CASAL PREMIÀ DE DALT: de març 2019\nDèiem ahir - LA FELICITAT ÉS EL CAMÍ - 31/03/2019\nEstem convençuts que la vida serà millor després de complir els 18 anys, després de casar-nos, després d’aconseguir una feina millor, després de tenir un fill, després de tenir-ne un altre. . .\nLlavors ens sentim frustrats perquè els nostres fills no són prou grans, i pensem que ens sentirem feliços quan ho siguin. Després ens queixem perquè són adolescents i difícils de tractar; sí, ens sentirem més feliços quan surtin d’aquesta etapa.\nEns diem que la nostra vida serà completa quan al nostre(a) espòs(a) li vagin millor les coses, quan tinguem un cotxe millor o una millor casa, quan puguem anar de vacances, quan estem jubilats. La veritat és que no hi ha millor moment que aquest per ser feliços. Si no és ara, quan?\nUna de les nostres frases favorites és d’Alfred de Souza: “Per molt temps em semblava que la vida estava a punt de començar, la vida de veritat. Però sempre hi havia un obstacle en el camí, quelcom que havia de resoldre primer, algun assumpte sense acabar, temps per passar, un deute per pagar; llavors la vida començaria. Fins que me’n vaig adonar que aquests obstacles eren ma vida.”\nAquesta perspectiva ens ajuda a veure que no hi ha camí cap a la felicitat: la felicitat és el camí. Hem d’atresorar cada moment, molt més quan el compartim amb algú especial, i recordar que el temps no espera a ningú.\nNo esperi fins a acabar l’escola,fins a aprimar-se cinc quilos, fins a tindre fills, fins que els fills vagin al col·legi, fins a casar-se, fins a divorciar-se, fins a la nit del divendres, fins al diumenge al matí, fins a la primavera, l’estiu, la tardor o l’hivern, o fins a que em mori, per aprendre que no hi ha millor moment que aquest per ser feliç. La felicitat és un trajecte, no un destí.\nTreballa com si no necessitessis diners, estima com si mai t’haguessin ferit i balla com si ningú t’estigués veient.\nPublicat per Editor el 31.3.19 Cap comentari:\nEtiquetes de comentaris: Alfred de Souza, Dèiem ahir, Taringa\nDèiem ahir - MISSATGE DE GANDHI - Hans Christian Altman - 24/03/2019\nMISSATGE DE GANDHI\nLa crida de Gandhi a la no-violència no tan sols anava dirigida als seus conciutadans. La seva inoblidable contribució fou donar a entendre clarament al món, amb el seu exemple, que la renúncia a la violència no sols podia ser una possible solució dels conflictes, sinó que havia de ser l’única possible.\nGandhi va corra la sort de tants i tants líders de la humanitat que s’han atrevit amb la tasca més difícil d’aquest món: tirar endavant el progrés moral de l’home.\nNaturalment Gandhi havia de fracassar, tal com fracassen tants i tants que persegueixen un gran ideal i la perfecció.,\nAixò no obstant, l’acció de Gandhi no fou inútil. Ell i els seus principis no s’oblidaran mai. Seguiran amb nosaltres com a exhortació i crida a prosseguir per aquest sender arduós i difícil.\nPerò Gandhi va fer quelcom més. Amb la seva idea de renúncia a la violència, no sols va fer tremolar a l’imperi britànic, sinó que també deixà clar per tots els temps a venir, que les formes d’opressió, s’anomenin imperialisme o colonialisme, dictadures policials o estatals, són totes per un igual, totes provoquen violència. La no-violència sols pot donar-se per tant, en una autèntica democràcia.\nAixò és exactament el que ha succeït: després de la segona Guerra Mundial, han tingut lloc cents de guerres entre règims autoritaris i entre dictadures brutals, tanmateix entre aquests sistemes i altres estats democràtics. Però mai hi ha hagut una sola guerra entre dos països “autènticament democràtics!”\nAixí és com Gandhi segueix encara avui inseparablement unit a la nostra vida política: la renúncia a la violència és el fonament de qualsevol democràcia i, la democràcia, és la millor garantia de la no-violència. La “lluita” de Gandhi ha valgut la pena, encara que ell, com persona, fou condemnat al fracàs.\nExtret d’un capítol del llibre:\n“Momentos estelares del liderazgo”\nde Hans Christian Altman, editat per Deusto SA\nPublicat per Editor el 24.3.19 Cap comentari:\nEtiquetes de comentaris: Dèiem ahir, Gandhi, Hans Christian Altman\nDèiem ahir - UN POETA CATALÀ DEL SEGLE XX - 17/03/2019\nUN POETA CATALÀ DEL SEGLE XX\nLa vida és el millor que tenim. Ningú no en dubta. I no hi ha res que la posi tan de manifest com el pressentiment de la mort. La mort, sense escarafalls, sense cap por que la torbi. I si no acceptem de bon grat que hem de morir no podrem entendre els poetes. Els poetes, sovint, són un cant a la vida fins a l’últim extrem, fins a les qüestions últimes. . .