjuntament als doctors per poder treballar sense cap error en el diagnòstic i tractament.\nAinhoa treballa a la clínica SMILELINE des de 2014. És responsable de múltiples tasques clíniques d’ajuda als doctors en el tractament dels pacients infantils i adolescents. Exerceix un paper fonamental en àrea de l’ortopèdia infantil. Instrueix als pacients des de la primera visita per mantenir una correcta higiene dental i salut gingival al llarg de tot el tractament.


“Les mans del drac” de Sebastià Bennasar | La Finestra Digital\nEn aquesta novel·la Sebastià Bennasar uneix diferents trames per construir una història ambientada durant les celebracions de Sant Jordi. L’arribada del diable, uns terroristes que volen acabar amb el turisme a Barcelona i els assassinats d’uns escriptors són els elements que conflueixen en aquest llibre entretingut però que acaba resultant una mica breu.\nBennasar ens presenta una novel·la de gènere de caire més aviat paròdic o festiu. No és una obra sèria, està plena d’elements exagerats i canvis continus de registre que mostren la clara intenció d’oferir un llibre divertit, sense complexos, que aborda el gènere negre fugint de la seriositat.\nL’autor uneix diferents trames ambientades a Barcelona en un dels dies més emblemàtics que pot viure la ciutat i que per complicar-ho més coincideix amb Setmana Santa. En aquest escenari, un periodista rep unes trucades anunciant diferents assassinats que tenen com a objectiu escriptors de més o menys èxit. En paral·lel un grup d’adoradors del diable vol aprofitar que també és diumenge de Gloria per donar la benvinguda al nou fill del diable. I per acabar d’arrodonir la trama, un grup terrorista inicia accions per destruir els monuments més emblemàtics de la ciutat i eliminar el turisme.\nEn un llibre tan breu mesclar tantes històries és una mica agosarat. L’espai per desenvolupar-les totes no és el suficient i això acaba fent mal al llibre, que en la part final cau en una concatenació massa ràpida de desenllaços, narrats amb pressa i menys elaborats del que seria desitjable. La falta d’espai també afecta les diferents explicacions i descripcions al llarg de l’obra i el que és bo per atrapar al lector i guanyar ritme és dolent en termes d’ambientació.\nProblemes a part, “Les mans del drac” és un llibre sense complexos, molt divertit i que es llegeix amb ganes perquè té bones idees. L’ús de la cultura catalana com a arma de lluita contra el diable, el viatge del periodista per un món de caos i desconcert o les accions dels terroristes són elements que ajuden a mantenir l’atenció i contribueixen al bon desenvolupament de la història.\nSebastià Bennasar volia fer un llibre divertit i ho ha aconseguit. Dir que ens hauria agradat que la novel·la fos una mica més llarga és positiu però és a la vegada una oportunitat perduda de donar més fons a aquesta entretinguda obra.\nSEBASTIÀ BENNASAR (Palma, 1976), és llicenciat en Humanitats (Pompeu Fabra, 2009), màster en Història del Món (Pompeu Fabra, 2009) i està estudiant els lligams entre història i novel·la negra catalana per al seu doctorat. Tot i que ha conreat altres gèneres com la novel·la, el relat breu, la poesia i la no ficció, té una trajectòria notable al voltant del món negre i criminal, com palesen l’estudi Pot semblar un accident (Meteora, 2011) i la crònica 501 crims que has de conèixer abans de morir (Ara Llibres, 2011). També ha escrit les novel·les negres El botxí de la ciutat de Mallorca (Lleonard Muntaner, 2000); Cartes que no lliguen(Hiperdimensional, 2005); Jo no t’espere (El Gall, 2008); Mateu el president(Cossetània, 2009) i La mar no sempre tapa (Moll, 2011, premi Vila de Lloseta).\nLlibres del DelicteSebastià Bennasar\n“A la seva pell” de Raquel Gámez Serrano\n“Elles també maten”


LA GUANTERA | 17/01/2020\nNo són entelèquies ni especulacions com algunes que hem vist recentment. Són novetats sí, però també realitats tangibles que es comercialitzen aquest any. Sis cotxes i dos escúters elèctrics, normals i a...\nLA GUANTERA | 10/01/2020\nFernando Alonso amb el rostre empolsegat i tens. Aguanta unes brides amb les dents mentre col·loca cinta americana al seu Toyota per acabar la reparació d’emergència que ha hagut de fer amb el seu copilot,...\nLA GUANTERA | 03/01/2020\nDemà comença un nou Dakar, amb força participants catalans que buscaran reeixir al nou escenari. Aquests dies tindran tot el protagonisme. Però, a part d’ells, hi ha un grapat de pilots d’aquí que també...\nLA GUANTERA | 27/12/2019\nPer a Volkswagen, la seguretat és una obsessió\nL’escola de conducció Volkswagen Driving Experience, que recentment ha passat pel circuit Parcmotor, ja ha format gairebé 24.000 conductors des que es va crear l'any 2003. Els assistents als cursos de...\nLA GUANTERA | 20/12/2019\nS’acaba l’any però l’activitat dels fabricants de vehicles i el món de la competició no s’aturen en cap moment. Abans de fer balanç del 2019, i a les portes d’un any clau per a la mobilitat, algunes...\nLA GUANTERA | 13/12/2019\nA Audi els agrada referir-se a aquest model com el petit Q8. Amb el canvi de carrosseria que representa la incorporació de la versió Sportback, aquest SUV guanya una certa esportivitat. I això cal...\nLA GUANTERA | 05/12/2019\n"Quan l’any 2010 va aparèixer la primera generació del Nissan Juke, aquest cotxe tenia només dos competidors en el seu segment. Avui en té 24". Amb aquestes paraules Marco Toro, el managing director de...\nPEU AL FERRO | 01/12/2019\nLa majoria de pilots de Fórmula 1 ja estan de vacances, tret dels que participaran als tests aquesta setmana. El dia 9 Lewis Hamilton tindrà l’oportunitat de provar la MotoGP de Valentino Rossi. L’italià...\nLA GUANTERA | 29/11/2019\nDes d’ahir i fins diumenge de la setmana vinent, els pavellons 1 i 2 del recinte firal de Montjuïc acullen una nova edició, la 39a ja, del saló Ocasió, que organitza Fira de Barcelona. La mostra és, segons...\nLA GUANTERA | 22/11/2019\nDe pel·lícules centrades en el món del motor se n’han fet moltes. Des del punt de vista historiogràfic, unes millors i més ben documentades que d’altres. Entre les primeres, cal fer esment de Grand Prix...\nPEU AL FERRO | 17/11/2019\nVaig conèixer Mattia Binotto -el team principal de Ferrari- l’abril del 2010 al partit entre el Barça i l’Inter a la tornada de semifinals de la Champions al Camp Nou. Hi havia anat acompanyant un seguidor...\nLA GUANTERA | 15/11/2019\nAl mes de maig, en ocasió del Saló de l’Automòbil de Barcelona, Mercedes es va convertir en protagonista quan va triar la capital catalana per a la presentació mundial de l’EQC, el primer SUV totalment...\nMOTOGP | 15/11/2019\nMarc Màrquez corre aquest cap de setmana el GP de València al circuit de Xest. Buscarà la dotzena victòria d'una temporada de somni, plena de rècords i amb un nou títol que engrandeix encara més la seva...\nLa Guantera | 08/11/2019\nEls cotxes no sols han d’anar bé i ser segurs: també han de ser sostenibles. Això obliga els fabricants a donar-los noves projeccions. Un cotxe ha de ser una obra d’art, pràctica, neta i amb uns valors que...\nDe nissagues familiars amb èxit n’hi ha hagut moltes en el món de l’esport. Però d’exemples com el dels germans Màrquez al Mundial de motociclisme cap, si exceptuem els títols dels germans Checa, Carles i...\nPEU AL FERRO | 03/11/2019\nDes d’ahir Lewis Hamilton ja té sis títols de F1. Un menys que Michael Schumacher, a qui les estadístiques reconeixen com el millor de la història, si més no numèricament. El 9 de desembre el britànic podrà...\nLA GUANTERA | 01/11/2019\nRieju: 75 anys fent motos catalanes\nEl 1932 Lluís Riera va començar a fabricar recanvis per a bicicletes a Figueres. 12 anys més tard -4 abans del naixement d’Honda i 11 de la fundació de Yamaha- va iniciar la història de les primeres motos...\nMOTOR | 28/10/2019\nDimarts al migdia el Circuit de Barcelona-Catalunya anunciarà oficialment que l’any vinent el Campionat Mundial de Superbikes s'afegirà a la llista d’especialitats del motor que acull la instal·lació de...\nPEU AL FERRO | 27/10/2019\nEn el seu intent per fer de la F1 un esport encara més popular, els responsables de Liberty Media van decidir que la cursa d’ahir es pogués veure gratuïtament en sis països diferents a través de Twich, en...\nLA GUANTERA | 25/10/2019\nLes sigles TCR identifiquen el campionat per a turismes (Touring Car Racing) més interessant de l’automobilisme esportiu. En aquest cas, i com a segon cognom d’una de les edicions més especials del...\nPEU AL FERRO | 13/10/2019\nEl moviment rotatori de la nòria del parc d’atraccions de Suzuka és com un mantra visual. Aquesta icona del Mundial de Fórmula 1 ens recorda que la història dels Grans Premis és cíclica, constant,...\nEl mes passat el cotxe més venut a l’Estat va ser el Renault Clio, amb 2.284 unitats despatxades al setembre. Aquest lideratge es va repetint cíclicament des del 1990, quan aquest model va aparèixer al...\nLA GUANTERA | 04/10/2019\nLes motos de 125 cc, sobretot els escúters, són les dominadores del mercat. Són fàcils de conduir, i el fet de poder-les portar amb la simple convalidació sense cap examen del carnet B -el que permet portar...\nPEU AL FERRO | 29/09/2019\nPintava que hi podia haver un altre doblet de Ferrari, i va acabar sent de Mercedes, fidel a la tradició de l’insuls circuit de Sotxi. La F1, on per molta precisió que hi hagi no tot són faves comptades, ja...


