(Carta publicada a La Vanguardia el 10 de desembre de 2007)\nSempre he estat molt bona minyona a l’hora d’obeir preceptes i obligacions, i com que ara, a un mes vista de la vostra benaurada actuació efectiva, se m’ha plantejat un dubte crec que força raonable, no em puc estar de plantejar-vos-el.\nEl cas és que el passat dilluns dia 3 al matí, després de recórrer uns vint quilòmetres per l’A2 i la Ronda Litoral, des de Martorell fins gairebé a la Zona Franca, a una velocitat mitjana de 30 km/hora, de sobte, i només durant uns dos quilòmetres, em vaig poder permetre pitjar l’accelerador, amb tant de desfici —mea culpa— per l’alegria sobtada que en pocs moments vaig arribar als 90 km/hora, fins que ja quasi al peu de Montjuïc em vaig veure obligada altre cop a afluixar fins als 10-20 km/hora.\nFets els càlculs grosso modo, entenc que com que la velocitat mitjana del meu recorregut des de l’A2 sota el pont de Molins de Rei (porta d’entrada a la primera corona del màgic reialme de Barcelàndia, que amb tan bon seny voleu preservar impol·lut) fins a la sortida 21 de la Ronda Litoral va ser també d’uns 25-30 km/hora, el meu presumpte delicte de lesa insostenibilitat i contaminació no seria tal, ans al contrari: tot plegat quedaria en un saldo final a favor meu de 35 km/hora (no sé reconvertir-ho en índexs d’elements contaminants, ja em perdonareu). Voldria saber, doncs, si aquesta diferència és susceptible d’acumulació per fer-la servir (és un mer suposar) per si un cas algun dia estrany i a una hora no menys estranya pogués i gosés cometre la petita entremaliadura de sobrepassar els 80 km/hora, aquest número màgic que us heu tret de la màniga sense que els conductors, incauts a més de pecadors de mena que som —i que la mare Gaia ens pugui arribar a perdonar— sapiguem veure de cap manera on hi ha el truc.\nCopyright Teresa Amat a dimecres, de gener 02, 2008\nAssaig de crònica al meublé\n(Article escrit a quatre mans amb Jesús Cardona, aparegut a Paper de Vidre núm. 39)\nAquest article amb pretensions de minireportatge requereix una prèvia aclaratòria sobre la seva gènesi. Un dia —que no era de nit— de fa molts mesos, xerrant de coses diverses els dos firmants servidors de vostès, de sobte, per allò que passa d’una al·lusió o un comentari que després ni recordes exactament com va sorgir ni qui va fer, vam descobrir que tots dos havíem visitat (deixem-ho que en alguna ocasió) un meublé barceloní diferent (bé, un havia estat en dos d’aquests establiments, com ja veureu), amb la companyia deguda —o no deguda— cadascú. Ens vam fer un fart de riure, ja que cap dels dos havia sospitat allò de l’altre (és una cosa que no sospites mai de qui tens al davant, beneits que som, com si no sabéssim que la carn de tots/totes és feble i com si fos el mateix que sospitar que el teu amic o conegut és un assassí en sèrie). Bé, la conversa es va estendre a detalls dels establiments, localitzacions, etc., i entre altres comentaris enriolats, va sorgir la idea que en podríem fer un article a quatre mans com a pur divertiment. La cosa va quedar aquí i ja no en vam parlar més. Però aquest estiu, al rebre la proposta prou enigmàtica o suggerent dels editors de PdV: La ciutat en trànsit, vam pensar que era l’oportunitat de posar les quatre mans al teclat. Quin millor trànsit ciutadà que aquest trànsit deliciós, discret i permanent que es dóna en el món dels meublés(1). O sigui que aquí teniu el resultat de dues mans escrivint a Exeter i dues aquí (amb els socors sincronitzadors d’emails i messenger, benaurats siguin els déus informàtics i internàutics) sobre un trànsit constant de la ciutat, molt més silenciós que el seu trànsit rodat o d’altres trànsits, i que alhora ens permet una referència prou eloqüent a un altre dels sentits del polisèmic “trànsit”.\nAbans de passar a relatar per separat un trosset de la cosa vista-viscuda en directe (no us engresqueu, que Paper de Vidre encara no es passa al porno: cosa vista-viscuda en sentit purament de descriure l’ambient, el decorat, el servei i poca cosa més), us introduïm uns preliminars quasi preceptius si volem fem honor al tema. Sobre el terme cal apuntar que, en l’original francès, meublé (aquí sí que hi toca cursiva) s’usa exclusivament com a adjectiu: aparttement o chambre meublé(e), per exemple, sense cap connotació de cambra llogada a hores per a desfogaments sexuals. Va ser a Barcelona on sembla que es va usar per primer cop el mot, substantivat, per a aquest ús. Joaquim Roglan, a La Barcelona eròtica(2), ens en dóna una informació interessant i detallada.\nEl primer meublé va ser La Casita Blanca (anomenada així pels veïns al principi per la quantitat de llençols que sempre hi havia estesos al terrat), obert a principis del segle XX. Roglan diu que a més d’amants clandestins també era refugi de parelles sense lloc per trobar-se i fins i tot de matrimonis que fugien unes hores de cases plenes de fills i sogres. No sabem quants n’hi ha actualment a Barcelona (per limitar-nos només a la capital); en tot cas, els declarats com a tals (d’una certa entitat hotelera, no simples pensions o tuguris del ram de la prostitució, i amb els quals no s’han de confondre de cap manera, com bé diu Roglan) deuen ser bastants menys que el centenar llarg que diuen que hi havia a la postguerra (si hem de creure la historiomitografia que ens ha arribat, sobretot revifada o augmentada a partir del documental de Balaguer La Casita Blanca), però si ens atenim a l’acurada informació i definició de Roglan, segur que en realitat eren molts menys, ja que la majoria dels comptabilitzats com a tals devien ser simples cases de barrets. Si consulteu la Guia del Ocio, les pàgines d’anuncis per paraules dels diaris o googlejant en podreu trobar uns quants. Com a curiositat, direm que fa uns dos anys apareixia una llista ben explícita de meublés al web de l’Ajuntament de Barcelona, a l’apartat d’oci, que ara ha desaparegut del mapa juntament amb les referències a locals d’ambient gai i a alguna de contactes, cosa que ens sembla del tot deplorable.\nI ja per tancar els preliminars us remetem a un referent literari (que sempre queda bé) reconegut per tothom: Vida privada de Sagarra, que a part de l’interès de la novel·la en si, resulta que amaga una curiositat(3) que segur que llegint-la ens ha d’haver passat per alt.\nBaixant de la plaça de Sepúlveda s'arriba a l'Hotel La Paloma, pel carreró que porta el mateix nom de l'establiment, de sentit únic i gens transitat a quarts d'onze del matí. Quan encares el cotxe al garatge, la porta s'obre de foma automàtica. Un cop dins, si no hi ha ningú més que acabi d'entrar o estigui a punt de sortir, un cambrer per cada banda obre la porta del cotxe als clients, en aquest cas dos. Per evitar les coincidències, hi ha preparada una cortina que separaria el teu cotxe de l'altre.\nEt saluden amb un "Buenos días, caballero" i et demanen les claus del vehicle per aparcar-lo convenientment. L'aparcament no és gaire gran,potser sis o vuit places, separades per envans. Més tard, cada plaça és tapada per una cortina. Aquí hi ha diferències segons l'establiment. Al Regàs, l'altre on he estat, l'aparcament és més gran, amb rampa, i fins i tot diria qué té dues plantes. Les places, però, no estan tapiades. Els custodiadors tan sols cobreixen les matrícules amb un drap negre que amb prou feines amaga els números. Per exemple, ¿quants Ford Focus de color blau marí la matrícula dels quals comenci amb 8 coneixeu? Fa el mateix efecte que aquells lavabos públics on la porta no arriba a terra i les sabates i els pantalons abaixats et delaten. A La Paloma, en canvi, la intimitat és total.\nLa discreció continua pel fet que no et cal identificar-te en cap moment (pots donar qualsevol nom i/o cogom si truques per telèfon per fer una reserva), no et demanen ni DNI ni targeta de crèdit a l’entrada (això sí, es paga per endavant). Tot seguit, un cambrer us acompanya fns a l'ascensor i d'allà a la cambra. Són tan curosos perquè ningú et vegi que a vegades, abans de pujar-hi, et porten a un petit rebedor. Un cop a l'ascensor, sembla que tothom aguanta la respiració i no hi ha cap conversa possible. El servei no és cordial, però es nota que aquesta gent és de la feina: cap miradaamb malícia ni somriures mal amagats. El cambrer obre l'habitació, pregunta què volem prendre (la beguda també es paga sempre abans de consumir, com als pubs anglesos) i afegeix "qualsevol cosa que necessitin,marquin el número 9. Gràcies, senyor". I res més. Encara no sé com hihem arribat, Déu-nos-en-guard de perdre un mitjó pel camí. Aquestescases tenen una arquitectura laberíntica amb passadissos complicats. Iamb miralls pertot arreu.\nUn cop passat el temps, el servei ve a buscar els hostes. El cotxe està encarat a la sortida. Et donen les claus, tanquen les portes del vehicle i obren la de l'aparcament. A fora hi fa un bon sol, almenys aquesta és la impressió després d'estar a una habitació sense llum natural ni vistes a l'exterior: llàstima, sóc dels que els agrada fumar al balcó mirant el carrer. Tot just arrencar el cotxe cap a la ronda de Sant Antoni, trobem un grupet de veïns que fan petar la xerrada: en passar pel seu costat ens miren divertits i ens regalen uns aplaudiments i unes rialles franques. La noia envermelleix, es maltapa la cara, i jo els saludo enriolat amb la mà esquerra.