\nI per concretar, veiem a continuació aquest “COMIAT” d’en Josep Palau i Fabre.\nSegons com un se’l miri, sembla un principi; segons com, sembla la fi. El Principi i la Fi de què i de qui? Del món? De l’home? De l’autor dels versos? Res de tot això; “COMIAT” és, senzillament poesia, valor etern, un clam directe del poeta al lector. Josep Palau i Fabre és tan concret i tan clar, que parla un llenguatge diferent al fons de cadascú. Cal investigar Palau i Fabre, llegir i rellegir els seus versos, desvetllar-se al costat de la seva sinceritat. Si no volem enganyar-nos, ens cal aprofundir, baixar senzillament arran de terra i donar-li la mà, a n’en Palau, perquè és un punt de partida.\nC O M I A T\nLa tinta m’empastifa els dits, les venes. . .\n- He deixat al paper tota la sang.\nLa resta són paraules. . .\nEls mots se’m moren a dins\nJosep Palau i Fabre (1917 – 2008)\nPublicat per Editor el 17.3.19 Cap comentari:\nEtiquetes de comentaris: Dèiem ahir, Josep Palau i Fabre\nDèiem ahir - LA CONCURSANT - Joaquím Muntanyola - 10/03/2019\nEl locutor-presentador d’aquell programa radiofònic estava obtenint un sorollós èxit en l’emissió cara al públic.\nLes grassetes i satisfetes senyores que es passaven les hores mortes i les agonitzants, assegudes a l’Estudi per tal de poder entrar en els sorteigs, en els quals podia tocar-los un paquet de detergent, unes pinces d’estendre la roba o una pastilla de sabó, o una bandereta de paper per el nét, li reien totes les gràcies, i l’home els apropava de tant en tant el micròfon al llavis per tal que poguessin saludar les famílies respectives, famílies que se suposa devien estar sense feina a totes hores, a fi de poder captar les salutacions de la tia.\nDe cop, el concurs entrà en la fase, en què havia de prendre-hi part una senyoreta triada a l’atzar entre les presents. Pel número de seient li va correspondre de pujar a l’escenari a la senyoreta Pilar, que de bo de bo es deia Pili; una delicada, tímida i espiritual joveneta que es tornà visiblement vermella en ésser senyalada pel locutor.\nUn cop arribada prop del micròfon, la dolça senyoreta fou sotmesa a l’interrogatori per part del trempat presentador, que li recomanà que deixés els nervis.\n- “Vostè tranquil·la, eh! A veure si em contesta aquesta pregunta: Vostè sap quant fan dos i dos?”\nLa noia es quedà un moment parada. Es veia que rumiava posant els cinc sentits a trobar la resposta vàlida. Per fi triomfalment cridà:\nEl locutor estava satisfet: “Molt bé!, molt bé!, exacte!. Això mateix: quatre! Acaba de guanyar aquesta cullereta de plàstic. Enhorabona senyoreta”.\nPerò la senyoreta no semblava convençuda.\n- “Escolti, escolti. Jo no he dit quatre, sinó cinc”.\nEl locutor dissimulava: “Això, això!, dos i dos són quatre. Vostè ho ha dit”.\n- “No senyor; jo he dit cinc”.\n- “Vol dir? Em sembla que ha dit quatre”.\n- “No senyor, he dit cinc”.\n- “Però són quatre”.\n- “Potser sí, però jo he dit cinc. Per tant el premi no pot ser meu”.\nI la noia baixà de l’escenari tota satisfeta de quedar-se sense la cullereta. Perquè la noia podia ser ignorant, és clar, però no volia deixar de ser honrada, que la mentida és menys tolerable que la ignorància. Entre d’altres raons perquè de la ignorància, segurament no en tenia ella la culpa.\nJoaquím Muntanyola (1.914 – 2.012)\nPublicat per Editor el 10.3.19 Cap comentari:\nEtiquetes de comentaris: Dèiem ahir, Joaquim Muntanyola\nDèiem ahir - ANECDOTARI MAHATMA GANDHI - 3/03/2019\nANECDOTARI MAHATMA GANDHI\nUn dels seus deixebles sentia enveja i volia matar-lo. El mestre estava passejant per un camí solitari i des del cim d’un turó, l’homicida va fer lliscar una gran pedra que rodà per la vessant. Però la gran pedra es travà amb un arbre i es va aturar abans d’encertar en el blanc.\nMahatma reconegué al seu agressor però no va dir res i no ho va explicar a ningú. Dies després, el dos homes es varen creuar i Gandhi el saludà amb alegria i respecte. L’home, molt sorprès, li preguntà si no estava enutjat amb ell. Gandhi li respongué que no.\n- “Pots dir-me per què no ho has dit a ningú i com t’ho has fet per no enutjar-te amb mi?”\n- “Perquè ni tu ets ja el que em va tirar la roca, ni jo sóc ja el que estava allí quan em va ser llançada”.\nPublicat per Editor el 3.3.19 Cap comentari:\nEtiquetes de comentaris: Dèiem ahir, Gandhi\nDèiem ahir - MISSATGE DE GANDHI - Hans Christian A...\nDèiem ahir - UN POETA CATALÀ DEL SEGLE XX - 17/03/...\nDèiem ahir - LA CONCURSANT - Joaquím Muntanyola - ...


