El Cau de les Nereides: de febrer 2008\nNo podia ser que un 29 de febrer no escrigués més d'un post... ja que passa un cop cada quatre anys, almenys fem-ho bé no?\nDoncs ara ja sí que tinc la maleta a punt, amb jerseis i bufandes i tot el que necessito (m'han donat fins i tot un dossier per saber què veuré al British Museum, però com que no faig història de l'Art de treball res de res! A gaudir sigui dit!)\nLa temperatura màxima no pujarà dels 10 graus segons les previsions, i com ja és habitual alguns dies de pluja tindrem (esperem que no tots!).\nMoltes noies s'exclamaven quan deien que el màxim de pes per no haver de pagar un plus a l'aeroport era de 20 quilos. I bé, he pesat la meva maleta per curiositat i... 8,3 quilos :D Si és que jo sóc així! La roba justa, un parell de pantalons i un parell de bufandes, més el que ja duc posat. Ni cinquanta sabates, ni trenta botes, ni dos estoigs de maquillatge ni deu abrics per canviar-me dos cops al dia. Que no me'n vaig a l'Àfrica i només són sis dies! Però ves, no hi ha gaire cosa a fer...\nI no m'enrotllo més... Feliç setmana a tothom! :D\nPublicat per Laia en 23:35 4 comentaris :\nQuan ho he vist gairebé no m'ho podia ni creure: la bústia de casa era plena a vessar. Com si no hi visquéssim allà, com si fes tres mesos que som de vacances. I no, no feia ni quatre hores que algú l'havia buidada. Tot i això, 18. 18 cartes hi havia dins, sense tenir en compte la del rebut de l'aigua ni la propaganda d'una casa de mobles i decoració.\nCom era d'esperar, propaganda electoral. Molta propaganda electoral. Però si ja la vaig buidar abans d'ahir, la bústia! Res, és igual, ells segueixen amb els seus tretze. Les agafo, hi faig una ullada... Mare, pare, germà, pare, germà altra vegada, mare altra vegada, partit A, partit B, partit J (aquest no en va enviar l'altre dia?), partit P (homeeeee tu també és clar...), etc etc... Hi ha sobres que jo portaria directament al contenidor de reciclatge, però com que les cartes no són pas meves... Només faig de corresponsal. I com que no en tenim prou amb tot aquest reguitzell de paperassa, arriba també la carta de l'alcalde dient-te que hi ha eleccions (ostres, no em diguis, mira que si no m'ho arribes a dir no ho noto pas...) i que vagis a exercir el teu dret de vot.\nA banda dels cartells que pengen de tots els fanals, els pòsters que "adornen" els carrers i cinquanta mil coses més... hi ha la contaminació acústica. A l'afilador dels dimecres (amb el tiroriii... tiroriii) i els de su colchón a precio de fábrica dels dijous, s'hi ha afegit la camioneta de cert partit polític que no para de tocar el que no sona.\n[...] herència lligada al sexe, com l'hemofília o el daltonisme, que vote al piiiiiiiiiiiiiiiip (és perquè si hi ha menors voltant per aquí no sentin paraules lletges i malsonants...). Ehem ehem, bé, i com anava dient, aquest tipus de malalties només es manifesten en un dels dos sexes, en funció de si el gen que la codifica està lligat a con cabeza y aaaaaaah! no! un altre cop no! Bé, i així anem... [...]\nTants sobres només són paper mullat (mmm és una expressió, que jo no els remullo i en faig pastetes eh!). Doncs això, que la majoria de la gent ni tant sols se'ls mira, ni tan sols els obre. I és que amb tanta propaganda, no ens en cal més! És molt més senzill anar al col·legi electoral el dia que toca, agafar un sobre, agafar una papereta, a dins l'urna i llestos! I de sobres també en sobren la tira... Recordo que quan anava a primària i fèiem retallables, ens donaven sobres d'aquests de color gris per guardar els paperets i que no se'ns perdessin. Però sobres de feia quatre anys, potser!\nCrec que ens hauríem de plantejar al idea de comprar una béstia més gran... Que a les pròximes eleccions arribarà un sobre més de cada partit! Ostres! Quina idea acabo de tenir! Paper... paper... paper... PAPIROFLÈXIA! Oooooh! Una pajarita o una grua de color vermell, una de blava, una de verda, una de groga... Si de partits n'hi ha de tots els colors! I a que així fa més bonic, la propaganda?\nPublicat per Laia en 15:52 6 comentaris :\nTinc ganes de fer canvis. Molts canvis. M'agradaria fer-li un bon rentat de cara al bloc, canviar-ne la plantilla i potser una mica l'estructura. El mateix bloc, amb la mateixa blocaire al darrere. Però vull emportar-me'l de compres i mudar-lo de dalt a baix.\nHe estat buscant alguna plantilla que em fes el pes, però de moment no hi ha hagut sort (i com que jo de llenguatge html i tot això no hi entenc gaire...). El que m'ha sobtat més són les idees que m'han passat pel cap. Bé, les idees no, la Idea en majúscules.\nVull deixar Cirereta. D'acord, frase mal feta. No vull deixar el bloc, no vull tancar la paradeta, no vull... penjar el teclat, el ratolí, o com li vulgueu dir. No és això. El que m'agradaria és canviar-li el nom al bloc. No és que me n'hagi cansat d'aquest nom. Simplement... que les coses han canviat. I no sé què em passa avui que m'explico fatal!\nAviat farà un any que vaig decidir obrir aquest racó de món. Un any. Ha passat força temps, però tot el que m'ha passat a anat a millor. Encara recordo els primers dies: amb frustració per no rebre comentaris, amb alegria de no rebre'ls perquè això volia dir que ningú llegia les meves parides, amb il·lusió de seguir i mandra de tenir l'obligació de fer-ho... Fins que vaig adonar-me que cada post havia sortit de mi, que cap havia estat obligat i que si jo ho feia era perquè m'agradava. I tot passa sense gaire bé ni adonar-te'n: t'autoconvides a les cases dels altres i t'hi trobes algú que et rep amb un somriure, segueixes anat-hi i coneixes a molta altra gent, i finalment obres els ulls i ja fa un any que tens el bloc.\nI ara que he decidit fer algun canvi, crec que vull deixar de ser Cirereta. I ni tan sols sé qui vull ser. Bé, sempre seré la Laia. Perquè al cap i a la fi no és pas un pseudònim, que sóc jo de veritat (i no, no us ensenyaré el DNI perquè ho comproveu :P). I el nom m'encanta. I m'agrada ser jo. I jo no sóc Cirereta, ja no. Perquè la cirereta era aquella que un bon dia va obrir un bloc i creia que en un mes ja se n'hauria cansat. La petita cirera que s'amaga entre les fulles perquè té por de sortir, que s'enrojola cada vegada que algú la saluda, però que en el fons és molt dolça i està decidida a baixar de l'arbre. I ja no la sóc. És maco això dels orígens, però he canviat. I m'agradaria que això es reflectís al bloc.\nAixí doncs, tan aviat com trobi una plantilla que m'agradi i també un nom que em faci el pes per al bloc, faré el canvi (s'accepten propostes ^^). I em rentaré la cara amb aigua, sabó i detergent si és necessari. Però seguiré sent jo. No puc deixar de ser jo!\nBé, l'altre dia en Jacme del basar em va concedir el premi Arte y Pico (moltes gràcieees :D). No sé quines són els bases d'aquest premi, però suposo que l'hauria de donar a algun bloc que m'agradés, etc. Doncs bé, com que ja sabeu que en faig poc cas d'aquestes coses (vull dir que no m'agrada ser aquell que fa que la cadena es faci llaaaaarga, com els maleïts e-mails de si lo envias a cinco personas... a diez... etc, és a dir, que a mi m'agraden tots els blocs que visito, au, així que ja ho sabeu, i tanco el parèntesi perquè ja no sé ni què faig) [agafo aire] Doncs com anava dient, també en faré una cosa especial d'aquest premi, una cosa que no sé si haurà fet algú alguna vegada i que potser és molt egocèntrica, però que per a mi és simbòlica. He decidit donar-li a la cirereta. I no a mi, a ella. Perquè aviat serà un record i m'ha ajudat molt, m'ha donat l'empenta que necessitava i ha baixat de l'arbre per veure món. I no perquè trobi bons els seus posts, ni perquè el cabell en plan eriçó li quedi bé (és que ahir va anara la pelu, i tota l'estona que se'l toca... ), sinó pel que ha significat per a mi. I hi torno: no li dono a la Laia, sinó a la cirereta (que és clar, mira-la ella que s'autoproclama guanyadora d'un premi, anda que no té cara ni res...).\nDoncs bé, me'n vaig a seguir buscant...\nPublicat per Laia en 19:22 4 comentaris :\nD'aquí... fins a on?\nNo sé si alguns de vosaltres recordareu un anunci que la Generalitat de Catalunya va emetre per TV3, com a campanya per promoure el reciclatge de la matèria orgànica. Tot començava amb una poma dalt d'un arbre, que posteriorment era menjada, reciclada, i convertida en compost. Aquest després servia per adobar camps d'on en naixerien pomers, que fan més pomes i així el cicle torna a començar. Doncs n'he agafat la "BSO", per dir-ho, i n'he fet això...\nQue, no es nota pas que ja tinc ganes de marxar, oi? I que he acabat els exàmens i que puc perdre el temps amb coses com aquesta... a que tampoc es nota?? I que estic contenta per molts altres motius, que tot sembla anar rodat i que de vegades tinc sorpreses que no hauria dit mai que em poguessin passar a mi, a que tampoc es nota? Bé, espero que això sí!!.\nApunt final: Aniversari de la mama! I perquè vegeu com la cuido, jo...\nPublicat per Laia en 16:50 7 comentaris :\nja sóc pre-pre! (jo ja m'entenc...)\nDoncs au, ja està decidit i ja no puc fer-me enrere. Ja he fet la pre-matrícula de la selectivitat i les guanyadores han estat...\nFilosofia, Química, Biologia iiiiiiiiii........ Física! (i la resta, són obligatòries)\nLes matemàtiques han quedat fora de concurs! Ha estat una decisió difícil, meditada i ben encertada (o això és el que vull creure i pensar fins a la fi dels meus dies). Realment, em veig capaç de treure millor nota en física que no pas en matemàtiques (ara la matgala què estarà pensant de mi... que per a ella em sembla que són bufar i fer ampolles :P)\nEn fer-la he hagut d'escollir una contrasenya i una pregunta amb resposta, d'aquelles que tens per si un dia la contrasenya t'ha marxat del cap. Doncs jo ja sabia què posaria: escolliria allò d'animal preferit i la resposta... dofí! Però no. Per primer cop a la vida no apareixia la opció dels animals. Doncs finalment he hagut d'agafar una altra opció, concretament la de l'escola de la infantesa. Com que només n'hi va haver una, segur que no m'equivoco!\nJa està. he imprès el paper i em puc considerar pre-pre-universitària. Quan hagi acabat la tercera avaluació i hagi aprovat el curs, seré pre-universitària. I quan hagi fet la selectivitat i rebi al mòbil un sms que digui allò de APTE (creuem els dits, creuem els dits, una espelmeta al pòster dels dofins i tot el que faci falta...), seré oficialment UNIVERSITÀRIA.\nDe moment, ja sóc pre-pre. Que tampoc sona tan malament... Això vol dir que ho tinc a tocar, que ja hi arribo...\n[PD: estava intentant fer una xorrada amb un programa, però es veu que avui no té ganes de treballar i es penja tota l'estona.. a veure si demà ho aconsegueixo i ho penjo per aquí!]\nPublicat per Laia en 21:59 10 comentaris :\nDoncs bé... La Llum ja m'ho ha endevinat! L'adaptador el necessitaré perquè marxo de viatge amb l'institut. Una setmaneta. I marxo divendres que ve!!\nLa veritat és que en tinc moltes ganes, per què negar-ho. Serà el primer viatge que faci amb els de classe, ja que al viatge de quart d'ESO no hi vaig voler anar per... bé, això ja és una altra història; i tampoc he estudiat mai francès, de manera que no he participat en el programa d'intercanvi que fan amb un institut de París.\nA més a més m'ho han pagat íntegrament els pares (que bons que són...), i jo no puc evitar d'estar-los molt agraïda. I li he dit mil cops, i cada vegada ma mare riu i em diu que m'ho mereixo, que estigui tranquil·la i que m'ho passi molt bé. Però jo segueixo valorant molt aquest fet, i em sento estranya per dos motius: el primer, pel fet que molts companys han arribat a fer fins a dos viatges en un curs i no ho valoren tant. Tenim punts de vista molt diferents, radicalment diferents. Es queixen que "només" els han donat dos-cents euros per gastar-se en el que vulguin i jo mentrestant encara penso que m'ho han pagat tot sense pensar-s'ho. Val a dir que jo no els he demanat mai diners per a res, ja que tampoc els he necessitat: crec que les meves compres es cenyeixen a les rebaixes, i amb els quatre duros que trec de donar classes en tinc per molts berenars!! L'altre motiu pel qual em sento estranya és per aquesta frase que he sentit tants i tants cops de tantes boques diferents: és que t'ho mereixes, dona. I qui ho sap, si m'ho mereixo? No he fet res d'especial, ni res d'extraordinari, ni tampoc cap gamberrada, és cert. Però m'he cenyit a ser com sóc, a tirar endavant de la manera que sé i com vull que sigui. I tinc la sensació de rebre alguna cosa per un motiu que encara no entenc. Perquè m'estimen, també em diuen. Però és que no cal cap viatge per demostrar-ho! Ara que veig el que escric només reforço el que us deia. Li dono molta importància a aspectes que per a molts passen desapercebuts. Doncs què hi farem si sóc així... no?\nDoncs au, que us deixaré en poc menys d'una setmana... Però no m'hi quedaré pas, tranquils!! :D I encara que ja sapigueu que marxo, encara no sabeu el destí...\nUna primera pista: hi fa més fred que aquí, així que la maleta serà plena de jerseis gruixuts (almenys pel que he pogut veure en la previsió meteorològica dels últims dies...). Ah! I també hi anem en avió.\nPublicat per Laia en 22:03 12 comentaris :\nEl meu primer plum-cake!\nBé, que m'ha fet molta il·lusió ensenyar-vos-el perquè és el meu primer plum-cake, i també és la primera vegada que faig un pastís en el forn nou ^^\nHe trigat eeeh... Però tot arriba. I era moooolt bo també :D\nA partir d'avui, i fins divendres, cada dia que escrigui un post hi posaré una petita fotografia. Finalment divendres ja us diré el per què. Malgrat tot, segur que ho endevineu molt aviat!\nPublicat per Laia en 23:38 10 comentaris :\nEtiquetes: Cuina , Gestes personals\nCançons, somriures i records\nSempre m'ha desorientat i m'ha angoixat una mica el caos que regna dia i nit a la Plaça Catalunya de Barcelona. Sempre hi ha gent, sempre. I si vas en grup has de tenir els ulls ben oberts per no perdre als altres (a no ser que tinguis una amic que fa dos metres i et faciliti els coses, és clar :D) Però bé, que és el paradís del rebombori, del trànsit humà i de carretera, de les corredisses per agafar el tren i que ho deixo aquí perquè hi podria afegir centenars de coses. A més a més, és un punt de trobada, i això dificulta les coses.\nAvui era dia de museu, i com que la visita acabava a les dues, hem decidit quedar-nos a dinar a Barcelona. Com sempre, és impossible que vint persones coincideixin a l'hora de decidir on anar a dinar. Així que hem acabat fent dos grups: els "McDonalderos" i els altres, que hem anat a dinar a un bufet lliure molt maco i no gens car, per cert. I un cop amb la panxa plena, hem tornat al punt de trobada: l'entrada del Corte Inglés. Allà ens hi hem hagut d'estar una estona, ja que hem arribat un quart d'hora abans de l'hora fixada per reunir-nos tots altra vegada. I per evadir-me de la massa humana que m'envoltava i anava amunt i avall, me n'he anat cap al mateix mur del centre comercial.\nHe començat a sentir això. I jo quan sento aquesta cançó, no sóc capaç de prestar atenció a res més. Des del precís moment en què la vaig sentir per primer cop em va agradar, li tinc un apreci especial. I feia molt de temps que no la sentia, i per tant feia mesos que no sentia ni recordava tot el que aquesta cançó representa, més enllà de la seva melodia embadocadora. Tothom té cançons que li recorden allò o allò altre. Doncs hallelujah és una d'aquestes cançons per a mi.\nPerò el que més m'ha agradat ha estat el músic. Un músic de carrer, assegut a terra, tocava hallelujah per a tots els vianants. Però ningú l'escoltava, ningú li prestava atenció, excepte jo. Jo era el seu públic. Així doncs, em permeto el luxe egoista de pensar que tocava per a mi. Perquè m'encantaria que algun dia algú me la cantés com ho feia aquest noi. Tenia una veu especial, dolça, captivadora, que juntament amb el so de la guitarra formava una unió perfecta. Fascinant. És que no sé com explicar-vos-ho, se'm fa difícil, perquè no sé expressar bé les sensacions com aquesta. Em quedo... Parada. I Potser el meu silenci és l'elogi més fervent que li puc dedicar.\nHi ha hagut un instant que m'ha recordat molt a un llibre que vaig llegir a la ESO, que s'anomenava Concert en Sol Major. Al llibre, un noiet virtuós del violí es perdia a Portal de l'Àngel, i acabava coneixent a un vell músic de carrer al qual no li revelà la seva identitat. Entre ells neix un fort vincle de comprensió i estima envers la música, aj que és el que més els agrada en aquest món. No sé per què la meva situació m'ha recordat a la del llibre. Perquè jo no hi entenc de notes, ni d'escales, ni d'acords. Només de sensacions, de tancar els ulls i deixar-me endur. Però me l'ha recordat, i per un moment he estat aquell nen que mirava empanat al vell músic de carrer.\nI tot això venia perquè quan me n'he adonat, ja era davant el músic. A tres pams. Escoltant-lo, deixant que la gent corregués darrere meu. Només sentint la seva veu entonant l'hallelujah. Gaudint de les notes i els records que feia mesos que no sentia ni tenia. Ell se n'ha adonat i m'ha mirat, però jo no el mirava a ell, sinó a la guitarra. Quan em concentro en una cançó i en vull captar l'essència, fixo la vista en un punt concret, en aquest cas, les cordes de la guitarra que es movien al compàs dels seus dits. Quan me n'he adonat que m'estava mirant jo també ho he fet, i el primer que se m'ha acudit és "mira, té els ulls verds com jo". És el que tenen els pensaments, que sorgeixen de llocs insospitats i pels motius més irrellevants. Doncs bé, que jo creia que potser pararia de cantar i em demanaria diners, o que tornaria a baixar la mirada. Però no, el noi jove ha seguit tocant hallelujah per a mi, mentre somreia. I m'he adonat que encara que estigués assegut sobre les llambordes del terra s'ho estava passant bé, li agradava fer-ho i a sobre li agradava que el mirés (encara que sóc conscient que segurament no era al carrer per gust...). Però jo crec que era feliç, i em feia feliç a mi. I l'he seguit mirant tota l'estona, fins que la cançó ha arribat al punt àlgid i s'ha acabat. Encara amb la música al moll de l'os l'he aplaudit, i ell ha fet una petita reverència tot rient, com seguint-me el joc.\nI una veu m'ha cridat i ha trencat la màgia, perquè la resta ja havien arribat. Han vingut, m'han estirat del braç i m'han fet entrar a la boca del metro. Mentre marxava, l'he seguit amb la mirada: m'ha somrigut altre cop, ha agafat l'instrument i ha continuat tocant per a la resta dels vianants. Però el hallelujah aquell era per a mi. I només li puc donar les gràcies per haver-me fet reviure un moment molt especial que feia temps que no em venia a la ment. Per què sempre tenim presents els mals records? On s'amaguen els bons? Per què fan arrels més profundes?\nPublicat per Laia en 0:00 8 comentaris :\nTatuatge [Relats Conjunts]\nNo sabia d'on havia sortit. No en coneixia el nom, ni les aficions, ni el lloc de procedència. Fins i tot podria haver estat muda, perquè durant les dues setmanes que van estar junts compartint tot el que el món els oferia, no van creuar ni una paraula. Només somriures, petons, abraçades, carícies i mirades. Moltes mirades. Estava sorprès del que havia estat capaç de fer, ja que normalment els nervis, les inseguretats i les pors se'l menjaven per dins. Però amb ella tot era diferent. Havia sigut capaç de sortir de l'ou. Havia sigut capaç d'estimar.\nNi se'n recordava com havia començat tot, ja que malgrat que l'havia conegut feia poc, per a ell el temps passava més ràpid, molt més ràpid, com si pogués atrapar l'eternitat tot allargant el braç. Al carrer, a una cafeteria, en un bar de copes...? On l'havia trobada per primer cop? Qui s'havia acostat a qui? Qui havia fet la primera mirada penetrant? Qui li havia besat els llavis a l'altre primer? Decididament, no ho recordava. Però estava del tot segur que allò era especial, molt especial. Qui és capaç de mirar-te centenars de vegades i amb cada mirada dir-te una cosa diferent? I qui és capaç de mirar els ulls d'un altre i veure-hi cent propostes diferents? Les mateixes ninetes, les mateixes mans, els mateixos cossos parlaven i parlaven dia rere dia sense moure els llavis, i s'estimaven mútuament com no ho havien fet mai amb ningú altre. Només ells dos n'eren capaços.\nI amb els mateixos ulls un dia va comprendre que ella havia de marxar, que havia arribat l'hora d'acabar amb aquelles setmanes somiades, que el deixaria altre cop sol enmig de la ciutat. I ell, mentre amb una mà li acariciava la galta, amb l'altra li agafava una mà suaument. Ella no necessitava res més per saber que ell ho comprenia, i ell no necessitava res més per saber que a ella li sabia greu deixar-lo. Però tot comiat havia de ser especial, i ho sabien. Volien tenir un record de l'altre per recordar eternament aquells dies, aquells sentiments. Volien deixar petjada en la vida de l'altre. Però tot el que és material es pot perdre, s'oxida, es deteriora i es malmet. Els records, en canvi, ens acompanyen a tot arreu. Els dies que han estat especials en la nostra vida són dins la ment i floreixen de tant en tant. Així doncs, desitjaven tenir un comiat que perdurés per sempre en el seu record.\nJeien damunt el cobrellit d'una habitació petita. I malgrat que somreien, els ulls es miraven tristos i mig humits. I es van estimar com no ho havien fet fins llavors, com si volguessin exhaurir totes les forces que els quedaven i caure a terra d'esgotament.\nEls llençols arrugats, una camisa al peu del llit i dos cossos que hi jeuen damunt. Bocaterrossa, mirant-se, sense dir res, com sempre. Però ja no es fan petons, ja no somriuen. Només es miren. Però ell no en té prou, la voldria retenir per sempre al seu costat. I sap que no pot, i fa el cor fort i apreta els ulls amb força per no deixar caure ni una sola llàgrima. I ella el veu i se li trenca el cor. Però ha de marxar. Però... encara li pot donar una cosa que ell no serà mai capaç de donar-li. Un record més intens, més penetrant.\nS'aixeca, i ell fa el mateix gest, però ella l'atura. Se li acosta per darrere i s'asseu sobre les cames, de cara a la seva esquena nua. I amb les mans li comença a fregar l'esquena amb uns moviments suaus i coordinats, amb una delicadesa i un tacte relaxants i gratificants que el fan estremir de gust i de plaer. I comença allà on s'acaba l'esquena, tot fent uns moviments rocambolescs; les mans es converteixen en una i comencen a pujar esquena amunt, fins a les lumbars. I encara pugen una mica més. El seu punt feble. Fa el gest d'aixecar-se altre cop però ella l'atura i continua tirant cap amunt. De sobte, les seves mans tornen a ser dues i se separen: una cap a la dreta i l'altra cap a l'esquerra. I de cada mà en pot notar els cinc dits que li recorren l'esquena i li arriben gairebé fins al coll, però no. Tornen a baixar fins allà on havien començat. I s'atura, perquè veu que ell s'ha quedat completament adormit sobre el llit, bocaterrosa, mentre gaudia d'aquella sensació que li proporcionaven les seves mans. Agafa tot el que es seu, li fa un petó suau a a galta i marxa.