\nEl meublé que conec és al carrer Torns del barri de Sants. I no em direu que no té gràcia que al carrer Torns es lloguin habitacions per torns i per... (apunta-la si no la sabies, Serra). Hi truques per telèfon i hi reserves una habitació a una hora concreta (amb nom inventat, més per una certa pudícia personal que per cap altra raó, donada la sobreentesa discreció professional). Quan hi arribes, el primer que et sobta, tot i que hi vas sabent on vas i et pots imaginar que la cosa no anirà com en un hotel qualsevol, és l’entrada. En aquest cas, des de fora veus una façana nova d’un edifici bastant ample, de tres plantes i amb força finestres, en un carrer no gaire llarg i de l’amplada habitual al barri. L’única entrada que hi ha és un portal que només sembla un accés a un pàrquing (fàcil accés, ja que és la primera entrada d’un xamfrà arrodonit i hi véns ja quasi encarat pel sentit obligatori de circulació), però un cop dins del portal, veus que hi ha una rampa lateral no gaire pronunciada (el pàrquing és a peu pla i la planta només s’eleva una mica), amb una porta envidriada transparent al fons per on s’accedeix a peu a la recepció, que es veu fàcilment des de fora. Encares el cotxe a l’entrada, un dels dos en baixa i entra a recepció, diu el nom de la reserva (si n’has fet), et diuen quant és, pagues, et donen una clau (ara em sembla que una targeta magnètica) i... un comandament a distància! I et diuen que deixis la clau al contacte del cotxe i que abans de baixar de l’habitació marquis el número 9 (¿a tot arreu deu ser el 9?) per avisar que surts. T’obren la porta del pàrquing i aparques on millor pots (tampoc és gaire gran). Després et trobaràs el cotxe al mateix lloc o bé en un altre. Aquí no tapen matrícules ni hi ha envans: tot el parc “automeubleístic” en una franca, alegre i còmplice promiscuïtat.\nLa segona sorpresa són uns grans cortinatges força divertits —tot i que són d’un beix-ocre ben sobri— que tenen la funció de separar l’accés del pàrquing a recepció i de recepció a l’ascensor, tot un espai reduït pero perfectament delimitat per les cortines. Un cop als passadissos de la planta i també dins de l’habitació, hi ha un silenci que s’agraeix. No se sent res, ni tan sols un trist o alegre gemec o esbufec, o sigui que la insonorització és perfecta.\nLes habitacions són prou àmplies i còmodes, amb mobiliari funcional. Llit generós amb allò que en diuen capçal niu: prestatge i tauletes incorporades, bona i manejable il·luminació, una taula i dues cadires, un taulell on hi ha el televisor i que també permet deixar-hi coses, un armari per a la roba i un altre gran armari empotrat que conté una nevereta amb aigua i refrescos (les begudes alcohòliques, si en vols, van a part), una minicuina (una petita placa elèctrica) i armaris amb gots i copes i per desar-hi algun material d’intendència que et puguis dur, se suposa que per a qui lloga l’habitació per una nit sencera (o dia sencer). Les finestres, que donen al carrer o potser a patis interiors, són prou altes com per no permetre treure-hi el cap per prendre-hi la fresca, i estan protegides amb doble cortinatge i vidres glaçats, però es poden obrir per ventilar i permeten, si vols, veure la claror natural. El bany està també ben equipat: algunes habitacions tenen banyeres senzilles i d’altres dobles (et demanen com les vols), tot i que aquí no tenen jacuzzi com sembla que tenen d’altres establiments. I una peculiaritat que es veu que és norma comuna d’aquest seriós gremi: tant el gel de bany com el xampú (en sobrets individuals) com el sabonet de mans són completament inodors, una cosa que un membre de la parella sol trobar d’una precaució exquisita i l’altre (normalment amb menys motiu de preocupació), deplora bastant si li agrada sentir una mica de perfum delicat en aquesta mena de productes.\nTambé hi ha fil musical a discreció (el pots fer emmudir) i la televisió esmentada, amb canals eròtics o porno (¡ahà, vet aquí el perquè del comandament!), cosa que d’entrada potser sorprèn, perquè se suposa que qui hi va no hauria de necessitar cap estímul extra, però com que hi ha de tot, molts hi van per bastants hores i sempre va bé una distracció de més, i tenint en compte que en matèria eròtica els animals humans som força complicats, de seguida entens perfectament que ho incloguin en el lot.\nTot i les precaucions extremes perquè no et topis amb altres clients, és natural que puguis veure algú de trascantó. Per això captes algun detall (entre això i els tipus de cotxes: de totes les categories, amb predomini de la gamma mitjana-alta) que et permet especular sobre el tot variat de la clientela. Com a detall que no em puc estar d’esmentar, va ser entendridor veure, a través del retrovisor mentre ens obrien la porta del pàrquing, entrar a peu i agafada de la mà una parella de 70 anys repicats (i no pas entre tots dos).\nPer acabar, us donem algunes dades útils. El millor que ofereixen es pot resumir així: discreció i bon servei a preus raonables en habitacions ben equipades i polides, equivalents en general a les d’hotels de 4 estrelles. A part dels citats cal suposar que la majoria dels que s’anuncien són prou recomanables si ens guiem per preus i serveis que ofereixen, molt similars en tots. Actualment oscil·len entre els 40-50 euros per 4 hores, més o menys, i en alguns es paga el temps excedent i en d’altres no. També hi ha preus per nit completa. I també n’hi ha que tenen habitacions equipades per a grups, com un dia vam poder veure en un d’aquells reportatges de tema eròtic del programa Entre línies a què és tan aficionat el Pellicer. La solera és representada per La Casita Blanca —la mitografia també hi ha ajudat molt— però també tenim el Regàs, La França i La Paloma com a força tradicionals. Després hi ha els més moderns, alguns dels quals són apartaments. Com que els podeu trobar fàcilment, només us posem aquí algunes adreces web, més que res per si voleu voyeurejar una mica. La Casita Blanca: http://personal.telefonica.terra.es/web/casitabl/homecat.htm, l’Hotel Regàs: http://www.hregas.com/index_cat.html i l’Hotel La Paloma: http://www.hlapaloma.com.\nO sigui que ja ho sabeu: en cas de necessitat, millor un meublé que un hotel. Preu per preu sempre val més triar el professional especialitzat. (Ah, i fem constar que a canvi de la publicitat no ens han regalat cap estada gratuïta. Tot i que ben pensat, si algú els fa arribar l’article...).\n1 Si féssim cas del DIEC, el DGLC, el GDLC d’Ed. 62 i la GEC ho hauríem d’escriure en cursiva, ja que no inclouen el terme. Fins i tot el DRAE i el Maria Moliner ens hi obligarien si escrivíssim en castellà. Però posats a pecar, ja no ens ve d’aquí i ens hi resistim (amb la butlla oficiosa del Termcat, que tot i que no recull el terme ni a la Neoloteca i al Cercaterm, ha evolucionat cap al bon criteri de no abusar de les cursives a l’hora de fer servir manlleus no adaptats).\n2 Joaquim Roglan. La Barcelona eròtica. Angle Editorial. Barcelona, 2004.\n3 Segons aquest estudi: http://www.xtec.es/lic/centre/professorat/dossiersgust/Sagarra_1998.pdf, a Vida privada de Sagarra hi surt 115 vegades el terme meublé —naturalment en cursiva—, un bon motiu perquè algú es replantegés el rebuig d’incloure’l als diccionaris.\nCopyright Teresa Amat a diumenge, d’octubre 15, 2006\n-grafies (bio-, hagio-, mito-, porno-)\n(Publicat a Paper de Vidre núm. 36, març del 2006)\nEl “Quadern” d’El País del dia 16 de febrer publicava el reportatge “El món de Gabriel Ferrater”, de Xavier Moret, a propòsit de l’exposició “Gabriel Ferrater. Pintura, poesia, lingüística”, que fins a finals del mes passat es podia veure a la Casa de Cultura de Sant Cugat del Vallès. L’article era del tot ortodox tractant-se de Ferrater; és a dir, que incloïa les preceptives heterodòxies tòpiques: «La vida de Gabriel Ferrater, sempre amb un excés d’alcohol pel mig, va ser molt agitada i es va accelerar el 1963 (...)»; els elogis no menys tòpics —encara que tinguin una base real—: «poeta mític (...) d’una intel·ligència prodigiosa i d’una brillantor poc comú [sic]», i les obvietats que sembla que no caldria dir en un suplement literari que se suposa que llegeixen els mínimament “enterats”: «(...) Joan Ferraté (el germà de Gabriel, que va mantenir la grafia original del nom familiar, sense la erra final)...».\nI llegint llegint, em vaig anar posant neguitosa. Tant per les coses que deia Moret que hi havia exposades a Sant Cugat com per la informació sobre algun dels projectes que diu que tenen entre mans els marmessors del llegat Ferrater/-té, entre ells el comissari de l’exposició, Jordi Cornudella. La sensació m’era coneguda, ja que darrerament se’m solen activar de tant en tant, aquesta mena de neguits. Em faig vella, i a part de la sort i la desgràcia de fer-me’n físicament (ningú es vol fer vell però tots volem arribar-hi, tret dels una mica més neuròtics del compte, com Ferrater), m’alegro de veure que també m’estic fent vella mentalment; i no ho dic per cap símptoma de demència presenil, per ara, sinó per la feliç constatació que la meva edat lírica (merci, monsieur Kundera) ja gairebé ha finit del tot. (Ja sé que molts són feliços de sentir-se uns eterns i lírics adolescents, i també em sembla perfecte, mentre se’m mantinguin a una certa distància.)