Kantugansu: EL RITME DE L'ARRÍTMIC\nPublicat per Isidre Escorihuela a dilluns, d’abril 11, 2011\nhahah...gairebé els MANEL podrien fer una cançó d'aquest post...\nEl que detalles en una zona massificada més que ritme és CAOS.\nquan sortiem a ballar sempre pillaves un ARRITMIC i mira, no sé perquè era el que s'ho passava millor ( el que balla donant saltets i picant de mans a destemps, mirant a tothom...increïble), però si te'm miraves massa t'enganxava l'arritmisme i acabaves flipant...\nPer "ritme" mira't el video del ONDRA fent a vista un 8c mullat a OLIANA...allò síq ue és puto ritme, i els jackson five arritmics!!!!\nAquesta entrada m'ha encantat, puta!\nPotser m'ha faltat alguna fotu del petit arritmic amb calça curta i cabell. Ostras, no m'ho puc ni imaginar.\nGràcies per compartir-ho Papà Oca.\nTranki Els Manel no son el meu fort...Els trobo molt rotllo CiU ;-)\nMartí, ets un puta i gràcies sobretot pel llop del dibujin.\nNomés puc dir-te que PEDAZOS POSTS ESTÀS ESCRIBINT... ets un fiera ;) Apali cuida't\nM'ha agradat molt aquest post! Sobretot la petita línia dibuixada d'en Nureyev, amb pinzell petit però precís.\n...i menys mal que aquell cabronàs del Padre no tenia un troçet de la botonera oberta per ensenyarte la batuta...del ritme\nbrillant l´escrit Isidre\n....al concert del Roger Waters jo també anava a desritme..però quin flipe eh nen?\nQue dir-vos a tots, fidels lectors del bloc...\nI si, el Waters va ser anar al ritme just i precís que necesitem per la vida.\nMolt bo, brillant. Hi ha gent que sense tenir "ritme" insisteix en ballar per allà on no pot o molt per sobre del seu "ritme".\nPotser hauria de canvia d´escola o escenari.\nCollons els "padres" sempre amb la mateixa vara de marcar el ritme.\nTala tu si que has vist el ritme del post ;-)\nSempre pots dir que vas a contratemps que queda molt bé! Ets un reagge man! O si vas més ràpid un ska-man...


Ajuts destinats a donar suport al creixement de startups tecnològiques en les fases inicials de la seva activitat empresarial, concretament a l'execució del pla de negoci de start-up tecnològiques, empreses emergents que basen la seva activitat en les aplicacions de tecnologia pròpia per a la generació de nous productes, processos, serveis o desenvolupament de nous models de negoci.\nORGANISME RESPONSABLE: ACCIÓ\nÀMBIT: START-UP tecnologia pròpia\nStart-ups tecnològiques, és a dir, empreses emergents amb ànim de lucre, amb tecnologia pròpia, amb establiment operatiu a Catalunya i que es trobin en les fases més inicials de la seva activitat empresarial.\nS'entén per empresa emergent, l'empresa petita que s'ha constituït comptant a partir de la data d'inscripció de l'empresa en el Registre Mercantil (o registre anàleg), com a mínim 3 mesos abans de la publicació d'aquestes bases en el DOGC i de fins a 3 anys de vida en el moment de la sol·licitud i en la qual l'equip fundador de l'empresa siguin emprenedors i tinguin la majoria de les participacions de l'empresa.\n• Serà necessari que un mínim del 50% de les participacions estigui en mans d'emprenedors.\n• No és considerin beneficiaris els empresaris individuals.\nAquelles actuacions contingudes en el pla d'empresa i que siguin necessàries per al seu desenvolupament, tals com:\na) Administració i direcció general de la companyia: activitats de planificació, organització, execució, coordinació i control.\nb) Desenvolupament de productes i serveis: activitats de recerca i desenvolupament, enginyeria, disseny i anàlisi de mercat.\nc) Gestió de les operacions de la companyia: activitats d'aprovisionament de materials, fabricació, gestió d'existències i distribució.\nd) Comercialització de productes i serveis: activitats de màrqueting, comunicació i vendes\nLes actuacions subvencionades es podran dur a terme des de la data de sol·licitud fins a 18 mesos a partir de la data de resolució de l'ajut.\nInversió en materials i equipaments, en la mesura i durant el període en que s'utilitzin per al projecte.\nAltres despeses relacionades com lloguer d'espais, despeses de sol·licitud i/o manteniment de patents, viatges interurbans i allotjament, assistència a fires i d'altres despeses associades a la execució del pla de negoci.\nAjut en espècie: assessorament especialitzat per portar a terme el projecte.