\nLa buscava per tot arreu i no la trobava. Ja havia marxat. I plorava, però no pel fet que ella ja no hi fos, sinó perquè intentava recordar el seu rostre i no podia. Quins ulls tenia? Com era? No en sabia res, no la podia buscar enlloc i ara ni tan sols recordava quin aspecte tenia. Malgrat tot, cada cop que feia aquest esforç mental, la imatge d'aquella nit i aquell massatge li venien a la ment, i una i altra vegada s'estremia de gust en notar les mans de la noia recorrent-li l'esquena de dalt a baix. Llavors somreia, ja que sabia que d'ella en tenia el millor record.\nHavia canviat. Molt. Completament. Ara era més fort, més segur de sí mateix. Alguna llavor misteriosa havia germinat dins seu i li donava força, empenta, valentia. Decididament era més fort. I va continuar passejant-se pel món sense adonar-se del record físic que aquella noia li havia deixat, un preciós tatuatge d'un arbre mil·lenari que li recorria tota l'esquena, de dalt a baix. Però era un arbre especial, sensible, que s'alimentava dels seus sentiments, conviccions i estats d'ànim més profunds. Un arbre que floriria eternament mentre ell fos feliç, mentre el record d'aquella nit el fes tirar endavant. I si en algun moment ell dequeia, l'arbre perdria les fulles a poc a poc, fins a quedar nu. I llavors, potser el noi tornaria a trobar a una noia en un bar desconegut. Una noia que faria florir l'arbre mil·lenari de nou.\nPublicat per Laia en 18:02 7 comentaris :\nPublicat per Laia en 19:20 5 comentaris :\nPublicat per Laia en 21:10 5 comentaris :\nFaig aquest mini-post per anunciar que potser durant uns dies no passaré per aquí ni per casa vostra...\nAra toca un Oooooooooohhhhh generalitzat ;-)\nNo m'he trencat res, ni estic de mudances, ni me'n vaig de viatge (encara), ni res d'això... Simplement que a l'agenda hi tinc un examen com a mínim per dia i... no dono gaire l'abast. I m'he espantat, i la primera reacció és... Aiii i d'on trauré el temps jo ara? Els reis mags no em van dur dies de 26 hores, per tant... M'he de distribuir bé el temps. El que és més curiós és que no sé d'on he tret tantes assignatures... Jo que creia que que no en tenia més de nou o deu! :-P\nPotser en faig un gra massa o potser no, tot depèn. De vegades veig molta cosa i de seguida l'aprenc i m'entra, i llavors la muntanya es fa petiiiiiiita.... Però de moment val més que sigui previsora...\nApa, doncs moltes gràcies per passar de tant en tant per aquí i espero poder escriure alguna cosa aquesta setmana...\nPer cert, algú sap on podrien fer-me un clon? Això sí, fàcil de mantenir eh!\nPublicat per Laia en 17:22 7 comentaris :\nEl dia ha començat diferent: avui no tenia classe a primera hora per un imprevist que li ha sorgit a la professora de català. Així doncs, he entrat una hora més tard.\nPerò el meu rellotge biològic això no ho entén: si jo vull dormir fins les vuit, o fins i tot fins a un quart de nou, ell cabut segueix despertant-se a dos quarts de vuit. Així doncs, m'he llevat amb tranquil·litat, he esmorzat amb tranquil·litat i que fet quatre cosetes, també molt calmada. He decidit també sortir abans i anar a donar una volteta abans d'anar a classe, només per passejar i estirar les cames abans de passar-me cinc hores amb el cul a la cadira.\nI avui fa un dia preciós. A les nou he sortit de casa i feia una mica d'airet, però també un sol radiant que quan m'he quedat quieta sota seu (com els llangardaixos) m'escalfava. I una sensació em pujava tota l'esquena fins a arribar al coll, tota jo m'estremia i somreia de gust. Quin motiu tenia per somriure? No m'ha passat res d'especial, ni he fet cap proesa ni res extraordinari Però passejava i observava: gent amunt i avall, dones que anaven al mercat, nens que entraven a les nou a l'escola, la parada de l'autobús que puja fins al campus plena a vessar... Un dia normal! Però no eren les vuit del matí, sinó les nou. I no estava mig adormida, sinó ben desperta. I no feia fred, ni el dia era gris ni el sol encara s'amagava rere els núvols.\nAvui en sortir al carrer he pogut saludar el sol cara a cara, he deixat que em perseguís mentre jo caminava i també ha jugat a enlluernar-e de tant en tant, amagant-se entre els blocs de pisos i sortint per les escletxes. I el somriure seguia a la cara, persistent, sense motiu. Seguia i segueix. Potser se m'esborra en donar-li un cop d'ull a l'agenda, o a la carpeta, o als apunts. Però això ho deixo per més tard, he de mantenir el somriure. Perquè de sobte tinc unes ganes de fer coses, de saltar, de ballar i de nedar que feia dies que no tenia.\nQuins efectes secundaris pot tenir la llum del Sol?\nPublicat per Laia en 16:20 4 comentaris :\nTot un món II : el desenllaç!\nBé, alguns us hi heu acostat, i d'altres heu tingut les mateixes impressions que jo vaig tenir en veure les fotografies per primera vegada! Però realment n'hi ha que són molt difícils d'encertar!\nPotser sona estrany, potser no, però aquesta vegada no hi he posat cap dofí (encara que sempre que entro a la web de la National Geographic, el que faig és mirar si n'hi ha de noves!) Així doncs, la llum ha perdut un pèsol! El vull per correu urgent, eh!\nDoncs bé, sense més dilacions, anem a veure què eren...\nAquesta imatge és aèria, i concretament són els bancs de sorra i llot que hi ha enmig del mar a l'illa de Monomoy, a Massachussets. Aquesta illa es va formar per sedimentació dels materials que es desprenien per erosió del Cap Cod Exterior. Contínuament canvia de forma degut al vent, les ones, i la sorra que està en moviment. Així doncs, les dunes, els pantans i els bancs de sorra que es troben al mig del mar van variant contínuament.\nAquesta fotografia és també aèria, i correspon a Kenya. Si us hi fixeu bé, a la meitat esquerra de la fotografia s'hi pot observar un arbre, i totes aquestes línies de color verd clar que hi ha al voltant són fulles de palmera que s'estan assecant al sol. Després, amb aquestes fulles de palmera en fan diverses coses: una d'elles és fer-ne sostres per a les cases (anomenats makuti).\nEfectivament, aquesta és la Gran Taca Vermella de Júpiter, un enorme remolí de gas que provoca tempestes terribles i que es troba a pressions altíssimes (és un anticicló permanent). Els vents a la perifèria de la taca superen els 400 km/h, així doncs... Que ni amb pedres a les butxaques! (aquí en teniu més cosetes)\nAixò és el cel de Nebraska, i presenta aquest aspecte tan estrany perquè és ple de mammatus, uns núvols que només sorgeixen allà on hi ha cumulonimbus, encara que perfectament poden estar allunyats fins a 35 km d'una tempesta. Per tal que es formin cal que hi hagi força humitat i un corrent ascendent. Poden persistir des de minuts fins a hores, i després es difuminen i desapareixen. Poden ser produïts per tornados, i quan apareixen també poden anar acompanyats de tempestes elèctriques. I bé, el seu nom ve donat perquè semblen mamelles que pengen... [He trobat més fotografies de mammatus a Nebraska i realment són impressionants...!]\nEn Dan ho ha encertat! (bé, el nom varia una miqueeeeeeeeeeeeeta... però has aprovat :D)\nAquesta era mooooolt difícil (per no dir impossible) d'encertar... És el mantell d'una cloïssa gegant de Palau, a la Micronèsia, que està envoltat de taquetes fluorescents. El mantell és un replec que conté cèl·lules que s'encarreguen de secretar els substàncies que formen les valves.\nI del mar a la terra. Això és una secció detallada d'un gira-sol. A la fotografia hi podem observar com les petites gotes de rosada cauen i es deixen endur per l'espiral, que acaba al cor del gira-sol.\nDoncs ja per acabar, una altra imatge aèria. En aquest cas es tracta del Llac Retba o Rosa, que es troba al Senegal. El llac és molt salat, i els aqueobacteris, que poden viure en els indrets més inhòspits, l'han colonitzat. Així doncs, rep aquest nom perquè les seves aigües adquireixen tonalitats rosades. Les grans quantitats de sal que presenta la costa del llac durant l'estació seca (quan l'aigua s'evapora) proporcionen molts llocs de treball als habitants de la zona.\nPublicat per Laia en 14:36 6 comentaris :\nBé, per si no ho havia comentat alguna vegada, tinc una fixació especial per la web de la National Geographic. Trobo que les fotografies i la informació que hi ha és fantàstica, i sempre que la visito hi acabo enganxada una bona estona!\nAquest cop he trobat aquestes imatges tan curioses, i us les poso perquè tots plegats ens puguem fer una idea que més enllà d'on arriba la nostra vista, tan a nivell microscòpic com a nivell macroscòpic, la Terra té centenars de secrets amagats. I també perquè és el meu bloc i les fotos m'encanten, què carai!\nI ara la pregunta del millón. Què creieu que són aquestes imatges? A veure si algú es mulla i me'n diu almenys alguna :D. El més aviat possible (demà o demà passat) us posaré les respostes\nPublicat per Laia en 20:59 8 comentaris :\nAllau de correus\nTots els que sou de blogger heu de tenir, lògicament, una adreça electrònica de gmail. Realment el canvi de hotmail a gmail per a mi va ser important: la rapidesa, la capacitat... i el spam. Amb hotmail contínuament havia d'anar seleccionant els correus de publicitat, marcar-los com a no desitjats i els havia d'arxivar a la paperera manualment. El correu de gmail em classifica ell solet els correus no desitjats i ja no fan nosa a la safata d'entrada.\nCada dia, quan visito el correu, veig que el número de correus brossa va augmentant. Al principi tenia la mania d'anar buidant, i els eliminava tot sovint, però ara ja passen desapercebuts davant els meus ulls i els que tenen més d'un mes marxen solets. Però avui la xifra era esfereïdora: 180 correus brossa! Literalment, quina de merda que circula per Internet! I amb la curiositat de veure qui és aquesta gent que tant s'interessa per mi, hi he fet una ullada...\nHe llegit alguns dels remitents dels correus i m'he trasbalsat una mica. M'he mirat de baix a dalt (i estava asseguda... fins aquí bé), m'he tocat la cara (res, quatre granets), el ventre (sota la samarreta, com sempre), el cor (bategava a ritme normal, gràcies)... Estic perfectament! Llavors, per què tres de cada quatre correus brossa eren de "doctors"? Per exemple s'ha dignat a escriure'm el molt honorable Doctor Karl Matthhews, el Doctor Cave Connell, el Dr. Greg Watt, el Dr. Blaine Galindo (ui, aquest és tota una eminència, no em direu que no el coneixeu!), el Dr. Mavis Henderson (i aquest i aquest!)... I així podria citar fins a cinquanta doctors diferents (que la regalen a algun lloc, la titulació de metge?). Bé, calma calma... Potser és que han sentit a parlar de mi (ehem, ehem) perquè han descobert que seré una eminència en un futur (EHEM, EHEM) i volen que treballi per a ells abans que se'm rifin tots els països del món (AI, ARA SÍ QUE M'OFEGO!!!). Però abans de fer falses suposicions que després poden acabar en tragèdia i decepció (imagineu que només volen concedir-me el Nobel...), anem a veure què volen...\nYou can make your lady-love more satisfied!\nYou dont know how? It's more than simply\n[i aquí hi havia una web que no posaré... només faltaria que els fes publicitat!]\nBest regards and have a fervent nights\nUse your chance to make your wife more contented!\nYou dont know what to do? It's simply!\n[el mateix que abans!]\nHave an impassionedzealous love!\nYou have a nice chance to resolve your sexual problems\nYou dont know what to do? It's easy :)\n[aiii que no la busqueeeu hooome... que no hi éeees!]\nHave a hot nights!\nDoncs bé, després de llegir això, crec que directament jo no sóc la persona que busquen, perquè jo ho sento molt però d'on no n'hi ha no en pot rajar! O és que potser tinc unes faccions estranyes i em confonen per un home? Mmm podria ser... Però no, ho he confirmat amb el correu brossa del meu germà i es veu que aquest doctors busquen desesperadament conillets d'índies per practicar les seves tècniques maquiavèl·liques d'allargament de l'instrument. I potser són una mica inoportuns en fer-ho a través d'aquest mitjà, que és un tema sensible que no s'hauria de tocar així com així, home!!\n[Aix, ara m'ha vingut al cap una cançó de la Trinca... Com pot ser que cançons que escoltava fa deu anys encara siguin dins el cap donant voltes i surtin de tant en tant espontàniament?? ]\nPublicat per Laia en 17:19 6 comentaris :\nNo podia concentrar-se, era impossible. Els fills del veí no paraven de plorar i ella ja no podia més. Desitjaria tenir uns taps de cera d'aquells que no deixen passar ni una ínfima ona sonora, però no en tenia pas a l'abast. "... Estat Català, liderat per Francesc Macià i d'ideologia independentista". Però quants cops havia llegit ja aquella frase? Deu? Vint? Trenta? No, amb aquell soroll clavat al cervell ja s'ho podia llegir mil cops, que no aconseguiria aprendre-s'ho. Va pensar que potser podia mirar una estona la televisió, a veure si per un sant cop a la vida hi feien alguna cosa que valgués la pena, que d'anuncis de compreses ja n'estava farta! No tenia pas ganes que una capsa buida que només servia per rebre ones li recordés cada cinc minuts que els dolors de la maleïda regla l'estaven matant (perquè dins el quart d'hora d'anuncis, segur que com a mínim hauria d'empassar-se tres anuncis de compreses, tampons o alguna cosa per l'estil). Res, opció televisió desestimada. Potser el més assenyat seria continuar estudiant, però si era impossible concentrar-se només faria que perdre el temps, i encara eren les sis de la tarda... Va aturar la ment uns tres segons i atemorida, com si de sobte un monstre hagués de sortir del no res i se l'hagués d'empassar, va mirar l'esfera del rellotge de pèndol del menjador... Les sis i mitja! Ai, no, dos quarts de set! On s'havia amagat aquella mitja hora? Com l'havia perdut? Segurament rellegint a Francesc Macià, és clar... I a sobre el maleït tempus fugit allà, recordant-li que cada segon que gastava en maleir-se a sí mateixa ja no el tornaria a recuperar. Bé, era igual. Si l'examen era a propera setmana! Per què tant d'estrès? Va decidir no autocontestar-se perquè la resposta ja la sabia: ella era així i no hi podia fer res.\nAixí doncs, en un impuls va decidir que es mereixia una estoneta de tranquil·litat i desconnexió: va allargar el braç dret per obrir els altaveus (sí, aquesta era la pega de tenir una habitació un pèl reduïda: com que li feia molta mandra obrir la taula plegable improvisada que tenia a l'habitació, sovint acabava estudiant i fent deures a la taula de l'ordinador) i va començar a escoltar música alegre, cançons d'aquelles que cantes siguis on siguis quan les sents. Els peus anaven per on volien, ballaven sota la taula a un ritme frenètic i descontrolat. Va mirar a dreta i esquerra vàries vegades com si anés a creua el carrer, i en no sentir-se observada, va aixecar-se i va començar a ballar. Li encantava ballar a tothora, sense vergonya, sense mirar si ho feia bé o malament, només deixant-se endur per la música. Les sabatilles verdes d'estar per casa que duia no eren les més adients per fer una ballaruga, en canvi el xandall vermell i verd li permetia fer tots els moviments que volgués i no li tibava per enlloc. El xandall verd i vermell era ja tot un ritual: quan arribava a casa, si no havia de sortir fins al cap d'una hora el primer que feia era ensacar-se dins el xandall.\nMentre ballava, donava voltes literalment i mentalment. Girava sobre sí mateixa i observava les parets de l'habitació: el calendari de febrer, el rellotge, el quadre a l'aquarel·la que havia pintat feia un any... I continuava ballant amb les notes, amb les sensacions, amb els somriures que sortien dels seus llavis mentre pensava. Perquè és impossible deixar de pensar en alguna cosa, i quan ella ballava s'ho passava bé i li venien al cap els records dolços, tant els que tenia amagats ben endins com els que dintre d'un mes ja no hi serien. Somreia en recordar què havia somiat la nit anterior. Rebia una trucada d'un dofinari, i era convidada a una sessió personalitzada amb dofins. Què importava qui els havia parlat d'ella, o d'on havien tret el seu mòbil? Res li importava, només el que l'esperava el dia següent. I de sobte, un flaix i la seva mà estava acariciant una pell freda i llisa, llisíssima, i molt humida. I cada vegada s'humitejava més amb les llàgrimes que li rodolaven galta avall i queien poc a poc sobre la pell de l'animal. I un altre somriure, ara dins d'una habitació on només hi ha una noia ballant amb la música que surt dels altaveus.\nUna clau va sonar al pany, i la noia va deixar de ballar. Amb espectadors ja no era el mateix, així doncs va marxar cap al menjador i va fullejar el diari. A les pàgines de notícies internacionals només parlaven de les eleccions dels EEUU i d'en George Bush. Quin afany de protagonisme, aquest home! Per les bajanades que acaba dient sempre, potser seria millor que es convertís en humorista, creia ella. Així doncs va agafar un bolígraf blau i li va "maquejar" la cara amb un art i un bon gust que ja voldria ell tenir aquell bigoti i aquelles pigues. I se'l va quedar mirant fixament, despreciant-lo amb la mirada, com si així pogués robar-li tots els milions que té i deixar-lo "con lo puesto". Però, què en faria ella de tants diners? No li agradava el consumisme ni anar de compres cada dos per tres, ni tampoc estaria disposada a cedir-los a una ONG bàsicament perquè no se'n fiava: tenia decidit que ella ajudava als Països del tercer Món o bé enviant-los menjar (com ja havia fet en campanyes com la de Bòsnia), o bé anat-hi ella mateixa i actuant in situ, perquè segur que els faltaven mans. Potser el que faria amb els diners seria viatjar, li agradava veure món. I viure a l'estranger durant una temporada tampoc era mala idea... Però li agradava el seu país, així que marxar per sempre no ho considerava dins el seu plàning de futur. Va seguir fullejant el diari, i va arribara la secció de Cartes al Director. En va llegir algunes, però no deien res de l'altre món. El que li va sobtar més va ser el nom d'un dels autors: Tesifonte. Déu méu... Si algun dia fos mare no li posaria mai de la vida un nom com aquell! Els noms li agradaven curtets i que sonessin bé, com ara Pol, o Laia. I va començar a pensar en noms de noia que li agradessin i contínuament es cridava a ella mateixa. Realment, sa mare havia fet una bona feina en triar el seu nom!\nFinalment va decidir tornar a estudiar perquè ja s'havia acabat de bon tros l'esbarjo. Un cop d'ull a l'agenda: Filosofia! Aaaargg!! Li costava... No entenia tot allò de creure en Déu i no creure-hi, d'inventar-se dimoniets del no res que ens enganyaven... Ela tenia decidit que si en morir anava al cel, no volia que Déu li digués res, ni una sola paraula. Si Déu li parlava, voldria dir que en realitat havia existit sempre i que ella no hi havia cregut. Potser per aquest motiu algunes coses se li haurien torçat, potser per això havia caigut i rodolat tantes vegades... Si hi hagués cregut en ell i li hagués demanat protecció, o seguretat, o valentia... Li hagués concedit? I si anava al cel, això volia dir que existia l'eternitat? I llavors hauria de tenir aquells remordiments tota l'eternitat???? Definitivament, si arribava a cel i hi veia a Déu, millor que no li digués res...\n[Aquest post tan estrany en realitat és un meme que em va passar en Carquinyol. Consistia en respondre a 24 preguntes, que si les voleu consultar estan aquí. Algunes me les he saltat, però la resta són dins el relat...]\nPublicat per Laia en 18:37 5 comentaris :\nAmb el que tinc per casa...\nFa alguns dies (bé, bastants) vaig fer una petita promesa de perdre la vergonya davant les coses que realment volgués fer. I jo em volia disfressar. Lògicament m'hagués encantat que alguns m'haguessin seguit la corrent, s'haguessin animat i haguéssim format una comparsa ben maca, però no ha pogut ser. Malgrat tot, un amic ha decidit disfressar-se amb mi; per tant, ja no em trobaré tan perduda enmig de la massa :D\nLa meva primera idea era disfressar-me de dau. Ho trobava senzill, impactant i original. Tot el que necessitava era una caixa de cartró quadrada, pintura blanca i negra i unes tisores per foradar-la. Però ara que volia una caixa, ara la meva ciutat es torna la més neta del món i no en trobo ni una pel carrer, quan al costat dels contenidors de reciclatge desgraciadament solen haver-n'hi moltes. Res, doncs a preguntar a les botigues! I uns farts d'anar amunt i avall, i totes les que m'oferien eren massa allargades o massa petites...\nProposta del dau: desestimada\nI ara què? Ahir rumiava i rumiava (sí ahir encara no tenia disfressa) mentre veia passar els nens de primària que anaven cap a escola (visc a dos metres d'un CEIP). Normalment cada escola té un tema comú, i crec que aquesta vegada era el reciclatge o alguna cosa així, perquè n'hi havia molts que anaven de contenidors de reciclatge. Sí, sí. Anaven.. dins de caixes de cartó quadrades! Mare meva, jo que havia donat cinquanta mil voltes i ells se me les enduen totes! Ai ai ai...\nPensa Laia pensa...\nUna bossa d'escombraries, una caixa de cartró (no quadrada), trossos de cordill de lligar caixes, cinta de precintar, gomets de quan era petita, un cilindre de cartró d'aquests que serveixen per guardar-hi mapes o qualsevol full i una perruca també rescatada. Amb tot això podia fer alguna cosa, i amb un pressupost de zero euros: són coses que tinc de quan era petita o tan usuals que ja les tinc per casa i no tinc la necessitat de comprar-les. I què en faig de tot això? Doncs una disfressa, és clar! I de què aniré disfressada? Doncs encara que la idea no sigui tan original...\nFaré una mica l'indi :P\nLa perruca té dues trenes llaaaaaaaaargues, i amb una cinta i una ploma ja està llest. Pel que fa al vestit, li vaig fer tres forats a la bossa d'escombraries (cap i braços), vaig retallar-li el baix tot fent un serrell punxegut i li vaig enganxar gomets de colors fent sanefes, intentant imitar la vestimenta índia típica. I per acabar-ho d'adobar (i per fer la disfressa una mica més versemblant), vaig agafar trossos de cartró de les capses rectangulars que havia rescatat del forn de la cantonada i en vaig fer unes fletxes, que fins i tot tenen la punta tridimensional. Amb el cartró també vaig confeccionar una espècie de lletra C gegant a la qual li vaig lligar un cordill a banda i banda: i ja tenia un arc. Només em quedava col·locar les fletxes dins el cilindre per a mapes, agafar un altre cordill i enganxar-li per poder-m'ho penjar a l'esquena i... tatatxaaaaaaaan! :D\nI les crítiques? Quina disfressa d'índia més...\nEstranya? No, és personalitzada.\nLletja? No, és especial.\nCutre? No, és ecològica i reciclable!\nJa estic llesta per sortir i fer sarau una estona. I m'agrada la disfressa, sí. Realment la trobo molt molt original! Segur que ningú anirà com jo! No és de roba, ni comprada, ni té grans filigranes. Però l'he fet jo, i m'agrada. I si és així, no em fa por sortir, no tinc la sensació de fer el ridícul. Perquè he descobert que quan em replicaven i m'humiliaven i em quedava en blanc era perquè no estava convençuda, no em sentia segura del que portava, el que feia o el que deixava de fer. He descobert que quan alguna copsa m'agrada sóc capaç de defensar-la i treure arguments insospitats o un somriure d'allà on sigui. Perquè quan et critiquen i els engegues un somriure no saben què dir. Comprovat.\nPublicat per Laia en 15:21 4 comentaris :