\nIntentaré explicar-me. Em vaig adonar que el neguit me’l produïa llegir coses com aquesta: «[Ferrater] ha deixat una sèrie de papers que a vegades són tan sols notes en agendes o en fulls solts (...)». «Ho guardava tot, i son germà també. Des de les cartes de la seva dona, la Jill, fins a les notes deixades a la cuina dient que sortia a comprar el pa.» (Cornudella). «[En el llegat] hi ha tres grans baguls que contenen papers de tota mena; tres baguls més contenen els papers de Joan Ferraté.» «Cap a la tardor d’aquest any està previst publicar una edició definitiva de Les dones i els dies. Hi afegirem quatre poemes (...)». «Per més endavant està prevista l’edició de les Obres Completes de Ferrater, amb totes les variants i versions prèvies.» Em vaig neguitejar per por del possible potineig que en podria sortir, per més bona fe que s’hi posés, d’aquesta espècie d’excavació arqueològica dins del gran “mundo” —els tres més tres baguls— i aquesta exhumació de diferents versions sense que en resultessin perversions. Em vaig neguitejar pel tuf de mitomania que gairebé podia sentir, pel que intuïa un intent de fer un àlbum de cromos dedicat a provocar salivera a base de la pràctica del voyeurisme: això de furetejar entre notes del pa, cartes de la dona o postals a l’amic. I si deia allò de fer-me gran, és perquè abans també em feien venir salivera, aquestes coses. Ara ho veig més aviat com una mena de pornografia; pornografia insulsa en el millor dels casos, que no serveix per excitar res de rellevant: la pornografia romàntica.\nNo vull dir que per exemple no vagi ser molt interessant que Joan Ferraté publiqués Papers, cartes, paraules (Quaderns Crema, 1986), aplegant papers diversos del seu germà. O que Cornudella i Perpinyà publiquessin l’Àlbum Ferrater (Quaderns Crema, 1993). O que Ramon Gomis publiqués El Gabriel Ferrater de Reus (Proa, 1998) a manera d’esbós biogràfic. (En canvi, em sembla menys interessant i honest l’intent biogràfic de María Ángeles Cabré.) Com també em sembla, de la banda de les “variants i versions prèvies”, i parlant d’un altre autor, que no ha fet cap mal publicar en edició facsímil l’original d’El quadern gris de Josep Pla, per exemple. Però em provoca un arrufament de nas, no hi puc fer més, això que s’anomena pomposament —i quasi impròpiament— “edicions crítiques”; aquesta gran perversió de filòlegs i estudiosos de la literatura. Aquest plaer desmesurat que senten (sovint només ells, no pas els soferts lectors) per tot el gran aparat de notes resultants de remenar i comparar manuscrits ratllats o desestimats per l’autor i a aclaparar-nos amb remissions bibliogràfiques infinites, tot com més complex i enrevessat millor. Aquest culte a la tesi que no deixa res per verd, que no escatima cap detall insignificant, cap interpretació peregrina mentre serveixi per intentar enlluernar. I sobretot arrufo el nas, tot i que confesso que he anat a bastants, davant d’exposicions de paperassa de tota mena sobre un escriptor, i més si es tracta d’algú ja mort, que no hi ha pogut intervenir per res.\nI ja que he esmentat Kundera, confesso que ell té bastant a veure en totes aquestes manies meves. Si més no, és el responsable d’haver-me refermat la idea que tinc des de fa anys que en el món literari hi ha massa mitografia i massa tendència a la momificació i a la beatificació. Sempre n’hi ha hagut, esclar, almenys des que l’autor va deixar de ser anònim, i no ens en podem allunyar; deu ser una cosa consubstancial a la literatura, com ho és en qualsevol àmbit que impliqui una certa celebritat o notorietat; el que passa és que en comptes de venerar quatre pèls, una guitarra o unes calces, venerem paperets, que és el que generen els escriptors durant la seva vida, encara que siguin llistes d’anar a plaça. A Els testaments traïts, Kundera, a propòsit de Kafka i Max Brod, ens adverteix sobre els perills de la veneració absoluta, que «és al mateix temps, i fatalment, la negació absoluta de la voluntat estètica de l’autor. Car la voluntat estètica es manifesta tant pel que l’autor ha escrit com pel que ha suprimit. Suprimir una paràgraf exigeix per part seva encara més talent, cultura, força creadora, que haver-lo escrit. Publicar el que l’autor ha suprimit, per tant, és el mateix acte de violació que censurar el que ha decidit conservar.» I Kundera no es refereix, ja és sabut, al pretès desig de Kakfa que Brod destruís tota la seva obra, sinó al fet que no publiqués res més del que ell donava per bo: «(...) [Brod] ho publica tot, sense discerniment; fins aquesta llarga i penosa carta trobada en un calaix, carta que Kafka no s’havia decidit mai a enviar al seu pare i que, gràcies a Brod, qualsevol ha pogut llegir després, llevat del seu destinatari. La indiscreció de Brod no té, als meus ulls, cap excusa. Va trair el seu amic. Va actuar contra la seva voluntat, contra el sentit i l’esperit de la seva voluntat, contra la seva naturalesa púdica que ell coneixia.»\nPerò arribada aquí, em vaig dir: «ei, compte, para el carro; recorda que et fas gran...». O sigui que vaig desar aquest text començat (¡benaurada la informàtica, per cert, entre altres coses perquè farà que deixin d’existir bona part de calaixos i baguls plens de paperets grocs, gargotejats i rebregats a l’abast de les nostres tafaneries malaltisses!) i el diumenge 19 de febrer vaig fer cap a Sant Cugat.\nGran decisió, certament. Tret d’alguna petita cosa discordant, per exemple aquesta hipèrbole que subratllo d’aquest fragment del text mural introductori: «A través dels seus papers, dels seus dibuixos i de la seva veu, podem compondre’ns una imatge precisa de l’intel·lectual més admirable que hi va haver, almenys a Catalunya, en tota la segona meitat del segle XX»; tret d’això, deia, el to general era impecable. Fins i tot l’exposició de material estrictament privat era força discreta (amb un escreix irònic i tot consistent en la inclusió d’un paquet d’”Habanos” actual amb la llegenda que fumar durant l’embaràs pot provocar danys en el fetus). Afirmo, doncs, que tota l’exposició era molt digna i sàviament planificada. Només vaig poder intentar fer servir a favor del meu prejudici —i l’argument em va resultar ben pobre, ja que entenc que s’hi havien de posar i a més eren ben poques— l’exhibició de les cartes enviades a Ferrater per Foix, Borges, Pla, Aleixandre, Riba o Vinyoli (totes molt “circumstancials”, a més). No em van fer ni fred ni calor. O només una lleugera esgarrifança, però per la mica de neguit de què parlava.\nEl que em va interessar més de l’exposició és poder escoltar sencera la conferència “Qüestions de llengua catalana”, que Ferrater va fer el 20 de febrer de 1968 a la Residència Universitària Sant Antoni amb motiu del centenari de Fabra. Una mostra de la seva lucidesa i la seva amenitat expositòria, tot el que devien ser les seves classes, suposo. I a peu dret i amb els auriculars a l’orella, escoltant la llarga i divertida conferència, vaig recordar que Montserrat Roig havia escrit algun cop que Ferrater, físicament, era el Lee Marvin català (l’actor era només dos anys més jove). I vaig pensar que si a les fotos de Ferrater exposades a Sant Cugat, on apareixia força atractiu, s’hi hagués pogut afegir aquell registre de veu de l’heroi de Point Blank o Paint Your Wagon (aquí: A quemarropa i La leyenda de la ciudad sin nombre, respectivament), en la segona de les quals cantava la mítica —sí, també— “Wond’rin Star” amb aquella veu profunda, ja seria el súmmum. Perquè certament la veu no l’acompanyava gaire, a Ferrater... (¡Ai, que de tant en tant encara liriquejo, malgrat tot! Espero que em sabreu perdonar; tothom pateix alguna regressió, sense que això hagi d’indicar per força cap patologia irreparable.)\nCopyright Teresa Amat a dissabte, de juliol 29, 2006


COMARCAL MEDIA | Grup mediàtic Comarques Centrals | Espectacular entrada morocristiana\nEspectacular entrada morocristiana\nLa pluja finalment va respectar aquest acte gran de les festes\nLa pluja al final no va fer aparició en l’entrada de moros i cristians d’Atzeneta d’Albaida, poden així desenvolupar un dels actes grans que cada any, des de 1990 establida i organitzada per la Junta Central, ompli de fantasia d’aquest menut poble de la Vall.\nEl grup de percussió, metall i dolçaina, Raval Jussà d’Albaida anunciaria la desfilada; després de la carrossa de la Reina i Dames, vestides de blanc, els Pirates seria la primera filà que aparegué, pertanyent al bàndol de la creu i creada en 2006. Els seus membres van abillats amb brusa blanca, pantaló bombatxo, faixí roig com el mocador al cap i cinturó amb calavera.\nSegueixen els Cids, creada l’any passat amb esquadra d’homes amb cascos aguilenys, cares pintades i destrals com arma defensiva. Les dones duen espassa i van de plata i negre.\nLa filà Rabosers incorpora un ball amb cordes com acompanyament final. La primera esquadra desfila amb casa blava amb brodat de l’animal. De destacar és aquest cavall batidor que es presenta de forma ben elegant i que inclús balla a soles i saluda als presents, arrancant els aplaudiments del públic. Els rabosers rememoren la batalla de mateix nom on els guerrillers foren vençuts pels francesos en abril de 1812.\nMolts foren els espectadors i els convidats polítics que acudiren a l’entrada, meravellats per l’espectacle ofert.\nEl bàndol moro es presenta amb les dones At-zenzíbares, i amb aquest ball on una gran capa en plata simula les ales d’ocells. Les reminiscències orientals està present en la música. L’esquadra, que compleix en vintè aniversari, incorpora en la vestimenta les plomes i pells en groc, marró i verd. Porten llances com armes i babutxes als peus.\nLa filà Marraskesh compta amb els animals típics del desert, els camells, que porten als membres més menuts, altres ho fan en carrossa. Altra coreografia, aquesta molt felina amenitza la desfilada. (Un cavall batidor precedeix a l’esquadra d’homes moriscos; el cap balla amb espasa corba i l’exèrcit compta amb armes de foc.\nL’entrada està a punt de concloure però abans és moment de gaudir d’alta dansa amb batucada\nL’última, la Sha-Kalandrus, és de les més temibles amb eixa cara pintada meitat roja, meitat verda i una vestimenta bellament ornamentada. Ací altre cavall balla amb les tropes.