El periodista i escriptor Francesc Bayarri presenta en el Club de Lectura d’Alumni UV el seu últim llibre, ‘València sic transit’ - Fundacio General - FGUV\nEstás en: Inicio > News File > El periodista i escriptor Francesc Bayarri presenta en el Club de Lectura d’Alumni UV el seu últim llibre, ‘València sic transit’\nEl periodista i escriptor Francesc Bayarri presenta en el Club de Lectura d’Alumni UV el seu últim llibre, ‘València sic transit’\nL’última novel·la del periodista i escriptor valencià Francesc Bayarri (Almàssera, 1961), ‘València sic transit’, editada per la Companyia Austrohongaresa de Vapors, va ser analitzada en el Club de Lectura d’Alumni UV, el passat 12 de desembre, a la Biblioteca Municipal ‘Palau de l’Exposició’. La sessió comptà amb la presència de l’autor que aportà la seua opinió sobre la trama que desenvolupa en el llibre, centrada en la València del segle XX.\nMalgrat que l’escriptor escriu la novel·la en primera persona, no es tracta d’una autobiografia. És cert que protagonista i autor coincideixen en nom (al personatge principal també li diuen Francesc) i edat, però, més enllà del relat personal, Bayarri aprofundeix en el malestar d’una societat deprimida i angoixada després de la guerra.\nEls anys 60 són el punt de partida de la narració històrica, la qual té lloc amb motiu d’un “judici sumaríssim” a la ciutat de València durant els anys de la transició. La guerra civil espanyola dóna lloc a una València negra, trista, reprimida i sense recursos, que Francesc Bayarri descriu amb tot l’encert. En els anys 70, es deixa veure com a una possible ciutat cosmopolita, oberta al món, amb l’esperança posada en el procés de transició d’una dictadura de quatre dècades a una lliure democràcia. El colp d’Estat del 81 també apareix com a un punt d’inflexió en la percepció del món dels valencians, urbanites o llauradors. El govern socialista valencià, els episodis de corrupció destapats durant el mandat del Partit Popular… són intel·ligentment reflexats i criticats fins a la celebració a València de la Copa Amèrica.\nPer a sostindre tot aquest univers, l’escriptor es recolza sobre personatges que ell mateix descriu com a “ridículs, quasi sempre alcohòlics, a vegades drogoaddictes, i en ocasions suïcides”, barrejant-ne de reals i d’imaginaris.\nFrancesc Bayarri ha publicat les novel·les ‘L’avió del migdia’ (2002), Premi València de Literatura; ‘Febrer’ (2004), ‘Cita a Sarajevo’, Premi de la Crítica dels Escriptors Valencians 2007, traduïda al castellà i a l’anglés; i ‘València sic transit’ (2016). També va participar en el llibre col·lectiu ‘Nosaltres, exvalencians’ i ‘País Valencià. Segle XXI. Vint-i-una reflexions crítiques’.\nActualment és cap del Gabinet de Premsa de la Universitat de València. Abans d’incorporar-se a la Universitat, el 1996, va treballar en diversos mitjans i va col·laborar en revistes culturals. Va ser el primer cap d’informatius de Ràdio 9, la ràdio autonòmica valenciana, l’any 1989.\nDia: 12 de desembre.\nLlibre: ‘València sic transit’, de Francesc Bayarri.\nPublished in: Agenda, Ocio y tiempo libre, Agenda, Noticias


BMW 430i Gran Coupe xDrive Vehicles for Sale near Greensboro, NC 27401 | Kelley Blue Book\nBMW 430i Gran Coupe xDrive for Sale in Greensboro, NC\nUsed 2017 BMW 430i Gran Coupe xDrive\nEstimated payment based on 4.89% APR for 72 months with $5,086 down for well qualified buyers. Terms may vary.\nBMW X3 near Greensboro, NC\nBMW 640i near Greensboro, NC\nBMW 325xi near Greensboro, NC\nBMW 535i xDrive near Greensboro, NC\nBMW M235i xDrive near Greensboro, NC\nBMW 535xi near Greensboro, NC\nBMW M5 near Greensboro, NC\nBMW 650i Gran Coupe near Greensboro, NC\nBMW X2 near Greensboro, NC\nBMW 435i Gran Coupe near Greensboro, NC


Sant Boi Notícies – Estrenes del 31 de desembre: “XP 3D”\nEstrenes del 31 de desembre: “XP 3D”\ndic 29, 2011 Cinema, Oci i cultura Comentarios desactivados en Estrenes del 31 de desembre: “XP 3D”\nEls cinemes de Sant Boi es veuen inundats per una onada de terror psicològic amb la seva darrera estrena, XP. El director Sergio Vizcaíno debuta amb aquesta pel·lícula espanyola que aposta per les noves tecnologies, ja que s’ha rodat en tres dimensions. El metratge es sustenta amb un bon grapat de rostres ben coneguts de la petita pantalla com Amaia Salamanca, Maxi Iglesias, Úrsula Corberó o Luis Fernández.\nXP 3D (Sergio Vizcaíno) – Terror\nÁngela (Amaia Salamanca) és una estudiant de psiquiatria bastant escèptica que està convençuda que els fenòmens paranormals no existeixen. Un dels professors més excèntrics de la universitat proposa als seus alumnes que viatgin fins a un poble miner amb una fosca llegenda i que intentin demostrar que no hi ha un més enllà. Ángela, la seva germana petita, amb qui no manté una gran relació, i quatre companys més es traslladen fins a la localitat de Susurro. Els estudiants recorren el poble i visiten les mines de sal de la zona. Tot i les advertències dels veïns, els joves obren un portal que els condueix fins al més enllà amb unes conseqüències terrorífiques.\nEstrenes del 31 de desembre: "Un lugar para soñar" El grup RIU als Premis Enderrock