L'Espanya ridícula - Diari de Girona\nUn dels personatges de ficció que han deixat més en evidència alguns dels trets més esperpèntics dels espanyols és el Quixot. Els mateixos contemporanis de Cervantes ja el titllaven de «figura ridícula», segons afirma el filòleg Carlos Mata Induráin de la Universitat de Navarra. Però també és cert que la ridiculització és una de les eines més recurrents de la comèdia universal des que Aristòfanes donés «valor» literari a una de les seves obres més reconegudes - Les Vespes (422 aC). Com sigui, al company d'en Sancho Panza l'han seguit infinitat de personatges que han deixat ben palesa la grotesca personalitat d'alguns cavallers, hidalgos, emprenedors, pseudocreadors i demés somiatruites hispans, que han retratat genialment els seus propis compatriotes als seus llibres, obres de teatre, pel·lícules, etc.\nCom tota ficció, s'inspira en la realitat (que normalment la supera), les noves fornades de comediants estan d'enhorabona, perquè Espanya els segueix servint un munt de material i personatges per competir, quan vulguin, amb el batlle de Villar del Río d'en Berlanga o el Torrente d'en Segura. Algú s'imagina les històries que poden inspirar empresaris com Ruiz Mateos o Francisco Hernando ( Paco el Pocero)? O (pseudo-) polítics com en Julián Muñoz o l'alcalde «nadalenquista» de Vigo, Abel Caballero? O periodistes arbitraris de la caverna mediàtica, entregats en «cos i ànima» a la «causa» unionista, com Inda, Marhuenda o el radiofònic Jiménez Losantos, que va demanar públicament atemptar contra Alemanya perquè no volia entregar Puigdemont? O els funcionaris de justícia, que just abans havien enviat l'euroordre del president a Finlàndia, i ho van fer únicament i exclusiva en castellà?\nLa setmana passada, vam tenir tres nous exemples de com sempre hi haurà algun espanyol «notable» que caurà a terra per trepitjar una pela de plàtan que només els espectadors hem vist abans. Per exemple, el capellà de Valdepeñas, Emilio Montes, per com va reclamar als seus feligresos més diners per a la reconstrucció de l'església. O els esperpèntics informes de la Guàrdia Civil, que no només es van inventar pobles com Arralde o Sant Esteve de les Roures en els seus relats d'activitats «sedicioses» de bascos i catalans, sinó que inclús acaben d'acusar Putin de voler donar suport a la independència de Catalunya amb deu mil soldats i molts diners, per desestabilitzar la UE. A l'ambaixada russa encara riuen! L'exemple més recent és la ridícula falta de memòria de l'exministre de l'interior, Fernández Díaz, que va deixar estupefacte el mateix jutge que investiga la seva participació a la trama Kitchen, pel «desconeixement dels assumptes del seu ministeri», segons vam poder llegir en aquestes pàgines dissabte passat.