FCO | Fundació Catalunya Oberta\nFundació Catalunya Oberta Fundació Catalunya Oberta\nAuthor Archive | FCO\nEl darrer calbot\nPer FCO el 29 juny 2017 a EL CALBOT\nDesprés de setze anys el patronat de la Fundació Catalunya Oberta ha decidit posar fi a les activitats de l’entitat. Aquest és també, per tant, el darrer calbot. El darrer petit editorial impertinent de la Fundació. Han estat setze anys de feina contínua a l’entorn dels dos valors que sempre n’han estat la referència: el […]\nLlegiu-ne més •\nEl “fracàs” de les urnes\nTant Mariano Rajoy com Albert Rivera han qualificat de “fracàs” l’intent de la Generalitat de licitar la contractació d’urnes. Una contractació, per cert, que oficialment no va destinada a cap convocatòria en particular. Per tant, segons l’òptima espanyola, l’adquisició és del tot legal, però després podria ser-ho o no l’ús que se’n faria. Malgrat això, […]\nL’únic País, Espanya!\nPer FCO el 28 juny 2017 a EL CALBOT\nEn la premsa que es fa i desfà a Madrid hi ha algun indici de vida transigent? Escassos. De tard en tard, en algun diari digital apareix alguna opinió que fa un esforç per entendre una mica què passa a Catalunya sense agressivitat. Sovint, amb displicència. Esforços comptats. L’excepció en un panorama carregat de desqualificacions […]\nPer FCO el 27 juny 2017 a EL CALBOT\nLes declaracions del controvertit i més que fosc excomissari José Manuel Villarejo al programa Salvados afegeixen un nou testimoni de pes a totes les revelacions i confessions que s’estan encadenant referents a la denominada Operació Catalunya. N’hi va haver, d’operació, ja no hi ha cap dubte. Una trama que va estructurar una persecució sistemàtica, fabricant […]\nLa pitjor operació\nPer FCO el 25 juny 2017 a EL CALBOT\nFrancisco Marco, fundador i expropietari de l’agència d’investigació Método 3, que ha estat el julivert de totes les salses amargues dels darrers anys, acaba de publicar el llibre Operación Cataluña. La verdad oculta. Un text carregat d’informació de part on sentencia: [Aquest llibre] és una investigació sobre qui va ordenar i qui va executar un […]\nLa boca del rap\nPer FCO el 22 juny 2017 a EL CALBOT\nL’amnistia fiscal és un procediment discutible. Tan discutible com la mateixa fiscalitat quan, com a Espanya, té tants i tants punts foscos i manté tants i tants privilegis. Allò que no sembla discutible, però, és la poca traça dels qui van perpetrar-ne la darrera. El Tribunal Constitucional –el màxim tòtem del PP– ha tingut criteri […]\nPer FCO el 21 juny 2017 a EL CALBOT\nEls membres del govern de Mariano Rajoy han posat una altra paraula en la cresta del vocabulari de la neopolítica: “soroll”. Així ha qualificat la vicepresidenta Soraya Sáez de Santamaría la petició de la Generalitat perquè es reuneixi la Junta de Seguretat a Catalunya en els moments en què vivim –després de fer-ho al País […]\nLa família, també\nPer FCO el 20 juny 2017 a EL CALBOT\nDes que Pep Guardiola va llegir el manifest a favor del referèndum de l’1 d’octubre al darrer acte que han convocat conjuntament Òmnium i l’Assemblea l’exentrenador del Barça s’ha situat al centre d’una tempesta grollera. Només saber-se que Guardiola hi participaria des de les xarxes socials van començar a insultar-lo, amb les recorregudes imatges seves […]\nOn ells volen\nPer FCO el 19 juny 2017 a EL CALBOT\nL’atropellament massiu que s’acaba de perpetrar a l’entrada d’una mesquita de Londres situa el conflicte exactament allà on vol el fonamentalisme islàmic. Pot passar de ser una agressió terrorista encadenada a un conflicte obert entre religions o ideologies. I això passa en el moment en què Estat Islàmic està a punt de perdre la principal […]\nDivisió i incertesa\nPer FCO el 18 juny 2017 a EL CALBOT\nEl congrés del PSOE liderat per Pedro Sánchez ha demostrat que “la integració” i “la unitat” són conceptes difícils de lligar després d’una pugna caïnita. Els partidaris de Susana Díaz han quedat del tot exclosos de la nova executiva i la mateixa presidenta andalusa va abandonar el congrés dissabte a la nit al·legant “responsabilitats institucionals” […]\n1 2 … 92 Següent →\nLes dades de caràcter personal que es facilitin per correu electrònic mitjançant el formulari quedaran registrades en un fitxer de la Fundació Catalunya Oberta, amb la finalitat de trametre comunicacions de les activitats de la Fundació. Per aquest motiu poden acreditar els drets d'accés, rectificació, cancel·lació i oposició davant el director de la Fundació Catalunya Oberta, Carrer de Plató 6, entresol. 1a, 08021 Barcelona,Tel. 934 906 454, Fax 934 908 464.\n© 2013 Fundació Catalunya Oberta. Tots els drets reservats.


Moderna Vila Familiar amb vistes a la Platja de Sa riera a Begur\nCasa molt moderna de 5 habitacions, amb un disseny elegant amb vistes a la bonica platja de Sa Riera a Begur,\nl'habitatge disposa d'ascensor que accedeix a totes les plantes, i fa que l'accessibilitat a la gent gran sigui fàcil i còmoda. La piscina, la cuina i la sala d'estar són totes a la mateixa planta i gaudeixen de vistes a les illes Medes i la platja de Sa riera.\nLa vila gaudeix d'unes vistes increïbles, i d'una gran terrassa i jardí on petits i grans tenen el seu espai. Cada dormitori té el seu propi bany i terrassa.\nAquesta casa de vacances es troba a 5 minuts del centre de Begur, a 2 minuts de la platja de Sa riera i a 40 minuts de l'aeroport de Girona.