CLUB ATLÈTIC RIBAGORÇANA: BENEFICIS DELS SOCIS\nPer ser soci del Club Atlètic Ribagorçana s'ha d'abonar una quota de 30€/anual. Els beneficis dels socis que es troben al corrent de pagament, són els següents:\n- A tots els socis entrants se'ls facilita 2 samarretes tècniques del Club Atlètic Ribagorçana.\n- Tenir un descompte del 10% en la compra de qualsevol article en la botiga Intersport del Pont de Suert.\n- Disposar de descomptes en la compra de nutrició esportiva de la marca Nutrisport. Les compres dels productes s'han de fer a través del Club.\n- Disposar de preus molt competitius a preu de Club de roba esportiva de les disciplines de ciclisme, atletisme i triatló. Les compres s'han de fer a través del Club.\n- Descomptes en les inscripcions de diverses curses organitzades a la zona, així com en la Sant Silvestre del Pont de Suert.\n- Descomptes als Campus d'entrenament organitzats pel Club.\nA part, des del Club s'organitzen sortides grupals de ciclisme, i tots els dimecres a les 19h, es realitzen entrenaments de carrera en la pista d'atletisme del Pont de Suert (inclòs l'hivern, ja que es disposa de llum artificial)\nPara ser socio del Club Atlètic Ribagorçana se debe abonar una cuota de 30€/anual. Los beneficios de los socios que se encuentran al corriente de pago, son los siguientes:\n- A todos los socios entrantes se les facilita 2 camisetas técnicas del Club Atlètic Ribagorçana.\n- Tener un descuento del 10% en la compra de cualquier artículo en la tienda Intersport del Pont de Suert.\n- Disponer de descuentos en la compra de nutrición deportiva de la marca Nutrisport. Las compras de los productos se deben hacer a través del Club.\n- Disponer de precios muy competitivos a precio de Club de ropa deportiva de las disciplinas de ciclismo, atletismo y triatlón. Las compras se deben hacer a través del Club.\n- Descuentos en las inscripciones de varias carreras organizadas en la zona, así como en la Sant Silvestre del Pont de Suert.\n- Descuentos en los Campus de entrenamiento organizados por el Club.\nA parte, desde el Club se organizan salidas grupales de ciclismo, y todos los miércoles a las 19h, se realizan entrenamientos de carrera en la pista de atletismo del Pont de Suert (incluido el invierno, ya que se dispone de luz artificial)


8 PLATS NADAL SANTA I REN 23CM\nDecoració i articles de festa Articles de taula Plats 8 PLATS NADAL SANTA I REN 23CM\nNo. article 228813\nPrepara una alegre taula nadalenca amb el nostre conjunt per la taula de disseny propi “Santa i Ren”. Aquest pack de plats té la forma de la cara de Santa Claus portant un barret nadalenc vermell. El pack inclou 8 plats de cartró de 23 cm.


Yoga Tours in Cojumatlán | BookYogaRetreats.com\nYoga Retreats (7,415) Yoga Tours (1,961) The Americas & Caribbean (1,420) Mexico (139) Cojumatlán (0)\nCojumatlán yoga tours - BookYogaRetreats.com has made it easy for you to find yoga tours in Cojumatlán. Book your yoga tour in Cojumatlán today!\nCojumatlán Yoga Tours Reset all\nWe don't have availability for yoga tours in Cojumatlán, check our offerings for yoga tours in Mexico instead.\nBrazil Yoga Retreats Mexico Yoga Retreats Yoga Retreats Ecuador Yoga Retreats Canada Yoga Tours in Costa Rica Yoga Retreats in Peru Yoga Tours in USA


Kipling Era S Blanc comprar i ofertes a Dressinn\nSi estàs interessat en comprar Kipling Era S, dóna un cop d’ull també als productes de moda de la marca Kipling dins de la categoria de Bolsos i maletes a la secció de Bosses. Has de saber que comprant a dressinn, la teva botiga online de moda , t’uniràs a la major comunitat online esportiva. Hi trobaràs des de opinions dels productes d’altres clients fins a les últimes novetats i promocions exclusives.


Seat manté l'ús de la mascareta als espais interiors de les fàbriques tot i la publicació aquest dimecres del reial decret que n'estableix la fi de la seva obligatorietat. Segons ha informat Catalunya Ràdio, els serveis de prevenció laboral de l'automobilística consideren que l'espai que tenen els treballadors a les línies de producció és "insuficient". La companyia assegura que la decisió s'ha pres "de forma consensuada" per garantir la salut dels empleats i afegeix que replantejarà la decisió en funció de com evolucioni la pandèmia al país.\nNo obstant això, la mascareta deixarà de ser obligatòria als espais exteriors de les instal·lacions sempre que es pugui mantenir la distància de seguretat entre persones de més de dos metres.\nAlgoritmes pels motors i bateries dels vehicles elèctrics\nD’altra banda, la Universitat Politècnica de Catalunya (UPC), SEAT i el Volkswagen Group Innovation de Wolfsburg (Alemanya) estan desenvolupant algoritmes amb Intel·ligència Artificial per millorar l'eficiència i el rendiment dels motors i bateries dels vehicles elèctrics a través de millorar la seva gestió tèrmica.\nLa recerca, liderada per la UPC a través de l'inLab FIB de la Facultat d'Informàtica de Barcelona (FIB), rep el nom del 'Predictive eBoost' i treballa amb variables com la trajectòria del vehicle, el pendent de la via o la velocitat de circulació, per decidir quan activar la refrigeració de la bateria i poder millorar les estratègies actuals.