Amics de les Arts i Joventuts Musicals de Terrassa | JazzTerrassa\nJazz Terrassa forma part d'Amics de les Arts i Joventuts Musicals\nEntitat fundada el 1927, treballa per promoure la cultura i l'art en totes les seves formes i per ser un espai de debat i de reflexió entorn a la creació i a la societat. Compta amb seccions d’arts plàstiques, fotografia, cinema, teatre, música clàssica i coral (Cor Montserrat), jazz (Jazz Terrassa) i literatura.\nInstal·lada des dels anys 30 a la cantonada del carrer del Teatre amb el carrer Sant Pere, l’entitat ocupa també des del 2003 la primera planta de l’antic Cercle Egarenc (carrer Sant Pere, 46), on s’ubiquen dues sales de conferències i projeccions (sala Jacint Morera i sala Joaquim Vancells) i la secretaria de l'entitat.\nMés de 500 socis i sòcies impulsen una activitat cultural ininterrompuda durant tot l'any, amb més de 300 activitats (concerts, conferències, projeccions de cinema, representacions teatrals, lectures poètiques publicacions...). El seu cafè-tertúlia ha estat punt de referència social i cultural de la ciutat durant quasi 80 anys.


TRAVESSA CIRCULAR LA FAGEDA DEL RETAULE-REFUGI CARO\n2ª ETAPA TRAVESSÍA CIRCULAR\nREFUGI CARO – GR7 CASETES VELLES – LO TEIXET – RACÓ DEL TABAC\nÀREA DE LA DE LLEURE DE LA FOU\nL’Etapa d’avui transcorre bon tram pel GR7 sortint del Refugi fins fins Casetes Velles. Aquest tram està tot molt ben indicat (marques roges i blanques). Del Coll de Pallers fins la Cova de Vidre, caminarem creuants els seus barrancs amb un puja-baixa de cames que ens portarà fins la Cova.\nTornem agafar el sender GR7 que ens porta a la pista forestal direcció Casetes Velles, tot marcat amb marques roges i blanques. A uns 800 mtrs. trobem la Font de la Llagosta, un punt important d’aigua per omplir cantimplores i continuar pista amunt.\nContinuem pista amunt fins arribar al Mas de Andresito i agafem PR-C-82 (marques grogues i blanques) . En aquest punt repetirem un tram del dia anterior, fins trobar una bifurcació amb fites. Agafem mà esquerra que ens portarà a la Portella de Calça.\nSeguim camí fins trobar a mà esquerra el PR-C- 82, on trobarem un indicador de fusta del Parc Natural del Port que ens portarà al Pla del Torn (a partir d’aquest punt trobarem prous indicadors del PN Ports).\nQuan arribem al Pla de Torn seguir les indicacions al Teixet, trobem el teix de gran dimensió, ón segur podem fer una parada i agafar forçes. Després seguir indicacions al Povet dels Plans. Si volem vore el Pouet ens em de desviar uns metres.\nAquest tram de camí es molt obert i podrem gaudir de les vistes, fins tornar a trobar un altre indicador del PN Ports direcció el Barranc del Tabac (aquest pal indicador no està molt fix al terra, però tenim una marca de PR groga i blanca al Terra). Aquest sender es tot baixada per boscos de carrasques i diferents varietats de pins.\nSortim a la pista forestal de la Fou i seguim camí a mà dreta en busca de l’Àrea Recreativa de la Fou, on vos esperen els cotxes per tornar cap a casa.\nMaria Luz Perez Garcia 14 novembre, 2019 16 novembre, 2019 Circulars, Rutes, Senderisme, Travesses Sense comentaris\n← TRAVESSÍA CIRCULAR “LA FADEDA DEL RETAULE-REFUGI CARO-EL TEIXET”\nTRAVESSÍA CIRCULAR CARAMELLA-REFUGI CARO-MOLA DEL MORO →