Llegir i córrer\nQuè és més difícil? Córrer 42 quilòmetres i 195 metres o descriure amb paraules el que costa, significa o implica completar aquesta distància? Ara que s’acosta la Zurich Marató de Barcelona, que té lloc aquest 12 de març, és un bon moment per remenar les prestatgeries i parlar de com el periodisme i la literatura s’han enfrontat a la prova atlètica més fascinant de tots els temps\nEl corredor alemany nacionalitzat canadenc Jerome Drayton, un dels grans maratonians dels 70, deia que “descriure l’agonia d’una marató a algú que mai ha corregut és com intentar explicar-li el color a algú que hagi nascut cec”. I es fa difícil contradir-lo: és evident que hi ha un metallenguatge, gairebé codificat, ple de llocs comuns que només identifiquen els que sí que han experimentat el calvari d’aquesta prova emblemàtica i que la resta de mortals es miren amb escepticisme, estranyesa i incomprensió. Però sobretot hi ha un vincle sentimental i emocional que ells, els altres, mai podran entendre.\nUn exemple molt gràfic: si reunim un grup de sis persones, tres amb alguna Marató de Barcelona al sarró i les altres tres sense cap experiència ni lligam amb la cursa, i les passegem per l’Arc de Triomf, per la plaça de les Glòries i per l’avinguda del Paral·lel, immediatament es produirà una connexió entre els maratonians que la resta del grup no percebrà. Són tres punts clau del recorregut pel moment físic i mental en què apareixen, però sobretot perquè és on més suport de públic trobarà el corredor i on li serà més difícil contenir les llàgrimes. Els passadissos de gent animant que es formen en aquests emplaçaments estratègics et fan sentir com si estiguessis als últims revolts de l’Alpe-d’Huez en una etapa reina del Tour de França.\nEn paraules de Jaume Leiva, un dels maratonians catalans amb més tirada i suport popular, que correrà la seva vuitena marató a la Zurich Marató de Barcelona del 12 de març, la màgia de la prova “no només té a veure amb els seus 42,195 quilòmetres, sinó amb tot el que suposa la planificació, els entrenaments i altres factors que influeixen a l’hora de preparar-la”. Cada corredor té la seva pròpia història, única i insuperable en el relat, però per especial i èpica que sigui, la veritat és que no diferirà gaire de les de la resta de companys de dorsal. Ens agradi o no, estem junts en una bogeria que de vegades se’ns en va de les mans: “Jo porto més de deu anys preparant corredors populars per a marató i he vist de tot”, comenta Leiva. “Des de trencar una relació de parella perquè prioritzes l'entrenament fins a demanar una excedència a la feina per entrenar-te més i descansar millor”.\nLa literatura esportiva centrada en la matèria ha acostat tot aquest univers endogàmic i específic al gran públic amb idees i històries atractives\nÉs per tot això que la tasca de la literatura esportiva centrada en la matèria ha sigut més important del que sembla. No només ha aconseguit motivar nous corredors amb ganes d’assolir reptes més ambiciosos i ha aportat informació molt valuosa en la preparació atlètica, nutricional o psicològica, sinó que també ha acostat tot aquest univers endogàmic i específic al gran públic amb idees i històries atractives. Explicar amb paraules, dades i experiències sensorials el que significa córrer 42 quilòmetres i 195 metres un matí qualsevol de la nostra vida no és gens fàcil. Però uns quants autors se n’han sortit.\nLa potent i molt abundant bibliografia sobre running i, més concretament, sobre la marató que podem trobar a les llibreries catalanes es pot explicar des del punt de vista del mercat, gràcies al boom popular que ha viscut aquest esport al nostre país els últims cinc o sis anys, però també des del punt de vista creatiu: el relat que s’amaga darrere la marató ofereix una base literària inesgotable. L'èpica del patiment, del turment, del dolor, de la superació o de la disciplina és un material molt llaminer i un punt de partida immillorable per anar molt més enllà del component esportiu en ell mateix.\nDe la mateixa manera que l’escriptor japonès Haruki Murakami converteix De què parlo quan parlo de córrer, el seu impulsiu assaig sobre la passió per córrer, en una colpidora reflexió sobre la soledat, la misantropia, la creació literària i la motivació, Jean Echenoz fa de la novel·la Correr un brillant experiment literari en què la biografia del maratonià Emil Zátopek acaba esdevenint un thriller amb intencions polítiques i humanistes. Tanmateix, Nacidos para córrer, de Christopher McDougall, arrenca amb una excusa esportiva, la resistència física quasi inhumana dels tarahumares, i evoluciona com un tractat antropològic de certa ambició filosòfica. Al pioner El corredor, de John L. Parker, la reflexió política, esportiva i personal van de bracet amb una força literària aclaparadora. I del brillant Dos horas, d'Ed Caesar, es pot dir que a més d’abordar un repte somiat –l’objectiu de fer baixar el cronòmetre de les dues hores en la prova reina– suposa una fascinant aventura pels marges de la ciència aplicada a l’esport.\nL'èpica del patiment, del turment, del dolor, de la superació o de la disciplina és un material molt llaminer\nUn experiment semblant el trobem a ¿Por qué corremos? Las causas científicas del furor de las maratones, dels periodistes Martín de Ambrosio i Alfredo Ves Losada, que barreja de manera molt amena i divulgativa anècdotes sobre la marató amb una encomiable pedagogia de caràcter sociològic. La llista és inesgotable: Correr con los keniatas, d’Adharanand Finn, o la novel·la Corrent cap a Bikila, de Marc Cornet, tenen el seu origen en la mística que desprenen els corredors kenians i etíops, però acaben oferint retrats molt poderosos i contextualitzats del continent africà. I si segueixes tafanejant per les llibreries pots descobrir estudis de gènere aplicats al running: Correr en femenino, d’Alexandra Heminsley, o Mujeres que corren, de Cristina Mitre, s’aprofiten d’un buit claríssim al mercat literari i s’adrecen sense tòpics ni ingenuïtat al públic femení, cada cop més present i nombrós a les curses i maratons de tot Catalunya.\nPerò ja es tracti de manuals tècnics de preparació –com la Bíblia iniciàtica El maratón. ¡Puedes hacerlo!, de Jeff Galloway, o el fascinant Maratón. Preparación psicològica para el entrenamiento y la competición, de J.C. Jaenes i J.C. Caracuel–, de reculls de testimonis en primera persona –extremadament recomanable Mi primer maratón, de Dimas Mas–, de dietaris confessionals –com els dos llibres del periodista Arcadi Alibés o, per descomptat, el recent i molt motivador De què fuges, qui et persegueix?, de l'escriptora i columnista de l'ARA Empar Moliner– o de peces de ficció emblemàtiques –el relat La soledad del corredor de fondo, d’Alan Sillitoe, o la novel·la El corredor de fondo, de Patricia Nell Warren–, es repeteix una constant en la majoria de casos: l’escriptor també és corredor.\nSembla inevitable trobar moltes connexions entre una activitat i l’altra. És el cas del periodista, escriptor i maratonià Alfredo Varona, autor de l’indispensable ¡Filípides existe!: Los secretos de la preparación de los maratonianos de élite o de l’emotiu 42 kilómetros para amar el maratón. Varona confessa: ‟Quan vaig escriure el meu primer llibre l’objectiu va ser el mateix que quan vaig córrer la meva primera marató: descobrir que podia fer-ho. I no va ser fàcil. Sempre recordaré que la primera pàgina de ¡Filípides existe!... em va semblar inacabable. I no sé com, però vaig arribar a meta: per això el paral·lelisme entre escriure i córrer la marató em sembla molt acusat”.\n‟Quan escrius necessites confiança en tu mateix. La cursa de fons te’n dona molta. És la seguretat que podràs acabar el que has començat”\nHaruki Murakami - Escriptor i corredor\n‟Quan escrius –segons Haruki Murakami– necessites confiança en tu mateix. La cursa de fons te’n dona molta. És la seguretat que podràs acabar el que has començat”. Però potser ha sigut l’escriptora Joyce Carol Oates qui ha defensat amb més intensitat i convicció la relació entre escriure i córrer: al breu assaig To invigorate literary mind, start moving literary feet, publicat al New York Times el 1999, l’autora nord-americana escrivia: “Els problemes estructurals que se’m presenten mentre escric, en un embullat, frustrant i de vegades desesperant matí de feina, acostumo a solucionar-nos corrent a la tarda”. I potser arribava a la conclusió més brillant i incontestable que es pot llegir sobre el tema: “Les activitats bessones de córrer i escriure mantenen l’escriptor raonablement sa i amb l’esperança, per il·lusòria i temporal que sigui, de tenir-ho tot sota control”.