Document access: http://hdl.handle.net/2072/299287\nGeographic information systems -- Congresses Espai Europeu d’Educació Superior Aprenentatge actiu Chemical reactions Ensenyament universitari -- Metodologia -- Congressos Turisme Universitat de Girona -- Degrees, Academic\nNolla, Josep Maria Universitat de Girona. Servei de Publicacions Universitat de Girona. Departament d’Història i Història de l’Art Esteban Guitart, Moisès Mutjé Pujol, Pere Universitat de Girona. Institut de Medi Ambient Barceló i Vidal, Carles


Avís Legal | EUSAB\n93 462 09 38 - 93 462 07 52|eusabsau@eusab.net\nEstacionaments Urbans de Sant Adrià de Besòs\nAparcament La Vila\nParquing Besòs – Mina\nParquing Joan XXIII\nPlaces de Zona Blava\nPlaces Exclusives per a Residents\nPlaces Mixtes per Residents i de Zona Blava\nEstacionaments Urbans de Sant Adrià de Besòs, SAU\nL’ús d’aquest lloc web, www.eusab.net, implica l’acceptació d’aquests termes. Si no està d’acord amb ells, li preguem que no utilitzi aquest lloc web.\nEl present Avís Legal regula l’ús del lloc web www.eusab.net el seu titular és EUSAB Estacionaments Urbans de Sant Adrià del Besòs SAU amb CIF A58478918 i està inscrit en el Registre Mercantil en el Tom 10908, Llibre 9842, Secció 2ª, Foli 18 , Full 126.639, Inscripció 1º.\nEUSAB Estacionaments Urbans de Sant Adrià del Besòs SAU, està constituïda en relació a la protecció de dades d’acord amb els requisits de la legislació vigent:\n– Reglament Europeu RGPD 2016/679 respecte al tractament de Dades Personals.\nEn compliment del que disposa el Reglament Europeu 2016/679 de Protecció de Dades de Caràcter Personal, RGPD i la Llei Orgànica 3/2018, LOPD-GDD, EUSAB Estacionaments Urbans de Sant Adrià del Besòs SAU, li informa que les dades de caràcter personal que ens proporcioni a l’omplir el formulari de la secció Contacte es recolliran a les nostres bases de dades és responsable EUSAB Estacionaments Urbans de Sant Adrià del Besòs SAU.\nPodrà exercir els seus drets d’accés, rectificació, oposició i supressió de les seves dades i les de limitació i portabilitat al seu tractament en els termes i en les condicions que preveu la normativa legal vigent, dirigint-se per escrit a EUSAB Estacionaments Urbans de Sant Adrià del Besòs SAU situada a Ricart 17 Local 5, 08930 Sant Adrià de Besòs, Barcelona, o si ho prefereix amb un e-mail a eusabsau@eusab.net.\nDe conformitat amb l’article 32 de l’RGPD i amb el marc normatiu general de protecció de dades, EUSAB Estacionaments Urbans de Sant Adrià del Besòs SAU ha adoptat les mesures de seguretat, tècniques, organitzatives i de control proactiu necessàries. Tot això, en funció de l’anàlisi prèvia de el risc de les operacions de tractament realitzades.\nEUSAB Estacionaments Urbans de Sant Adrià del Besòs SAU es compromet a portar un registre de les activitats de tractament tal com es disposa en l’article 30.2 del RGPD.\nLi demanem que comuniqui immediatament a EUSAB Estacionaments Urbans de Sant Adrià del Besòs SAU qualsevol modificació de les seves dades de caràcter personal perquè la informació que contenen els nostres fitxers estigui sempre actualitzada i no contingui errors.\nAixí mateix, amb l’acceptació d’aquest avís legal reconeix que la informació i les dades personals recollides són exactes i veraces. La recollida de les seves dades de caràcter personal es realitza amb la finalitat de prestar els serveis sol·licitats i remetre-li informació sobre l’entitat o ofertes comercials d’altres productes i serveis, avisos i, en general, informació d’EUSAB Estacionaments Urbans de Sant Adrià del Besòs SAU que pugui ser del seu interès. De conformitat amb el que preveu la normativa actual vigent, a l’omplir qualsevol dels formularis que apareixen a la nostra pàgina web, dona el seu consentiment perquè les seves dades siguin tractades, amb la finalitat de dirigir informació, sempre en l’àmbit de les funcions legítimes de cedent i cessionari.