'Amor sin estrategia' Con Omar Gaitán en El Lado Oscuro en mp3(11/05 a las 23:16:54) 44:32 69501010 - iVoox\n'Amor sin estrategia' Con Omar Gaitán\nDescripción de 'Amor sin estrategia' Con Omar Gaitán\nEp06 Entrevista a Omar Gaitán. Granjas comunitarias Adulam. Teléfono: 4690-2444 gcadulam@hotmail.com omargaitan@sinectis.com.ar


Agost | 2007 | Entre l'instint i el mètode Agost de 2007 – Entre l'instint i el mètode\n25 Agost 2007 oriolcases Deixa un comentari\nIdentifica y vencerás\nAquesta màxima podria ser el subtítol d’un apartat de Direcció de Marketing de Kotler. Identificar la necessitat és l’essència del màrketing i Nestlé ha demostrat que el màrketing clàssic encara és viu. Nespresso – divisió de Nestlé – concentra la seva activitat en la producció, distribució i venda d’una nova tecnologia aplicada al consum i a la maquinària del cafè. Nespresso ha desenvolupat un sistema patentat de càpsules de cafè i la corresponent màquina. Es tracta d’un sistema innovador, senzill i atractiu. L’èxit del producte recau en el sistema de venda i el disseny del producte.\nSobre el sistema de venda\nNespresso ha ideat un sistema en que un bon cafè es pot prendre a casa. A la suma del costos d’un cafè Nespresso – cost d’adquisició de la màquina, compra de càpsules, costos del desplaçament o enviament, costos d’electricitat i aigua corresponents… – cal tenir en compte el disseny del producte, la comoditat i el component d’adquirir un producte amb alta càrrega d’exclusivitat.\nAquest nou sistema de venda fins ara inèdit, obre preguntes sobre el nou model de bar que es pot imposar d’ara en endavant. El bar del futur és en el que George Clooney flirteja a l’espot? El bar del futur és a l’estil self-service? Pels nostàlgics, desapareixerà el bar Manolo? I pels que creuen en les profecies de Jeremy Rifkin, el gremi dels cambrers es quedarà sense ofici ni benefici?\nD’altra banda, és oportú observar els grans marges de beneficis que Nespresso aconsegueix amb un sistema de venda que redueix costos els distribució, es veuen materialitzats amb l’adquisició a Barcelona del local comercial més car de Passeig de Gràcia.\nSobre el disseny del producte\nDes de l’esglaó més alt de l’escala de necessitats de Maslow, Nespresso ha creat un producte que juga amb la necessitat d’autorealització i de reconeixement social. Amb aquesta segona necessitat ha torbat el seu màxim aliat, ja que una experiència Nespresso comporta entre 5 i 10 minuts de comentari sobre les cafeteres a casa dels amics o familiars, alhora que els que posseeixen una màquina treballen fidelment el boca-orella. Què millor que t’ho recomani la tieta? O l’amic, que cansat de prendre cafè aigualit de 0’95c al bar de la feina, ha recuperat l’hàbit i el ritual místic de fer un cafè. Nespresso ha recuperat el clima cerimoniós del fumar haixix en companyia, ara perfumat amb aires d’exclusivitat. La cafetera com element socialitzador. Un bé per Nespresso!\nL’elaboració del producte es fantàstica. Les cafeteres s’adapten de forma perfecte a les cuines, ocupant poc espai i lluint un disseny funcional i atractiu. Tanmateix, Nespresso ha anat més enllà i ha aconseguit que la cafetera es converteixi en element més del menjador. Com una fotografia de les passades vacances, la cafetera suscita envers els nouvinguts tota mena de comentaris. El consumidor és converteix en la millor publicitat.\nEl món Nespresso va més enllà d’un centre d’atenció al client. La gent Nespresso gaudeix d’entrar en un club exclusiu. Aquest distribueix una neswletter anunciant nous productes o noves promocions, fidelitzant de forma fidel al client. I cal veure els acabats! El desenvolupament de l’identitat corporativa és magnífic. És com formar part d’un grup de gent amb gust. Una espècie de club selecte de catadors de cafès.\nTot hi els comentaris detractors i suporters d’aquest nou fenomen, sens dubte de dimensions socials importants, val la pena analitzar el que aparentment pot ser un bon producte. És positiu que el consumidor es faci preguntes i sigui exigent amb el que el mercat ens tempta.\nEls consumidors es pregunten: Què passa amb els envasos d’alumini? On està la responsabilitat social de l’empresa moderna? Quina llibertat se li ofereix al consumidor alhora d’escollir el cafè que vol? Sempre ha de ser marca Nespresso. Una bona emboscada, sens dubte! Quina eficàcia m’ofereix el servei d’atenció al client?\nNo es necessari caure en la crítica sistemàtica a tota aquella sèrie de necessitats i productes superflus que el sistema generosament ens brinda. Però a vegades pot ser una activitat distreta gaudir d’un producte. Pels que no els convenci aquest exercici, poden gaudir doncs, d’un gran troballa de màrqueting de Nestlé amb un desenvolupament de producte digne del consumidor del s.XXI.\n6 Agost 2007 oriolcases 1 comentari\nEn la societat de la informació, l’opulència informativa crea un estat antagònic a la seva essència. Els mitjans de comunicació absorbits per la indústria de la informació, s’han establert al marge de la participació popular, des de un règim d’empresa privada o des de un règim d’empresa estatal. El panorama que es configura, doncs, s’allunya de la reivindicació teòrica de la identitat comunicar-participar que fou vital per la conformació de la consciència liberal burgesa i alhora determinant en la conversió de les idees en energia que posà en moviment l’acció revolucionària dels segles XVII, XVIII, XIX.\nActualment, els ciutadans ens configurem com a espectadors de la realitat, com a éssers passius davant l’era de la informació a on tan sols actuem com a filtre informatiu, sense capacitat de resposta a falta d’elements i suports reals que assegurin un verdader feedback, el qual permeti transportar les demandes, necessitats, idees als òrgans administratius o empresarials. A l’antiga Grècia, les assemblees populars a l’Ateneu i a les places del mercat permetien una major aproximació de la població a la gestió i administració de les respectives ciutats; convivien en un sistema de democràcia directa. Al segle XXI, tot hi la complexitat de la nostra societat, manquem d’òrgans els quals ajudin a promoure com a l’antiga Grècia sistemes més justos i democràtics alhora de governar-nos.\nHabermas, en el seu “principi crític de la publicitat” extreu dels escrits de Kant sobre la Il·lustració, la idea de que les opinions personals dels individus privats podrien desenvolupar-se en el mig d’una Opinió Pública a través d’un procés de debat racional-crític obert a tots i de lliure dominació. Tal principi és el concepte nuclear d’una teoria de la democràcia. Tanmateix, s’ha d’afegir un lloc físic a on es consumi i desenvolupi l’esmentada Opinió Pública, a on es reculli la veu de la ciutadania i es transmeti de forma efectiva amb l’objectiu de produir un efecte. Aquest espai és: els mitjans de comunicació.\nD’altra banda, les entitats administratives i de govern de la societat, han d’utilitzar tècniques comunicatives per fomentar la participació, i a part d’observar la idíl·lica opinió pública en els mitjans, crear eines d’interacció social que apropin la política a la gent. Aplicar les Relacions Públiques; desvinculades absolutament del denominat “segon model” propugnat per Ivy L. Lee, el qual la naturalesa de la comunicació és entesa com a unidireccional; per crear una societat més justa i equilibrada.\nManuel Vázquez Montalbàn, exposa en “La paraula lliure a la ciutat lliure” : “Un canvi real en la consciència del ciutadà sotmès al socialisme tan sols podrà arribar per la via de la participació en la realització del socialisme i la relativització dels processos i resultats. Aquesta participació necessària per identificar les masses amb el canvi no ha existit en la major part en el món socialista, perquè no han existit verdaders mecanismes de comunicació. És a dir, ha funcionat un mecanisme de manipulació comunicativa juxtaposat al del sistema capitalista”.\nRevista L’Ateneu, Abril 2005\n6 Agost 2007 oriolcases Deixa un comentari\nAmb l’objectiu de formular pensaments, idees i articles sobre el paradigma comunicatiu actual obro aquest espai. La màxima “Comunicar per participar” recau en la idea de la necessitat de crear eines que afavoreixin la participació i en el convenciment que la comunicació és l’instrument.\nDonada la benvinguda us animo a participar obertament.\nA continuació adjunto l’article “Comunicar per participar“, editat l’abril del 2005 per la revista cultural contrainformativa: L’Ateneu.