Renaissance masterpieces, Volume 3, Paris - Bryn Athyn College, Swedenborg Library\nThe Resource Renaissance masterpieces, Volume 3, Paris, Eustache Du Caurroy, (sound recording)\nThe item Renaissance masterpieces, Volume 3, Paris, Eustache Du Caurroy, (sound recording) represents a specific, individual, material embodiment of a distinct intellectual or artistic creation found in Bryn Athyn College, Swedenborg Library.\nEngland, Collins, p1997\nProgram notes in English, French and German by John Irving with texts in Latin and English (19 p.) inserted in container\nVeni sanctus spiritus (6:35)\nMissa pro defuntis. Requiem (4:39) ; Kyrie (2:12) ; Si ambulem (4:08) ; Domine Jesu (6:38) ; Sanctus (4:14) ; Agnus Dei (2:49) ; Lux aeterna (2:31)\nBenedicamus Domino (2:36)\nAve Maria (2:46)\nAve virgo gloriosa (5:48)\n[Christe, qui lux es]. Christe, qui lux es (4:04) ; Ne gravis (3:21) ; Memento nostri (5:09)\nVictimae paschali (4:31)\nRecorded Sept. 18-20, 1996 at Abbaye de Valloires, Department de Somme, France\nThe Choir of New College, Oxford ; Edward Higginbottom, conductor\nVeni sanctus spiritus (6:35) -- Missa pro defuntis. Requiem (4:39) ; Kyrie (2:12) ; Si ambulem (4:08) ; Domine Jesu (6:38) ; Sanctus (4:14) ; Agnus Dei (2:49) ; Lux aeterna (2:31) -- Benedicamus Domino (2:36) -- Ave Maria (2:46) -- Ave virgo gloriosa (5:48) -- Salve Regina (4:41) -- [Christe, qui lux es]. Christe, qui lux es (4:04) ; Ne gravis (3:21) ; Memento nostri (5:09) -- Victimae paschali (4:31)\n
 Data from Renaissance masterpieces, Volume 3, Paris, Eustache Du Caurroy, (sound recording) - Bryn Athyn College, Swedenborg Library
\nData Citation of the Item Renaissance masterpieces, Volume 3, Paris, Eustache Du Caurroy, (sound recording)


Què faig si rebo un SMS de ContacteCovid.cat? | CAP Valls Urbà\n← Radar COVID\nQuè faig si rebo un SMS de ContacteCovid.cat?\nPosted on Novembre 9, 2020\tby capvallsics\nContacteCovid.cat és nova eina digital per identificar els contactes estrets de COVID-19 i aïllar-los per tallar la cadena de transmissió, a través d’uns SMS que els casos sospitosos, positius i contactes estrets rebran al seu mòbil.\nPer tant, si rebeu un SMS:\n2⃣ Copia el PIN personal (respectant majúscules i minúscules).\n3⃣ Fes clic a l’enllaç que hi ha a l’SMS.\n4⃣ Introdueix el PIN de l’SMS a la pàgina que s’obrirà.\n5⃣ Identifica els teus contactes estrets.\nAquesta entrada ha esta publicada en Medicina de família, Novetats, Pediatria i puericultura, Recomanacions, Salut, Salut comunitària. Afegeix a les adreces d'interès l'enllaç permanent.\nRT @icscat: Avui és el #DiaMundialSida Es compleixen les tres fites dictades per l’@ONU_es: que el 90% de les persones infectades ho sàpigu… 1 hour ago\n📲#BonDia ContacteCovid.cat et notifica a través d'un SMS si ets un contacte estret d'un positiu de COVID-19 A… twitter.com/i/web/status/1… 4 hours ago\nCalendari d’entrades Selecciona el mes Novembre 2020 Octubre 2020 Setembre 2020 Agost 2020 Juliol 2020 Juny 2020 Mai 2020 Abril 2020 Març 2020 febrer 2020 gener 2020 Desembre 2019 Novembre 2019 Octubre 2019 Setembre 2019 Agost 2019 Juliol 2019 Juny 2019 Mai 2019 Abril 2019 Març 2019 febrer 2019 gener 2019 Desembre 2018 Novembre 2018 Octubre 2018 Setembre 2018 Agost 2018 Juliol 2018 Juny 2018 Mai 2018 Abril 2018 Març 2018 febrer 2018 gener 2018 Desembre 2017 Novembre 2017 Octubre 2017 Setembre 2017 Agost 2017 Juliol 2017 Juny 2017 Mai 2017 Abril 2017 febrer 2017 Octubre 2016 Setembre 2016 Agost 2016 Juliol 2016 Juny 2016 Mai 2016 Abril 2016 Març 2016 febrer 2016 gener 2016 Desembre 2015 Novembre 2015 Octubre 2015 Setembre 2015 Agost 2015 Juliol 2015 Juny 2015 Mai 2015 Abril 2015 Març 2015 febrer 2015 gener 2015 Desembre 2014 Novembre 2014 Octubre 2014 Setembre 2014 Agost 2014 Juliol 2014 Juny 2014 Mai 2014 Abril 2014 Març 2014 febrer 2014 gener 2014 Desembre 2013 Novembre 2013 Octubre 2013 Setembre 2013 Agost 2013 Juliol 2013 Juny 2013 Mai 2013 Abril 2013 Març 2013 febrer 2013 gener 2013 Desembre 2012 Novembre 2012 Octubre 2012\n.@salutcat realitzarà el cap de setmana vinent a #Tàrrega un cribratge massiu amb tests ràpids d'antígens x aturar… twitter.com/i/web/status/1… 45 minutes ago\nAvui és el #DiaMundialSida Es compleixen les tres fites dictades per l’@ONU_es: que el 90% de les persones infectad… twitter.com/i/web/status/1… 2 hours ago\n#hjoan23publica a #KoreanCircJ 🔬 Percutaneous Left Atrial Appendage Closure in the Presence of Thrombus Using LAmbr… twitter.com/i/web/status/1… 4 hours ago


La Rinosinusitis al Clínic | Hospital Clínic Barcelona\nRinosinusitis Tractament al Clínic\nLa Rinosinusitis al Clínic\nEl Servei d'Otorinolaringologia de l'Hospital Clínic és centre de referència de malaltia complexa com la de base de crani i la rinosinusitis crònica de difícil tractament, amb el que el grup de treball visita a una gran quantitat de pacients.\nCada any es realitzen unes 800 primeres visites, a més de tots els controls i visites de seguiment de pacients complexos. En l'actualitat es realitzen prop de 300 intervencions sobre malaltia inflamatòria dels sins paranasals i unes 250 intervencions de base de crani.\n300 Intervencions sins paranasals\n200 Intervencions de base de crani\nEls professionals del Servei apliquen noves tècniques quirúrgiques per al tractament dels pacients que han estat publicades en revistes internacionals de l'especialitat. Són les següents:\nAbordatge “money-box” per a reconstrucció de base de crani.\nÚs de la ressonància magnètica intraoperatòria per a tumors de hipòfisis.\nReconstrucció de perforacions septals totals mitjançant l’ús de penjoll pericranial.


La panera dels tresors - UDITTA - Psicolegs i logopedes a Vilanova i la Geltrú.\nOlga Belmonte Vila\tIn Bloc 0 comentari\nLa panera dels tresors és una activitat pensada pels més petits, entre 6 i 12 mesos, però és una activitat molt rica que ens pot ajudar amb nens i nenes amb trastorns del neurodesenvolupament encara que siguin molt més grans!\nÉs una activitat que ens permet treballar els cinc sentits i que podem ampliar i modificar tant com vulguem!\nNecessitem una panera i molta imaginació! Podem posar-hi objectes naturals: fruites, fruits secs, closques d’animals (cargols, petxines...), herbes... Objectes de fusta que poden ser estris de cuina, caixetes, anelles, instruments i tenen una temperatura càlida. Per contra, objectes de metall que són freds (llaunes, estris de cuina, cadenes, claus...). També objectes de roba, goma, paper, cartró... En definitiva, objectes indeterminats que despertin els diferents sentits.\nAmb aquesta diversitat d’objectes ajudem en el desenvolupament dels sentits dels infants alhora que sentim els diferents atributs (pes, temperatura, forma, color, olor, so...) A més a més, a través de la manipulació els infants desenvolupen accions amb els objectes (apropar-los, allunyar-los, posar-los dins d’un altre objectes i treure’ls...). I aquesta activitat esdevé un fantàstic assaig per a desenvolupar la coordinació mà – ull - boca necessària per fer tasques precises.\nJa ho sabeu! Amb una mica d’imaginació i diversitat d’objectes podeu dur a terme una activitat molt rica que afavoreix un clima tranquil i potencia la capacitat de concentració. I en aquestes estones l’adult pot fer observacions d’on treure molta informació de les capacitats de l’infant.\nPsicopedagoga Col. 1388\nLlegir 1851 vegades\tDarrera modificació el Dimarts, 29 Novembre 2016 16:05\nTDAH i esport


Gerard Vergés: Angela Davis, Public Enemy i Tortosa – Ràdio Terra\nAvui obrim amb “Fight the power”, el tema de Public Enemy per entrar, amb el poema “Black Panthers”, en l’obra del poeta tortosí Gerard Vergés. Vergés és versionat pel grup Riu en So en el disc “Les paraules cantades de Gerard Vergés”.\nLa secció “L’irradiador” inclou dues versions del poema “Milles Gloriosus”, la primera del grup Riu en So i la segona del grup Xeix!\nFuster i les models dels cabells\n“El Diari de Fuster”: Riure\nper Editor · Published 22/03/2017 · Last modified 21/03/2017


Arxius de VAR - L'Hora Arlequinada\nUn Sabadell inoperant en atac perd davant l’Oviedo\nEl que el VAR et dóna un dia t'ho treu al següent. La derrota del Sabadell…\nEl VAR: què és i com funciona?\nEl VAR serà una de les novetats d'aquesta temporada a la Nova Creu Alta. Per primer…


Ref. 639816 Apartamento In.Consulting Fazenda Gleba Palhano Residencial Vila das Acácias Rua Manoel Alves da Silva, 100 Imobiliária Londrina - PR Fazenda Gleba Palhano, Imóveis Londrina - PR, Comprar, Vender, Alugar, Mercado imobiliário\n#aria #aeroporto #alphaville #boulevard #carpediem #catuaishopping #churrasqueira\n#aceita #altavista #analisa #andar #apartamento #área #boulevardshopping #boulevardvillage #centro #direitos #estádio #faculdades #geminada #investimento #londrina #marcodospioneiros #minha #mirador #negócio #oportunidade #prefeitura #rodoviária #shopping #são #troca #universidade #utfpr #veiculo #condominio #diario #ed. #edificio #garagem #gleba #universitário #vistapanoramica #Cosmopolitan #Neo #Palhano #Max #Living #Liberty #Reserva #Santana #Enjoy #Faria #Lima #Solar #Alta #Vista #Sunny #Downtown #Bella #Fiori #Fonte #Duetto #Pateo #Aurora #Allegro #Acqua #Royal #Aquarela #Pinheiros #Piazza #Di #Roma #Hamptons #Aquabrasil #Marco #dos #Pioneiros #Villa #Margens #Carpe #Diem #Yticon #Vanguard #Vectra #Quadra #Lançamento #Planta #Construção #Pronto #2 #Vagas #hospital #imoveis #imóvel #lago #lagoigapo #quartos #regiaosul #reservasantana #residence #residencial #sunset #sunsetfarialima #uel #aqua #quadra #In.Consulting\nCarpe Diem (Londrina - PR)


El president d'Òmnium Cultural reivindica una democràcia que afavoreixi de forma més clara la partic | RTVVilafranca\nEl president d’Òmnium Cultural reivindica una democràcia que afavoreixi de forma més clara la partic\nEl cafè-restaurant Via Fora! de Vilafranca va encetar dimecres un primer cicle de debat sobre participació democràtica amb una xerrada-conferència a càrrec de Jordi Porta.\nJosep Maria Figueras va iniciar l’acte explicant que l’objectiu del cicle és el d’aprofundir en el concepte de participació democràtica, un concepte que cada cop apareix amb més freqüència als programes i al vocabulari de gairebé tots els partits polítics.\nTot seguit el president d’òmnium Cultural , Jordi Porta , va oferir una visió personal sobre la necessitat de reivindicar la implicació dels ciutadans en la societat que ens envolta.\nEn la seva opinió la democràcia continua sent el sistema menys dolent per organitzar les societats, però cal vetllar-la de forma permanent. Segons el president d’òmnium, ara més que mai fa falta oferir els mecanismes que permetin una implicació més directa dels ciutadans en les coses que ens afecten, per mantenir el dinamisme de la societat civil catalana , que sempre havia estat molt important.En nom del Via Fora, Josep Faura, va explicar que desprès d’aquesta primera xerrada , el cicle continuarà el dimecres vinent amb la segona sessió sota el títol "REPTES, DIFICULTATS I RESULTATS DE LES EXPERIèNCIES DE PARTICIPACIó DEMOCRàTICA" a càrrec d’òscar Rebollo, professor de sociologia a la Universitat Autònoma de Barcelona, responsable del Postgrau de Participació i Desenvolupament Sostenible i membre de la Fundació Jaume Bofill.\nRebollo està preparant el procés de participació ciutadana que ha iniciat l’ajuntament de Vilafranca per plantejar els usos de la plataforma de cobertura de les vies de l’AVE.\nJosep Faura, apunta que la tercera sessió del cicle tractarà de temes locals, per fer una crida a la consciència dels ciutadans.La tercera sessió del cicle rep el nom de debat-tertúlia sobre "LA PARTICIPACIó DEMOCRàTICA EN EL NOSTRE àMBIT LOCAL", i anirà a càrrec de diferents ciutadans de Vilafranca i comarca.


juny 2021 - Conte Va! Va de contes\nL’exposició s’emmarca dins la vuitena edició de la fira dedicada a la lectura infantil i juvenil al Centre d’Art Contemporani La Sala. Com cada any, la selecció de participants a la mostra ve donada pels il·lustradors que van exposar l’any anterior creant així...\nEva Sans l’autora del cartell de la 8a fira Conte va! Va de contes, ha visitat la 8a Exposició d’il·lustració infantil a La Sala, l’acompanyat a la visita en Sebastià Serra il·lustrador i membre de l’organització. L’autora del cartell és...