EL GRAN VIATGE A LA PREHISTÒRIA DE L'OLEGUER I L'ALBERT. LOMP, STEPHAN. Libro en papel. 9788447937615 El Petit Tresor\nL'Oleguer i l'Albert viatgen en el temps. Acompanya'ls en aquesta aventura per la prehistòria plena de dinosaures, mamuts, felins de dents de sabre i moltes criatures més!. SOM-HI!.\nL'Albert i l'Oleguer són exploradors. Qui serà el primer a descobrir una nova espècie?. Comença una aventura en un entorn ple d'animals. SOM-HI!.\tUn llibre farcit d'aventures i enigmes de tota mena!. ...\nVista previa: EL GRAN VIATGE A LA PREHISTÒRIA DE L'OLEGUER I L'ALBERT


Notícies - R. Espadaler (PSC): 'Volem aturar l'independentisme a les urnes però no humiliar Catalunya'\nel 5/des/17 Albert Prat Eleccions Parlament 21D PDF\nEl número 3 per Barcelona de la llista del PSC i líder de la plataforma Units per Avançar, hereva d'Unió Democràtica de Catalunya (UDC), Ramon Espadaler, assegura que Miquel Iceta és el candidat adequat per tornar a la 'serenor' i evitar 'perpetuar la trencadissa'. Espadaler ha assegurat que la candidatura socialista, de la qual forma part com a independent, vol 'aturar l'independentisme a les urnes, però no derrotar i humiliar Catalunya'.\nL'exconseller de Medi Ambient i d'Interior ha visitat Sant Cugat en un acte de campanya, acompanyat del primer secretari del PSC, Pere Soler, que ha remarcat l'acord amb Units per Avançar com una mostra de la capacitat pactista dels socialistes. Soler també ha explicat que, al seu parer, Sant Cugat és un municipi on la proposta del seu partit pot ser especialment acceptada, ja que 'el catalanisme moderat està orfe'.\nSi hi ha algun lloc on té sentit la campanya conjunta és a Sant Cugat. Per la sociologia i per la composició de la societat creiem que aquest catalanisme estava orfe.\nEspadaler també s'ha referit a la moderació i la 'serenor' i ha situat Miquel Iceta al mig dels dos blocs antagònics que concorren a les eleccions per buscar la 'concòrdia, l'estabilitat i la transformació' per 'retornar la política a les institucions'. Espadaler ha assenyalat que l'objectiu de la formació és governar a partir del 21-D.\nVolem aturar l'independentisme a les urnes però no volem que Catalunya en surti derrotada. Diem sí a aturar democràticament l'independentisme a les urnes però diem no a derrotar i humiliar Catalunya que és el que voldrien alguns.\nEl líder d'Units per Avançar ha explicat que entenen 'les raons, però no la recepta' de l'independentisme i ha fet una crida a millorar la situació de Catalunya a través de les institucions.\nSoler i Espadaler, durant l'acte / Foto: Units per Avançar


L’inici de la Copa Trail Running Berguedà s’ajorna: la Pugo Regis Trail canvia de data pel coronavirus | Entre rivals – Esports\nL’inici de la Copa Trail Running Berguedà s’ajorna: la Pugo Regis Trail canvia de data pel coronavirus\nImatge d'una prova de muntanya al Berguedà. ALEIX CAMPRUBÍ / ARXIU\n12 març 2020 15:40\nTampoc hi haurà Pugo Regis Trail aquest cap de setmana. Gairebé tots els actes que s’havien programat per als propers dies al Berguedà han quedat suspesos o ajornats per contenir el coronavirus, i la primera prova de la Copa Trail Running Berguedà també s’ha vist afectada.\nEl CQUIE, principal organitzador de la prova, ha fet públic un comunicat on asseguren que ha estat “una decisió molt difícil, després de dies mesos de feina i esforç”. Ara bé, l’organització fa prevaldre “la seguretat i la salut dels participants” i “les últimes notícies de la Secretaria General de l’Esport”. En els propers dies el CQUIE comunicarà la nova data de la prova.\nLa Pugo Regis Trail s’havia de celebrar aquest diumenge, 15 de març, i és la primera de les 8 curses del calendari del nou campionat berguedà de curses de muntanya. A més, sigui quan sigui, serà la primera edició de la prova, que vol reivindicar el sud del Berguedà com a territori per córrer a la muntanya. La sortida serà des del castell de Puig-reig.\nLa segona prova del campionat està prevista pel dia 29 de març a Gironella, però també resta pendent de l’evolució del coronavirus. Durant la primavera i l’estiu se succeiran fins a 8 curses, fins la cloenda, que serà a Bagà, amb el Trail del Moixeró.\najuntament de puig-reig Berguedà Copa Trail Running Berguedà CQUIE Curses de muntanya Pugo Regis Trail\nBona part de les competicions esportives al Berguedà s’aturen dues setmanes pel coronavirus 11/03/2020\nLa Berga Trail i la Contracorrent s’uneixen per “un cap de setmana de referència en el món de l’esport català” 07/02/2020


Alcalà de Xivert Dirección de Qibla | Encuentra qibla desde el mapa en línea\nQibla Finder Countries Spain Valencia Alcalà de Xivert\nAlcalà de Xivert Dirección de Qibla\nSi desea la dirección qibla de la ciudad de Alcalà de Xivert con brújula, use el ángulo qibla que se le envió anteriormente. Mientras se muestra la flecha de la brújula (N), encuentre el ángulo de qibla (ángulo de qibla para brújula) procediendo en la dirección de las agujas del reloj. Ahora puedes realizar tu oración en la dirección mostrada por el ángulo de qibla.


Atenció al client de manera proactiva i diligent, resolent les possibles incidències que puguen anar succeint al llarg de la seua estada en el centre, sempre concorde als estàndards de la marca.\nDisposar d'un adequat control de l'àrea de recepció.\nRealitzar check in/out del client, en el servei de restaurant i terrassa, gestionar reserves presencials i via telefònica, respectant els protocols establits.\nTreballar per a incentivar les vendes de serveis addicionals de l'establiment (restaurant, bar, shop, etc.).\nOferir suport en tasques de supervisió en obertura i tancament de caixa, així com efectuant un control rigorós sobre el flux econòmic.


Assetjament psicològic o assetjament psicològic | Consumer\nAssetjament psicològic o assetjament psicològic\nL'ajuda dels companys, juntament amb un psicòleg i un advocat formats, són fonamentals per a defensar-se dels atacs\nData de publicació: Dimecres, 21deAbrilde2004\nEl” assetjament psicològic” o assetjament psicològic en el treball és un problema latent en la nostra societat, encara que desconegut encara per a la immensa majoria. S’estima que més de 2 milions de persones sofreixen psicoterror- terme que utilitzen els experts per a definir els seus efectes- per culpa dels seus atiadors en administracions i empreses espanyoles. Per a resoldre-ho, a més de l’ajuda dels companys, és fonamental donar amb un psicòleg i un advocat especialitzats en aquest problema. Si no estan formats en el tractament d’assetjament psicològic, la situació del pacient pot fins i tot empitjorar.\nEls atiadors, ja siguin caps o companys, empren diverses tàctiques per a aniquilar a la persona. Per exemple, els manen treballs que han de lliurar en un termini de temps impossible de complir, els assignen tasques de menor qualificació professional que la que els correspon, els insulten i criden davant de tercers, ignoren la seva presència encara que estiguin enfronti, manipulen als altres amb dades falses, els posen paranys, els avaluen de manera negativa… El llistat és inacabable.\n“L’assetjador actua per gelosia professional. La víctima s’ha tornat amenaçadora pel seu comportament laboral extraordinari o perquè coneix irregularitats, per això procura la destrucció psicològica del treballador”, explica Iñaki Piñuel, psicòleg i escriptor de llibres com a “Assetjament psicològic, manual d’autoajuda” (Aguilar) o “Com sobreviure a l’assetjament psicològic en el treball” (Sal Terrae). És habitual que les persones assetjades siguin brillants en el seu treball i també que els atacants no tinguin cap trastorn ni malaltia. A més, el suport dels companys és nul en aquests casos o són inconscientment partícips en el psicoterror. Segons el Baròmetre Cisneros, cinc de cada sis persones que sofreixen assetjament laboral són abandonats pels seus col·laboradors i l’organització no fa res per evitar els atacs.\n“Qui assetja cerca el perjudici de la víctima perquè falli, dubti, treballi mal o cometi errors. Llavors, les persones comencen a ser ombres del que van ser. En aquest moment, l’efecte de l’assetjament és presentat per l’atiador com el fet que confirma tot el que afirmava sobre aquesta persona”, descriu Piñuel. Segons dades que maneja aquest psicòleg, les dones triguen una mitjana de 15 mesos a adonar-se de què estan sent víctimes d’assetjament moral, mentre que els homes necessiten 18 mesos.\nJosé Luis González de Rivera i Revolta, Catedràtic en Psiquiatria i autor de “El maltractament psicològic” (Espasa-Calpe), afirma que es produeix un canvi en la personalitat i manera d’entendre la vida dels afectats, perquè observen que el seu esforç per a progressar en el treball no serveix, la qual cosa provoca desil·lusió, desencantament, la pèrdua de la capacitat de superació i una crisi psicològica profunda. “L’assetjament segueix un curs crònic: primer provoca incapacitat psicològica, amb quadres depressius, després canvis de caràcter. La persona es torna hostil i desconfiada, la qual cosa en llenguatge popular es cridaria amargada”.\nEn els dos últims anys, informa Piñuel, les víctimes d’assetjament moral han tingut 20 dies de baixa laboral més que les persones que no ho han sofert. Fins i tot es donen casos en els quals l’afectat malalta físicament i contreu cardiopaties, infarts o fibromiàlgies a causa dels moments d’extrema tensió que viu. “És una situació d’impossibles: han de treballar per a guanyar-se la vida però quan ho fan, els piquen i els fan viure com en un camp de concentració”, expressa Piñuel.\nVes a la pàgina següent: Una víctima »\naccions assetjament especial legales-ca mobbing-ca treball


