Francesc Soto i Mas\nValència, 14 de novembre de 1890\nCaussade, 29 d'abril de 1941\nFou membre de la Joventut Valencianista, formant part, com a tresorer, de la Junta Directiva de 1914. Com a tal va participar a l'organització de l'Acte d'Afirmació Valencianista que tingué lloc el 26 de juliol de 1914, i on participaren des de la dreta maurista a l'incipient obrerisme, passant pel blasquisme, a més de tots els grups valencianistes.\nAquest acte tenia com a finalitat l'establiment del valencianisme com a denominador comú de partits i sectors d'opinió del País Valencià, amb un programa de mínims: oficialitat de la llengua i reconeixement de la personalitat pròpia i autonomia administrativa. Cal remarcar, però, l'absència de Lo Rat Penat, malgrat el discretíssim programa presentat.\nTot i ser d'extracció burgesa i propietari d'una tintoreria al camí del Grau de València, Soto va ser un valencianista d'esquerra. Representa, amb Vicent Marco i Francesc Bosch, el valencianisme que es dedicà sols a l'activitat política, com a mostra que va assolint una etapa de maduresa ideològica. Com a tal va formar part d'Unió Valencianista Regional, partit que havia esdevingut el més fort del valencianisme en els anys precedents, i que englobava un ampli ventall ideològic.\nEl 1918 va publicar un article que, amb el títol de «Socialismo y valencianismo» (La Correspondencia de Valencia, núm. 17.525, 20 d'agost de 1918), defineix la ideologia de la Unió com un grup nacionalista democràtic que abarca des del republicanisme conservador fins les «amples i redemptores doctrines de Marx».\nFinalment, aquesta diversitat va conduir a la previsible separació del grup, i Soto s'uní a Vicent Tomàs, Adolf Pizcueta i Eduard Martinez i Ferrando per a reobrir la publicació Pàtria Nova, des d'on propugnaven un valencianisme que tenia com a referència els Països Catalans, sent molt crítics amb els que col·laboraven al manteniment del règim monàrquic, i amb el ratpenatisme.\nDins de l'activisme cultural, va ser tresorer del consell directiu de Proa, Consell de Cultura i Relacions Valencianes (1935), que tenia com a objectiu esdevenir una promotora cultural —cursos de llengua, difusió als mitjans de comunicació de la llengua i la cultura del País, creació d'una editorial—, i ser un punt de trobada del valencianisme, però també del País Valencià amb Catalunya i, fins i tot establir connexions amb organitzacions polítiques de Galícia i el País Basc.\nA les eleccions municipals de 1931 a la ciutat de València, l'Agrupació Valencianista Republicana (AVR), constituïda en acabar-se la dictadura de Primo de Rivera, s'incorporà a la candidatura del republicanisme d'esquerres assolint dos regidors: Francesc Soto i Enric Duran. El resultat electoral donà pas a que es constituís una minoria valencianista, amb aquests dos candidats de l'AVR i Joaquim Reig, que va ser escollit per la Unió Valencianista, dins la candidatura de les dretes. El grup municipal valencianista va decidir que actuaria amb plena llibertat de vot, excepte en les qüestions que afectaren l'actuació municipal en l'aspecte valencianista, polític i administratiu.\nL´AVR evolucionà el desembre de 1935 cap al nou Partit Valencianista d´Esquerra (PVE). Soto formà part del seu Consell Executiu. Com a militant d'aquesta formació continuà regidor el 1936, quan foren restituïts els ajuntaments democràtics, després del Bienni Negre. El 24 de juliol de 1936, Soto declarava: «Bastarà que junt amb la bandera de la República i la bandera roja estiga la valenciana [...]; els valencianistes només estaran al costat del poble i al costat dels organismes d'esquerres».\nIniciada la Guerra Civil, va ser representant de PVE al Consell Provincial de València, i se li encarregaren missions especials del Govern a Barcelona; també va ser comissionat en diverses ocasions a París i Brussel·les per a aconseguir ajuts per a la República. Va ser en un dels seus viatges a París, cap a la fi de la guerra, que decidí no tornar, donant la situació per perduda.\nA més de la seua condició de valencianista, republicà i d'esquerres, va ser al llarg de les dècades de 1920 i 1930 un dels més destacats dirigents de la francmaçoneria valenciana. Des de la seua iniciació en 1919 en la lògia Federación Valentina de València, fou el creador de més tallers, com ara la lògia Patria Nueva i la lògia Les Germanies i, a partir de 1930, de la lògia Blasco Ibàñez, totes de la capital, en les quals ocupà el càrrec de venerable mestre. També fou membre del capítol de Cavallers de la Rosa-Creu «Paz y Justícia». Va ascendir al grau 30 en 1927 i al 32 en 1931. Va ser membre del Sobirà Consell de Cavallers Kadosch «Los Trece» núm. 22 i dirigent de la Gran Lògia Simbòlica Regional del Llevant d'Espanya, de la qual va ser Gran Mestre entre 1935 i 1939, ja amb grau 33. En 1937 va ser escollit Tinent Gran Comanador del Suprem Consell del Grau 33 i al mateix temps Gran Mestre adjunt del Gran Orient Espanyol.\nPer aquestes motius, el 1940 va ser investigat i condemnat en rebel·lia a una pena de presó major. Si bé es va lliurar de la pena de presó franquista, durant el seu exili va ser detingut per la policia francesa col·laboracionista i internat en un camp de concentració, d'on pogué eixir reclamat per una família francesa de Caussade, al departament de Tarn-et-Garonne.\nMés endavant, regularitzada la seua situació a França, anà a viure a Tolosa de Llenguadoc, on exercí per un temps el seu ofici de tintorer, però en plena ocupació alemanya i tement de caure en mans dels nazis, decidí tornar a Caussade, amb la família Cahors, que l'havia acollit anteriorment, on morí al cap de poc temps molt afectat per una angina de pit.


SFxI: Teresa Jordà: «Prou de pagar la ineficiència espanyola»\nTeresa Jordà: «Prou de pagar la ineficiència espanyola»\nAquest dimecres vam interpel·lar el flamant nou ministre de Foment, Íñigo de la Serna, substitut de l'actual presidenta del Congrés i fins ara titular de Foment, Ana Pastor. El motiu no va ser cap altre que recordar que, durant la precampanya de les eleccions del 26-J, Pastor va dir que amb el PP l'AP-7 quedaria lliure de peatges. Aquesta setmana també ens hem dedicat a recordar que aquesta afirmació va ser ratificada, poques setmanes després, pel portaveu popular, Rafael Hernando\nA banda de promeses electorals, el cas és que ja ha començat el compte enrere perquè finalitzi la concessió de AP-7. Concretament, d'aquí a poc més de tres anys Abertis haurà de lliurar a l'Estat espanyol, titular de l'autopista, el tram de Tarragona a Alacant. Dos anys després, arribarà l'hora de la part nord de Tarragona fins a la frontera amb l'Estat francès i de l'AP-2 en el tram que va des de l'enllaç amb l'AP-7 fins a Saragossa.\nEls catalans fa molts anys que estem pagant la concepció ideològica de l'Estat, un model ideològic absolutament centralista i radial. I l'estem pagant en qualitat de vida i en diners.\nEn qualitat de vida, perquè els tres trams d'autopista amb més intensitat de tot l'Estat són al nostre país, i també és una autopista catalana la que suporta més circulació de vehicles pesants. I en diners, perquè Catalunya paga els peatges més cars de tot l'Estat amb un cost de 23 cèntims/quilòmetre quan a la resta d'Espanya el quilòmetre es paga a 14 cèntims de mitjana.\nAmb tot aquest argumentari, i després de la promesa d'ara fa un any, la pregunta a de la Serna era molt clara: ens pot afirmar que la concessió no s'allargarà?\nA hores d'ara, la preocupació dels catalans és que el temps faci bons els rumors que arriben, una rumorologia que indica que la finalització de les autopistes de peatge catalanes dependrà del rescat de les autopistes radials de Madrid.\nÉs a dir, que algú hauria tingut la brillant idea que la fallida de les autopistes radials madrilenyes les pagaríem els catalans. Com? Ampliant la concessió dels peatges de l'AP-7 i l'AP-2. I tot plegat, sense oblidar que durant el govern d'Aznar es van posar a licitació i adjudicar 15 autopistes. Sabeu quantes ja han fet fallida?, 9. En definitiva, els catalans i les catalanes estem cansats de pagar. Fa 50 anys que paguem autopistes a Catalunya perquè el govern espanyol no ha fet les autovies gratuïtes que sí que ha fet a Madrid\nProu. No volem pagar més. I així de contundents ens vam mostrar davant del nou titular de Foment, un ministre que va evitar confirmar que les autopistes de peatge que té l'Estat a Catalunya deixaran de ser de pagament un cop totes dues vies arriben al final de les seves respectives concessions.\nI acabo amb dos exemples. En primer lloc, el tram de l'AP-7 entre Molins de Rei i Martorell ja l'hem pagat 80 vegades. 80 vegades la inversió real que s'hi va fer! I, en segon lloc, sabeu que el 2014 les autopistes amb peatge van recaptar 1.722 milions d'euros, dels quals 967, és a dir el 56%, es van recaptar a Catalunya?\nS'ha acabat pagar la ineficiència espanyola, s'ha acabat la política de socialitzar les pèrdues i privatitzar els beneficis.


PATRIMONI RURAL I PEDRA SECA. 20 ITINERARIS A PEU I EN BTT. JOAN M. VIVES I TEIXIDÓ. Libro en papel. 9788497917896 Librería Patagonia\n20 ITINERARIS A PEU I EN BTT\nEn aquest llibre trobareu un recull d'itineraris per Catalunya que tenen com a nexe comú el fet de tractarse de recorreguts que ens permeten veure construccions i elements que formen part del nostre patrimoni rural.\nPodrem trobar-hi barraques, marges, pous de glaç, forns de calç, camins empedrats,?\nL'objectiu del llibre és fer conèixer i estimar el patrimoni, és a dir, fer visible aquest patrimoni que, amagat en l'interior de boscos que abans no existien o amenaçat per infraestructures modernes, espera ser recuperat de l'oblit i, per què no, despertar l'interès i fer créixer el nombre de persones que s'interessen per aquestes construccions.\nLLIVIA Y BOLTANS, CAMINADES PER (BM)\nAquesta guia descriu un recull d'excursions per l'entorn del terme municipal de Llívia, municipi envoltat de terres d'administració francesa, com a conseqüència del Tractat dels Pirineus. ...\nCERDANYA, PEDALANT PER L¦ALTA (BM)\nAquesta guia recull un conjut d'excursions en BTT per la part nord de la comarca de la Cerdanya. Són itineraris de tots els nivells; des de curtes i senzilles passejades per la plana, aptes per a tota la família, fins a ascensiions d'alta muntanya que tenen més exigència tècnica. Això sí, totes les rutes us permeten gaudir dels paisatges i veïnats d'aquest sector de la comarca....