\nTambé autoritza a EUSAB Estacionaments Urbans de Sant Adrià del Besòs SAU perquè puguin remetre-li comunicacions comercials a través del correu electrònic o de qualsevol altre mitjà de comunicació electrònic equivalent. Les autoritzacions per a l’enviament d’informació comercial, cessió de dades i enviament de comunicacions comercials per mitjans electrònics seran revocables, en qualsevol moment, mitjançant comunicació escrita dirigida a EUSAB Estacionaments Urbans de Sant Adrià del Besòs SAU a l’adreça abans esmentada, en la qual haurà d’indicar les següents dades per a la seva identificació: nom i adreça.\nEUSAB Estacionaments Urbans de Sant Adrià del Besòs SAU es compromet a tractar de manera absolutament confidencial les seves dades de caràcter personal i a utilitzar-les només per a les finalitats indicades.\nAixí mateix, l’informem que EUSAB Estacionaments Urbans de Sant Adrià del Besòs SAU té implantades les mesures tècniques i organitzatives necessàries per garantir la seguretat de les seves dades de caràcter personal i evitar la seva alteració, pèrdua i tractament i / o accés no autoritzat, tenint en compte l’estat de la tecnologia, la naturalesa de les dades emmagatzemades i els riscos, provinents de l’acció humana o del medi físic i natural, a què estan exposats.\nContinguts, termes legals i responsabilitats.\nEl lloc web inclou continguts elaborats pel titular de la mateixa i els seus col·laboradors, els quals tenen fins merament informatius, ja que en alguna ocasió, aquests podrien no reflectir l’actualitat més recent, pel que en qualsevol moment aquests continguts podran ser modificats i / o substituïts per uns nous, sense notificació prèvia, ni cap responsabilitat.\nEls continguts del lloc web no poden ser considerats, en cap cas, com substitutius de qualsevol tipus d’assessorament. No existirà cap tipus de relació comercial, professional, ni cap tipus de relació d’una altre índole amb els professionals que integren el lloc web pel simple fet de l’accés a ella per part dels usuaris.\nPer al cas d’existir enllaços amb diferents llocs web, EUSAB Estacionaments Urbans de Sant Adrià del Besòs SAU, no es farà responsable del seu contingut al mancar de control sobre els mateixos.\nL’usuari quan accedeix a la web, ho fa pel seu propi compte i risc. EUSAB Estacionaments Urbans de Sant Adrià del Besòs SAU no garanteix ni la rapidesa, ni la ininterrupció, ni l’absència de virus en el lloc web. Així mateix, el titular del lloc web, els col·laboradors, els seus socis, empleats i representants tampoc podran ser considerats responsables per qualsevol dany derivat de la utilització d’aquest lloc web, ni per qualsevol actuació realitzada sobre la base de la informació que en ell es facilita.\nNo es garanteix l’absència de virus o altres elements lesius que poguessin causar danys o alteracions en el sistema informàtic, en els documents electrònics o en els fitxers de l’usuari d’aquest lloc web. En conseqüència, no es respon pels danys i perjudicis que aquests elements poguessin ocasionar a l’usuari a tercers.\nLes presents condicions d’ús es regeixen per la legislació espanyola, sent competents els Jutjats i Tribunals de la ciutat de EUSAB Estacionaments Urbans de Sant Adrià del Besòs SAU per a conèixer qualsevol qüestió que es susciti sobre la interpretació, aplicació i compliment de les mateixes. Els usuaris, per virtut de la seva acceptació a les condicions generals recollides en aquest avís legal, renuncien expressament a qualsevol fur que, per aplicació de la Llei d’Enjudiciament Civil vigent, pugui correspondre.\nCrèdits del website de\nEstacionaments Urbans de Sant Adrià de Besós SAU\nEUSAB – Estacionaments Urbans de Sant Adrià de Besòs SAU\nRicart, 17 local\n08930 Sant Adrià de Besòs Barcelona ( Spain)\nTel. 934620938, Fax. 934620123\nCopyright 2015 EUSAB | Avís Legal | Polítiques de privacitat | Polítiques de cookies


Fotografies actualsFotografies històriquesFotografies d'obresFotografies 360 grausDescàrrega\tIniciGestió PortuàriaDades obertes\nDadesObertes.PortTarragona és la porta d'entrada a les dades del Port de Tarragona\nDadesObertes.PortTarragona és el portal de l'Autoritat Portuària on es publiquen les dades de caràcter públic de l'organisme, amb l’objectiu de fomentar l’ús i la reutilització de la informació generada. El Portal pretén estimular l'obertura i reutilització de la informació generada per l'Autoritat Portuària, amb l'objecte d'assolir una administració més transparent, eficient i propera, i crear noves oportunitats, tant socials com econòmiques, a partir de la reutilització de la informació mitjançant unes condicions d'ús clares i flexibles. A la vegada que es consciencia sobre la importància i el valor de la cultura de les dades obertes.\nLes dades estan disponibles en diferents formats, la majoria dels quals són estàndard, de manera que facilita la reutilització, amb les limitacions de privacitat, seguretat i propietat que apliquin en cada cas.