Veneçuela escenifica en urnes separades la seva gran fractura social\nEl 98% dels votants en la consulta opositora rebutgen la reforma de la Constitució de Maduro\nLa jornada acaba amb almenys un mort. Grups armats chavistes van obrir foc contra la multitud davant d'un centre de votació de Caracas\nGovern i oposició qualifiquen de gran èxit les seves respectives consultes, simulacre de la constituent del pròxim dia 30 l'oficialista i de rebuig a Maduro la de l'oposició\nBUENOS AIRES - Diumenge, 16/07/2017 | Actualitzat el 20/07/2017 a les 03:59 CEST\nEls membres de la comissió de garants del plebiscit opositor. / CRISTIAN HERNENADEZ / VÍDEO: EFE\nEl chavisme i l'oposició s'han sentit aquest diumenge guanyadors als carrers de Veneçuela. El 98,4% dels participants (6.387.854 persones) han rebutjat la formació de l'Assemblea Nacional Constituent que promou el president, Nicolás Maduro, per canviar la Constitució.\nEl rector de la Universitat Pedagògica Experimental Llibertador (UPEL), Raúl López, que forma part de la "comissió de garants" d'aquest plebiscit opositor, va dir que almenys el 98% dels participants va votar que sí que rebutja l'assemblea constituent.\nUN MORT I TRES FERITS\nL'oficialisme va fer un simulacre previ a les eleccions que se celebraran el 30 de juliol per modificar la Constitució. L'oposició, una consulta simbòlica per mostrar el rebuig al president Nicolás Maduro. Cada part enfrontada va comminar l'altra a reconèixer la seva supremacia i la realitat mateixa. La jornada va acabar amb almenys un mort i tres ferits. Grups armats chavistes van sembrar el pànic a l'oest de Caracas i van obrir foc contra la multitud davant un centre de votació en el sector popular de Catia, un dels vells feus oficialistes a la capital, informa Efe.\nEl Govern va assegurar que l’exercici que havia organitzat havia sigut un èxit que servirà per dissuadir l’opositora Mesa d’Unitat Democràtica (MUD) de portar a terme més accions que el chavisme qualifica de colpistes. La MUD, per la seva banda, va afirmar que la consulta amb la qual es proposa mostrar al món el grau de rebuig social que provoca la figura de Maduro havia superat totes les expectatives de participació.\nLa divisió política que viu el país va tenir en la jornada electoral la màxima expressió en les consignes i els cants que va utilitzar cada bàndol. «Sí que es pot» va ser l’elegit per l’oposició als centres de vot. «Vamos todos juntos al poder constituyente, porque esto es de la gente/ por eso me postulo/ para escribir la historia con la constituyente» va resultar el que van corejar més els seguidors de Maduro, una cançó de Jesús Rondón, conegut com a Chucho, una crida als chavistes perquè deixin de banda l’actual precarietat econòmica i s’imaginin un futur venturós amb la reforma de la Carta Magna.\nEl diari veneçolà El Universal va definir la jornada com «El dia de la llibertat de consciència». En la seva consulta, la MUD va posar a prova la seva capacitat de mobilització –especialment a Caracas– al cap de tres mesos d’haver iniciat una protesta contra Maduro per forçar una sortida electoral a la crisi del país. La votació de l’oposició es va portar a terme en 2.000 centres (places, parcs, esglésies, pistes i escoles privades) a dins i fora del país.\nEls veneçolans afins a la MUD van haver d’optar per «sí» o «no» a tres preguntes: la primera sobre si avala l’acord o rebutja la realització de la Constituent. La segona estava relacionada amb el paper de les Forces Armades (¿han de respectar el text fonamental o han de ser una baula del Govern?) i, l’última, sobre la necessitat de celebrar eleccions. «Hem demostrat al món que el poble veneçolà és l’amo de la seva història», va dir el president de l’Assemblea Nacional (AN), l’opositor Julio Borges. Freddy Guevara, un dels dirigents més radicalitzats de la MUD, va afirmar que la participació havia sigut sorprenent «malgrat el sabotatge».\nHenrique Capriles, excandidat presidencial i governador de l’estat de Miranda, va assenyalar que si Maduro tingués assessors assenyats «li dirien que evités caure a la paperera de la història» i, després de la consulta, suspengués la Constituent. «No només l’oposició ha participat en la consulta. També hi ha hagut fills, dones i mares de militars i això ho han de veure a les casernes. El chavisme no és majoria avui al nostre país. Veneçuela ja no es divideix com abans entre chavistes i antichavistes».\nL’expresident colombià, el conservador Andrés Pastrana, que va viatjar a Caracas com a observador de la consulta de l’oposició, va valorar que Maduro ha d’entendre que «se li ha dit no». Pastrana va afirmar que la consulta, realitzada a l’empara d’un article de la Constitució feta el 1999 a imatge i semblança d’Hugo Chávez, és de caràcter vinculant. Molt diferent es va expressar la presidenta del Consell Nacional Electoral (CNE), Tibisay Lucena, que va demanar a la MUD que no generi «falses expectatives» entre els seus seguidors perquè l’«activitat política», com va qualificar la consulta de l’oposició, «no té cap conseqüència jurídica en la ciutadania».\nCom a resposta a la convocatòria de la MUD i per evitar deixar aquesta jornada només a l’oposició, el Govern es va veure obligat a convocar, paral·lelament, el simulacre electoral de la constituent per establir una mena de contrapès polític. El ministre de Defensa, Vladimir Padrino López, va dir que «el país va participar optimista» en l’exercici del vot.\nUN PAÍS PARTIT\nLes màquines electorals van funcionar a ple rendiment, tot i que, a diferència del que passarà el 30 de juliol, no es van emetre paperetes. El cap de campanya de la Constituent, Jorge Rodríguez, va qualificar de «marea humana» per la pau i el diàleg els veneçolans que van participar en l’assaig electoral del Govern. Pel vicepresident, Tareck el Aissami, «si el simulacre ha sigut així, imaginin-se el que seran els comicis de final de mes. Ha sigut el missatge d’un poble que rebutja l’agenda violenta». Diosdado Cabello, número dos del chavisme, va afegir que el simulacre va ser una «posada a prova» d’aquesta força i va advertir la MUD que «davant de qualsevol situació adversa, qualsevol cosa, els hem passat per sobre».\nEls mitjans de comunicació anti-Maduro van mostrar només els participants de la consulta. La televisió oficialista va funcionar a la inversa: només van ser visibles els defensors de Maduro . Tot es divideix en dos i sembla irreconciliable. Des del Vaticà, el papa Francesc va renovar les seves oracions per l’«estimada» Veneçuela, però a Caracas no hi arriben tots els seus precs.


El PP va desallotjar al Sindicat d'Estudiants del seu local, canviant per sorpresa el cadenat de la porta d'accés al mateix el passat mes d'octubre, al•legant que aquest anava a ser assignat al AMPA del Centre de discapacitats Magerit. Com ja hem explicat en diverses ocasions, entre altres al PP per activa i per passiva, aquesta excusa és completament falsa, ja que els companys del Magerit, que estan donant-nos suport des del principi en aquesta lluita contra el desallotjament decretat pel PP de Leganés, no volen dit centre per a l'associació, sinó que s'habiliti un espai dintre del nou centre Magerit (l'antic col•legi Juan Ramón Jiménez). D'altra banda, tal com ens han explicat els companys del Magerit, la seva exigència és tornar com més aviat al centre de Carabanchel on abans es trobaven, sent per tant aquest trasllat, a més de forçós, temporal.\nL'injustificat d'aquesta situació ha arribat a l'extrem que en aquests moment el local no esta sent utilitzat ni pel Sindicat d'Estudiants ni pel AMPA del Magerit, dient-nos el PP a cadascun de nosaltres que ho esta ocupant l'altre. De fet, davant la possibilitat que el poguéssim compartir, el propi PP s'ha oposat frontalment, demostrant la intencionalitat política de la decisió que han adoptat.\nEn el Ple la Regidora del PP va plantejar que no es podia donar un local a totes les associacions que ho demanessin. Segur que no hauria cap problema, tal com ha passat amb la recent cessió de sòl públic feta per l'Ajuntament per a construir posteriorment un centre concertat en Leganés (cas també denunciat en aquest mateix Ple), a facilitar locals a organitzacions de l'Església Catòlica o del Opus Dei, tal com fa regularment el PP en la Comunitat de Madrid, regalant sòl públic i recursos a col•lectius d'aquestes característiques, mentre es malda a degradar i privatitzar l'Educació Pública.\nDes del Sindicat d'Estudiants no tenim dubte alguna que la motivació del nostre desallotjament ha estat el paper que hem jugat durant tots aquests anys en defensa de l'Educació Pública. I no és cap coincidència que la nostra expulsió coincidís amb les majors mobilitzacions viscudes per la comunitat educativa contra les retallades aprovades a principis d'aquest curs per Esperanza Aguirre, on hem convocat 10 vagues d'estudiantes i 8 de professors en tot just tres mesos. Com van explicar molt bé els companys del PSOE i IU, el que el PP de Leganés vulgues fer és llevar-se del mig a tots aquells que lluiten en defensa de l'educació pública i per un futur digne per a la joventut.\nDes que començarem la campanya per a denunciar el nostre desallotjament hem rebut un enorme suport per part del conjunt de la comunitat educativa i de les organitzacions de l'esquerra. Actualment hem aconseguit més de 2.000 signatures i resolucions d'estudiants, professors, treballadors, delegats, responsables sindicals, afiliats de base i càrrecs de les principals organitzacions de l'esquerra, així com la distribució d'uns 1.500 cartells pels instituts i la ciutat de Leganés.\nA més de les organitzacions polítiques i sindicals de l'esquerra, també han estat al nostre costat, donant suport i difonent la campanya, la FAPA “Giner dels Rius”, STEM, la Federació d'Associacions de Veïns i el Moviment de Renovació Pedagògica. Entre els estudiants de Leganés, i entre el professorat, hem obtingut centenars de signatures de suport dels 13 IES de la ciutat, exigint tots ells que es retornés el local al Sindicat d'Estudiants.\nVolem agrair a tots els companys i organitzacions de l'esquerra el suport mostrat i la resposta donada enfront del mateix. Com sempre hem dit, aquest no és un atac contra el Sindicat d'Estudiants, sinó en última instància, un advertiment per a totes les organitzacions i persones d'esquerres que lluitem per un món millor. Si toquen a un, ens toquen a tots!!.\nSi finalment recuperem el nostre local, no serà només una victòria del Sindicat d'Estudiants, serà una victòria del conjunt de l'esquerra, de tots aquells que durant els últims mesos seguim sortint al carrer contra les retallades i contra els intents dels capitalistes i els seus agents polítics d'enfonsar les nostres condicions de vida i negar-nos qualsevol futur de dignitat.\nVolem fer un especial esment als companys del Magerit, que des que vam saber del nostre desallotjament es van posar en contacte amb nosaltres per a recolzar-nos en tot el que fora necessari. La lluita que han portat a terme aquests companys contra el brutal desallotjament que van sofrir del seu antic centre en Carabanchel, ha estat un exemple per a tots de quin és el camí a seguir: l'organització i la lluita.