La traducció del castellà al català: una tradició aleatòria, Montserrat Bacardí\nLA TRADUCCIÓ DEL CASTELLÀ AL CATALÀ: UNA TRADICIÓ ALEATÒRIA\nLa història dels intercanvis translatius entre aquestes dues llengües tan properes marxa paral·lela a les vicissituds polítiques, econòmiques, socials, culturals... que han viscut. No és pas una relació contínua, ni sovint gaire fluida i, per descomptat, tampoc no és recíproca: si haguéssim de quantificar les traduccions que, al llarg dels segles, s'han dut a terme del castellà al català en comparació amb les que s'han fet del català al castellà, segurament ens quedaríem curts si ho deixéssim, per fer números rodons, en una proporció d'una a deu. Al castellà s'ha traslladat, de vegades amb un retard enorme, qualsevol tipus de text literari que presentés alguna mena d'interès, capital o atzarós, preeminent o anecdòtic. A l'inrevés, no costa gaire de rastrejar les versions, els traductors, les editorials, les dates de publicació... i, sobretot, resulta massa fàcil veure-hi els «motius»: els mòbils, la gènesi, les circumstàncies. Tot, molt concret i eventual. La història de la traducció del castellà al català és la suma d'un grapat d'iniciatives esparses, que, a més, sovint han tingut a favor els vents de l'avinentesa. No existeix, doncs, en un sentit rigorós, cap mena de tradició.\nI del català al castellà? Es pot parlar de l'existència d'una tradició, d'un seguit de versions que, en les diverses èpoques, han divulgat els autors i els títols més rellevants de cada moment? Les lletres castellanes, se n'han fet prou ressò? De quins escriptors, de quines obres, qui s'hi ha acarat, quan, per què... són algunes de les nombroses preguntes que sorgeixen de seguida i que en aquesta ponència, per falta de temps, només podrem tractar d'una manera molt superficial, a vista d'ocell, presentant més dades que no pas conclusions.\nLes grans obres de la literatura medieval catalana no van despertar gaire interès entre els homes de lletres, els possibles traductors castellans contemporanis, com tampoc no va succeir a l'inrevés, entre d'altres motius per un de ben simple: la minoria culta que llegia en una llengua normalment ho feia també en l'altra, de la mateixa manera que no els costava d'entendre's —per escrit o de paraula— amb un lisboeta o amb un genovès. Val a dir que en el pla de l’oralitat passava si fa no fa el mateix: sant Vicent Ferrer, al tombant del segle XIV amb el XV, predicava en català tant a la seva València nadiua com a Saragossa o a Bordeus, i arreu l'entenien, si més no suficientment per a congregar munions de persones deleroses de lliçons edificants. En aquest estat de coses influïa un tret de predisposició psicològica que, per desgràcia, es va perdre més tard. L'home medieval del Mediterrani i dels territoris propers —l'home, en suma, de la Romània— es considerava membre d'una comunitat de parlants de llengües vulgars germanes i molt similars, filles del llatí. El naixement dels estat - nació en el pas dels segles XV-XVI, i la seva progressiva consolidació en el segle XVI, va afeblir aquest vast sentiment de pertinença i va crear-ne de més reduïts: d'ara endavant els mercaders de Marsella i els de Nàpols ja no podrien entendre's amb la naturalitat amb què ho feien els seus avis. Recordem, d'altra banda, que les obres circulaven per mitjà de manuscrits escassos (la impremta no va aparèixer fins al segle XV) i que de vegades fins després de la mort de l'autor no es tenia notícia de l'existència dels originals.\nAixí, la primera traducció coneguda d'un llibre de Ramon Llull, l'Arbre de la ciència, data de 1663 (feia tres segles i mig que l'autor era mort), i no és fins quasi un segle més tard que surten a llum, totes a Palma, la del Blanquerna (1749), la del Llibre d'Amic e Amat (1749) i la del Fèlix o Llibre de meravelles (1750). De les grans cròniques medievals, la primera que va merèixer una versió castellana fou la de Bernat Desclot, el 1616, i, dos segles més tard, el Llibre dels fets de Jaume I (1848) i la de Ramon Muntaner (1860), totes dues traduïdes per Antoni de Bofarull, un dels intel·lectuals que excel·lí en la lenta recuperació del català literari. Tres traduccions diferents ens han pervingut del Llibre dels àngels de Francesc Eiximenis: dues d'anònimes, del 1516 i del 1641, i la tercera, del 1865, de Francesc Pelai Briz, un altre dels forjadors de la Renaixença. En canvi, de Lo somni de Bernat Metge coneixem tan sols dues traduccions, molt recents, degudes a Martí de Riquer (1985) i a Alfredo Darnell Gascou (1987). Així mateix, l'Espill de Jaume Roig no va ser traduït, complet, fins al 1950, per Ramon Miquel i Planas, com tampoc no ho va ser la poesia de Jordi de Sant Jordi fins al 1955, un altre cop en versió de Martí de Riquer. Per contra, Ausiàs Marc, l'escriptor medieval més traduït al castellà —i, segurament, el més imitat—, va merèixer dues versions distintes ja en el segle XVI, la primera de Baltasar de Romaní (1539) (abordada per encàrrec de Ferran d'Aragó, el duc de Calàbria) i la segona del poeta portuguès en llengua castellana Jorge de Montemayor (1560), les quals foren reimpreses diverses vegades fins al 1579. Després van transcórrer gairebé dos segles fins que no van tornar a ser publicades, el 1864, a Barcelona, a cura de Francesc Pelai Briz. D'aleshores ençà Marc ha temptat encara sis traductors més: Martí de Riquer (1941), Jesús Massip (1959), Juan Antonio Icardo (1973), Pere Gimferrer (1978), Rafael Farreres (1979) i Juan Ramón Masoliver (1985). Del Curial e Güelfa posseïm dues versions modernes (la novel·la fou editada per Rubió i Lluch el 1901): de Rafael Marquina (1920) i de Pere Gimferrer (1982). El Tirant lo Blanc va tenir més fortuna. La primera versió, anònima, és antiga, molt primerenca, del 1511 (l'original va aparèixer el 1490), i n'hi ha una altra de recent, del 1969, de Joan Francesc Vidal Jové.\nLes giragonses de les versions d'Ausiàs Marc resulten paradigmàtiques de l'evolució general de les traduccions del català al castellà. Quan minva el conreu literari del català i, sobretot, la llengua perd prestigi, minven també les traduccions. De fet, pràcticament s'estronquen, fora d'algunes iniciatives aïllades, des de la segona meitat del segle XVI fins a la segona meitat del XIX, quan els primers renaixentistes s'adonen que poden esdevenir una arma de divulgació poderosa per al redreçament de la llengua i de la literatura catalanes.\nDe la producció literària dels segles XVI, XVII i XVIII, en bona part redescoberta i divulgada aquests darrers lustres, només tenim notícia de dues traduccions. Magí Pers i Ramona el 1862 va donar a conèixer en castellà la peça teatral de Francesc Fontanella Amor, firmesa i porfia. El 1860 Carlos Borromeo va traduir una selecció de poemes de Francesc Vicent Garcia acomboiada —sembla que era inevitable— d'«anécdotas y cuentos que se atribuyen á Vicente García, rector de Vallfogona».\nEl 1842 Pers i Ramona va editar el poema anònim Lo temple de la glòria acompanyat d'una traducció castellana, i quatre anys després, quan només en feia cinc que havia aparegut, una versió de Lo gaiter del Llobregat de Joaquim Rubió i Ors —manifest, tal vegada involuntari, a favor de la importància literària de Catalunya. El mateix any Francesc Pelai Briz va traduir-se ell mateix el poema popular La masia dels amors, com també ho féu Víctor Balaguer amb el drama exitós Los Pirineus (1892) i Lo romiatge de l'ànima (1897). Uns quants anys enrere, el 1878, Núñez de Arce i Ruíz de Aguilera, entre d'altres, ja havien traduït les seves reputades Tragèdies.\nAl final del segle XIX, la irrupció de tres escriptors —Narcís Oller, Àngel Guimerà i Jacint Verdaguer— d'un talent considerable —o excepcional, en el cas de Verdaguer— i, alhora, popularíssims va capgirar aquesta tendència més o menys atzarosa. A les postrimeries del segle van començar a encuriosir els escriptors castellans, s'hi van relacionar i de la relació van sorgir uns vincles fecunds quant a les versions de les seves obres. De Narcís Oller en coneixem vuit, la majoria contemporànies (tret de la seva obra més extensa i ambiciosa, La febre d'or, apareguda el 1986), i, de Pilar Prim, dues de diferents: de Fernando Weyler (1916) i de Carlos Povo (1951). D'Àngel Guimerà, divuit, algunes reimpreses més d'una vegada des de 1890 fins a 1924, l'any del seu traspàs. La de Terra baixa de José Echegaray (qui també va emprendre la de La filla del mar i la de Maria Rosa), apareguda el 1896 —uns quants mesos abans que l'original—, assolia el 1948 la trentena edició; i van acarar-s'hi, a més, Nogueras Oller, el 1909, que en féu una versió novel·lada, i Francisco Madrid, el 1943. L'esclat de Jacint Verdaguer va avançar-se una mica al dels seus coetanis, arran de la traducció de Melcior de Palau, el 1878, d'un llarg poema que, un any abans, havia obtingut els honors dels Jocs Florals: L'Atlàntida. Sis versions més hem descobert d'aquesta obra, la més traduïda de tots els temps, des del mateix 1878, en què en va sortir a llum una altra, fins al 1967. Del conjunt del corpus verdaguerià hem trobat trenta-tres traduccions distintes i, d'un bon nombre d'obres, més d'una versió: quatre de la famosa Oda A Barcelona, tres d'Idil·lis i cants místics i del Canigó, dues de Lo somni de sant Joan, de San Francesc i del Dietari d'un pelegrí a Terra Santa. Verdaguer és un dels comptats escriptors catalans —amb Rusiñol, Pla i Espriu— que ha merescut una col·lecció d'obres completes —més o menys completes— traslladades al castellà: «Colección de obras de Mosén Jacinto Verdaguer, con sus versiones castellanas», amb el text bilingüe, publicada la primera dècada del segle XX.\nPassada l'admiració per aquestes tres grans figures de la Renaixença, s'enceta una nova època, que s'allarga fins ben entrada la postguerra, de contactes escadussers entre les dues literatures. Viuen, de fet, bastant d'esquena pel que fa a la producció contemporània, amb algunes excepcions. Com la de Santiago Rusiñol, de qui coneixem onze obres traduïdes, la majoria aparegudes les dues primeres dècades del segle; i de Fulls de la vida, dues versions en tan sols onze anys (1904 i 1915). Així mateix, cal destacar set trasllats de l'obra de Víctor Català, gairebé tots coetanis a la publicació de l'original. A més, Solitud ha estat traduïda dos cops: el 1907 per Francisco Javier García i el 1986 per Basilio Losada. Però, per exemple, de Joan Maragall, prototipus de l'intel·lectual compromès amb la germanor dels pobles hispànics, només n'hem pogut trobar quatre traduccions (com a llibres, s'entén, una altra cosa són les antologies), i totes ben recents: tres dels reivindicatius anys seixanta i l'Elogi de la paraula de 1986. D'altres literats modernistes i noucentistes —o neonoucentistes— de vàlua a penes van ser traduïts. En són una minsa excepció Les ales d'Ernestina de Prudenci Bertrana 1910), Per la vida de Pous i Pagès (1911), Servitud de Puig i Ferreter (s.d.) i Jacobé de Joaquim Ruyra (en un trasllat de Josep Carner, de 1909). Carner, Gaziel, Adrià Gual, Miquel Llor, Carles Soldevila o Francesc Trabal no van poder ser llegits en castellà abans de la guerra. Sí, en canvi, Eugeni d'Ors, que va despertar, com a Catalunya, fervors i recels en els cenacles de les lletres castellanes, i de qui Enrique Díez Canedo ben d'hora ja va traduir una selecció de proses, el 1905, mentre que Rafael Marquina va encarregar-se de la de La ben plantada (el 1911, el mateix any en què van aparèixer els articles a La Veu de Catalunya) i la de La vall de Josefat (1921). Encara n'hem descobert nou versions més, comptant les més recents, algunes de les quals són obra del mateix Eugeni d'Ors.\nCarles Riba, J. V. Foix, Josep M. de Sagarra o Josep Pla pràcticament van començar a ser traduïts a la postguerra, els anys cinquanta. Riba, en aquesta dècada, va veure traslladades les Elegies de Bierville, Salvatge cor i un recull de la seva Obra poética a càrrec d'Alfonso Costafreda, Paulina Crusat i Rafael Santos Torroella. Les Elegies van ser reescrites un altre cop per Ramón Gallart el 1982, i el 1987 José Agustín Goytisolo va girar Del joc i del foc. Dels anys seixanta daten les primeres traduccions de Foix: una antologia d'Enrique Badosa (1963), reimpresa i ampliada diverses vegades. Jaime Ferrán va publicar-ne una altra el 1987. En aquesta dècada, la dels vuitanta, en van sortir a llum noves versions de llibres esparsos, de Juan Ramon Masoliver i de José Agustín Goytisolo; la darrera, la de Sol, i de dol de Manuel Longares (1993). La prosa de Sagarra ha tingut més fortuna en llengua castellana que no pas el teatre o la poesia. El 1929 l'aparició d'All i salobre va provocar un autèntic rebombori en el món literari català, i l'any següent en va sortir impresa la versió de Rafael Marquina. Posteriorment, ja sota la dictadura franquista, la de La ruta blava (1942), Els ocells amics (1953), les Memòries (1957) i Vida privada (1966), aquesta última a cura de dos torsimnays de luxe: José Agustín Goytisolo i Manuel Vázquez Montalbán. Quant al teatre, només tenim notícia d'una adaptació de José María Pemán de La ferida lluminosa (1964); i, quant a la poesia, d'una compilació de C. Martí Farreras (1973). El nombre de traduccions de Josep Pla ha augmentat molt aquestes darreres dècades perquè el 1988 va començar a editar-se la «Biblioteca Josep Pla» de versions castellanes. De la Vida de Manolo contada per ell mateix, ja n'havia sortit una el 1930 de Juan Chabás, i ens en consta una altra del mateix Josep Pla (1946) i una del poeta Joan Vinyoli (1989). La primera de la postguerra, no d'ell mateix, fou la de Néstor Luján d'El carrer estret (1952). Els anys cinquanta en van aparèixer tres més, una tan sols els anys seixanta, tres més els setanta, deu la dècada dels vuitanta i incomptables reedicions al llarg de la dels noranta —moltes a l'entorn de 1997, en escaure's el centenari del naixement.\nLlorenç Villalonga, nascut el mateix any que Pla, però d'obra més tardana, tampoc no va començar a ser conegut en castellà regularment fins als anys vuitanta, a recer de la publicació de l'obra catalana, per bé que alguns títols, com el mític Bearn, abans havien estat redactats en castellà. Un cas similar és el de Sebastià Juan Arbó, autotraduït sovint, però en dates més reculades, els anys quaranta i cinquanta, i amb freqüència sota els auspicis de la casa editora del seu amic Josep Janés. Xavier Benguerel també va traduir-se més d'un cop ell mateix, sobretot la dècada dels setanta, en què va atènyer, amb la versió d'Icària, Icària (Premi Planeta 1974), unes xifres de vendes remarcables (vint-i-set edicions el 1988). Aloma, de Mercè Rodoreda, ha estat objecte de dues versions (1971, 1982).\nQuant a la poesia d'aquesta generació «sacrificada», segons la designació de Joan Fuster,(1) val la pena considerar els casos d'Agustí Bartra i de Salvador Espriu. Bartra quasi sempre va esdevenir intèrpret de la pròpia obra (en nou de les deu traduccions que coneixem) i bona part va publicar-la a Mèxic, on va exiliar-se i va romandre trenta anys. D'Espriu hem localitzat vint-i-dues versions diferents, a part dels quatre volums de prosa completa, en edició bilingüe (1985), i dels tres de poesia (trucats: havien de ser cinc) (1980-1981). Ariadna al laberint grotesc ha merescut dues transposicions, ben a tocar l'una de l'altra (1986 i 1987), com també el gran poema de la guerra civil espanyola La pell de brau (1964 i 1968), llegit sovint en clau antifranquista.\nCap al final dels seixanta va obrir-se una escletxa valuosa per a les traduccions del català al castellà: l'editorial Polígrafa va encetar una col·lecció destinada només a aquest tipus d'obres, «La Senda». Dues més van veure la llum els anys vuitanta: «Biblioteca de Cultura Catalana», coeditada per Alianza Editorial i Enciclopèdia Catalana, i «Marca Hispánica», sota les Edicions del Mall. Val a dir que cap de les tres no va ultrapassar la vintena de títols, però van servir de tribuna per a la difusió d'una literatura cenyida fins aleshores, després de trenta anys de dictadura, a cercles restringits.\nHo corrobora, en part, l'eclosió que va produir-se la dècada dels vuitanta i bona part dels noranta. A part dels casos al·ludits, des d'aleshores el públic de parla castellana ha tingut accés a una part considerable de l'obra de Pere Calders, Avel·lí Artís-Gener, Joan Perucho, Jordi Sarsanedas, Joan Brossa, Miquel Àngel Riera, Baltasar Porcel, Terenci Moix, Robert Saladrigas, Montserrat Roig, Jesús Moncada, Carme Riera, Jaume Cabré, Josep M. Benet i Jornet, Quim Monzó, Miquel de Palol, Sergi Pàmies, Imma Monsó o Sergi Belbel. D'altra banda, l'anomenada literatura de gènere ha gaudit d'una acceptació avantatjosa i ha estat força traduïda la novel·la negra (Manuel de Pedrolo, Jaume Fuster, Ferran Torrent...) i la novel·la eròtica (Ofèlia Dracs, Josep Bras, Maria Jaén...). Igualment, resulten gairebé incomptables les traduccions de llibres infantils i juvenils: alguns autors, com Josep Albanell o Mercè Company, entre molts altres, han estat traslladats al castellà sistemàticament.\nFora d'alguns casos concrets, no disposem de gaire informació —ni d'estudis de cap mena— sobre el tiratge i la difusió de les traduccions, sobre la repercussió que han tingut entre el públic castellà o sobre si han exercit el paper de «pont» per a les versions a d'altres llengües que els correspondria. Per contra, molts dels traductors, sobretot els més allunyats en el temps, han sobresortit en algun camp de les lletres —castellanes o catalanes mateix—, encara que tampoc no ha esta prou examinada la seva aportació en aquest àmbit. En qualsevol cas, som davant d'un material ingent que reclama investigacions de molts tipus. Aquí amb prou feines n'hem pogut presentar una sinopsi esfilagarsada.\n(1) Joan Fuster. Literatura catalana contemporània. 7a ed. Barcelona: Curial, 1985, p. 339.\nBACARDÍ, Montserrat, «Alfonso Costafreda, traductor de Carles Riba», a Actas del congreso «Jaime Gil de Biedma y su generación poética», Saragossa, Gobierno de Aragón, 1996, v. II, pp. 273-280.\n——, «Les traduccions de la poesia de Carles Riba al castellà», a Actes del II Congrés Internacional sobre Traducció. Bellaterra, Universitat Autònoma de Barcelona, 1997, pp. 425-435.\nBASTONS, Carles, «Difusió i recepció de Jacinto Verdaguer en el món hispànic», a Verdaguer. Un geni poètic. Catàleg de l’exposició commemorativa del centenari de la mort de Jacint Verdaguer (1902-2002), Barcelona, Biblioteca de Catalunya, 2002, pp. 143-151.\nBROCH, Àlex, «Relació i difusió culturals, accions davant d'un repte concret», Serra d'Or 326 (novembre 1986), pp. 41-44.\nCOTONER CERDÓ, Luisa, «Las traducciones de los poetas de la «Escuela de Barcelona», notas de asedio», Quimera 222 (novembre 2002), pp. 49-65.\nLÓPEZ ESTRADA, Francisco, «El Tirante castellano de 1511 y los libros de viajes», a Actes del Symposion Tirant lo Blanc. Barcelona, Quaderns Crema, 1993, pp. 441-470.\nMARTINES, Vicent, El Tirant políglota. Estudi sobre el Tirant lo Blanch a partir de les seues traduccions espanyola, italiana i francesa dels segles XVI-XVII. Barcelona, Curial / Publicacions de l’Abadia de Montserrat, 1997.\nMARTORI, Joan, La projecció d’Àngel Guimerà a Madrid (1891-1924), Barcelona, Curial / Publicacions de l’Abadia de Montserrat, 1995.\nPAGÈS, Amadeu, «Influència d’Ausiàs March sobre les literatures catalana i castellana», Ausiàs March i els seus predecessors, València, Alfons el Magnànim, 1990, pp. 377-405.\nPINYOL I TORRENTS, Ramon, «La difusió internacional de Verdaguer», Nexus 29 (desembre 2002), pp. 66-79.\nPOMAR, Jaume, La raó i el meu dret. Biografia de Llorenç Villalonga, Palma de Mallorca, Moll, 1995.\nRIERA I SANS, Jaume, «Catàleg d’obres en català traduïdes en castellà durant els segles XIV i XV», a Segon Congrés Internacional de la Llengua Catalana, València / Barcelona, Institut de Filologia Valenciana / Publicacions de l’Abadia de Montserrat, v. VIII, pp. 699-709.\nRIQUER, Martí de, Traducciones castellanas de Ausias March en la edad de oro, Barcelona, Instituto Español de Estudios Mediterráneos, 1946.\n——, «La difusió del Tirant lo Blanc», a Aproximació al Tirant lo Blanc. Barcelona, Quaderns Crema, 1990, pp. 241-248.\nROMAGUERA I RUBIÓ, Joaquim, «Traduccions entre llengües de l’estat espanyol», Revista de Catalunya 21 (juliol-agost 1988), pp. 135-142.\nTORRENT I FÀBREGAS, Joan, «Projecció de L’Atlàntida més enllà dels Països Catalans», a Jacint Verdaguer en el centenari de L’Atlàntida, Barcelona, Fundació Carulla Font, 1977, pp. 76-94.\n«Translations of Mercè Rodoreda's Works», Catalan Writing 11 (1993), pp. 42-47.