AVENTURA AL LLAC 4 ANYS. ESTIUEJA AMB BARCANOVA. EDITORIAL BARCANOVA : Agapea Libros Urgentes\nEstás aquí: Libros de Texto > Otros Libros de Texto > Cuadernos de Vacaciones > Libros de Infantil > Aventura al llac 4 anys. Estiueja amb Barcanova, Editorial Barcanova\nSé el primero en comentar Aventura al llac 4 anys. Estiueja amb Barcanova\nLibro de Ester Riera Montané\nElisa Bernat Guerrero (il.)\n56 páginas; 31x23 cm\nISBN: 8448944801 ISBN-13: 9788448944803\nOtros libros de Riera Montané, Ester son Aventura A La Platja 3 Anys. Estiueja Amb Barcanova, Toca Toca 3 Anys Llengua. Carpeta De L'alumne, Toca Toca 3 Anys Matemàtiques. Carpeta De L'alumne, Toca Toca 3 Anys Descoberta De L'entorn. Carpeta De L'alumne, Toca Toca 4 Anys Llengua. Carpeta De L'alumne, Toca Toca 4 Anys Matemàtiques. Carpeta De L'alumne, Toca Toca 4 Anys Descoberta De L'entorn. Carpeta De L'alumne y Toca Toca 5 Anys Llengua. Carpeta De L'alumne. .\nCompra el libro Aventura al llac 4 anys. Estiueja amb Barcanova junto con cualquiera de los libros en oferta de la selección que te proponemos y ahórrate los gastos de envío\nPortada: Aventura al llac 4 anys. Estiueja amb Barcanova, Editorial Barcanova\nEl autor de Aventura al llac 4 anys. Estiueja amb Barcanova, con isbn 978-84-489-4480-3, es Ester Riera Montané, las ilustraciones de este libro son de Elisa Bernat Guerrero, esta publicación tiene cincuenta y seis páginas.\nEstiueja Amb Barcanova. Aventura Al Camp 4 Anys está editado por Barcanova. Su andadura comenzó en los ochenta impulsada por Grupo Anaya y actualmente se encuentra en Cataluña. El catálogo de la editorial asciende a más de mil cuatrocientas publicaciones. Barcanova está especializada en Llibres I Materials Escolar, Materials D'aula, Literatura Per A Adults, Literatura Infantil, Diccionaris entre otras. El catálogo de dicha editorial cuenta con las siguientes colecciones: Biblioteca Bàsica De Literatura Catalana, Ralet, Ralet, Biblioteca Cultural Barcanova, El Petit Univers, El Jardí Dels Pintors... Los títulos que conforman el catálogo de Barcanova vienen de la mano de autores tan conocidos como Pere Formiguera, Lewis Carroll, Toni Villalobos, Ximo Cerdà, Xavier Abelló Vilella entre otros Esta editorial ofrece el siguiente premio: Premi Barcanova De Literatura Infantil I Juvenil.


Em presento des de Cervelló - Fòrum de BOMBERS - Bombers.es - La web dels BOMBERS\nEm presento des de Cervelló\nTEMA:\tEm presento des de Cervelló\nEm presento des de Cervelló\tfa 9 mesos 1 setmana\t#70305\nEm dic Jordi. Fa pocs dies vaig prendre la decisió de començar a opositar a bomber. És una cosa que sempre he tingut al cap, però mai m'ho he pres seriosament perquè m'he guiat més pel que havia de fer a la vida en comptes del que volia ser. M'ho plantejo com una carrera de fons. Estic molt verd, però de mica en mica aniré millorant. Visc a Cervelló i m'encanta sortir a córrer i amb bici. Si hi ha algú d'aquesta zona ja sap, que em contacti.\nSalutacions i ànims a tots.\nTemps de càrrega de la pàgina: 0.065 segons\nHi ha 291 convidats/des i cap membre en línia


Ilerprotect vol agrair la confiança dels seus clients amb un sorteig d’un Protector Bucal Ilerprotect. Per poder participar al concurs s’ha de compartir la publicació del sorteig a la fanpage de Facebook i instagram d’Ilerdent. El dia 27 de novembre es farà un sorteig entre tots els seguidors que hagin compartit la publicació de forma pública i el guanyador s’endurà un protector bucal Ilerprotect totalment gratuït a l’Institut Dental Ilerdent. Durant la setmana 49 de l’any 2020 es procedirà a contactar amb el guanyador i es publicarà el seu nom a la pàgina de facebook de l’Ilerprotect. En cas que no es pugui contactar amb el guanyador, que rebutgi el premi o que en un període de 2 dies després de comunicar-li que ha resultat guanyador no respongui, es procedirà a contactar amb els suplents.\nL’activitat es desenvoluparà en zona geogràfica d’Espanya. La data de l’inici del concurs serà el dia 16/12/20 i i el sorteig es realitzarà el 23/12/20..\nEl premi del concurs consta d’un protector bucal Ilerprotect.\nPodran participar totes les persones físiques majors de 18 anys amb residència a España que siguin fans de la pàgina Ilerprotevt que comptin amb un perfil d’ usuari real al Facebook.\nLa participació en el Sorteig Higiene Dental Ilerdent suposa la cessió i autorització expressa de tots els drets de propietat d’imatge sobre les participacions, de manera que el participant cedeix a l’empresa els drets d’explotació de naturalesa d’imatge que puguin correspondre o derivar de les participacions enviades per participar en el Concurs.\nPer acreditar l’entrega del premi el guanyador/a haurà de publicar una foto amb el premi en xarxes socials, amb un comentari i etiquetant Ilerprotect o, autoritzarà la publicació de l’esmentada fotografia en les xarxes d’Ilerdent, Ilerprotect i/o Sportbuc.


Principis i Paràmetres - Viquipèdia, l'enciclopèdia lliure\nPrincipis i paràmetres és un marc teòric dins la gramàtica generativa que postula les propietats de la gramàtica universal, així com les possibles variacions que puguin portar-la a constituir diferents llengües humanes.\nSegons aquest enfocament, la facultat lingüística estaria dividida en dues parts:\nEls principis, que són universals i constants, i que mostren les semblances entre les llengües.\nEls paràmetres, que, tot i que també són universals, tenen un valor que canvia d'una llengua a una altra. Això explica les diferències existents. Dins aquest marc de treball, l'objectiu de la lingüística seria identificar tots els principis i paràmetres que siguin comuns a tots els éssers humans (gramàtica universal).\nLa diferència fonamental entre el model de principis i paràmetres i els anteriors enfocaments generatius (com la teoria estàndard) és la postulació d'un disseny modular de la facultat lingüística, en què diferents operacions gramaticals són encarregades a diferents submòduls de la facultat del llenguatge. Segons això, la generació d'una oració seria producte de la interacció d'un conjunt de principis generals. S'abandona la idea que hi ha regles específiques per a cada tipus de construcció. A més a més, les regles de reescriptura, que eren particulars per a cada llengua, però alhora molt semblants entre si, es redueixen a una de sola; això dóna origen a la teoria de la X'.\nObtingut de «https://ca.wikipedia.org/w/index.php?title=Principis_i_Paràmetres&oldid=15579807»\nDarrera modificació: 16 ago 2015 a les 13:18


L'anomenat Himne de Riego, la marxa militar que tocaven les seves tropes durant l'alçament de 1820, va continuar sonant, ara permès, ara prohibit, com a himne revolucionari durant la resta del segle XIX, primer com a himne dels monàrquics liberals (com ho havia estat ell) i, més tard, dels republicans. Tot i que mai es va oficialitzar, durant la Segona República Espanyola (1931-1939) va ser adoptat com a himne nacional espanyol.\nObtingut de «https://ca.wikipedia.org/w/index.php?title=Rafael_del_Riego&oldid=20659582»\nLa pàgina va ser modificada per darrera vegada el 6 gen 2019 a les 17:13.