El pavelló d´Infantil: de gener 2013\nJOCS PINTATS AL TERRA DEL PATI!\nEncara no us havia parlat del regal que ens van portar els reis a tots els nens i nenes de l´escola!!\nVeiem que a l´hora del pati, la joguina estrella era la pilota. Hi havia nanos que potser no els agradava jugar a pilota i calia donar-los l´oportunitat de poder jugar a altres coses.\nSe´ns va acudir proposar de pintar jocs al terra del pati... i dit i fet!!\nVam preparar les plantilles de diferents jocs i va venir un pintor que ens va deixar aquest regal:\nEl Tres en ratlla\nEl joc de terra, mar i aire...\nAra mentres uns nanos juguen a pilota, altres poden jugar amb els jocs pintats al pati.\nTambé vam demanar a les families d´Infantil que si tenien per casa antics tricicles, motos de passadís, patinets ... que ja no fessin servir els podien portar a l´escola.\nLa resposta ha estat molt positiva i ara els nanos també es poden turnar per poder motoritzar-se a l´hora del pati!!\nEtiquetas: DECORACIÓ ESCOLA, PATI\nFEM UN QUADRE! 3 JA EL TENIM!!!\nJa el tenim!! Durant la següent sessió ens vam dedicar a acabar el nostre quadre amb volum. Vaig posar cola líquida per sobre de la superfície que ja van pintar durant la sessió anterior, i els nanos van anar passant i enganxant la peça que volien.\nTubs de cartró, taps, envasos de nespresso aixafats, botons...\nDe mica en mica el nostre quadre agafava forma!!\nFinalment vam deixar el quadre a sobre d´una taula i els nanos van anar passant per a enganxar taps de plàstic d´ampolles al voltant del cartró. Seria el nostre marc.\nI aquí teniu el resultat!! En aquesta foto la cola líquida encara estava molla, però una vegada es va assecar...\nVa quedar així d´alegra, divertit i original!!!\nOi que és divertit!!\nFem un repàs als diferents quadres que ja hem fet:\nEl primer va ser de ponts fets amb cartolines decorades pels nanos.\nEl segon va ser fet amb elements naturals.\nAquest tercer amb reciclatge d´elements com ara tubs de cartró, botons, taps d´ampolla...\nCada vegada es fa més difícil preparar el següent quadre!! Però de ben segur sortirà alguna idea!!!\nPublicado por Eva Jiménez 6 comentaris:\nEtiquetas: ART, EL CERCLE, FEM UN QUADRE, PLÀSTICA, RECICLATGE\nFEM UN QUADRE! 3. PRIMERA SESSIÓ\nDijous passat vaig tenir la primera sessió amb el grup dels plàtans dins de la dinàmica internivell de "Macedònia de colors". Com sabeu amb cada grup fem un quadre diferent. Aquesta vegada hem dedicat aquesta primera sessió a diferents cosetes!\nUn grup s´ha dedicat a decorar el fons del quadre que com sempre és de cartró. Els colors escollits han estat el groc, taronja i verd. Han pintat lliurement.\nVaig estar recopilant diferents tubs de cartró ( popularment a l´escola els diem tururutus) de paper higiènic, de ràfies, de fils.... i la resta del grup va pintar-los de diferents colors.\nUna vegada vam acabar de pintar vam rentar les mans, vam recollir les taules i els vaig donar tires de cartolina. Els vaig demanar que les recargolessin. Després només calia agafar amb un tros de cel.lo.\nI aqui teniu els diferents elements que junt amb d´altres formaran part del nostre nou quadre!!\nDurant la següent sessió començarem a donar cos al nostre quadre i també començarem a fer el treball individual que sempre m´agrada fer amb els diferents grups per a aprofitar tot el material de rebuig que vam rebre per part de les families.\nEtiquetas: ART, EL CERCLE, FEM UN QUADRE, INTERNIVELLS, PLÀSTICA, RECICLATGE\nEL NOSTRE PETIT MUSEU\nAquest curs hem iniciat una proposta artística super interessant. Sempre he tingut a la classe fotografies d´obres d´art relacionades amb un contingut a treballar, ja fos una estació de l´any, una celebració, un traç...\nSóc l´encarregada de portar l´eix artístic del pavelló i vaig proposar crear a cada aula "El nostre petit museu" , activitat que ja fa anys realitzava a la classe.\nCom podeu veure cada classe el presenta de manera lliure, amb una cartolina, posat en un vidre...\nCada mes faig una proposta de tema a treballar. Intento que sigui el mateix tema per a les tres classes però amb artistes i dificultats diferents. Es tracta de presentar la fotografia d´una obra, sobretot pictòrica, així com també una fotografia del seu autor.\nDóno a les meves companyes informació sobre l´autor, el seu moviment pictòric amb les seves característiques i unes propostes didàctiques per a treballar el quadre. Després elles ho desenvolupen a l´aula amb els seus alumnes.\nUs presento les diferents obres que hem treballat!!!\nDurant aquest mes vaig proposat obres relacionades amb la tador.\nP-3: "El cargol" de Matisse\nI aquí teniu els resultats!\nP-4: "Els girasols" de Van Gogh\nI aquí teniu els resultats\nP-5: "Tardor" d´Arcimboldo\nI aquí teniu alguns dels resultats!\nNovembre el vaig dedicar al grafisme. Per a P-3 vaig proposar el traç vertical, a P-4 el traç horitzontal i a P-5 vaig proposar la línia recta, tant vertical com horitzontal i treballar les il.lusions òptiques.\nP-3: Daniel Buren\nI aquí teniu els resultats!!\nP-4: "Foc a la nit" i "Rhythms" de Paul Klee\nP-5: "Composició 10" de Mondrian\nA P-5 després de treballar el quadre vaig proposar de presentar als nanos unes il.lusions òptiques. Calia preguntar als nanos si les línies eren rectes, corbes, si estaven inclinades o no...\nI aqui teniu els resultats!!\nDonat que el mes de desembre és un mes amb molta feina, vaig proposar únicament fer la lectura d´imatge del quadre proposat per donar peu a introduir el Nadal a les aules.\nP-4: "Nativitat" de Botticelli\nP-5: "La Sagrada Familia de l´ocellet" de Murillo\nEspero que us hagi agradat la idea!! A mi m´encanta!! Us aniré presentant les diferents propostes d´aquest segon trimestre!\nEtiquetas: ART, EL NOSTRE PETIT MUSEU, PINTURA, PLÀSTICA, RECURSOS PER L´AULA\n"SÓC JO!" PRIMER TRIMESTRE\nAvui que és l´últim dia de classe aprofito per fer resum de les decoracions, treballet... Aquesta ha estat la decoració de les esc...\nEncara no us havia parlat del regal que ens van portar els reis a tots els nens i nenes de l´escola!! Veiem que a l´hora del pati, la jog...


LLUNA I LES LLETRES. AAVV. Libro en papel. 9788423638482 La caixa d'eines\nLLUNA I LES LLETRES


Trojan.Starter - VirSCAN.org - El Motor Múltiple de Búsqueda de Virus v1.02, Soporta 47 Motores Antivirus\nVirus name Trojan.Starter\tscan result\nNombre del virus Trojan.Starter find3661scan result.\nSi conoce la información, los peligros y los métodos de prevención del virus Trojan.Starter, puede enviarnos esta información a contact@virscan.com para que podamos mostrarla en la página correspondiente.\n7680 rising 2020-05-29 01:47:39\n2 Nombre del archivo: a5b7b5c3b89de1d41998c95247bad2e8\n11264 rising 2020-05-29 01:24:37\n7680 rising 2020-05-28 21:06:29\n4 Nombre del archivo: 9f86b177e1b95eb42d7c6ff0802a9215\n6656 rising 2020-05-28 20:16:38\n6656 rising 2020-05-28 20:16:26\n6656 rising 2020-05-28 18:52:41\n7680 rising 2020-05-28 12:41:20\n8 Nombre del archivo: 974a0c7e9d1afa8e6bc80eb07c3eac1c\n6656 rising 2020-05-28 11:10:42\n9 Nombre del archivo: 95f2d905494b8f9bd6cc79ecb0023cde\n11264 rising 2020-05-28 09:41:57\n6144 rising 2020-05-28 07:36:51\n6656 rising 2020-05-27 21:57:53\n6656 rising 2020-05-27 21:01:33\n14 Nombre del archivo: 8207de7bc6d2b9942bc6d04be53680a1\n16 Nombre del archivo: 78bcc105985e2bf3277758c8b32d44e1


Esperem que els Reis us hagin deixat el que més desitjàveu durant la seva nit. Des de la Companyia Parpelles ens va agradar molt escoltar “Desperta Maginet” a l’arribada dels Reis a Cornellà de Llobregat. A més, la premsa se n’ha fet ressó! Sí, sí, podeu llegir aquí la notícia a El Periódico, anunciant l’esperat moment.\nEl text destaca la participació de diferents nens i nenes en l’enregistrament de la cançó, així com la col·laboració del mateix Mag Maginet i de la Fada Ondina. Tal com diu, esperem que la nostra melodia, entonada per tothom que va assistir a la recepció dels reis, hagi arribat a totes les llars de Cornellà -i més enllà-, afegint-hi un xic més de màgia a aquella fabulosa nit.\nI ho fa a la recerca de les paraules boniques…\nOn paren, aquestes paraules que tanta falta li fan al món, i a cadascun de nosaltres?\nLa nova missió de Violeta i Parpelles els portarà a nous escenaris, on tot tipus de personatges els guiaran en la seva nova aventura!\nEscolta el nou disc aquí. I si vols aconseguir-lo, posa’t en contacte amb nosaltres, o adreça’t als punts de venda de confiança.\nDe moment, pots mirar algunes imatges de la gravació perquè coneguis les “bambalines” d’aquest nou episodi d'”Acluca els Ulls”.\nAra sí, que ja podem dir, la cançó del Mag Maginet ja està aquí!\nPer encàrrec del Mag Maginet hem fet aquesta cançó des de la Companyia Parpelles amb la col·laboració del Max, la Carla, el Martí, la Iria, la Petra, la Xaranga Sarau i el mateix Mag Maginet amb la Fada Ondina.\nEsperem que la gaudiu i la puguem cantar tots i totes la nit màgica de Reis.\nDescarrega la cançó i porta-la amb tu per aprendre la lletra! Fes clic a la fletxa que apunta cap a baix i fes “Desa el fitxer”. Per descarregar la lletra y la partitura, vés a la pàgina de Maginet!\nJa ha arribat “La Melodía de los Sueños”!\nAcluca els ulls no té fronteres! Ara, també podeu escoltar el conte i totes les cançons en castellà. La Violeta i en Parpelles són els mateixos, amb les mateixes pors i també amb el mateix sentit de l’humor, però… també parlen en castellà! Així que, si aquesta és la llengua que preferiu, o la que parlen els vostres amics d’aquí o d’allà… No us perdeu aquesta magnífica aventura a la cerca de la melodia dels somnis.\nEns el podeu demanar aquí mateix, o als mateixos punts de venda d’Acluca els Ulls.\nJazz & Beer & Acluca els ulls


Pedra - C.E. El Catllar :: Fútbol de Catalunya ::\nMartes 19 de Enero de 2021 | 143171852 visitas | 347 usuarios conectados\nJaime Pedra Pascual\n2019/2020 C.E. El Catllar Senior 19 13 5 458 0 5 0\n2018/2019 C.E. El Catllar Senior 18 14 8 672 1 0 0\n251. Primera Catalana Grupo 2-A 81\nTiempo de carga: 1.6114308834076 segundos