La UAB i un ajuntament de Sardenya col·laboren en la publicació en llengua sarda - Universitat Autònoma de Barcelona - UAB Barcelona\nLa UAB i un ajuntament de Sardenya col·laboren en la publicació en llengua sarda\nCàller, capital de Sardenya (Itàlia).\nEl grup de recerca Tradumàtica de la UAB i l’Ajuntament de Bauladu (Sardenya) treballaran conjuntament per a publicar les actes municipals en llengua sarda. L’alcalde, Davide Corriga, ha visitat la UAB i ha signat un conveni de col·laboració. Bauladu es convertirà així en un dels primers ajuntaments de l’illa que publica en sard.\nEl projecte preveu la traducció automàtica i postedició de la documentació oficial, i alhora la recopilació de textos per a la creació d’un corpus bilingüe italià-sard.\nDesprés d’haver contribuït a la creació del primer motor de traducció automàtica per a la llengua sarda, el grup de recerca Tradumàtica de la UAB, del departament de Traducció de la UAB, col·laborarà amb l’ajuntament de Bauladu en la publicació de les actes municipals en format bilingüe italià i sard.\nFins ara, aquests documents eren publicats únicament en italià. Mitjançant aquest projecte de col·laboració, Bauladu es convertirà en un dels primers ajuntaments de l’illa que publica també en sard, una de les llengües oficials de Sardenya.\nDurant la signatura del conveni, l’investigador de la UAB, Adrià Martín-Mor, i l’alcalde de Bauladu, Davide Corriga, han pogut donar detalls del projecte al vicerector de Recerca i de Transferència de la UAB, Armand Sánchez, que els ha fet arribar l’enhorabona i els ha desitjat encerts en aquesta iniciativa.\nEl primer traductor automàtic en llengua sarda\nEl primer traductor automàtic per a la llengua sarda va nèixer l'estiu passat gràcies a la col·laboració entre el grup de recerca Tradumàtica de la UAB i l'empresa Prompsit, empresa que de fa temps gestiona la plataforma lliure de traducció Apertium. El desenvolupament del traductor fou finançat per Google, mitjançant el programa Google Summer of Code. Aquesta plataforma, creada a la universitat d’Alacant l’any 2004 per a la combinació lingüística castellà-català, inclou al voltant de quaranta llengües, entre les quals el bretó, l’occità i el basc, i ara també la combinació italià-sard. Per a l’elaboració del traductor, es van crear corpus i diccionaris prenent com a referència la Viquipèdia en llengua sarda i diversos diaris. El traductor es presenta amb 25.000 paraules, una cobertura de traducció al voltant del 90% i una taxa d’error per paraula del 10%. La pàgina principal d’Apertium (traduïda en sard gràcies a la col·laboració del grup d’usuaris Sardware) inclou un enllaç perquè els usuaris puguin comunicar possibles errades i proposar nous projectes.\nEl sard, parlat per un milió i mig de persones\nEl sard és una llengua romànica parlada a l'illa de Sardenya, i també és la que ha rebut més influències del català, a causa de l'ocupació catalana de l'illa durant molts segles. Es parla a gairebé tota l'illa, excepte a l'Alguer (on es parla un dialecte del català, l'alguerès) i a algunes illes menors. Es calcula que aproximadament el 80% dels habitants de l'illa el compren perfectament, i que entre el 65 i el 70% l'empra com a idioma habitual. En total, es calcula que el parlen un milió i mig de persones.


L'Ajuntament de les Alqueries suspén les festes patronals\nL'Ajuntament de les Alqueries suspendrà les festes patronals de la Virgen del Niño Perdido d’octubre per la crisi sanitària actual de la COVID-19, ja que davant esta situació se farà complicada la celebració dels actes més representatius d’estes celebracions. L'alcaldessa Esther Lara explica que “des de l’equip de govern traslladarem aquesta proposta als diferents grups polítics i a les associacions que participen en les celebracions. A més, també estudiarem la forma de fer algun tipus d’activitats que cumplisquen totes les normatives i que garantisquen la seguretat sanitària per tal d’impulsar l’economia local que tenia un xicotet impuls durant les festes”.\nAixí mateix, Lara recorda que la cort d'honor que havia sigut elegida per al 2020 ostentarà aquest càrrec en el pròxim 2021. “És una situació complicada i totalment nova per a totes les administracions, però l'hem d'afrontar amb responsabilitat en aquests moments. A més, vull agrair la comprensió de totes les parts amb les quals hem compartit aquesta decisió i vull traslladar a la ciutadania que continuarem treballant per a vetlar per la seua seguretat en la mesura de les nostres possibilitats i amb la col·laboració de totes les institucions”, argumenta l'alcaldessa.\nFestes patronals les Alqueries mesures coronavirus