Sànchez (JxCat): "Si els indults arriben no seran a canvi de cap penediment per part meva ni de cap altre pres polític" La República\nSànchez (JxCat): “Si els indults arriben no seran a canvi de cap penediment per part meva ni de cap altre pres polític”\nACN Barcelona.-El secretari general de JxCat, Jordi Sànchez, ha afirmat aquest dilluns que “si els indults arriben, no seran ni poden ser a canvi de cap penediment”. Mentre el govern […]\nACN Barcelona.-El secretari general de JxCat, Jordi Sànchez, ha afirmat aquest dilluns que “si els indults arriben, no seran ni poden ser a canvi de cap penediment”. Mentre el govern espanyol ultima les mesures de gràcia, Sànchez ha dit que està convençut que també serà així per part dels altres polítics empresonats. “Els indults no comportaran cap renúncia als ideals ni a la legitimitat de continuar actuant de manera democràtica per exercir l’autodeterminació”, ha explicat. Sànchez ha dit que els indults “alleugeriran el dolor propi, el de l’entorn familiar i generaran satisfacció en les persones que han mostrat la seva solidaritat”. “Són només un petit granet de sorra en drets i llibertats”, ha afegit, i ha clamat per l’amnistia.\nDesprés de la manifestació a la plaça de Colón a Madrid en contra dels indults, Sànchez ha dit que no té “res a dir” contra qui es va manifestar perquè ell està tancat a la presó “per haver exercit el dret de manifestació”. “No seré jo qui censurarà qui vulgui exercir aquest dret”, ha dit.Sânchez ha dit que els indults seran, si arriben, una solució “molt parcial al problema” i que serà “del tot insuficient” perquè més enllà dels presos hi ha “centenars de persones que pateixen l’actuació judicial”.”Només una decisió política valenta i atrevida de la majoria del Congrés d’impulsar una llei d’amnistia donaria resposta a les necessitats que tenim per poder encarar aqeust conflicte polític des d’una perspectiva d’igualtat”, ha afegit.


Pearlessence Vineyard Inn Sebastopol (CA) Estats Units - Ofertes d'hotels amb els MILLORS DESCOMPTES EN LÍNIA Atenció al Client\nVeure tots els 7 allotjaments a Sebastopol (CA).\nPearlessence Vineyard Inn4097 Hessel Road, Sebastopol, Sebastopol (CA), Estats Units, 95472 - Veure al mapaExcepcional9,5Basada en 8 comentarisPearlessence Vineyard InnVeure més fotosVeure més fotosVeure més fotos9,5 Excepcional valoració dels hostesVeure tots els comentaris"Comfortable private room in the lovely country garden and vi..."PaulaUnited StatesVeure més fotosExcel·lent ubicació 9,1Veure el mapaVeure totes les 30 fotos9,1Ubicació\nOpcions d'habitacióVeure les fotosHabitació Extragran (King Room)...1 llit extragran súper i 1 ...Fixa les dates per veure preus\nSobre l'allotjamentDescripcióTant si es tracta d'un viatge de plaer com si és de negocis, Pearlessence Vineyard Inn és una elecció d'allotjament magnífica quan visiten Sebastopol (CA). Des d'aquí, els viatgers poden gaudir d'un fàcil accés a tot el que aquesta viva ciutat ofereix. Amb la seva bona localització, l'hotel ofereix fàcil accès a les destinacions obligades de la ciutat. Pearlessence Vineyard Inn ofereix un servei impecable i compleix amb totes les exigències dels més experimentats viatgers. L'hotel ofereix accés a una gran gama de serveis, inclosos instal.lacions per a minusvàl.lids, magatzem d'equipatge, bar, àrea de fumadors. Totes les instal.lacions per als clients, ofereixen comoditats destinades a assegurar tot el comfort possible. Jardí de l'hotel, són llocs ideals per a relaxar-se després d'un llarg dia. Sigui quina sigui la seva raó per visitar Sebastopol (CA), el Pearlessence Vineyard Inn és el lloc perfecte per una estimulant i emocionant escapada.Mostrar mésCaracterístiquesAccés a InternetWi-Fi gratuït en totes les habitacions Serveis i comoditatszona de fumadors Accéss'admeten animals de companyia Disponible a totes les habitacionsarticles de tocadordespertadortelèfonassecador de cabellempolles d'aigua de cortesiatelevisió de pantalla planabarnussosneveraTV satèl•lit/cablecalefaccióreproductor de DVD/CDventiladorcuina americanaservei de planxa Mostra MenysPolítiquesEls llits supletoris depenen de l'habitació escollida. Consulti la capacitat de l'habitació individual per obtenir-ne més informació.Al reservar més de 5 habitacions, poden aplicar-se diferents condicions i suplements addicionals.Mostrar mésAvís importantEls clients han de presentar un document d’identitat amb fotografia i una targeta de crèdit durant el registre d’entrada. Les peticions especials són segons disponibilitat i poden comportar suplements.\nAllotjaments a Sebastopol (CA)


Holiday home Pino Díaz II Gran Canaria Espanya - Ofertes d'hotels amb els MILLORS DESCOMPTES EN LÍNIA\nHoliday home Pino Díaz II\n-, San Bartolomé de Tirajana, Gran Canaria, Espanya, 35290 - Veure al mapa\nConvenientment situat a Fataga, Holiday home Pino Díaz II és una base ideal des d'on explorar aquesta ciutat fantàstica. Des d'aquí, els viatgers poden gaudir d'un fàcil accés a tot el que aquesta viva ciutat ofereix. Amb la seva bona localització, l'hotel ofereix fàcil accès a les destinacions obligades de la ciutat.\nHoliday home Pino Díaz II també ofereix moltes instal.lacions per enriquir la seva estada a Fataga. Les carecterístiques més important de l'hotel inclouen aparcament de cotxes.\nLes instal.lacions de l'hotel han estat seleccionades amb cura per tal de satisfer el més alt grau de comfort i conveniència, amb aparell de televisió, cafetera/tetera, rentadora, forn microones, balcó/terrassa a cada habitació. A més, l'oci que l'hotel ofereix assegurarà que tengui molt a fer durant el dia. Gaudeixi d'incomparable serveis i d'una localització de prestigi a Holiday home Pino Díaz II.