\nEn compliment de la Llei 37/2007 de 16 de novembre sobre reutilització de la informació del sector públic i el Reial Decret 1496/2011, de 24 d'octubre, que desenvolupa dita llei, l'Autoritat Portuària de Tarragona posa a disposició d'empreses i particulars una plataforma d'accés a les dades relacionades amb la seva activitat diària. DadesObertes.PortTarragona pretén ajudar a:\nAls investigadors desenvolupar estudis i aportar nous coneixements\nDades obertes.PortTarragona ha de servir per entendre millor el Port mitjançant les dades\nSom la Porta cap a les dades del Port. Entra i coneix-nos\nPla de mesures d'impuls a la Reutilització de la Informació\nExperiències en Dades Obertes\nSuggeriments, Sol·licituds Incidències


Ballesteros 2007. Per millorar en tots els sentits: HEM GUANYAT l’ESTATUT\nSí, des d’avui tenim un nou Estatut, amb un recolzament de votants molt ampli. Tres de cada quatre catalans ha votat SI. Un vot a favor del progrés, l’esperança, la confiança, un vot en positiu i per anar endavant.\nDesprés d’una contesa electoral tothom diu que ha guanyat. Però això no és així. Han guanyat els que han votat SI, i han guanyat tots els ciutadans i ciutadanes de Catalunya i, per tant, de Tarragona. En canvi, han perdut els partits que han demanat el NO, sigui quin sigui el motiu. Els partits del No han intentat ofegar la força i l’ambició de Catalunya i això s’ha de tenir en compte.\nA Tarragona, tot i ser aclaparador el SI, els percentatges són lleugerament diferents. Dos de cada tres votants han dit SI, o el que és el mateix, un de cada tres ha dit NO. Això per què? Doncs molt senzill. El NO “resistent” del PP ha anat a votar amb disciplina. Han anat tots a votar. Per altra banda el NO “equivocat” o “equívoc” de ERC s’ha dispersat. Això és el que ha provocat que la suma de vots de PP i ERC del referèndum, sigui inferior en dos punts a la suma dels vots de les dues forces a les autonòmiques del 2003. Però encara més, el fet que l’alcalde Nadal tingui un pacte estable amb el PP des de fa 7 anys, afavoreix que la pressió que exerceixen sobre el seu electorat sigui més efectiva.\nAvui però, els que tenim sentit de la responsabilitat, hem posat una fita històrica, d’aquelles que s’escriuen en majúscules. I mentre uns hem treballat en positiu, el PP ha tornat a situar-se al cantó obscur, defensant, primer un No que volia fer descarrilar el projecte més ambiciós per Catalunya dels darrers vint-i-cinc anys, i en segon lloc anunciant la interposició d’un recurs d’incostitucionalitat en contra de la decisió lliure i democràtica d’un milió nou cents mil ciutadans i ciutadanes de tot Catalunya. És la tàctica de sempre, si no els hi surt el resultat que volen, s’ha de trencar el joc. Amb aquesta actitud demostren un gran menyspreu per la democràcia. Que s’ho facin mirar.\nAquesta és la gran diferència amb el NO de ERC. Aquests han acceptat els resultats i això és ser demòcrata.\nEl que ha quedat palès, és que tots els que per un motiu o per altre han intentat sabotejar el futur de Catalunya, han fracassat i això ens ha de complaure. Amb les coses de menjar no s’hi juga.\nLa llàstima és que aquells que han volgut enfonsar la nau de Catalunya, continuaran, gràcies a l’alcalde Nadal, formant part de l’equip de govern de la nostra ciutat.\nposted by Josep Fèlix Ballesteros @ 16:17 0 comments


Kat Irlin - Viquipèdia, l'enciclopèdia lliure\nKat Irlin (Sant Petersburg, 1981) és una fotògrafa i directora russa que viu entre Nova York i Londres. És coneguda a causa de la difusió del seu treball via xarxes socials, destacant Instagram, on compta amb més de 1,4 milions de seguidors actualment.\nUn aspecte representatiu i distintiu de la seva obra és, com el seu usuari (@kat_in_nyc) indica, l'essència neoyorkina que inclou en cadascuna de les seves publicacions, fent la ciutat, element central del seu conjunt.\n4 Conflicte en xarxes socials\nKat Irlin va néixer a la ciutat de Sant Petersburg, Rússia, l'any 1981, on va passar la seva infància. Amb l'edat de 20 anys es va mudar a Nova York on va estudiar finances i va estar treballant com en diferents departaments de recursos humans en diverses empreses estatunidenques durant 10 anys.\nL'artista va començar a interessar-se per la fotografia i va començar a documentar les seves imatges per xarxes socials, guanyant seguidors progressivament. A causa de l'èxit de la seva obra, Kat Irlin ha acabat treballant amb algunes de les marques més conegudes en el món, com són Cartier, Tiffany i LVMH.