Alex Tanguay | Spielerstatistiken und News | NHL.com BETASHARE\nAlex Tanguay #40Arizona Coyotes Linker Flügelspieler\nStatistikenTEILSTATISTIKENSPIELPROTOKOLLHINWEISEAnderes2015/162014/152013/142012/132011/122010/112009/102008/092007/082006/072005/062003/042002/032001/022000/011999/00Hauptrunde GPGAPts+/-PIMPPSHGWSHitsBkSGvATkATOI/gFaceoffHAUPTRUNDE 2015/1670 8 27 35+8 32 1 0 1 71 2236172715:47\nLetztes Tor/letzter Assist der SaisonLetztes Tor (Anzahl der Spiele seitdem):22.03.2016 vs. Edmonton (9)Letzter Assist (Anzahl der Spiele seitdem):04.04.2016 @ St. Louis (3)Gleiche Spieleranzahl, Powerplay, UnterzahlES – Tore:7PP – Tore:1SH – Tore:0ES – Assists: 18PP – Assists: 8SH – Assists: 1ES – Punkte: 25PP – Punkte: 9SH – Punkte: 1ES – Punkt-%: 71,4PP – Punkt-%: 25,7SH – Punkt-%: 2,9ES – Eiszeit/Spiel:12:59PP – Eiszeit/Spiel: 2:15SH – Eiszeit/Spiel: 0:32Heimspiele/AuswärtsspieleHeimspiele – gespielte Partien38Auswärtsspiele – gespielte Partien32Heimspiele – Tore:5Auswärtsspiele – Tore:3Heimspiele – Assists:13Auswärtsspiele – Assists:14Heimspiele – Punkte:18Auswärtsspiele – Punkte:17Heimspiele – Plus-Minus-Statistik+7Auswärtsspiele – Plus-Minus-Statistik+1Heimspiele – Bullygewinn-%:0,00Auswärtsspiele – Bullygewinn-%:60,00EiszeitWechsel/Spiel: 20,5Tore/Spiel:0,11Assists/Spiel:0,39Punkte/Spiel:0,50Eiszeit/Wechsel: 0:46Eiszeit/Tor: 138:10Eiszeit/Assist: 40:56Eiszeit/Punkt: 31:34Tore nach Spielsituation1. Drittel: 22. Drittel: 33. Drittel: 3Verlängerung: 0Rückstand mit 1:2Unentschieden: 3Führung mit 1: 1Spielentscheidend: 1Rückstand mit 2: 0 Führung mit 2: 2Empty Net: 0Rückstand mit 3+: 0 Führung mit 3+:0Shootout-Tore/Versuche: 0/0 Penaltys – : 0/0Statistiken nach Monat/in Siegen/in Niederlagen OktNovDezJanFebMärAprin Siegenin NiederlagenGespielte Partien:1041313121353337Tore:200114062Assists:40752631710Punkte:607631032312Plus/Minus:+2+1+2+0-2+3+2+22-14Strafminuten:100842441616Powerplaytore:000001010Eiszeit/Spiel:18:0416:2216:0416:4113:2115:0915:0815:5115:43Statistiken nach WochentagMontagDienstagMittwochDonnerstagFreitagSamstagSonntagGespielte Partien:898137178Tore:0111140Assists:7234182Punkte:73452122Plus/Minus:-1+0+5+3+1+4-4Strafminuten:64021064Powerplaytore:0000010Eiszeit/Spiel:16:4114:1816:4715:3616:1215:2016:28STRAFZEITENKleine StrafenAnz.DauerHoher Stock24Haken612Halten36Beinstellen48Unnötige Härte12Große StrafenAnz.DauerDisziplinarstrafenAnz.Dauer\nToreAssistsPunkteDurchschn. EiszeitGPEVPPSHTotEVPPSHTotEVPPSHTot+/-PIMSEVPPSHTotA13500540049009+6102113:022:230:2515:50M11100111132114+12712:482:060:5815:53XVE2460065117111113+7122812:552:150:4015:51C23000072097209-1101813:332:070:3016:10P2311026501176013+2102512:282:230:2715:19XVW461102137020148022+1204313:012:150:2815:45Heimspiele vs. GegnerToreAssistsPunkteDurchschn. EiszeitAGPEVPPSHTotEVPPSHTotEVPPSHTot+/-PIMSEVPPSHTotvs. BOS1000000000000+00113:113:460:3917:36vs. BUF1100110012002+20216:472:060:0518:58vs. DET1100100001001+10311:400:000:0011:40vs. FLA1200210013003+32313:211:560:0115:18vs. MTL1000000000000+00313:390:000:0013:39vs. TBL2000000000000-22512:074:020:0016:09vs. TOR1000010011001+12112:264:121:0317:41Gesamt8400430037007+561813:092:300:1315:53MGPEVPPSHTotEVPPSHTotEVPPSHTot+/-PIMSEVPPSHTotvs. CAR1000000000000+00011:533:022:4717:42vs. CBJ1000000000000-10011:324:321:2417:28vs. NJD1000000110011+20013:031:490:3515:27vs. NYI1000000000000+00012:420:052:4115:28vs. NYR1000000000000+00111:002:190:0013:19vs. PHI1000001010101+00011:072:130:0813:28vs. PIT1000000000000-10210:222:471:1514:24vs. WSH1000010011001+10113:491:260:0015:15Gesamt8000011131113+10411:562:161:0615:18CGPEVPPSHTotEVPPSHTotEVPPSHTot+/-PIMSEVPPSHTotvs. CHI2000001010101-12112:351:260:4014:41vs. DAL3000020022002+22211:372:480:2714:52vs. MIN2000000000000-20216:390:230:2217:24vs. NSH1000000000000-10111:485:010:1717:06vs. STL2000000000000+30217:552:410:0220:38vs. WPG1000000000000-10114:560:000:0014:56Gesamt11000021032103+04914:102:020:2016:33PGPEVPPSHTotEVPPSHTotEVPPSHTot+/-PIMSEVPPSHTotvs. ARI1000000000000+02113:061:321:1115:49vs. CGY3000001010101-20312:442:560:3116:12vs. EDM2100110012002+30512:330:250:4213:41vs. LAK1000000000000+0009:224:041:2414:50vs. SJS3000010011001+00214:091:180:0015:27vs. VAN1000010011001+00012:510:000:0012:51Gesamt11100131044105+121112:491:440:3015:04Auswärtsspiele vs. GegnerToreAssistsPunkteDurchschn. EiszeitAGPEVPPSHTotEVPPSHTotEVPPSHTot+/-PIMSEVPPSHTotvs. BUF1000000000000+00112:320:000:4713:19vs. DET1000000000000+02014:200:130:1314:46vs. FLA1000000000000+02111:294:551:0617:30vs. OTT1000000000000-10013:020:000:0313:05vs. TBL1100110012002+20112:485:471:2920:04Gesamt5100110012002+14312:502:110:4315:44MGPEVPPSHTotEVPPSHTotEVPPSHTot+/-PIMSEVPPSHTotvs. CAR1100100001001+10214:002:481:5218:40vs. CBJ1000000000000-12115:592:140:0018:13vs. NYR1000000000000+00015:260:000:0015:26Gesamt3100100001001+02315:081:400:3717:26CGPEVPPSHTotEVPPSHTotEVPPSHTot+/-PIMSEVPPSHTotvs. CHI3000010011001-10313:033:250:3717:06vs. COL1000000000000+00015:063:050:0018:11vs. DAL2000000000000-10112:491:410:4515:16vs. MIN1000000000000+00112:400:000:0012:40vs. NSH2000010011001+00210:522:222:0815:22vs. STL2000030033003+16013:141:460:0015:00vs. WPG1000001010101+00215:111:150:0816:34Gesamt12000051065106-16912:592:110:3815:50PGPEVPPSHTotEVPPSHTotEVPPSHTot+/-PIMSEVPPSHTotvs. ANA1000010011001+16111:352:041:2415:03vs. ARI1000000000000+10012:195:100:3518:04vs. CGY1000000000000-1209:414:250:0014:06vs. EDM2010110011102+20312:540:560:0013:50vs. LAK1000000000000-10012:095:102:0919:28vs. SJS4000003030303-10811:144:050:1015:30vs. VAN2000011021102+00214:460:210:0015:07Gesamt12010134073508+181412:102:580:2415:33Vs Gegner nach TeamstatistikToreAssistsPunkteDurchschn. EiszeitPt%GPEVPPSHTotEVPPSHTotEVPPSHTot+/-PIMSEVPPSHTotWSH0,7321000010011001+10113:491:260:0015:15DAL0,6655000020022002+12312:052:210:3415:02STL0,6524000030033003+46215:342:130:0117:49PIT0,6341000000000000-10210:222:471:1514:24ANA0,6281000010011001+16111:352:041:2415:03CHI0,6285000011021102-22412:522:370:3816:08FLA0,6282200210013003+34412:253:250:3316:24LAK0,6222000000000000-10010:454:371:4617:09NYR0,6162000000000000+00113:131:090:0014:22NYI0,6101000000000000+00012:420:052:4115:28Gesamtergebnisse:24200291010111012+6201812:502:260:4015:57SJS0,5987000013041304-101012:292:530:0615:29TBL0,5913100110012002+02612:204:370:2917:27PHI0,5851000001010101+00011:072:130:0813:28NSH0,5853000010011001-10311:113:151:3115:57BOS0,5671000000000000+00113:113:460:3917:36DET0,5672100100001001+12313:000:060:0613:13MIN0,5303000000000000-20315:190:150:1415:49CAR0,5242100100001001+10212:562:552:1918:11OTT0,5181000000000000-10013:020:000:0313:05NJD0,5121000000110011+20013:031:490:3515:27Gesamtergebnisse:243003341864111-142812:452:260:3415:46COL0,5001000000000000+00015:063:050:0018:11MTL0,5001000000000000+00313:390:000:0013:39BUF0,4942100110012002+20314:391:030:2616:08ARI0,4762000000000000+12112:423:210:5316:56WPG0,4762000001010101-10315:030:370:0415:45CGY0,4704000001010101-32311:583:180:2315:40CBJ0,4632000000000000-22113:453:230:4217:50VAN0,4573000021032103+00214:070:140:0014:21EDM0,4274110220023104+50812:430:410:2113:45TOR0,4211000010011001+12112:264:121:0317:41Gesamtergebnisse:222103630984012+382513:231:510:2215:37DRUCKEN › Penguins gewinnen Serie 4-3


TEMA 9, apuntes de Ciències Ambientals (UV) | Patatabrava.com\nEconomia y medio ambiente - Ciències Ambientals UV\nProfesor: Salvador del Saz\nProfesor: Salvador del Saz - Economia y medio ambiente. Ciències Ambientals UV\nProfesor: - SPT. Ciències Ambientals UV\nProfesor: mara cabrejas - SPT. Ciències Ambientals UV\nPreg. Examen: Formas de propiedad y evitación de la tragedia de los bienes ambientales comunes\nCuánta gente cabe en el planeta\nPreg. Examen: Concepto de desarrollo sostenible y críticas al mismo


AudiA5 2.0 TFSI Sport Multitronic 2dr\nFULL SERVICE HISTROY 2 KEY.\nHEATED SEATS F1 PADDLE SHIFT LEATHER SEATS AUTOMATIC 4 MAIN DEALER STAMPS 4 SPECIALIST STAMPS LUMBER SUPPORT LEATHER SEATS.\nAlloy Wheels-8.5Jx19in 5-Spoke Y Design\nDate Of Last Keeper Change 21/03/2020\nSB10 HFY 27/01/2017\nDVLA 04/01/2021 91,000\nNAMA 17/11/2015 45,386\nDVLA 13/10/2015 45,000\nData for this history check supplied: 22/05/2021 at 06:37


☛ Blindatge de la regulació\nInicioBlog del TaxistaBlindatge de la regulació\nBlindatge de la regulació\nProposta 1 per a la nova llei del taxi\nEls sistemes de transport urbans són sistemes altament complexos que necessiten de gran planificació.\nEspecíficament, el transport amb vehicle turisme genera una sèrie d’externalitats negatives fora de l’àmbit de la mobilitat que fan necessària la seva regulació.\nEncara que els favorables a la liberalització volen interpretar l’anterior com un privilegi impropi d’un sector privat que és el taxi, tota la jurisprudència deixa ben clar que, a pesar de no ser un servei públic formalment, ho és en la seva naturalesa, atès que el sector públic n’ha de regular estrictament l’activitat no per garantir-li uns privilegis, sinó per garantir la “seva qualitat i seguretat”.\nEl fet que sigui intensament reglamentat és la conseqüència de la naturalesa de l’activitat, que s’incardina dins del sistema urbà complex en el que s’han de garantir certs béns de manera pública, com per exemple la mobilitat, la fluïdesa i seguretat del transport motoritzat, l’ús no abusiu de l’espai públic, la seguretat del vianants, la qualitat de l’aire, la limitació de la contaminació sonora, així com la viabilitat del mateix sector, atès que hi ha prou evidència de què el mercat no pot ocupar-se d’aquests elements de manera eficient.\nPer tant la necessitat de reglamentació i intervenció és necessària perquè el sector encaixi en un sistema més ampli de garantia de drets i accés a béns per a la ciutadania.\nDe fet les àmplies competències en l’àmbit del transport es fonamenten en el fet que el transport és dels element més importants per al funcionament dels sistemes urbans i interurbans, i que aquests són regulats de manera més eficaç per les administracions municipals i supra-municipals, i d’àmbit autonòmic, que s’ocupen prioritàriament d’aquests sistemes territorials. Això ha de quedar ben establert en la nova llei.\nLa nova llei ha d’especificar millor la necessitat de reglamentació, planificació i intervenció pública en relació a aquests béns comuns afectats per les externalitats del transport motoritzat, a fi de protegir-los.\nÉs per aquestes raons que cal una limitació del total de vehicles oferint serveis de transport, tant en l’espai urbà com en l’espai interurbà.\nA partir d’aquesta necessària limitació s’ha de garantir que el que s’anomena numerus clausus no es vulnerarà ni creixerà si no és per raons objectives de creixement de la demanda i sempre tenint en compte totes les possibles externalitats abans esmentades.\nArtículo anteriorConcentración de apoyo a los trabajadores de Glovo\nArtículo siguienteModel de transport públic integrat


El Mercat de Nadal d'Onda finalitza amb un gran èxit de participació\nLa nova ubicació i l'augment d'activitats ha elevat el nombre d'assistents a la fira\nEl Mercat de Nadal ha omplert el centre d'Onda amb multitud de persones que s'han acostat a fer les seues compres en els stands dels comerços locals i per a gaudir de la varietat d'activitats organitzades durant el cap de setmana. El tinent d'alcalde de Dinamització Econòmica, Ángel Badenas, ha explicat que “aquesta edició ha sigut tot un èxit. Els canvis realitzats com el trasllat al Pla, com sol·licitaven els comerciants, la instal·lació d'una carpa perquè les activitats puguen celebrar-se sense cap problema, encara que hi haja inclemències meteorològiques, i afegir novetats en la programació per a tots els gustos, ha atret a un gran nombre d'assistents, demostrant que en la nostra ciutat podem trobar tot el que necessitem”.\nEn la jornada d'avui els xiquets i xiquetes han rebut il·lusionats la visita de la Patrulla Canina, amb la qual han pogut fer-se fotos i imprimir-les a l'instant per a poder portar-li-les de record. També han pogut jugar al camp de Bubble Kids i aprendre sobre globoflèxia, pintacares i a realitzar targetes de nadal. Tampoc han volgut perdre's l'actuació de teatre-balle ‘El Petit Príncep Xou’. Unes altres de les novetats d'aquesta edició ha sigut el torneig de ‘Super Mario Kart 8 Deluxe’, tallers de batucada de la SAMVO i sobre reciclatge per Restauro Taller d’Art. Així mateix, diversos visitants han assistit a una interessant xarrada al voltant de la osteopatia per Celia Sánchez.\nÁngel Badenas ha conclòs dient que “continuarem millorant el Mercat de Nadal en les pròximes edicions, treballant amb els comerços locals, ja que aquest equip de govern que lidera l'alcalde, Ximo Huguet, es caracteritza per escoltar a la ciutadania i valorar sempre quin és la millor opció. Ara, és temps d'avaluar i veure en quins aspectes podem millorar per a l'organització d'aquest esdeveniment i uns altres similars en el pròxim any” i s'ha mostrat satisfet “per l'acolliment que ha tingut per part de la ciutadania, que ha fet les seues compres durant la fira, incentivant i potenciant l'economia local”.