El consistori de Calaf manté oberta des de la setmana passada una convocatòria per sol·licitar una beca per a alumnes infants i adolescents (de 3 a 17 anys) de famílies amb una situació socioeconòmica desafavorida. L'ajut es destinarà a la realització d'activitats culturals en el curs 2017-2018. Per optar a la convocatòria cal estar empadronat a Calaf i realitzar una activitat cultural constituïda legalment al poble de Calaf. El termini venç el proper divendres 15. La partida destinada a les beques és en total de 3.000 euros.\nPer a sol·licitar la beca, els pares o tutors poden presentar l'imprès per optar a la beca. Cal fer-ho a les oficines de l'Ajuntament de Calaf entre les 9 i les 2. La resolució dels ajuts es donarà a conèixer del 18 al 22 de setembre. Les activitats culturals són una pràctica que afavoreix la integració i la prevenció d'aquells col·lectius d'infants, adolescents i joves en risc d'exclusió social, així com una millora de convivència en el seu entorn i una transmissió positiva de valors personals i socials. Al web de l'Ajuntament de Calaf es poden consultar les bases de la convocatòria, la documentació a presentar, així com descarregar el document per fer la sol·licitud.\n2 L'incendi de Santa Coloma-Bellprat ja afecta unes 1.000 hectàrees 2677 lectures\n7 Alcaldes i Bombers demanen a pagesos de Tous i Miralles que llaurin els camps per parar el foc 1021 lectures


BACTRIAN DISC IDOL CENTRAL ASIA, C. 2200 - 1700 B.C. carved and polished alabaster, the banded st\nBACTRIAN DISC IDOL CENTRAL ASIA, C. 2200 - 1700 B.C.\nBACTRIAN DISC IDOL CENTRAL ASIA, C. 2200 - 1700 B.C. carved and polished alabaster, the banded stone shaped with rounded edges, bisected by a shallow groove\nProvenance: Private collection, London, United Kingdom, acquired on the U.K. art market\nLos 1 BREASTPLATE ORNAMENT, KAP KAP NGGELA SULE, SOLOMON ISLANDS\nLos 3 NAVIGATIONAL CHART MARSHALL ISLANDS


Futbol 'F.C. Barcelona - Villarreal C.F.' Partit de Lliga | Guia BCN: agenda d'activitats, directoris i cursos de Barcelona Futbol 'F.C. Barcelona - Villarreal C.F.' Partit de Lliga\nDimarts a les 21:00h Entrada general de: 39 a 189 €.\n"Barnatresc 2019" - Caminada de MontjuïcDiferents indrets del Poble-sec i la muntanya de Montjuïc10/11/2019\nFutbol "F.C. Barcelona - Atlético de Madrid". Partit de LligaFutbol Club Barcelona26/04/2020\nXXV Manga BarcelonaFira BarcelonaDel 31/10/2019 al 03/11/2019


La STC 31/2010 i la contribució de la jurisprudència constitucional a la configuració d'un Estat compost a Espanya: elements de continuïtat i ruptura, i incidència en les perspectives d'evolució de l'Estat autonòmic | Pérez Royo | Revista Catalana de Dret Públic\nPàgina inicial > Núm. 43. Justícia constitucional i estats compostos >\tPérez Royo\nLa STC 31/2010 i la contribució de la jurisprudència constitucional a la configuració d'un Estat compost a Espanya: elements de continuïtat i ruptura, i incidència en les perspectives d'evolució de l'Estat autonòmic\nLa STC 30/2011 ha suposat una ruptura del pacte constituent amb base al qual es va desenvolupar l'estructura de l'Estat dins de les possibilitats i límits fixats en l'esmentat pacte. El nucli essencial d'aquest és el dret a l'autonomia previst a l'article 151 la CE. A la STC 30/2011, el TC s'ha enfrontat per primera vegada amb aquest nucli essencial del pacte constituent i ho ha fet en uns termes en què l'esmentat pacte no es pot reconèixer. La naturalesa de l'Estatut d'autonomia de l'article 151 CE com un pacte de naturalesa política assolit a través d'una triple manifestació del principi de legitimació democràtica, dos de naturalesa representativa i un altre de naturalesa directa, és desconeguda per complet pel TC. El TC opera com si l'Estatut d'autonomia de l'article 151 CE fos una Llei orgànica i res més que una Llei orgànica, prescindint d'analitzar tot allò amb què el constituent va singularitzar l'esmentat Estatut com a norma jurídica. La deriva soberanista del nacionalisme català n'ha estat la resposta.\nEstatut d'autonomia de Catalunya; Tribunal Constitucional; jurisprudència constitucional; Estat autonòmic; nacionalisme català.


pinzellades de vida: BON ANY!!\nPublicat per JANA a 1:36 p. m.\nEn les teves paraules hi ha un gran què. El fet de proposar-te no fer-te cap propòsit per a l'any acabat d'estrenar, ja és en si tota una declaració d'intencions. Estar disposada a acceptar allò que véngui; fer el que creguis que has de fer i quan creguis que ho has de fer, sempre dins les teves possibilitats -i sàpigues que són mooooooltes- i amb força de voluntat... nineta, no trobes que és UN GRAN PROPÒSIT?\nAh, m'encanta el pensament de la teva amiga!\n1/04/2008 10:16 p. m.\nel pensament de la teva amiga és el millor propòsit que un és pot fer... i difícil de complir!!\nUna bosseta de petonets dolços i un any el màxim de plaent possible, nina.\nAra només faltarà que sigui capaç de complir-ho hehheheh, però valguin les intencions. Però el que si vull és somriure, somriure, somriure ni que sigui per tapar les llàgrimes que volten el meu cor.\nUna abraçada i un petonàs ,-)\n1/05/2008 7:08 p. m.\nEm pregunto perquè els propòsits per petits que sigui a voltes són tan díficils de complir, tot sembla tan fàcil....\nUna besada ,-)\n1/05/2008 7:11 p. m.\nY yo estaré aqui para verlo.\n1/05/2008 8:01 p. m.\nsi maverick, espero que tots ho pogueu veure!!\n1/06/2008 1:32 p. m.\nJo crec que no és massa difícil això de trobar un motiu per somriure. N'hi ha molts, a mi el que més em serveix és que sempre hi ha algú que el necessita encara més que jo i per això costa poc de regalar-li. Vinc des de cal Barbollaire. Sóc nova al teu blog, però m'ha agradat el teu propòsit. Et desitjo molt bon any i que no et falti mai el motiu per somriure.\n1/06/2008 7:37 p. m.\nÉs fantàstic el que dius... Res de propòsits però buscar un motiu per somriure, i jo hi afegiria ...per ser feliç!\n1/07/2008 12:30 a. m.\nHola Carme, benvinguda al blog, pots passar per la meva caseta virtual sempre que vulguis...més tard aniré a fer el tafaner a la teva.\nSortosament com dius, no és difícil trobar un motiu per somriure; potser aquí està el secret, posar-nos reptes assequibles i no grans projectes que l'únic que ens porten són frustracions per no poder-los assolir...\nQue tinguis un bon any i que no deixem mai de somriure.\nUna abraçada ,-)\n1/07/2008 8:37 a. m.\nSi Joana, petits moments per somriure i ser feliços és el millor bagatge per poder transcórrer el camí d'aquest nou any acabat d'encetar...Que no et faltin!!!\nUn petonàs ,-)\n1/07/2008 8:40 a. m.\nPenso que l'acceptació del que ens vol regalar la vida, és més que un propòsit: és saviesa.\nNo és gens fàcil doncs ens és difícil poder acceptar aquells moments poc brillants que malauradament ens arriben sense avís.\nL'acceptació, la voluntat i aquest somriure que estendràs arreu faran d'aquest any un període important a la teva vida, n'estic segura.\nUn somriure per tu i una tendra abraçada\n1/07/2008 3:06 p. m.\nTens raó en què l'acceptació del que ens porta la vida és saviesa, sempre però que no es converteixi només amb conformisme sinó intentant que sigui el millor possible perquè una bona predisposició per part nostra ajuda a que el camí sigui més fàcil i brillant.\nUna abraçada i un ampli somriure ,-)\n1/08/2008 3:08 p. m.\nHola Jana, Pots venir a la casa nova sempre que et vingui de gust.\n1/08/2008 11:20 p. m.\nGràcies Joana, amb la descripció tan guapa que n'has fet pots estar segura que vindré ;-)\n1/09/2008 1:40 p. m.\n1/13/2008 2:35 a. m.


Cases en venta a Vall-Llobrega amb piscina - Carole Dubois Immobilier\nNo s'han trobat resultats per a cases en venda a Vall-Llobrega, Baix Empordà\n10 cases en venda aprop de Vall-Llobrega, Baix Empordà\nCasa d'estil mediterrani amb vistes al mar, un bonic jardí pla i piscina, en venda a Begur, Sa Riera\nCasa construïda en 2 nivells amb 5 habitacions, 4 banys, plaça de parking i traster, situada a 2 km de la platja i del centre de Begur\nCasa unifamiliar amb vistes al mar, jardí i piscina privada situada en una urbanització tranquil·la a 2 Km del centre de Begur i de la platja de Sa Riera. La casa, dividida en dos apartaments independents es compon de: Al n...\nCasa d'estil Mediterrani amb jardí arbrat i piscina, en venda a Casa de Campo, Begur\nCasa construïda en 2 nivells, amb 4 dormitoris i 4 banys, terrasses, jardí pla i piscina, terrassa i caseta d'estil Balinès, a 5 km de la platja et 10 km del golf\nEncantadora casa d'estil mediterrani amb un jardí pla i arbrat i piscina, situada en una zona tranquil·la i residencial de Casa de Camp, a 5 km de la platja, 3.6 km de Begur i a 10 km del camp de golf. La casa consta d'una entrada...\nCasa de recent construcció amb piscina i jardí amb magnífiques vistes en venta a Pals, Mas Tomasi\nCasa de 5 habitacions, 3 banys, garatge i varies terrasses, situada a 3km de les platjes, del golf i del poble de Pals\nCasa unifamiliar de recent construcció amb jardí, piscina i magnifiques vistes al mar, les Illes Medes i al camp, en una urbanització tranquil·la a 3 km del poble medieval de Pals i de la platja i del golf. La cas...


LA LLUNA M'HA PARLAT DE TU. BOLTA BRONCHÚ, MARÍA JESÚS. 9788486970529 Librería El Puerto\nPocs dies abans de Nadal desapareixen totes les llepolies del poble. La culpable és la bruixa Vinagre, que vol fastidiar la festa a grans i menuts. Sort que els protagonistes d'aquesta història, Apol·lònia i Napoleó, tenen l'ajuda de Merenga, la bruixa més dolça de totes.\t[Booktube] Roser recomana "La bruixa Merenga" ...\nUna història d'amor en la conquesta del Far West\tA mitjan segle XIX, van ser nombroses les famílies europees que van emigrar als Estats Units d'Amè-rica. Allí, no solament van haver de lluitar contra les forces de la natura, sinó contra un enemic més fort i més perseverant: els pellroges. Aquesta és la història d'un jove irlandés, educat per a témer i menysprear els indis, que ...


Relat "Tristesa d'abril"\nInici > detall del relat: Tristesa d'abril\nAvui només tinc tristesa per regalar-te\ni un tros de diari vell per embolicar-la.\nNo la desis a cap calaix. Si vol marxar\nque no trobi cap entrebanc per allunyar-se.\nNo és aquesta la tristesa protectora\ndels dies buits de llum\ni del desordre de les ombres.\nVe de la fatiga dels records\ni de la força de la terra morta\nque engendra fills devastadors que creixen entre les roques\nÉs la tristesa d’abril,\nla d’un mes cruel com no n’hi ha d’altre,\ntant, que fins a la mateixa crueltat espanta.\nLa tristesa no es regala, s'encomana[Ofensiu]\nQuan més gran és la riquesa, molt més indecent és la pobresa. Quantes més promeses d’alegria i llum ens fa el mes d’abril, molt més cruel és la soledat i la foscor dels raconets del cervell. Tot fa més mal quan representa que hauria de ser al revés, quan la vida comença de nou i nosaltres simplement només tenim forces per sobreviure.\nDe tot el que tens publicat, em quedo amb el que m’ha transmès aquest especialíssim poema. Mercès!\nQuè bé que t'expliques[Ofensiu]\nEl teu poema em va agradar, però l'explicació que has posat en el comentari de sota encara m'ha agradat més. Saps com transmetre el que vols dir...\nPrecisament per això[Ofensiu]\nAbril és una invitació, fins i tot potser una empenta, a la vida. Abril és la promesa de l’abundància, l’alegria per la profusió creixent d’aigua, llum i escalfor. Abril és l’alliberació de la foscor amb una inesperada ànsia de posar en joc tots els sentits.\nPerò per qui no pot participar d’aquest convit, perquè les seques arrels no li permeten aprofitar l’aigua ni els ulls closos veure la llum, abril és una cruel invitació a fer evident la seva desgràcia, la tristesa de la vida infecunda que mai podrà arrelar entre els rocs de les misèries quotidianes.\nI és aquesta tristesa, la de les arrels malmeses, la que embolico en la memòria de paper perquè la regali qui no té altra cosa per regalar.\nEl blanc d’abril és tan lluminós que el negre d’abril és molt més negre\nSandraFreijo | 11-05-2017 | Valoració: 8\nés un mes que per mi porta alegria, l'inici de la primavera, l'esclat de la natura, la llum allarga...al teu poema transmet el contrari, una tristor profunda molt ben descrita\nUfffff que trist el teu poema, amb el que m’agrada a mi el mes d’abril...\nLa imatge de la tristesa com si fos un oliós entrepà de tonyina que hem d’embolicar amb un diari vell perquè sabem que tacarà, m’ha semblat molt real; d’aquestes penes quotidianes que costa molt que marxin perquè ja són un més de la casa...