\nEn l'actualitat, viu en el barri de Brooklyn amb les seves dues filles, les quals sol mostrar per xarxes socials i el seu pastor australià.\nLes seves fotografies són molt característiques per l'estil neoyorkino que reflecteixen. A més, es tracten, en la seva majoria, de retrats. També són molt comuns altres elements com la superposició d'imatges i la fusió d'ombres, creant una harmonia visual.\nA conseqüència de la seva col·laboració amb marques reconegudes en la indústria de la moda, ha pogut treballar amb actors i models de Hollywood molt destacats, com són Cindy Crawford, Adrien Brody o Vanessa Hudgens.\nConflicte en xarxes socials[modifica]\nAlguna cosa que caracteritza l'obra de Kat Irlin són els nus o seminús que apareixen repetides vegades en les seves fotografies. En utilitzar les xarxes socials, en les quals s'aplica una normativa de censura rigorosa en les publicacions, com a via de difusió principal del seu treball, s'ha vist enfrontada a alguns casos de supressió de fotografies o reconeixement.\nEl succés va ocórrer concretament en l'estiu de l'any 2018, quan la fotògrafa va ser censurada mitjançant l'eliminació de part del seu treball publicat en la plataforma d'Instagram, a més de l'eliminació de la categoria de verificació del seu perfil.\nEs va tractar d'un esdeveniment merament temporal, no obstant això, per a una persona l'ofici de la qual depèn fonamentalment de la difusió en aquestes plataformes, pot arribar a tractar-se d'un atemptat contra la seva carrera professional.\nPágina oficial de Kat Irlin. (en inglés).\nArtículo: Kat in NYC, una heroína moderna a través de sus fotografías, Vanity Fair.\nWe went behind the lends with Kat Irlin, COOLS.\nKat Irlin, Models.\nObtingut de «https://ca.wikipedia.org/w/index.php?title=Kat_Irlin&oldid=28673791»


Corredor Mediterrani: l’habitual -i impune- presa de pél governamental - BARCELONA RADICAL\nCorredor Mediterrani: l’habitual -i impune- presa de pél governamental\nLa liquidació de les inversions regionalitzades de l’Estat corresponents a l’exercici del 2011 confirma, efectivament, com d’incertes són les afirmacions que arriben des del Govern espanyol. A Catalunya, segons les xifres de la Intervenció General de l’Estat, només es van executar 864 milions d’euros dels 2.433 pressupostats en inversions, és a dir el 35,5%. I la resta d’autonomies que conformen el corredor mediterrani van patir un dèficit molt similar: a València l’execució va ser del 41,3% (593 milions dels 1.437), a Múrcia del 50,1% (246 milions dels 491) i a Andalusia del 57,8% (1.555 milions dels 2.688). La palma, en qualsevol cas, se la va emportar Catalunya, que va ser de lluny qui va tenir el percentatge d’execució més baix de tot l’Estat.\nAl pol oposat d’aquests baixos percentatges, les autonomies amb un grau d’execució més elevat pel que fa a les inversions pressupostades durant el 2011 van ser Aragó, amb el 120,2% (523 milions d’euros dels 434 pressupostats); Madrid, amb el 111,6% (1.684 milions dels 1.508); La Rioja, amb el 108,2% (118 milions dels 109), i Navarra, amb el 105% (117 milions dels 111). Algunes d’aquestes són, curiosament, zones per les quals discorreria l’anomenat corredor central. La comparació posa en relleu, a més, una altra circumstància gens fútil: els pressupostos generals de l’Estat del 2011 preveien una inversió a Catalunya que superava en gairebé mil milions la de Madrid (2.433 milions en el primer cas i 1.508 en el segon), però a l’hora d’executar-la el Govern espanyol ho va capgirar i va aconseguir que a Madrid s’acabés invertint pràcticament el doble que a Catalunya (1.684 milions en un cas i 864 en l’altre).\nEls números, doncs, canten i posen en evidència que, més enllà de les declaracions, el que prioritzen de debò les inversions de l’Estat és el corredor central. Les inversions i algunes actuacions que posen al descobert les preferències dels membres del Govern espanyol. El proper dia 6, per exemple, està previst que se celebri a Barcelona una sessió sobre l’impacte socioeconòmic del corredor mediterrani amb motiu del Saló Internacional de la Logística 2012, organitzada per Ferrmed, el lobby empresarial que defensa la construcció de l’eix viari i ferroviari entre Andalusia, Múrcia, València i Catalunya fins a França. Doncs aquest mateix dia els governs d’Aragó, Madrid, Castella-la Manxa i Extremadura han contraprogramat la sessió amb un acte institucional a Badajoz en defensa del corredor central –conegut com a Eix 16–, al qual hi assistirà la ministra de Foment, Ana Pastor.\nA les paraules, i més en política, se’ls poden donar moltes interpretacions, però al final els fets són tossuts i incontestables.\n3-VI-12, J. Gisbert, lavanguardia