Demà els joves garrotxins finalistes dels premis “Joves i Més!” agafaran l’autobús per assaborir el premi – elgarrotxi.cat\nDemà els joves garrotxins finalistes dels premis “Joves i Més!” agafaran l’autobús per assaborir el premi\n21 agost, 2016 Redacció GARROTXA 0\nDilluns al matí, sortiran d’Olot els deu joves finalistes dels premis “Joves i Més!”. La trobada serà a les 10 h a la Plaça Clarà (davant de l’Escola Pia) des d’on els joves agafaran l’autobús que els ha de portar a Les Planes de Son per passar una setmana a l’equipament d’educació ambiental i científica Món Natura.\nEls estudiants premiats han estat:\n-Elisenda Boada Planellas (Bosc de la Coma)\n-Turina Castañer Vilà (Cor de Maria)\n-Martina Cots Costa (Bosc de la Coma)\n-Aina Foguet Noguer (Escola Pia)\n-Mar Guitián Serra (Garrotxa)\n-Cèlia Morera Aumatell (Montsacopa)\n-Aina Pellicer Tombas (Garrotxa)\n-Joan Plana Sala (Cor de Maria)\n-Albert Prades Masó (Montsacopa)\n-Pau Vila Llorà (Escola Pia)\nVÍDEO ESPECIAL: Premis Joves i Més 2016\nL’Ajuntament d’Olot ha acollit aquest dissabte 4 dejuny l’acte de reconeixement als guanyadors del Premi “JOVES I MÉS 2016”\nEls 10 alumnes de 4t ESO han signat en el Llibre Jove d’Honor de la Ciutat i han rebut el diploma perquè puguin gaudir aquest mes d’agost d’una estada de cinc dies a l’equipament d’educació ambiental i científica, MónNatura Pirineus a les Planes de Son. Veure vídeo especial.\nMor una nena de 3 anys ofegada en una piscina privada de Calonge\nVÍDEO: Centenars de persones per veure el Ball de Sant Isidre a Sant Privat d’en Bas


vesa publica l'estàndard displayport 2.0, que permet suport per a taxes de refresc superiors als 8k i | tecnologia de poder - Brot\nVESA publica Estàndard DisplayPort 2.0, que permet suport per a taxes superiors a 8K i més actualitzades\nEls avantatges de DP 2.0 es gaudeixen tant pel connector DP natiu com pel connector USB Type-C, que transporta el senyal audio / vídeo DP a través del mode Alt DisplayPort. DP 2.0 és compatible amb les versions anteriors de DisplayPort i incorpora totes les funcions clau de DP 1.4a, inclòs el suport per a la compressió de flux de visualització (DSC) sense pèrdues visuals amb correcció d'error (FEC), transport de metadades HDR i altres funcions avançades. L'augment del rendiment de banda d'amplada de banda de vídeo de DP 2.0 que es porta a través del connector USB-C permet la transferència simultània de dades USB de major velocitat sense comprometre el rendiment de la pantalla. DP 2.0 utilitza la capa d’interfície física (PHY) de Thunderbolt 3 mantenint la flexibilitat del protocol DP per augmentar l’ample de banda de dades i promoure la convergència entre els estàndards d’IO líder a la indústria.\nA més, les noves tarifes de dades de DP 2.0 vénen amb un protocol de mapeig de dades de flux de visualització comú tant per al transport d’un sol flux com al transport multiusuït. Aquest mapeig comú facilita a més el suport de transport multi-flux de dispositius DP 2.0 per a un port DP únic a la porta\nDispositiu d'origen per conduir múltiples pantalles a través d'una estació d'ancoratge o pantalles de cadena de margarides. Es preveu que els primers productes que incorporen DP 2.0 surtin al mercat a finals del 2020.\n'DP 2.0 ofereix experiències d'usuari de final a extrem diferenciades, en una gran quantitat de segments de mercat, com ara la productivitat i els jocs, així com una interoperabilitat extrema a punta amb diverses opcions de connectivitat. Estableix un nou paradigma per a les especificacions de la interfície de visualització, proporcionant escalabilitat des de pantalles de factor de forma petita de gran eficàcia, fins a pantalles de gran format de gran resolució i de gran actualització, 'va dir Syed Athar Hussain, vicepresident del consell de VESA i Display Fellow senior de domini, AMD.\n'La contribució d'Intel de l'especificació de la capa de Thunderbolt PHY a VESA per a la seva utilització en DP 2.0 és una fita significativa que fa que el port més simple i versàtil d'avui sigui també el de millor rendiment per a la visualització', va dir Jason Ziller, director general de la divisió de connectivitat de clients d'Intel. 'Col·laborant amb VESA, estem permetent que tecnologies comunes de blocs de construcció es puguin unir a través d'una àmplia gamma de dispositius i augmentant la compatibilitat per oferir millors experiències als consumidors.'\nDemandes de més alta resolució requereixen nous desenvolupaments a les interfícies de visualització\nS'han realitzat esforços de la indústria per impulsar la difusió de vídeo més enllà de les resolucions de 4K / Ultra HD, mentre que les televisions de 8K i els monitors de PC ja comencen a arribar al mercat. Per exemple, la Companyia de Radiodifusió del Japó (NHK) ha anunciat els plans d’emetre els Jocs Olímpics d’estiu 2020 en 8K, i ja ha començat a emetre contingut de 8K als espectadors.\nAl mateix temps, les plataformes de jocs estan pressionant el sobre cap al joc immersiu, impulsant la demanda de resolucions més altes i les tarifes de fotogrames de vídeo a PC, ordinador portàtil i plataformes mòbils, inclosos telèfons intel·ligents i auriculars VR. Es necessiten nous desenvolupaments en les interfícies de visualització per abordar aquests desenvolupaments.\nRendiment de l'amplada de banda de dades triple\nLa versió anterior de DisplayPort, v1.4a, proporcionava una amplada de banda màxima d’enllaços de 32,4 Gbps, amb cadascun dels quatre carrils amb una velocitat d’enllaç de 8,1 Gbps / carril. Amb codificació de canals 8b / 10b, això equival a una càrrega útil màxima de 25,92 Gbps. DP 2.0 augmenta la velocitat màxima d’enllaç fins a 20 Gbps / carril i ofereix una codificació de canals 128b / 132b més eficaç, proporcionant una càrrega útil màxima de 77,37 Gbps, fins a un triple que el DP 1.4a. Això significa que DP 2.0 és el primer estàndard per suportar resolució 8K (7680 x 4320) a 60 Hz de velocitat de refresc amb resolució a tot color 4: 4: 4, inclòs amb 30 bits per píxel (bpp) per a suport HDR-10. Maximització dels guanys en connector USB-C\nEls augments de rendiment habilitats per DP 2.0 es fan a través de connectors DP natius i del connector USB-C a través del mode DP Alt. USB-C permet un únic connector per a dades USB, dades de vídeo i potència. Si es necessita suport simultani de dades i vídeo USB de SuperSpeed, les taxes de dades augmentades significativament activades per DP 2.0 proporcionen als usuaris la capacitat de disposar de potència i dades USB SuperSpeed al mateix temps que el vídeo de gran resolució.\nExemples de configuració DP 2.0\nAmb l’amplada amplada de banda habilitada per DP 2.0, VESA ofereix un alt grau de versatilitat i configuracions per a resolucions de visualització més elevades i taxes de refresc. A més de la resolució 8K esmentada a 60 Hz amb suport HDR, DP 2.0 a través del connector DP natiu o a través de USB-C com a DisplayPort Alt Mode permet una varietat de configuracions d’alt rendiment:\nResolucions de visualització única\nUna pantalla 16K (15360 × 8460) @ 60Hz i 30 bpp HDR 4: 4: 4 (amb DSC)\nUna pantalla de 10K (10240 × 4320) @ 60Hz i 24 bpp 4: 4: 4 (sense compressió)\nResolucions de visualització doble\nDues pantalles de 8K (7680 × 4320) @ 120Hz i 30 bpp HDR 4: 4: 4 (amb DSC)\nDues pantalles 4K (3840 × 2160) @ 144Hz i 24 bpp 4: 4: 4 (sense compressió)\nResolucions de visualització triple\nTres pantalles de 10K (10240 × 4320) @ 60Hz i 30 bpp HDR 4: 4: 4 (amb DSC)\nTres pantalles de 4K (3840 × 2160): @ 90Hz i 30 bpp HDR 4: 4: 4 (sense compressió)\nQuan només utilitzeu dos carrils al connector USB-C mitjançant el mode DP Alt per permetre dades i vídeo USB SuperSpeed simultanis, DP 2.0 pot habilitar configuracions com:\nTres pantalles de 4K (3840 × 2160) @ 144Hz i 30 bpp HDR 4: 4: 4 (amb DSC)\nDues pantalles 4Kx4K (4096 × 4096) (per a auriculars AR / VR) @ 120Hz i 30 bpp HDR 4: 4: 4 (amb DSC)\nTres QHD (2560 × 1440) @ 120Hz i 24 bpp 4: 4: 4 (sense compressió)\nUna pantalla de 8 K (7680 × 4320) @ 30Hz i 30 bpp HDR 4: 4: 4 (sense compressió)\n'El fet de ser un organisme obert de normes que comprèn més de 280 empreses membres de la cadena de valor de l'electrònica proporciona a VESA un punt de vista únic per anticipar-se a les necessitats del mercat de l'exposició durant diversos anys i afegir noves capacitats als nostres estàndards abans de la demanda', va afirmar Alan Kobayashi, VESA Chair Board i VESA DisplayPort Task Group Group. 'DP 2.0 representa una de les fites més significatives de la història de DisplayPort i és la culminació de l'esforç de diversos anys i les millores importants per a aquest estàndard omnipresent. Com les versions anteriors de DisplayPort, que van ajudar a obrir el camí cap a punts importants d’inflexió en tecnologia de vídeo com UHD, 4K, 5K, vídeo a través de USB-C i HDR, DP 2.0 ajudarà a portar la indústria al següent nivell, permetent un marc encara més alt. tarifes i resolucions fins a 8 K, més flexibilitat en les configuracions de visualització, incloent múltiples configuracions de monitors, així com una eficiència més gran.


El Consell de l’Advocacia demana que el català sigui un ‘requisit’ per al personal de Justícia a Catalunya - Consell de l'Advocacia Catalana\nHome / El Consell informa / El Consell de l’Advocacia demana que el català sigui un ‘requisit’ per al personal de Justícia a Catalunya\nin El Consell informa, Nota de premsa, Servei lingüístic, Slider 1,735 Views\nSol·licitarà a tots els partits polítics que impulsin mesures per garantir el dret de l’ús del català als ciutadans davant l’Administració de Justícia\nEl Consell de l’Advocacia Catalana, que representa els catorze Col·legis d’Advocats de Catalunya, s’adreçarà a tots el partits polítics catalans per demanar-los que impulsin una modificació de la Llei Orgànica del Poder Judicial, per tal que el coneixement del català sigui considerat un ‘requisit’, i no només un ‘mèrit’, per exercir a l’Administració de Justícia de Catalunya.\nActualment, només es requereix el coneixement del català al personal no judicial de l’Administració de Justícia a Catalunya, ja que la resta de funcionaris -jutges, magistrats, fiscals i secretaris judicials- tenen caràcter de cos estatal, per la qual cosa el coneixement de la llengua catalana només compta com a ‘mèrit’. Això dificulta que es pugui garantir el dret efectiu de l’ús del català als ciutadans davant l’Administració de Justícia, un dret reconegut a l’Estatut d’Autonomia de Catalunya.\n“L’Estatut especifica clarament -al seu article 33- que totes les persones tenen dret a utilitzar la llengua oficial que elegeixin en les relacions amb l’Administració de Justícia, però el fet que el personal judicial a Catalunya no hagi d’acreditar el coneixement de la llengua catalana com un ‘requisit’, i que compti tan sols com un simple ‘mèrit’, converteix aquest dret en una fal·làcia” argumenta el president del Consell de l’Advocacia Catalana, Miquel Sàmper.\nPer aquest motiu, el Consell de l’Advocacia Catalana demanarà a tots els partits polítics que donin suport a una reforma de la Llei Orgànica del Poder Judicial per tal que el coneixement del català sigui un requisit per a tot el personal destinat a l’Administració de Justícia a Catalunya. Sàmper, considera que “només d’aquesta manera es podrà garantir el dret efectiu de l’ús del català en la justícia”.\nIV Jornada sobre l’ús del català a la Justícia\nLa consideració de ‘mèrit’ o ‘requisit’ del coneixement del català per exercir a Catalunya, serà objecte de debat en una taula rodona que se celebrarà aquest migdia a Vic, amb motiu de la IV Jornada de l’ús del català a la Justícia, organitzada pel Consell de l’Advocacia Catalana. Durant la Jornada també s’analitzarà l’aplicació de la Carta Europea de les llengües regionals o minoritàries a Espanya.\nL’objectiu d’aquestes jornades, que organitza cada any, en diferents punts del territori, la Comissió de Llengua del Consell, és fer reflexionar a l’advocacia sobre les mesures per promoure l’ús del català a la Justícia. “Per tal que el dret a la utilització del català davant dels tribunals sigui ple, és absolutament necessari que els jutges, magistrats, fiscals, secretaris i la resta del personal acreditin un coneixement de la llengua que sigui requisit per incorporar-se al món judicial del país” ha dit el president de la Comissió de Llengua del Consell, Josep Canício,\nEl percentatge de sentències en català ha disminuït de manera progressiva en els últims anys, de manera que si l’any 2007 el 16,77 per cent de les sentències eren en català, l’any 2011 només van ser el 13,11 per cent.\ncatalà als jutjats\t2013-10-25\nNext: Taller pràctic sobre els recursos lingüístics en línia per a advocats a Reus