Postgrau sobre la creativitat en el turisme. Innovació i gestió hotelera | Emagister\nMàster oficial universitari Postgrau sobre la creativitat en el turisme\nSi vols convertir-te en un professional dins del sector de l'hostaleria i comptes amb formació universitària, ara tens l'oportunitat d'especialitzar-te en gestió hotelera. Emagister.com et presenta el Màster Universitari en Innovació i Gestió Hotelera, una formació dissenyada i impartida per la Universitat Ramon Llull en col•laboració amb l'Hotel Management School de Maastricht.\nEl Màster té la finalitat de formar professionals en el disseny d'estratègies orientades a l'organització de l'hotel i a la millora dels serveis. Estaràs capacitat per analitzar els recursos propis del negoci i analitzar els entorns internacionals per dissenyar productes i millores destinades als clients. Et formaràs en el disseny d'un programa per al desenvolupament del lideratge en l'entorn hoteler, adquiriràs competències en l'aplicació d'estratègies d'innovació i et formaràs en tècniques d'administració i desenvolupament del projecte empresarial. Estaràs capacitat per treballar en equips de direcció hotelera i innovació en serveis.\nEl Màster es dirigeix a titulats i professionals que desitgin aplicar recursos innovadors en la gestió de cadenes hoteleres o gestionar empreses de serveis. La formació té una durada d'un any i es realitza de manera presencial. El primer període es cursa a la Universitat Ramon Llull i el segon a Maastricht. L'alumne haurà d'aportar uns coneixements excel•lents en anglès ja que les classes s'imparteixen íntegrament en aquest idioma.\nLo mejor: El que més em va agradar del màster és que vam tenir l'oportunitat d'escoltar molts professionals i gent de negoci, directors d'hotel amb els quals vam podem parlar sobre com treballar en la indústria de la hosteleria des d'un punt de vista professional.\nS'adjunta a aquesta informació un document amb el detall complet d'assignatures del màster.\nEl màster es compòn de 60 ECTS. La primera part del programa comença a Barcelona i la segona a Maastricht, a l'escola de direcció hotelera d'Holanda.\nTé tres mòduls principals i pràctiques:\nMaster Oficial de Turismo internacional


Producte fitxa tècnica Lenovo 5PS0K26191 Extensió de garantia i suport (5PS0K26191)\nStart Extensions de garantia i suport Lenovo 5PS0K26191 Extensió de garantia i suport\nLenovo 5PS0K26191 Extensió de garantia i suport\nXML product data for Lenovo 5PS0K26191\nIcecat LIVE: JS for Lenovo 5PS0K26191\nJSON product data for Lenovo 5PS0K26191\nURL product data for Lenovo 5PS0K26191\nCSV product data for Lenovo 5PS0K26191\nInfo modified on: 06 jun 2019 12:18:50\nShort summary description Lenovo 5PS0K26191 Extensió de garantia i suport:\nThis short summary of the Lenovo 5PS0K26191 Extensió de garantia i suport data-sheet is auto-generated and uses the product title and the first six key specs.\nLenovo 5PS0K26191, 1 llicència(es), 2 Any(s)\nLong summary description Lenovo 5PS0K26191 Extensió de garantia i suport:\nThis is an auto-generated long summary of Lenovo 5PS0K26191 Extensió de garantia i suport based on the first three specs of the first five spec groups.\nLenovo 5PS0K26191. Quantitat de llicència: 1 llicència(es), Nombre d'anys: 2 Any(s)


TOT SOBRE ELS CANVIS DE NOM A MARYLAND - VIDA CASADA\nPrincipal Vida Casada Com canviar el vostre nom a Maryland després que us enganxeu\nCom canviar el vostre nom a Maryland després que us enganxeu\nAixò és el que heu de saber per facilitar el procés. Readyluck\nCanviant el nom després de casar-se no és obligatori; és una elecció personal. Però si aneu per aquesta ruta, sabeu que aconseguir un canvi de nom a Maryland suposarà una mica de feina. De fet, hi ha prou passos i formularis per completar que us recomanem que consulteu HitchSwitch, un servei d’estalvi d’estrès que fa gairebé tot per vosaltres. De debò ... tot vostè el que heu de fer és omplir un qüestionari senzill. (Es necessita un total de tres minuts en lloc de les hores que haureu dedicat a investigar quins documents necessiteu.) A partir d’aquí, HitchSwitch us enviarà un paquet personalitzat (inclosos els tràmits omplerts automàticament i les instruccions d’enviament) que detallarà exactament com es pot completar el canvi legal de nom a Maryland.\nNo esteu segur de si esteu disposat a pagar per un servei que us ajudi? A continuació, hem esbossat el procés complet de canvi de nom per als residents de Maryland. Esbrineu què es necessita per agafar un nom nou i, a continuació, decidiu si la subcontractació del treball us interessa (FYI: els paquets de HitchSwitch comencen a 39 dòlars). Seguiu llegint tots els passos per canviar el vostre nom a Maryland.\nCom obtenir una llicència matrimonial de Maryland\nEl primer pas per canviar el vostre cognom a Maryland passa abans de casar-vos: és obtenir la vostra llicència de matrimoni. Si ho estàs lligant el nus a MD , comenceu per contactar amb secretaria del comtat o de la ciutat a la ubicació on us casareu. Vostè i el seu futur cònjuge poden sol·licitar junts, però no cal que tots dos estigueu presents.\nQuan empleneu la llicència de matrimoni, incloeu el vostre nom casat; això us facilitarà molt el canvi legal de nom després del casament. 'Maryland, com alguns altres estats, és estricte en la manera com es fa el canvi de nom', diu Jake Wolff, el nostre expert en canvi de nom i fundador de HitchSwitch. Explica que els canvis de nom que apareixen en una llicència matrimonial de Maryland (i que corresponen al cognom d’un futur cònjuge o a un guionet dels cognoms de les dues parelles) són força senzills de fer-los oficials més endavant. Però si tu no indiqueu el vostre nou nom a la llicència de matrimoni i / o és un canvi més complex, haureu de presentar una petició al tribunal perquè faci aquest canvi de nom.\n'Per tant, quan sol·liciteu una llicència matrimonial a Maryland i creieu que us pot agradar canviar el vostre cognom en qualsevol moment del futur, feu aquest canvi', diu Wolff. Anotar el nom nou no significa que el vostre nom s’hagi canviat oficialment, només vol dir que voleu canviar-lo i que us permetrà utilitzar la vostra llicència matrimonial com a document legal de canvi de nom més endavant.\nQuins formularis necessiteu?\nEls diferents comtats tenen requisits diferents, així que truqueu al vostre secretari local del Circuit Court Court per saber quines formes d’identificació necessiteu i quins tràmits haureu d’emplenar.\nla diferència entre ms i mrs\nEl cost d’una llicència matrimonial de Maryland oscil·la entre els 30 i els 85 dòlars, depenent de l’oficina del secretari.\nCoses importants que cal recordar:\nLa llicència de matrimoni de Maryland caduca al cap de sis mesos, de manera que definitivament s’ha d’aplicar dins d’aquest període de temps abans del casament. També hi ha un període d’espera de dos dies entre el moment en què obteniu la llicència i el moment en què se us permet casar-vos legalment. Per obtenir més informació sobre les llicències matrimonials a Maryland, recolliu-ne una còpia El nus revista regional per a DC, Maryland i Virginia.\nFer el nus fora de l’estat? En aquest cas, sol·liciteu una llicència matrimonial. Cerqueu els requisits específics de l’estat, del comtat o del país.\nCom sol·licitar un canvi de nom a Maryland\nSi no vau escriure el vostre canvi de nom desitjat a la vostra llicència matrimonial de Maryland —o el vostre canvi de nom és més complex que simplement prendre el cognom del vostre futur cònjuge—, és possible que hagueu de sol·licitar un canvi de nom a Maryland. Presentaràs aquesta petició al teu circuit local. Heu de posar-vos en contacte amb aquest tribunal per obtenir instruccions detallades, però Lloc web del Maryland Judiciary ofereix informació bàsica per començar.\nCom canviar el nom de la targeta de la Seguretat Social\nPer obtenir un canvi legal de nom a Maryland (i, de fet, a qualsevol lloc dels Estats Units), cal presentar documents a l’Administració de la Seguretat Social. Abans d’intentar actualitzar el passaport i el permís de conduir, haureu de canviar el vostre nom amb el SSA.\nAnar a SSA.gov per imprimir i emplenar el fitxer Formulari SS-5 . En la majoria dels casos, teniu l'opció d'enviar o enviar la vostra sol·licitud per correu electrònic. ( Aquí teniu un localitzador d’oficines SSA quan us sol·liciteu una nova targeta de la Seguretat Social, haureu d’incloure:\nEl vostre document legal de canvi de nom (certificat de matrimoni o ordre judicial)\nProva d’identitat (per exemple, el vostre permís de conduir, DNI o passaport actual)\nProva de ciutadania (certificat de naixement o passaport), però només si encara no ho heu establert amb el SSA\nAbans de submergir-vos, llegiu-ne instruccions per obtenir una targeta corregida perquè pugueu saber exactament com sol·licitar la vostra situació única.\nté la meva cita del cor\nBones notícies! Canviar el vostre nom amb l’SSA és completament gratuït.\nHaureu d’enviar documents originals o certificats: l’SSA no accepta fotocòpies.\nCom canviar el nom del passaport\nWolff recomana canviar el passaport a continuació, ja que un passaport amb el vostre nou nom actua com a forma d'identificació per mostrar l'MVA de Maryland quan canvieu el vostre nom a la llicència.\nCanviar el vostre nom al passaport és el mateix procés general a tots els Estats Units, però els detalls poden variar d’una persona a una altra. Vegeu el Departament d'Estat dels EUA lloc web per obtenir informació sobre com canviar el vostre nom al passaport en funció de la vostra situació única.\nDepèn. Necessitareu un d'aquests tres:\n1. Si sol·liciteu un canvi de nom en un any després de rebre el passaport actual, utilitzeu Formulari DS-5504 .\nSol·liciteu per correu postal a:\nUn document certificat de canvi de nom\nUna foto de passaport en color (que s’inclou en realitat al paquet de 99 dòlars de HitchSwitch)\n2. Si teniu el passaport actual, es troba en bon estat; es va emetre quan teníeu almenys 16 anys i es va emetre en els darrers 15 anys. Formulari DS-82 .\n3. Si no pertanyeu a les categories anteriors, haureu de sol·licitar un passaport nou amb Formulari DS-11 . Per obtenir un passaport nou, haureu d’anar personalment a un Instal·lació d’acceptació de passaports (o una agència de passaports del Departament d'Estat per a un servei accelerat).\nProva d’identitat, més fotocòpia\nJustificant de ciutadania, més fotocòpia\nL’actualització del passaport amb el DS-5504 és gratuïta. En cas contrari, costa 110 dòlars per un llibre de passaport i / o 30 dòlars per una targeta. Però amb un nou passaport (l’opció DS-11), també haureu de pagar 35 USD en tarifes addicionals. El necessiteu ràpidament? Per 60 dòlars addicionals, podeu agilitzeu el vostre servei .\nSúper important: si viatgeu abans o després del canvi de nom del passaport , assegureu-vos que el vostre nom del bitllet d'avió coincideixi amb el nom de el seu passaport En aquell moment.\nCom obtenir un canvi de nom de llicència de conduir a Maryland\nAconseguir un canvi de nom a través de la Maryland MVA (Motor Vehicle Association) és bastant senzill. Però, malauradament, no es pot fer per Internet ni per correu. En lloc d’això, haureu d’anar al vostre MVA local.\nEmporteu-vos el certificat de matrimoni o la documentació judicial per canviar el nom, juntament amb el vostre permís de conduir existent a Maryland.\nSi teniu o ja teniu un identificador real, és possible que necessiteu més documentació. Mireu això guia de documents en línia per crear una llista de comprovació personal dels documents necessaris en funció de les vostres necessitats individuals (i per concertar una cita en línia).\nCosta 20 dòlars per obtenir un permís de conduir no comercial corregit a Maryland.\nLa vostra llicència corregida us enviarà per correu el vostre nou nom més endavant. Obteniu més informació sobre el procés a Lloc web MVA .\nCom més canviar el vostre nom a Maryland\nTot i que aquests són els passos principals per canviar el vostre nom a Maryland, encara no heu acabat del tot. No oblideu compartir les notícies amb:\nEl vostre lloc de treball\nLes vostres empreses bancàries i de targetes de crèdit\nEls vostres proveïdors d’assegurances i atenció mèdica\nAltres agències de comptes i discogràfiques\nSabem que tot això pot ser molt important per fer un seguiment, de manera que si us sentiu aclaparat, penseu a consultar HitchSwitch. El servei simplifica realment el procés de canvi de nom, sobretot perquè us ofereix una llista de comprovació personalitzada. T’encantarà tenir-ne uns quants menys tasques pendents després de tota la il·lusió per casar-se. I no podríeu fer servir una mica menys d’estrès?\nquin genoll proposar\nanells de noces amb safirs i diamants\nlloc per anar de lluna de mel\nregals dels pares del nuvi\nvestits de dama d'honor negre i groc\nmesures de portes corredisses