Ferrà: "Trobam a faltar el relat de Pedro Sánchez" - MÉS per Mallorca\nFerrà: "Trobam a faltar el relat de Pedro Sánchez"\nMÉS per Mallorca valora amb reserves els noms dels càrrecs proposats, veu positiu que hi hagi més dones que homes però reclama que el nou president expliqui el seu projecte\nEl portaveu de MÉS per Mallorca, Josep Ferrà ha criticat la gestió de M.Rajoy. "És un president que no obtindrà una bona nota de MÉS per Mallorca". Ferrà ha recordat que "ens han deixat fotos emblemàtiques com la del 155 o com la gestió de la crisi on es va rescatar bancs i no persones". El portaveu ecosobiranista també ha remarcat la pèssima imatge internacional que ha donat l’Estat espanyol durant el seu mandat.\nEn relació al nou govern espanyol, Ferrà s’ha pronunciat amb prudència. "Valoram amb reserves els noms dels ministres que s’estan fent públics. Tot i que encara queden propostes de ministeris per nomenar". Alhora ha valorat positivament que hi hagi més dones que homes al nou govern, al contrari que altres grups parlamentaris que han criticat que sigui així.\nFerrà però, ha qüestionat que Sánchez no hagi donat explicacions sobre el tipus de projecte que vol desenvolupar "Trobam a faltar una passa prèvia que és el relat de Pedro Sánchez. Segurament té una visió dels grans temes que afecten l’Estat, però creiem que ha de posar-ho en el debat públic abans d’entrar a decidir quines persones han de defensar aquest relat". L’ecosobiranista ha demanat a l’actual president que sigui "molt més expressiu a l’hora de comunicar quin és el seu projecte per aquesta legislatura que queda"


La ronda ciclista recorrerà els carrers del municipi de La Ribera Baixa el dimarts 27 d’agost, abans de posar rumb al Monestir del Puig\nEn 1980 començava la seua carrera Jesús Guzmán, ex ciclista del Kelme i el Dormilón. Aqueix any, La Vuelta va viure un bell final d'etapa al costat del Far de Cullera. El pròxim 27 d'agost, 39 anys després, la ronda espanyola tornarà a la Ribera Baixa, amb eixida neutralitzada des de la badia de Cullera. A la cita no faltarà Guzmán, aquesta vegada motoritzat i convertit en “el millor ‘radio Vuelta’ d'aquest país”.\nHo afirma Javier Guillén, director de La Vuelta, que va felicitar les veïnes i veïns de Cullera per tindre un poble “màgic i meravellós”, un dels escenaris que l'esdeveniment esportiu mostrarà a 200 països dels cinc continents a través del ciclisme professional. El castell, les platges, el far i el Xúquer donen llustre a la marca Cullera, un producte que “el té tot” i que arribarà a la xicoteta pantalla de la mà dels Valverde, Quintana, Carapaz, Urán i ‘súper’ López, entre altres figures de l'escamot de La Vuelta.\nGuillén va destacar els estàndards de qualitat d'un municipi amb 15 quilòmetres de platja i llocs emblemàtics com el Santuari del Castell o la Cova de Dragut, el pirata turc que va saquejar la ciutat. I l'alcalde i amfitrió, Jordi Mayor, també diputat provincial de Turisme, va assegurar que Cullera està preparada per a l'arribada de La Vuelta. “Sabem fer coses grans i aquest és un esdeveniment històric, immillorable per a promocionar els nostres paratges i monuments”.\nL'alcalde de Cullera era un xiquet quan Guzmán pujava a lloms de les pesades bicicletes dels huitanta, quan La Vuelta va visitar els Jardins del Mercat. Hui convida a tota La Ribera a gaudir d'aquesta festa del ciclisme que, en paraules del diputat d'Esports, Andrés Campos, “vertebra el territori valencià” des de La Ribera fins a l'Horta, passant pel Camp de Túria i el de Morvedre. Campos considera “molt necessària aquesta aposta de la Diputació”, ja que “la inversió en esport i turisme té un potencial retorn, tant econòmic com divulgatiu, amb les retransmissions que ens endinsen en la història dels nostres pobles”.\nLa caravana de La Vuelta arribarà a Cullera en el matí del dimarts 27 d'agost, amb una fan zone per als més xicotets i activitats familiars des de les 11.00 hores. Passat el migdia, els aficionats podran acostar-se als autobusos dels equips, on els ciclistes preparen l'eixida de la carrera, que arrancarà a les 13.10 en la Badia de Cullera i, després d'un recorregut neutralitzat, posarà rumb al Monestir del Puig.\nEn l'acte de presentació d'aquesta quarta etapa de La Vuelta, a l'esplanada del Santuari del Castell de Cullera, es va guardar un minut de silenci per la mort del ciclista belga Bjorg Lambrecht, del Lotto-Soudal, que va perdre la vida aquest dilluns a causa d'una caiguda en la tercera etapa de la Vuelta a Polonia.\nJordi Mayor, alcalde de Cullera i diputat de Turisme\nJesús Guzmán, ex ciclista professional\nPresentació de la 4ª etapa de La Vuelta en el Castell de Cullera


Les coses d'en Jomi: Ahir vaig rebre una carta\nAhir vaig rebre una carta\nDoncs si, ahir vaig rebre una carta, però no venia dirigida a mi i com que s'havien equivocat crec que la publicaré aquí per que així si algú la llegeix li faci arribar al seu destinatari, jo és que no el conec i no li podré donar. En tot cas, la carta m'agrada molt!\nXavi Nieto Responsable d’Alternativa Jove-Joves d’EUiA”.\nEtiquetes de comentaris: euia, politiqueos, república\nA veure si es piren ja d'una vegada...\n7 de gener de 2008 a les 13:43\nLa carta ja ha estat enviada, al seu preciat destinatari.\nQuan hi hagi alguna noticia al respecte us la farem saber.\n8 de gener de 2008 a les 13:52\nMetges per càpita al món\nPara decir “condios” a los dos nos sobran los moti...\n"De Paso" del grup D'Callaos, tot un regal\nVideojocs i llibertat\nCoses a dir sobre EUPV\nLa cabalcada de Reis a Mataró


Libro Se ofrece musa a tiempo parcial del autor Lorraine Cocó y del Genero Romántica\nHome / Lorraine Cocó / Se ofrece musa a tiempo parcial del autor Lorraine Cocó\nSe ofrece musa a tiempo parcial del autor Lorraine Cocó\nbajarepub julio 30, 2018\tLorraine Cocó, Romántica Dejar comentarios 290 Vistas\nDescarga Gratis y Leer Online el libro Se ofrece musa a tiempo parcial escrito por Lorraine Cocó y del genero Romántica ,disponible en formato Epub en descarga directa.\nDescarga gratis el Libro Se ofrece musa a tiempo parcial del Autor Lorraine Cocó y del Genero Romántica, aquí en https://bajarepubs.net podras leer los mejores libros en formato epub sin costo y en descarga directa, recuerda tienes miles y miles de libros en epub y pdf en nuestra extensa biblioteca online,Libros para Android, Kindle, Papyre, Iphone, Ipad y mas… todos y cada uno de los Ebooks de https://bajarepubs.net son totalmente gratuitos y podras descargar más libros del genero Romántica con solo unos simples clics.Te recomendamos visitarnos a diario ya que nuestra biblioteca EPUB se actualiza de manera continua para brindarte el mejor contenido y mas variado de la red con muchos mas ebooks gratis del escritor/a Lorraine Cocó, No te olvides de compartirnos en las redes sociales de esta forma https://bajarepubs.net podra transformarse en la comunidad de libros sin costo en formato epub mas grande de la red!\nDescargar “ Se ofrece musa a tiempo parcial – Lorraine Cocó” en Epub:\nEtiquetasDescargar ebook Se ofrece musa a tiempo parcial Descargar epub Se ofrece musa a tiempo parcial Descargar Gratis Se ofrece musa a tiempo parcial Descargar libro mobi Se ofrece musa a tiempo parcial Descargar libro para kindle Se ofrece musa a tiempo parcial Descargar libro Se ofrece musa a tiempo parcial Descargar mobi Se ofrece musa a tiempo parcial Descargar pdf Se ofrece musa a tiempo parcial Descargar Se ofrece musa a tiempo parcial leer Online Se ofrece musa a tiempo parcial Libro gratis Se ofrece musa a tiempo parcial Se ofrece musa a tiempo parcial\nPrevio El hombre de Neandertal del autor Svante Pääbo\nSiguiente TAREK del autor Maricela Gutiérrez


Profile Card for WPBakery Page Builder – Extensió del WordPress | WordPress.org Català\n"Profile Card for WPBakery Page Builder" és programari de codi obert. La següent gent ha contribuït en aquesta extensió.\nTradueix “Profile Card for WPBakery Page Builder” a la teva llengua.


25° 32′ 08″ N, 80° 23′ 51″ O / 25.5356°N,80.3975°O / 25.5356; -80.3975Coord.: 25° 32′ 08″ N, 80° 23′ 51″ O / 25.5356°N,80.3975°O / 25.5356; -80.3975\n↑ 2,0 2,1 2,2 «Fact Sheet- Princeton». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-15. [Consulta: 2 agost 2010].\n↑ «Geographic Comparison Table- Princeton». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.[Enllaç no actiu]\nObtingut de «https://ca.wikipedia.org/w/index.php?title=Princeton_(Florida)&oldid=26790081»\nDarrera modificació: 28 març 2021 a les 03:26


L'"IDEC Sport" desisteix de la temptativa del rècord Jules Verne a la volta al món de vela - Esport3 - TV3 i Catalunya Ràdio\nL'"IDEC Sport" desisteix de la temptativa del rècord Jules Verne a la volta al món de vela\nEl maxitrimarà, amb el tripulant català Àlex Pella a bord, ha decidit tornar al port de Brest després de sis dies de navegació\n28/11/2016 - 23.01\nL'"IDEC Sport" ha tornat a port després de sis dies de navegació\nNo ha pogut ser. La meteorologia ha jugat en contra. El maxitrimarà "IDEC Sport", amb el tripulant català Àlex Pella a bord, va posar fi diumenge a la temptativa del rècord Jules Verne a la volta al món de vela. Després de sis dies de navegació, i a l'alçada de les illes de Cap Verd, va decidir posar fi a l'aventura i tornar a Brest, a França.\nEl sempre difícil pas de les calmes equatorials, els famosos "doldrums", el "punt negre", el pas de la zona de Convergència Intertropical, va poder amb la tripulació de l'"IDEC Sport", després d'estar parats més 24 hores, a 110 milles de l'equador.\nLa possibilitat de batre el rècord, establert en 45 dies, era pràcticament impossible. El trimarà va decidir donar mitja volta per tornar al port de la Bretanya francesa de Brest i preparar una nova sortida.


Nou concert de la Banda de Música de Manacor amb Serafín Zubiri: Recordant Nino Bravo | card.cat\nDISSABTE 10 DE MARÇ a l’Auditori de Manacor. Hora: 20h. Preu: 11€\nRecordant Nino Bravo & Serafín\nAquest article s'ha catalogat com a Música, Sa Costa, Sant Llorenç, Son Carrió i s'ha etiquetat amb Nou concert Banda de Manacor per Magdalena Ordinas representant null. Afegeix a les adreces d'interès l'enllaç.


Penjador alumini de calaix per draps de cuina | Gadgets & Cuina\nPenjador alumini de calaix per draps de cuina\nPenjador d'alumini per a draps de cuina amb un sistema de penjador simple i adaptable a portes o calaixos. Evita haver de fer forats i queda sempre a l'abast. A més, els ganxos porten un protector sota que evitarà que danyis els teus mobles a col·locar-lo.\nMides: 21 cm x 8,40 cm x 5 cm\nPenjador alumini de calaix per draps de cuina?


Marifé, les amigues, l'optimisme i el càncer. - DAVID DEL VAL FOTOGRAFO DE BODA LLEIDA BARCELONA GIRONA TARRAGONA FOTOGRAF BARCELONA WEDDING PHOTOGRAPHER RETRAT REPORTATGE COMUNIO NENS FAMILIA Y EMBARAS\nLa bona amistat tot ho pot.\nFé, com l’anomenen les seves amigues, ha passat una època complicada. Després de diagnosticar-li càncer de mama ha vist com al cap d’uns mesos li diagnosticaven també a la seva mare i ha viscut com la seva amiga amb la que anava a quimioteràpia finalment no aconseguia superar aquesta terrible malaltia.\nFa uns mesos em va trucar la Raquel i em va dir que entre les seves quatre millors amigues volien regalar-li una sessió de fotos. Després d’uns mesos la Fé finalment els hi va dir que havia arribat el moment de fer la sessió, perque tant ella com la seva mare es trobaven molt millor i tenia moltes ganes de passar’s-ho bé i celebrar-ho amb les seves amigues.\nLes amigues de la Fe se l’estimen amb bogeria, com bé reflexen les imatges de la sessió de fotos.\nA la Fé sols li van dir que es farien fotos, però la Raquel, l’Eva, la Maite i la Sandra li tenien preparada una veritable celebració amb cava, gominoles, de tot! El nostre objectiu: Riure, passar-ho d’allò més bé i que la Fé recordés, tot i que estic segur que no se li ha oblidat mai, que les seves amigues continuen sent-hi i que l’estimen molt.\nSense cap dubte va ser una tarde meravellosa, vam tenir riures, abraçades, alguna que altra llàgrima i aigua, molta aigua!\nPer a mi la foto que encapçala aquest post és el resum d’aquest treball, l’expresió de la Fé és d’alliberació i felicitat. La bona amistat tot ho pot.\nFotografiar uns amics sempre és un plaer. El Vicen i l’Iñaki porten ja uns anys plegats i els conec des...\nEl primer cop que vaig parlar amb la Helen i el Sholto a Barcelona i me van dir que el...\nGràcies a Marie i Marco he descobert Casa Felix, una masia fantàstica a Olivella, un poblet a prop de Sitges,...