Escolars de Loriguilla conéixen els seus origens - Noticias CAMP DE TURIA\nL’alumnat de cinquè curs de Primària del CEIP WA Mozart de Loriguilla ha realitzat la tradicional excursió al poble vell de la localitat. Es va tractar d’una visita guiada que organitza l’ajuntament, a través de la regidoria d’Educació, i que aquest any ha comptat amb la col·laboració de l’Associació de Jubilats. Aquesta visita es realitza des de fa tres anys per tal que els més menuts del municipi coneguin els seus orígens de primera mà.\nmés de la gent gran i professores del CEIP W.A.Mozart, també van assistir a l’excursió, el primer tinent d’alcalde i responsable del Poble Vell, Manolo Cervera, el regidor d’Educació, Javier Cervera, i el de Joventut i Esports, David Expósito.\nCoincidint amb el 50 aniversari del trasllat del municipi, aquest any la visita va comptar amb els relats de Vicente Cortés, escriptor i contacontes, que els va traslladar la tradició oral de la comarca dels Serrans a través del llibre L’oncle paraigüer.\nDurant tot el matí, els alumnes van gaudir amb diverses activitats i jocs, acompanyats per gent gran del municipi, membres de l’Associació de Jubilats. Amb Manolo, Amparo, Elvira i Simeó, els escolars van poder imaginar com es vivia al poble vell abans de la construcció del pantà que va obligar a desallotjar-lo.\nEl dia anterior, aquestes mateixes persones, van posar en antecedents als escolars a través del relat de les seves pròpies vivències, històries que van donar suport a través d’una presentació sobre la història de la localitat.


El jardí de la plaça de Manuel Granero, al barri de Russafa, s’obrirà en un mes | Notícies Dígitals\nEl jardí de la plaça de Manuel Granero, al barri de Russafa, s’obrirà en un mes\n29/09/2021 jardi, plaça manuel granero, valencia\nLes obres de la remodelació integral del jardí de la plaça Manuel Granero, al barri de Russafa, conclouran en un mes. Seguidament, l’Ajuntament reobrirà este espai, amb la seua l’essència, plenament renovat, i més accessible”. Ho ha anunciat el vicealcalde i regidor d’Ecologia Urbana, Sergi Campillo, en acostar-se a la zona, acompanyat de la presidenta de la Federació de Veïns i Veïnes de València, Mª José Broseta i membres de la Plataforma per Russafa, Gent de Russafa, grup d’Scouts Nou Foc i l’AMPA del CEIP Balmes.\nDurant esta visita, realitzada amb els redactors del projecte, la direcció d’obra i l’empresa constructora a més de tècnics del Servici de Jardinaria Sostenible i les entitats del barri, el regidor ha comprovat l’evolució dels treballs desenvolupats sobre una superfície de 7.445 m² i amb un pressupost de 464.400 euros. “La intervenció respon a una demanda ciutadana manifestada en un dels processos de participació ciutadana impulsats per l’Ajuntament durant el mandat anterior, i ha sigut consensuada amb el veïnat de la zona que fins que es va obrir el Parc Central no disposava d’un altre espai verd gran pròxim”, ha recordat.\nSergi Campillo ha explicat que, amb esta actuació, “l’Ajuntament ha renovat una les zones enjardinades més emblemàtiques de la ciutat amb propostes, sorgides de la mediació i el diàleg del govern municipal amb les entitats veïnals, que permetran, entre altres millores, l’eliminació de les barreres arquitectòniques i la creació d’una zona d’interacció intergeneracional”. En parlar d’accessibilitat, el vicealcalde ha detallat que “les obres han permés eliminar elements que presenten signes de degradació després de dècades d’ús com, per exemple, la font central”.\nSegons el projecte d’obra executat per la Companyia Levantina d’Edificació i Obres Públiques, S.A. (Cleop), també s’ha fet un tractament perimetral del jardí, mitjançant jardineres elevades i bardisses per definir clarament l’espai verd de la vorera d’entorn, i s’ha conservat la zona d’arbres “perquè estos es troben en molt bon estat i donen bona ombra”, ha indicat Sergi Campillo, qui també ha ressaltat que, en general, s’ha mantingut l’arbrat existent, afegint-ne alguns elements puntuals i s’ha recuperat l’estrat arbustiu i d’entapissant que s’havia perdut al parc”.\n“En general, amb esta intervenció- ha conclòs el vicealcalde i regidor d’Ecologia Urbana- l’Ajuntament millora les condicions i la mobilitat d’este espai així com la seua connectivitat amb la resta de la xarxa d’infraestructura verda de la ciutat”.\n← Almassora superarà els 420 operatius de vigilància en els 94 actes\nEl Llevant UD participa amb una taula petitòria en la col·lecta contra el càncer →


Rosa Mary: Es desborden els rius Ter, Fluvià i Tordera i altres rieres es mantenen al límit/ El fort temporal engoleix completament el Delta de l'Ebre: "No ho havíem vist mai"\n💧El riu Gurri s’ha desbordat en alguns punts i s’han desallotjat 5 cases properes a la llera.\n⚠Estigueu al dia de les afectacions viàries a @cat_transit i de l’estat del Pla #Inuncat a @emergenciescat.\nEs preveu que segueixi plovent fins demà. Recordeu aquestes indicacions👇 pic.twitter.com/lHQuqlwrlz\n— Ajuntament de Vic (@aj_vic) January 22, 2020\nEl fort temporal engoleix completament el Delta de l'Ebre: "No ho havíem vist mai"\nEl fort temporal Gloria està destrossant completament el Delta de l'Ebre. La força de les onades ha fet entrar l'aigua fins a 3 quilòmetres, i hi ha 3.000 hectàrees afectades. A la zona de la bassa de l'Arena i Bombita, els arrossars estan completament inundats.\nEs tractaria del pitjor temporal que s'ha vist a les terres del Delta des del 2003. "I, probablement, d'aquest segle", ha remarcat Dani Palacios, el cap del Servei de Platges de l'Àrea Metropolitana de Barcelona. Aquesta situació posa de relleu la fragilitat d'aquest espai natural i la necessitat de mesures urgents, segons ha reclamat Xavi Curto, vicepresident de la Comunitat de Regants de l'Esquerra i portaveu de la Taula de Consens pel Delta.\nUna tercera part dels arrossars, destrossada\nUnes 3.000 hectàrees d'arrossars estan inundades, sota el mar. Per aquest motiu, els productors estan preocupats per la propera collita, ja que la situació és "dramàtica". Els alcaldes de la zona afectada volen reclamar la declaració de zona catastròfica, ja que els desperfectes són inqualificables.\nUna de les coses més preocupants és que el temporal podria arribar a més zones del Delta, la qual cosa farà augmentar el nombre d'hectàrees afectades. "La pluja està acumulant aigua i els únics sistemes de drenatge que tenim, les bombes, estan paralitzades per la situació", ha explicat Curto.\nTres persones desallotjades\nTres persones han estat desallotjades aquest dimarts al vespre a Deltebre per l'amenaça que suposa el temporal Gloria. D'aquests veïns, dos han estat evacuats després de la caiguda d'un arbre, i un altre després que s'hagi inundat la planta baixa de casa seva.\nSegons s'ha pogut saber, els tres casos han passat al nucli urbà de Deltebre. L'alcalde, Lluís Soler, ha assegurat que ja han estat reubicats i se'ls està fent un seguiment.\nUna problemàtica que ja estava denunciada\nLa Taula pel Delta ja fa temps que reclama mesures a la zona per lluitar contra la regressió i la subsidència. Per aquest motiu, l'entitat, que aglutina les comunitats de regants i els ajuntaments propers, ha demanat a les administracions que "demostrin" amb fets la voluntat de treballar pel territori.\n"El que pot passar en un espai de desenes d'anys, ho ha fet en una nit", ha subratllat Curto, en referència al desastre natural que s'està vivint. Posa l'èmfasi, sobretot, en la "desaparició física de la terra".\nL'illa de Buda, en risc\nL'alcalde de Sant Jaume d'Enveja, Joan Castor Gonell, ha explicat que l'illa de Buda està inundada per l'aigua del mar, que també va vessant pel riu i travessa el braç de Migjorn, enfonsant els arrossars. "La nostra preocupació és que, quan la mar baixi, la barrera estreta entre la llacuna i la mar no existirà", ha explicat.\nPer aquest motiu, l'illa de Buda quedarà comunicada amb la mar, i la sal pot afectar de forma fatal tota la vegetació i el valor ecològic que té la zona. L'alcalde de Deltebre assegura que aquesta situació "no té precedents", i que a la zona s'està vivint una "situació d'emergència total".\nCrida a les administracions catalana i espanyola\nEls alcaldes del Delta reclamen a les institucions catalana i espanyola que actuïn de forma immediata i que marquin una línia d'emergència absoluta. Segons han expressat els integrants de la Taula, els danys provocats pel temporal van en augment.\n"A la bassa de l'Arena no queda platja, la carretera està desbordada pel mar. Les passarel·les de Riumar han quedat dalt de l'aigua. Arrossars envaïts per aigua salada, que pot perjudicar la pròxima collita", ha explicat l'alcalde de Deltebre.\nA banda de la problemàtica mediambiental, Soler també ha denunciat que des d'abans de migdia prop d'un 70% de la població s'ha quedat sense subministrament elèctric.\nPublicado por Rosa Mary Etiquetas: "Temporal Gloria" , #RepúblicaCatalana , Barcelona , DIVERSOS , Girona , Maresme , SUCCESOS , Tarragona , Terres de l'Ebre , VIDEOS en 15:01:00


EL SILLA CF REACCIONA A TEMPS - Actualitat - Ajuntament de Silla\nPortada > Serveis Municipals > Esports > Actualitat > EL SILLA CF REACCIONA A TEMPS\nEL SILLA CF REACCIONA A TEMPS\nELS BLANQUETS REMUNTEN EN LA SEGONA MEITAT CD MONTE SIÓN 1-3 SILLA CF\nL'equip siller es va complicar l'existència, més d'allò que s'ha degut, en un partit que va dominar a plaer quant a possessió de l'esfèric, però que va poder desembocar en un entropessó que no entrava en els càlculs d'un conjunt que “va regalar” 45 minuts a un rival que va demostrar amb escreix la mala posició que ocupa en la taula classificatòria. Únicament el canvi de cara positiu que va haver-hi en la segona part va permetre que el Silla CF encadenara el tercer triomf consecutiu.\nEls homes de Xus Vendrell, a diferència de l'últim encontre davant del CF Tous, van entrar freds a l'enfrontament del Sant Gregori, la qual cosa, unit que el defensiu CD Monte Sión els va cedir per complet el control del baló, va acabar per anestesiar-los, just el que volia l'esquadra de Torrent, molt inferior en tots els conceptes als blanquets. En el primer acte, el Silla va tocar el cuiro, encara que sense perill ni cap criteri i, per descomptat, incapaç de crear més ocasions de gol que una rematada franca de Machancoses en l'àrea que va ser aclarida per un contrari quan pareixia que acabaria en el 0-1. Les accions a baló parat van ser pràcticament totes silleres, en canvi els futbolistes visitants no van saber executar-les amb encert per a desesperació de la banqueta. A la mitja hora, Xiri va abandonar el camp precipitadament afligit de gastroenteritis i en no poder incorporar-se novament al partit va haver de ser substituït en el 35´per Canet, qui va passar a ocupar un lloc en la mitjana; mentre que Josep va acompanyar Fran en el centre de la defensa. Tot seguit, el CD Monte Sión, en la seua única triangulació en atac, va aconseguir avançar-se en el marcador en el 36´en caure el baló a Juli, el qual va empalmar un bon xut que va batre Lucas. El Silla CF no va donar mostres de reacció fins a l'inici de la represa. L'eixida del recuperat Pablo Molins per un ranquejant Machancoses va donar un altre aire més fresc a l'equip i Iván i el mateix Molins van poder empatar amb el Monte Sión tancat i tallant amb duresa les ofensives d'un Silla que no va desistir en el seu interés de buscar la porteria local. Una assistència darrere de Carrasco a Yassine en el 71´ va permetre que el marroquí posara l’1-1 i amb el conjunt del Morera llançat a per la victòria, el destacat Cèsar va veure en el 77´ a Pablo Molins completament sol perquè aquest superara el porter establint el 1-2. La pèrdua de les formes i el nerviosisme es va apoderar dels integrants de Monte Sión desencadenant en la lamentable i covard agressió que va patir Yassine havent de ser canviat per Aitor. L'àrbitre, d'esquena a la jugada, no va apreciar l'acció tan punible i sancionable, però sí tot el Sant Gregori davant de la indignació dels sillers. Aitor no va esperar molt per a tancar la contesa amb el 1-3 (86´) i aportar la tranquil·litat necessària als aficionats desplaçats a Torrent.\nEl Silla CF lluitarà el diumenge dia 16, a les 17:00 hores, en el Vicent Morera, per aconseguir la fenomenal ratxa de quatre triomfs seguits contra la UD Futbol Alfafar.\nXus Vendrell va donar continuïtat a l'onze que li ha donat tan bons resultats en les últimes setmanes amb la variació obligada de Dufau per Damián en el lateral esquerre: Lucas, Carrasco, Fran, Xiri (Canet, m. 35), Dufau, Andrés, Josep, Cèsar (Ós, m. 76), Iván, Machancoses (Pablo Molins, m. 46) i Yassine (Aitor, m. 85).