Història d'un secret (i una jugada mestra) (Xavier Bosch)\nHistòria d'un secret (i una jugada mestra)\nXAVIER BOSCH 29/04/2012 00:00\n260x366 Josep Guardiola va esperar fins al final per comunicar als seus pares i als seus jugadors que marxava . / LLUÍS GENÉ / AFP Josep Guardiola va esperar fins al final per comunicar als seus pares i als seus jugadors que marxava . / LLUÍS GENÉ / AFP\nUn secret, perquè ho continuï sent, només l'has de saber tu. Carles Puyol va admetre ahir que tot el vestidor estava convençut, fins a la setmana passada, que Josep Guardiola continuaria un any més a la banqueta. Els pares del Pep, que ni gosaven treure-li el tema del seu futur, només li van demanar de no assabentar-se'n per la premsa. I, com a bon fill, complidor, els va avisar poques hores abans que ho comuniqués al vestidor i a la resta del món. En canvi, els treballadors del Parlament havien sentit més d'una vegada la seva germana Francesca, companya de feina, explicant que el Pep sempre deia a la família que, al Barça, només s'hi estaria quatre anys. Màxim quatre perquè desgastava molt. Molt abans que el Pep anunciés que se sentia buit, sense energia, aquesta profecia dels quatre anys ja ressonava pel saló dels passos perduts.\nAl novembre, quan Guardiola ja va comunicar a Rosell i Zubizarreta que aquesta seria la seva última temporada, el president li va demanar que es prengués el temps que calgués i que no es precipités en la seva decisió. Al mateix temps que va encarregar a Zubi que anés pensant en quin podria ser el relleu si es donava el cas, també Bartomeu i Rossich van rebre la consigna de dir amén a Guardiola en tot el que necessités per al primer equip (des de canviar la gespa del Camp Nou, si ho demanava, a aconseguir que Audi també donés un cotxe a cada membre de l' staff tècnic tal com reclamava l'entrenador en un acte de justícia per al seu equip de col·laboradors). La jugada era clara: no donar cap argument a Guardiola per convidar-lo a marxar.\nMentrestant, arribat el 2012, els periodistes van fer la seva feina. Preguntar insistentment al Pep per la seva renovació. I Guardiola deia, a cada roda de premsa, l'única cosa que podia dir per no provocar una depressió col·lectiva (jugadors, afició i entorn) a mitja temporada. Puntada endavant, per guanyar temps. No mentia, despistava. I donava falses esperances. "Que tothom estigui tranquil que sé el que he de fer". "Parlaré amb el president per decidir el millor per al futur del Barça". I el barcelonisme es va fer il·lusions. Tots els opinadors ens vam mullar, refiats. El Puyal, des de la seva intuïció, fins i tot hi va perdre un pèsol. D'altres, des de la presumpta informació, van perdre la credibilitat. A Punto pelota , una nit, van donar l'exclusiva que " Pep dirá sí ". Doncs ha estat que no. I l'anunci del seu adéu tenia molts números per convertir-se en un drama nacional, just després de quedar eliminats de la Champions i de perdre la Lliga, a casa, contra el Madrid, en un dels partits més mal jugats pel Barça en els últims quatre anys. Poques vegades, en la història del club, hi ha hagut tanta unanimitat en una cosa: que el millor era que continués Guardiola. Dels centenars de barcelonistes que m'envolten, només conec dos socis (un metge i un psicòleg) que ja en tenien prou i que s'estimaven més un canvi d'entrenador.\nEl mateix Rosell, a mesura que avançava la temporada, creia que el Pep s'anava decantant cap a la continuïtat. Intuïa que el mister tocaria el dos si guanyava un gran títol però que, altrament, el seu orgull professional i la seva estima pel club el farien quedar-se una temporada més. El matí que el president va capgirar la pregunta a un periodista i li va dir "¿Tu què prefereixes, que guanyem la Lliga o que renovi el Pep?", el Sandro va creure que tenia un roc a la faixa. El periodista va picar l'ham: va respondre a favor de l'entrenador. Les tertúlies d'aquell dia, a ràdios i teles, i les webs dels diaris totes formulaven la mateixa enquesta. I el resultat, arreu, molt similar. El 85% dels culers s'estimaven més, per damunt de tot, la renovació del Pep. Si no es guanyava res, i aconseguien que Guardiola signés per un any més, l'afició es donaria per satisfeta i la tranquil·litat al club estaria garantida.\nDe cop i volta, però, en tres dies, la debacle. Inesperadament, la pilota no va entrar, Messi no va marcar ni de penal i, amb la derrota contra el Madrid i l'eliminació contra el Chelsea, calia assegurar-se la signatura del Pep. Però l'endemà, dimecres, els va dir que prou, que plegava, i per més que el van intentar persuadir de continuar al club amb les condicions que volgués, Guardiola ja estava buit, cansat però amb prou energia per mantenir-se ferm en la seva decisió. Calia que, en la reunió de la mateixa tarda, ja a les oficines del club, Rosell, Bartomeu i Zubizarreta prenguessin una decisió.\nEn els mesos que Guardiola feia veure que desfullava la margarita, Tito Vilanova havia parlat alguna vegada amb algun membre de la junta. Ell també volia que el Pep renovés. I continuar al seu costat. El Tito sabia que, com aquí, no estarien enlloc. El Barça era el seu club, Guardiola li havia aconseguit un sou de segon entrenador que superava els de primer entrenador de gairebé tots els clubs de la Lliga de les Estrelles i, a sobre, tenia un fill jugant al Barça i una filla matriculada a la universitat. Com a casa, enlloc. I, més encara, refent-se de l'operació i el tractament de la seva delicada malaltia.\nRosell i Zubizarreta eren conscients que, després de Guardiola, ningú no ens agradarà prou. I que ningú no pot garantir repetir o igualar resultats. Tant per tant, garantir el model i allargar el cicle. Posar Bielsa, Valverde, Blanc, Eusebio o Luis Enrique era començar un cicle nou. L'únic que podia allargar el cicle era, precisament, un dels dos forjadors, algú que ha viscut això des de dins, que ha estat clau en el to, en el model i en el joc de l'equip. Optar per Francesc Vilanova com a primer entrenador del Barça va ser més improvisat i més ràpid del que va explicar, amb convicció, Zubizarreta. Però, sens dubte, va ser una jugada magistral. Vilanova és al cor dels barcelonistes: per fer el tàndem invencible al costat del Pep, per l'episodi de l'ull de Mourinho i, també, per l'estima arran de la seva malaltia. Si la idea va ser bona, la manera de comunicar-ho va ser excel·lent. En el dia del trauma -la pèssima notícia de no poder retenir ni convèncer Guardiola-, el club va saber alleujar l'estat d'ànim donant el nom del nou entrenador, agafant absolutament tothom per sorpresa i satisfent, en la tria, la gran majoria d'aficionats. Altrament, estava a punt d'obrir-se un mes d'incerteses de noms i d'especulacions que haurien estat molt perjudicials per a la salut del club i dels aficionats. I, en canvi, es va anunciar el nom de Vilanova i es va aconseguir que, en la mateixa roda de premsa, el mateix Guardiola -lleugerament desorientat per la precipitació d'esdeveniments- no només hagués de donar el vistiplau de cortesia al nou mister sinó que el beneís públicament, amb entusiasme, dient que la tria del Tito era la millor opció. "Tito, noi, això va per tu". Només feia tres mesos li havia dedicat el guardó al millor entrenador del món. Ara, inesperadament per a tots dos, li passa el relleu de la feina que Bobby Robson va definir com la més difícil del món. Una tasca que Guardiola ha fet -per dedicació, criteri i encert- com mai ningú abans.