Dies de Flors i Música\n8 mayo - 29 mayoAlaior\nAlaior acollirà per 6è any, amb l’arribada de la primavera, ‘Dies de Flors i Música’, una activitat que omplirà de decoracions florals i actuacions musicals el nucli urbà d’Alaior, Son Bou i Cala en Porter, ajudant a dinamitzar el comerç local i el sector de la restauració durant els dies que tengui lloc l’esdeveniment.\nJosé Luis Benejam, batle d’Alaior, i Tiago Reurer, regidor de Cultura, han presentat el programa d’activitats aquest matí a les cases consistorials.\nL’edició d’aquest any està inspirada en la música, i els dissenys de les ornamentacions han estat creats a partir d’aquesta temàtica.\nBenejam ha volgut destacar l’activitat com «un punt més d’atracció turística per Alaior, Cala en Porter i Son Bou, que sens dubte ajudarà a dinamitzar el comerç local, i a que la gent vengui a Alaior. Tenir una activitat tan atractiva a l’aire lliure que pugui ser gaudida només passejant pels carrers del municipi és molt positiu, i més en temps de pandèmia».\nPer la seva banda, Tiago Reurer, regidor de Cultura, ha volgut ressaltar la vessant ecològica de l’esdeveniment, «aquest any molts dels materials són reciclats, i també s’han aprofitat i modificat elements d’altres edicions».\nDies de Flors se celebrarà del 7 al 30 de maig a Alaior, del 4 al 27 de juny a Cala en Porter, i del 2 de juliol al 1 d’agost a Son Bou i Torre-solí.\nL'itinerari dels diferents escenaris d’Alaior decorats amb motius florals és el següent: Plaça Nova, Ajuntament d’Alaior, Plaça Constitució, carrer Menor, Dalt es Fossar, plaça des Ramal, el pont del carrer Sant Josep, avinguda del Pare Huguet, carrer des Ramal, i les entrades d’Alaior.\nPer tal de complementar els diferents escenaris florals, l’Ajuntament també ha organitzat actuacions musicals que tindran lloc a diferents espais del municipi durant tot el mes.\nEl dissabte 8 de maig, de 12.30h a 14.30h, tindran lloc les següents actuacions:\n1. Batulo: al costat del restaurant Can Jaumot.\n2. Mervils Duo: al costat del Bar Transparent.\n3. Luis Soto i Georgina Masanés: al costat del restaurant Es Festuc.\nEl dissabte 15 de maig, de 12.30h a 14.30h, tindran lloc les següents actuacions:\n1. Wanderlust: a sa plaça Nova, al costat del restaurant Chauvoncourt.\n2. Jazz wine: al costat del restaurant Es Pouet.\n3. Muchandrea: al costat del Bar Géminis.\nEl dissabte 22 de maig, també de 12.30 a 14.30h, aquestes seran les actuacions musicals:\n1. Eva Trio: a la plaça Constitució, al costat de Ca na Divina i Es Casino.\n2.Maria Fortuny: al costat del Bar Bon Jesús.\n3. Fusona2: al costat de sa Cantineta Bar.\nFinalment, el 29 de maig, de 12.30h a 14.30h, tindran lloc les següents actuacions:\n1.Joe Mina: al costat del Bar Escacs.\n2.John Baren: al costat de sa Teulera.\n3. Ara Martí i Icar Tosset: al costat del Bar Es Forn.\n4. Carlos Mangado & Ita Llópis: al costat del Bar Vitaca.\nPel que fa a la programació musical per Cala en Porter i Son Bou, s’anunciarà unes setmanes abans.\nD’altra banda, l’Ajuntament, amb col·laboració d’ASCEA, l’Associació de Comerciants i Empresaris d’Alaior, adornaran també amb motius florals els comerços associats.\nCal remarcar que tots els actes compliran amb les normatives de seguretat sanitàries per tal de prevenir la Covid-19.


Mix de llebrers italians Chihuahua - Gossos\nEl Chihuahua Italian Greyhound Mix, és un gos de raça mixta resultant de la cria de Chihuahua i el llebrer italià. Es tracta, òbviament, d’una barreja única que s’hauria de prendre molt a la lleugera a l’hora de reproduir-se. També es coneix com a Greyhuahua italià. És més com la Chihuahua o el Llebrer italià? Aquestes són les preguntes que intentarem respondre a continuació. Seguiu llegint a continuació per veure imatges, vídeos i obtenir més informació sobre la bella barreja de llebrers italians de Chihuahua. Tot i que us recomanem que adquiriu tots els animals mitjançant un rescat, entenem que algunes persones podrien passar per un criador per obtenir el seu barreja de llebrers italians Chihuahua. cadell. És a dir, si tenen a la venda algun cadell Chihuahua Italian Greyhound Mix. Si esteu interessats en ajudar els rescat d’animals a recaptar diners, feu el nostre qüestionari. Cada resposta correcta es dóna per ajudar a alimentar els animals del refugi.\nEl Chihuahua Italian Greyhound Mix, és un gos de raça mixta resultant de la cria de Chihuahua i el llebrer italià. Es tracta, òbviament, d’una barreja única que s’hauria de prendre molt a la lleugera a l’hora de reproduir-se. També es coneix com a Greyhuahua italià. És més com la Chihuahua o el Llebrer italià? Aquestes són les preguntes que intentarem respondre a continuació. Continueu llegint a continuació per veure imatges, vídeos i obtenir més informació sobre la bella barreja de llebrers italians Chihuahua.\nTot i que us recomanem que adquiriu tots els animals mitjançant un rescat ,entenem que algunes persones poden passar per un criador per aconseguir el seu cadell Chihuahua Italian Greyhound Mix. És a dir, si tenen a la venda algun cadell Chihuahua Italian Greyhound Mix.\nAquí teniu algunes imatges de la barreja de llebrers italians Chihuahua\nHistòria de la barreja de llebrers italians Chihuahua\nHistòria del llebrer italià:\nEls llebrers són el gos de raça pura més antic, que data de l’època dels faraons. Els primers registres de gossos tipus Greyhound apareixen fa uns 8.000 anys i són l’única raça de gos esmentada per nom a la Bíblia. A l’antic Egipte, els llebrers eren venerats com a déus i només es permetia la reialesa. Cap altre caní està tan estretament associat a la velocitat, la gràcia i l’agilitat general com el llebrer. Des de fa mil·lennis, els llebrers han estat estimats i criats com a gossos de caça amb una gran capacitat per detectar les preses i el seu moviment, utilitzant el seu agut sentit de la vista, i perseguir i capturar aquest joc a velocitats increïblement ràpides.ElLlebrer italiàes va originar a Itàlia fa uns 2.000 anys, quan els italians van començar a criar els més petits de mida naturalLlebrers, que finalment va resultar en el modernLlebrer italià.\nIncreïbles vídeos de cadells Chihuahua Italian Greyhound Mix\nMida i pes de barreja de llebrer italià Chihuahua\nPes: 8-11 lliures\nChihuahua Italian Greyhound Personality Mix\nCom tots els híbrids, heu de mirar als pares per obtenir una bona lectura sobre com es comportaran probablement. Evidentment, això podria convertir-se en una raça única. Cada vegada que es reprodueix el Chihuahua amb qualsevol altra cosa, cal fer-ho amb molta cura. Poden ser un alfa amb una forta personalitat i necessiten un fort propietari amb experiència que pugui establir-se com a líder de paquet. S’haurien de portar bé amb altres animals si també s’exposen i es socialitzen correctament. Són una mica capaços d’independitzar-se, o sols quan la casa és sorollosa o plena. Respon bé al reforç positiu, com tots els gossos. Ha de ser bastant afectuosa i gaudir de passar molt de temps amb tu. No tingueu previst deixar-la sola durant llargs períodes, ja que no ho farà bé sol. Vol estar amb el grup.\nSalut de barreja de llebrers italians Chihuahua\nEl dàlmata barrejat amb la chihuahua podria ser propens a fer-hoLuxació rotular, hipoglucèmia, problemes cardíacs, PSS, tràquea col·lapsada, hidrocefàlia, Fontanel obert, malaltia de Von Willebrand, problemes oculars, hipotiroïdisme, Legg-Calve-Perthes, epilèpsia, criptorquidisme, estremiments, al·lèrgies, displàsia de maluc\nAquests dos gossos tenen el cabell molt curt i seran un gos fàcil de preparar. Estigueu preparats per pintar-los unes quantes vegades a la setmana. Sigui com sigui, prepareu-vos per invertir en un bon buit si voleu mantenir els terres nets. Doneu-los banys segons calgui, però no tant que us ressequi la pell. No lligueu mai el vostre gos fora; això és inhumà i no és just per a ell.\nAlimentació de barreja de llebrers italians Chihuahua\nbarreja de bulldog anglès i pit bull\nbarreja de teckel i shih tzu\ncadells de jack russell rat terrier


EYES PORTRAIT PAINTING FACE LIPS MINIMALIST/ Personalizada del estilo del dise???¡Ào de la PU Caso de encargo del cuero del tir????n del soporte d: Amazon.es: Electrónica\nEYES PORTRAIT PAINTING FACE LIPS MINIMALIST/ Personalizada del estilo del dise???¡Ào de la PU Caso de encargo del cuero del tir????n del soporte d - Cao - For Samsung Galaxy Core Prime\nNúmero de modelo del producto Cao-R-G360-6004238\nNúmero de producto Cao-R-G360-6004238


Scooter a Campuson! Scooter a Campuson? | MON\nMON Zene Scooter a Campuson! Scooter a Campuson?\n2018.02.13 14:12; Frissítve:\t 2018.02.13 14:53;


Disponibilitat Permanent: Joan Veny rep el Premi d'Honor de les Lletres Catalanes\nJoan Veny rep el Premi d'Honor de les Lletres Catalanes\nFa poc que s'ha anunciat que el Premi d'Honor de les Lletres Catalanes d'enguany serà per a Joan Veny. No l'havia rebut encara, doncs. Nascut a Campos el 22 d'agost del 1932, el dialectòleg mallorquí té més de 82 anys i per al gran públic és conegut sobretot per l'Atles Lingüístic del Domini Català. Però l'Atles és una obra col·lectiva, sens menystindre l'aportació personal de Joan Veny i Lídia Pons i Griera. I Veny ha fet altres contribucions. Format a Barcelona, Lovaina i Poitiers, doctor en filologia romànica en el 1956, fou l'editor de "Els parlars catalans" (1978). Forma part de l'equip de redacció de l'Atlas Linguistique Roman. Als treballs purament dialectològics, cal sumar els seus estudis sobre història de la llengua i etimologia.\nCom recordava fa prop de vint anys:\n"Onomàstic i dialectologia tenen molts trets en comú. Com la geografia o la botànica, són disciplines territorials. No es poden dissociar de l'espai on tenen vida els noms de lloc i els dialectes. Onomàstica i dialectologia uneixen la llengua i la terra, estudien bàsicament el nom lligat a un espai; aquest és el seu punt de partença".\n"Comparteixen altres aspectes: són testimonis eloqüents, densos, de les contingències de la història; ningú discutirà que tindríem una idea precària de les petjades de la dominació musulmana si només tinguéssim en compte la llengua general, normativa, i negligíssim l'empremta plasmada en noms de lloc i de persona i en les varietats dialectals."\n"Un altre tret encara les agermana: les unitats dialectals i onomàstiques porten en general una càrrega entranyable, un pòsit de sentiment tel.lúric que fa que el parlant experimenti emotives sensacions escoltant o pronunciant topònims i mots del terrer, amb els quals ha conviscut des de la infància."\nReforma electoral: fer dependre el nombre d'escons...\nDir-ne "Ciutadans" o dir-ne "Podemos"\nΕλένη Γλύκατζη-Αρβελέρ: una presidenta bizantinòloga?\nJoan Veny rep el Premi d'Honor de les Lletres Cata...


Recerca i assessorament | Fundació Ferrer i Guàrdia\nDes de la Fundació Francesc Ferrer i Guàrdia, amb anys d’experiència en la realització d’estudis sociològics i anàlisis de polítiques públiques en l’àmbit de la joventut, la participació, el benestar i els serveis a les persones, hem creat L’Institut d’Anàlisi Social i Polítiques Públiques per tal d’oferir un servei d’anàlisi integral per a les institucions públiques, les entitats i les organitzacions.\nL’Institut d’Anàlisi Social i Polítiques Públiques està format per un equip pluridisciplinari de sociòlegs i investigadors socials amb experiència en l’anàlisi social i les polítiques públiques, el coneixement de les eines metodològiques i les tècniques per al treball amb l’estadística aplicada a les ciències socials.\nL’objectiu és generar propostes operatives amb valor afegit en el camp de la recerca social, les polítiques públiques, la participació i el món associatiu. Es tracta de dur a terme projectes que combinin la reflexió teòrica amb la pràctica, per generar propostes que incideixin en la millora i la transformació de la societat.\nL’Institut d’Anàlisi Social i Polítiques Públiques de la Fundació Francesc Ferrer i Guàrdia ofereix serveis d’assessoria, d’anàlisi social aplicada, de dinamització de processos participatius i d’elaboració de plans estratègics, adreçats a les institucions locals, administracions públiques, organitzacions de l’àmbit associatiu i de l’empresa privada.\nL'Institut d'Anàlisi Social i Polítiques Públiques està especialitzat en la realització d'estudis en els camps de les polítiques d’Emancipació, de Benestar i els Serveis a les persones, ofereix els seus serveis en els àmbits següents:\nPolítiques Socials i de Ciutadania (educació i formació, treball, habitatge, benestar social, salut, drets civils, infància, joventut, dones, immigració i gent gran, cultura)\nProjectes europeus: Disseny, desenvolupament i suport en l’accés a projectes amb finançament europeu


A ENCESA DE LLUM: Retorn\nCom que no permeten compartir l'escena que he triat, pel tema dels drets d'autor, només us puc deixar l'enllaç que us permetrà la visualització.\nMichael Cimino: The Deer Hunter (El franctirador)\nA Clairton, res succeeix més enllà de la rutina. Alguns dels esdeveniments extraordinaris són els rituals encadenats que es viuen. Uns quants mol virils, com el del bar, l’espai on un grup d’amics es senten atesos, cuidats, complaguts, poden descansar fins a avorrir-se, i fins i tot sentir que reneixen de les cendres de la selva metàl•lica en què es belluguen a diari. L’instant defineix l’amistat, la companyonia, la felicitat més autèntica, les fuites alliberadores que barregen alcohol i cançons. Les dones no formen part d’aquest esbarjo. Són una comparsa que els acompanya i observa passivament.\nEls amics il•luminen el moment del billar i la borratxera tot ballant i cantant junts, desprès de la dura jornada laboral en una indústria siderúrgica que domina la ciutat i transforma el paisatge amb les torres que fumegen. Estimen la vida en llibertat i es comporten com perpetus adolescents que es neguen a créixer, en el descens des de les cúpules bizantines de l’església ortodoxa fins a l’horror de la guerra i les seqüeles que els canviarà.\nEl bar es construí en una botiga buida a Mingo Junction. Més tard es convertí en un saló per als treballadors locals de fàbriques d'acer.\nhttp://www.coalcampusa.com/rustbelt/oh/oh.htm Alguns escenaris naturals de la pel•lícula\nEl guió, de Deric Washburn i M. Cimino, es basa en un altre no produït anomenat “The Man Who Came to Play”, de Louis Garfinkle i Quinn K. Redeker, sobre els homes que viatjaven a Las Vegas per jugar a la ruleta russa.\nEstà inspirat en la novel•la "Three Comrades", de José María Remarque.\nÉs una de les primeres pel•lícules que va tractar el tema de la guerra del Vietnan. Es rodà poc després de la retirada de les tropes americanes de l'antiga Indoxina.\nEl fet que converteix en víctima als nord-americans en comptes de mostrar-los com els victimaris que veritablement van ser, aixecà moltes protestes, sobretot a Europa. Aquesta controvèrsia racista tingué el seu zenit al festival de cinema de Berlí-79, quan tots els països del bloc de l'est van retirar als seus delegats i pel•lícules en competició, perquè consideraven que "El Franctirador" no contribuïa al mutu enteniment entre els pobles del món.\nEl repartiment i l'equip visualitzaren gran quantitat de imatges de les notícies del conflicte bèl•lic per assegurar l‘autenticitat.\nRobert De Niro visità les cases dels treballadors de l'acer i se'n va anar als bars locals per documentar-se. Els seus amfitrions el presentaren com a Bob i ningú el va reconèixer.\nLa música, de Stanley Myers, ofereix una partitura original que compassa la història. Incorpora talls tan emotius com "Sarabande" (sol de guitarra). Afegeix arranjaments de composicions tradicionals, "Troica", "Katiuska" ..., cançons populars, "God Bless America", "Ca't Take My Eyes of You" (la de l'escena triada) .... i un nocturn de Chopin.\nEl tema principal "Cavatina",originalment escrit per a piano, es re-escrigué per a guitarra i s’amplià. S’utilitzà per primera vegada amb el títol “He was beautiful”, en la pel•lícula, “The Walking Stick” (El bastó). Posteriorment Cleo Laine va escriure la lletra i va gravar la cançó, acompanyada per John Williams.\nHi ha una versió gospel anomenada “Beautiful", l'autor és Billy Evmur i una altra versió vocal amb una lletra diferent que va ser gravada per Vince Hill.\nhttp://www.youtube.com/watch?v=1ZZcV3U-sUk El bastó\nhttp://www.youtube.com/watch?feature=player_embedded&v=xAAiYMgFcbw#! El franctirador\nhttp://www.youtube.com/watch?v=Jpv85IXdjQk Cleo Laine i John Williams\nTotes les escenes es rodaren en exteriors, en escenaris naturals de Tailandia (Bangkok, Río Kwai...) y EEUU (Cleveland, Pensilvania, Washington y West Virginia).\nEUA Steel, permeté filmar a l'interior de la fàbrica de Cleveland, un cop obtinguda una pòlissa d'assegurança.\nMeryl Streep, en un contingut paper secundari que està entre el millor de la seva filmografia, improvisà molts dels seus diàlegs.\nDe Niro, assegurà que fou el paper de la seva vida i que havia estat el treball més dur, psicològicament.\nL'escena de la ruleta en què Walken escup a De Niro no estava preparada així; va ser Cimino qui "enganyà" a Walken perquè li escopís i d’aquesta manera aconseguir realisme. De Niro s'enfadà molt i va ser a punt d'abandonar el rodatge.\nAl guió original el personatge de De Niro i el de Walken estan invertits.\nEs comenta que Robert De Niro proposà als realitzadors d’usar una bala real per donar més veracitat a la ruleta.\nPer potenciar el realisme, Robert De Niro i John Savage prescindiren de dobles en l'escena en què salten del helicòpter.\nLes bufetades que els personatges intercanvien durant la ruleta russa són reals.\nQuan la productora descobrí que John Cazale patia un càncer d’ossos i estava en fase terminal, el volgueren canviar per un altre actor. Meryl Streep, que aleshores era la seva parella sentimental, amenaçà amb abandonar el rodatge si ho feien. Les seves escenes es rodaren les primeres i morí nou mesos abans de l'estrena de.\nEls cinc llarmetartges que rodà abans de morir foren nominats als Òscar a la millor pel•lícula.\nPer a la seqüència de les noces d'Steven (John Savage) amb Angela (Rutanya Alda), el director contractà el servei del cor complet. En no satisfir-li, obligà a repetir els càntics fins a 50 vegades i els extres el van esbroncar.\nChuck Aspegren (Peter "Axel"), no era un actor, sinó el capatàs d’una acereria que impressionà a Cimino i l’oferí el paper. Va ser la segona persona contractada, després de De Niro.\nHi ha un moment significatiu quan els nuvis han de beure d'un recipient, que té 2 gots units, i el mestre de cerimònies diu: "Si no vessen ni una gota, la sort els acompanyarà tota la vida" i tots aplaudeixen quan l'acaben de beure, tot i que la càmera , indiscreta, és l'única que ha vist com una gota ha caigut sobre el vestit de núvia.\nEl productor explicà que el govern tailandès es va comprometé a vendre'ls tres helicòpters, però quan arribaren al país es van fer enrere. Un joier els comentà que el ministre de l'interior els ajudaria si col•laboràvem econòmicament en un monument a la policia i coneixia a Bob. Ho van fer i aconseguiren els aparells.\nS'han calculat en 28, les morts motivades per la influència d'aquest film als Estats Units, en l'època de l'estrena.\nPierre Segui (Julien, el corredor d’apostes), perdé un amic a la vida real a causa del macabre joc.\nLa nominaren a vuit Òscar, al 1978, i en va obtenir cinc: pel•lícula, direcció, actor secundari (Christopher Walken), muntatge i so.\nJohn Wayne, en la darrera aparició pública presentà l'Oscar a la millor pel•lícula de The Deer Hunter. Curiosament no li agradava, ja que la visió era molt diferent de la que ell protagonitzà, “The Green Berets” (Els boines verdes), una dècada abans.\nJane Fonda (en aquells dies l'actriu més radical de Hollywood) acusà el director d'haver-se inventat l'assumpte de la ruleta russa (un tema clau del film, però absent en el conflicte "real") amb la intenció de manipular la sensibilitat dels espectadors.\nEl doblatge al castellà no és gaire bo, algunes parts difereixen de l'original.\nEncara que els historiadors no descarten que els russos hagin jugat a la ruleta russa, tampoc tenen la certesa que hagi estat així.\nEl registre més antic del terme prové de "Ruleta russa", un conte de Georges Surdez publicat el 1937.\nUna dada anecdòtica, és que va ser l'últim èxit de la companyia United Artist que dos anys més tard aniria a la fallida per culpa d'un altre film del mateix director "Heaven's Gate” (La porta del cel).\nMichael Cimino, va estar destinat a una unitat mèdica durant el conflicte que explica la pel•lícula.\nÉs en aquest llargmetratge on es diu la famosa frase "No sento les cames!", atribuida erròniament al mític personatge que interpretà Sylvester Stallone, John Rambo . La diu John Savage, en el seu paper d'Steven.\nCategories: cine, Michael Cimino Share\nLa vaig veure de molt joveneta i em va impressionar. Ningú m´havia explicat encara res de la guerra del Vietnam.\nEm vaig quedar amb la mirada de la Meryl i la Cavatina per sempre més, és de les meves melodies preferides.També amb l´escena dels amics cantant "can´t take my eyes".\nAra mateix la tornaria a veure i segur que hi trobaria cent coses més on recrear-m´hi havent llegit la ressenya.\nUna mica forta la peli, però m´encanta com ho expliques!!\nUna gran pel·lícula. I l'escena del bar és una de les meves preferides, no d'aquesta sinó de totes les pel·lícules. Reflecteix com poques un cert sentit de l'amistat masculina, l'alegria de pertànyer a un grup. Si ho dubtes, veuràs que li vaig dedicar un post al meu bloc, ja fa temps; però no la tinc enllaçada en HD (de fet, per culpa dels drets d'autor la perdo de tant en tant però sempre procuro reposar-la). Petons.\nPaís secret. La primera vegada que la vaig veure em va enganxar en la primera part i vaig abandonar-la en la segona. No podia controlar l'horror.\nPosteriorment la vaig mirar amb els ulls de la realitat i vaig trobar-la filosòfica.\nLa fotografia i la música són encisadores. Ajuden en la visualització.\nSa lluna. Els invents dels humans, a voltes, són terrorífics. Descric una escena...Si parlés de la pel-lícula en general ho faria d'una altra manera.\nRicard. A mi també m'agraden les escenes dels bars. Sobretot en els westerns. ^0^\nSí, parla de l'amistat masculina en diferents punts de la vida, des del punt de vista d'una època.\nAi, els drets d'autor...Somric.


Apartments Dea Baška Voda Baska Voda Croàcia - Ofertes d'hotels amb els MILLORS DESCOMPTES EN LÍNIA\nBaska Voda, Baska Voda, Croàcia - Molt bona ubicació - Veure al mapa\nAl visitar Baska Voda, vosté es sentirà com a casa a Apartments Dea Baška Voda, què li ofereix un allotjament de qualitat i un gran servei. Des d'aquí, els viatgers poden gaudir d'un fàcil accés a tot el que aquesta viva ciutat ofereix. Amb la seva bona localització, l'hotel ofereix fàcil accès a les destinacions obligades de la ciutat.\nAmb una oferta de serveis hotelers superior i ampla gama d'entreteniment, Apartments Dea Baška Voda és compromet a que la seva estada sigui el més còmoda possible. Aquest hotel ofereix nombroses instal.lacions en el lloc per satisfer el més exigent dels clients.\nL'ambient de Apartments Dea Baška Voda es reflexa en cada habitació. aire condicionat, calefacció, balcó/terrassa, aparell de televisió LCD/pantalla de plasma, TV satèl•lit/cable són només algunes de les comoditats a la vostra disposició. A més, l'oci que l'hotel ofereix assegurarà que tengui molt a fer durant el dia. Apartments Dea Baška Voda és una elecció inteligents per a viatgers a Baska Voda, i ofereix una estada relaxant i sense molèsties.