BarnaSants 2015: Roger Benet\nHan passat ja 10 anys del primer concert en què Roger Benet es va fer acompanyar per la seva banda habitual: els Oximorònics. Ara presenta el seu últim treball, una òpera rock titulada Ciutòpolis (2014), un disc conceptual que traspassa els límits del concepte ‘bandautor’. Sumant-se a la celebració dels 20 anys del BarnaSants, Benet oferirà un concert especial on també sonaran cançons de\ncadascun dels espectacles que ha creat.


Les organitzacions patronals reconeixen la contradicció entre el conveni vigent i el\nEl web de notícies de TV3 i Catalunya Ràdio. http://www.324.cat\nLes organitzacions patronals reconeixen la contradicció entre el conveni vigent i el salari mínim en el sector de la collita de la fruita dolça\nMilers de treballadors es queden sense cobrar els 900 euros del salari mínim\nMilers de treballadors es queden sense cobrar els 900 euros del salari mínimGil TollMilers de treballadors es queden sense cobrar els 900 euros del salari mínimGil Toll06/06/2019 - 00.23TEMA:Economia de butxaca Després de la publicitat pots interactuar amb el player amb els següents botons Engeg...\nJordi Egea Moral Jun 09, 2019\nSin contrato que esperas.\nJordi Valls Muntada Jun 06, 2019\nQuan la gent va a comprar, va a les grans superfícies buscant els preus més barats..... algú hi te que sortir perdent....o sigui....ens estem fotent la terra sobre nostre ja que al final anem acabant tots igual......\nSi algú va a una botiga petita amb comerç de proximitat on es paguen uns preus justos per la carn, les fruites i verdures o el peix perquè des del productor s'hi pugui guanyar una mica la vida ho trobem car.....\nRafael Prieto Ramírez Jun 06, 2019\nLa patronal debe arder con todos los empresaurios dentro\nJosep Mir Gelmà Jun 06, 2019\nQue s.espavilin, això passa a les espanyes. Voleu sopa? Dues tasses.\nPere GP Jun 06, 2019\n.... país de pandereta on cuasi tothom fot el q li rota i, ... si ho denuncìen ....... al carrer !!!!


Un capvespre al Parc Grípia-Ribatallada – ADENC\nUn cop més el grup d'art i natura ens sorprèn, aquest cop amb una passejada vespertina al Parc Grípia-Ribatallada, als\nArt i Natura - Parc Grípia Ribatallada\nLa sortida ha estat una experiència molt gratificant, i com totes les sortides d’art i natura ens ha ensenyat noves formes de relacionar-nos i gaudir de la natura. Com a cloenda, en Joan Ignasi ens ha presentat els seus últims llibres on recull l’experiència dels “rescats” realitzats a la natura. Abattre la tala d’arbres, Descobrir, L’alzina i el miraguà, Murs sedentaris són els títols d’aquests llibres, que formen part d’Edicions del bosc.\nAnterior SANT MARTÍ SACALM i EL FAR\tSegüent Nou cens d’aus al Parc Grípia Ribatallada dins del programa SACRE