Villarreal Vintage: d’abril 2020\nSegona divisió. Villarreal 0-Sant Andreu 1. Dura derrota del Villarreal en la lluita per la salvació, que situa al Villarreal en el lloc 15, en promoció de descens.\nTercera divisió. Villarreal 2-Manresa 0. Gols de Forment (2). El Villarreal queda classificat en la 6a posició.\nRegional preferent. Villarreal 3-Catarroja 2. Gols de Diego (2) i Forment.\nTercera divisió. Alzira 0-Villarreal 0. El Villarreal queda classificat en el lloc 14 després de 36 jornades disputades.\nSegona divisió B. Villarreal 1-At. Sanluqueño 1. Gol de Carrillo.\nSegona divisió A. Villarreal 3-Barcelona B 0. Gols de Dos Santos, Alexandre i Cornago.\nSegona divisió A. Villarreal 2-Leganés 0. Gols de Moisés i Jorge López.\nPrimera divisió. Getafe 1-Villarreal 1. Gol de Guille Franco.\nTercera divisió. Villarreal 3-Poblense 0. Gols de Cayetano, Alías i Gregorio Garrido. Després de 34 jornades, el Villarreal es situa en el lloc 11.\nTercera divisió. Europa 2-Villarreal 1. Gol de Forment. El Villarreal queda classificat en el lloc 7 després de 33 jornades disputades.\nTercera divisió. Benicarló 3-Villarreal 0.\nSegona divisió B. Villarreal 1-Alcoyano 0. Gol d’Ondina.\nPrimera divisió. Numància 1-Villarreal 3. Gols de Craioveanu, Jorge López i Moisés.\nPrimera divisió. Nàstic Tarragona 0-Villarreal 3. Gols de Forlán (2) i Matías Fernández.\nPrimera divisió. Villarreal 0-At. Madrid 1.\nTercera divisió. Villarreal 3-Manacor 0. Gols de Alías, Planes i Añoño. El Villarreal queda classificat en el lloc 10 després de 34 jornades.\nTercera divisió. Pedro López deixa la presidència del Villarreal per presentar-se a les eleccions que es faran a finals de Maig. Juan Díaz Roig és el nou president interí.\nTercera divisió. Villarreal 0-Catarroja 0. Partit d’anada de la 3a eliminatòria de la Copa de la Lliga.\nTercera divisió. Villarreal 0-Benidorm 0. Un punt que acosta a la permanència al Villarreal.\nTercera divisió. Vinaròs 1-Villarreal 2. Gols de Nadal i d’Honorio.\nSegona divisió A. Villarreal 0-Toledo 2. Els dos gols del Toledo els marca Víctor qui posteriorment serà jugador del Villarreal.\nPrimera divisió. Osasuna 3-Villarreal 2. Gols de Sorin i Senna.\nPrimera divisió. Porto 5-Villarreal 1. Gol de Cani. Partit d’anada de semifinals de l’Europa League.\nPrimera divisió. Villarreal 1-Osasuna 1. Gol de Bruno.\nPrimera divisió. Villarreal 1-Liverpool 0. Gol d’Adrián. Partit d’anada de semifinals de l’Europa league.\nPrimera divisió. Villarreal 3-Sporting Gijón 1. Gols de Soldado i Bakambu (2).\nPrimera divisió. Villarreal 4-Celta 1. Gols de Bacca (3) i Castillejo.\nPrimera divisió. Villarreal 1-Huesca 1. Gol de Fornals.\nTercera divisió. Nàstic 5- Villarreal 2. Els 2 gols de Boyero. Després de 32 jornades, el Villarreal estava en el lloc 9 amb 32 punts.\nTercera divisió. Huesca 0-Villarreal 1. El Villarreal queda classificat en el lloc 8.\nRegional preferent. Villarreal 3- Almansa 0. Gols de Luis (2) i Peguero. Partit d’anada de la primera ronda del campionat d’Espanya d’aficionats.\nTercera divisió. Villarreal 0-Acero 1. El Villarreal queda classificat en el lloc 6 després de 33 jornades disputades.\nTercera divisió. Nules 2-Villarreal 1. El Villarreal perd davant el Nules entrenat per Luiche.\nPrimera divisió. Barcelona 4-Villarreal 1. Gol de Víctor.\nPrimera divisió. Recreativo Huelva 5-Villarreal 0.\nPrimera divisió. Betis 0-Villarreal 1. Gol de Senna des de quasi el mig del camp.\nSegona divisió. Lugo 0-Villarreal 0.\nPrimera divisió. Villarreal 2-Barcelona 3. Cani i Trigueros.\nVillarreal-Sporting Maonés 26-4-1970\nEn la jornada 34, el Villarreal rebia a un equip que estava jugant-se la permanència en tercera, el Maó. Era difícil salvar-se, ja que només ho feien els 8 primers. Després de 33 jornades, el Maó era el classificat 8, però només 1 punt davant del 12, el que significava que la lluita per salvar-se era ferotge.\nMaó: Tuduli, Churri, Sampol, Garrido, Oliver, López, Aranda, Florencio, Germán, Casorán, Masanet i Ferreres.\nCanvi: Toboso per Ferreres al minut 69.\nÀrbitre: Estrelles del col·legi valencià.\n1-0. Minut 20. Martínez.\n1-1. Minut 25. Florencio.\n1-2. Minut 39. Florencio.\n2-2. Minut 61. Causanilles.\n3-2. Minut 67. Eusebio.\nD’entrada es sabia de la solidesa defensiva del Maó, que fins aquell moment amb 20 gols era l’equip menys golejat del grup, però no s’esperava que isquera a pel partit. I als 8 minuts ja havia tirat un tir al travesser. Encara així, va ser el Villarreal qui es va avançar en el marcador amb un gol de Martínez, que seria remuntat en la primera part amb dos gols de Florencio.\nEn la segona part, el Villarreal va eixir a per totes. Les oportunitats de gol es succeïen una darrere de l’altra i així, primer Causanilles i després Eusebio li van donar la victòria al Villarreal.\nDesprés de 34 jornades, el Villarreal era líder amb 49 punts, per 46 del Mestalla i 45 del Paiporta i el Tortosa. Qui perdia opcions era el Llevant, que va perdre aquella jornada i es quedava amb 43 punts, els mateixos que l’Eivissa.\nEtiquetes de comentaris: 1969-70, Rey, Sporting Maonès, Tercera divisió\nTercera divisió. Villlarreal 3-Maó 2. Gols de Martínez, Causanilles i Eusebio. El Villarreal remunta un 1-2 per seguir líder després de 34 jornades.\nTercera divisió. Amb els resultats del diumenge, el Villarreal té prou amb un punt per pujar a segona B i l’empat en Alaquas el puja de categoria.\nSegona divisió B. Villarreal 2-Leganés 4. Gols d’Adriano i Latorre.\nSegona divisió A. Villarreal 1-At. Madrid B 1. Gol de Robert. Robert en l’últim minut salva un punt important per classificar-se per a la promoció d’ascens.\nPrimera divisió. Getafe 1-Villarreal 2. Gols de Capdevila i Llorente.\nVillarreal 0-Lleida 0. Les dones i els xiquets tenien entrades de vades per crear un bon ambient en El Madrigal. El Villarreal queda classificat en el lloc 16 després de 32 jornades disputades.\nTercera divisió. Puçol 1-Villarreal 1. El Villarreal queda en el lloc 18 després d’aquest empat.\nTercera divisió. Alginet 2-Villarreal 0.\nTercera divisió. Benicarló 1-Villarreal 0. Amb aquest resultat, el Villarreal cau eliminat de la Copa de la Lliga. En El Madrigal van quedar 0-0.\nTercera divisió. Villlarreal 0-Vinarós 2. Partit de tornada de l’eliminatòria de la Copa de la Lliga (2a ronda). Es classifica el Vinarós als penals al guanyar 4-3. Pel Villarreal marquen de penal Casalta, Monfi i Marco.\nTercera divisió. Alaquas 1-Villarreal 1. Gol d’Honorio. El Villarreal es situa a només un punt de pujar a segona B.\nPrimera divisió. Alavés 2-Villarreal 1. Gol d’Albelda i el Villarreal perd en l’últim minut amb una gran errada de Palop.\nPrimera divisió. Villarreal 1-Murcia 0. Gol de Quique Álvarez.\nPrimera divisió. Villarreal 0-Arsenal 0. Partit de tornada de semifinals de Champions League. Riquelme falla un penal en l’últim minut i el Villarreal perd per un global de 1-0.\nPrimera divisió. Racing Santader 1-Villarreal 2. Gols de Godín i Nilmar.\nPrimera divisió. Real Societat 0-Villarreal 0.\nPrimera divisió. At. Madrid 0-Villarreal 1. Gol de Roberto Soriano.\nPrimera divisió. Real Societat 0-Villarreal 1. Gol de Gerard Moreno.\nSegona divisió. Villarreal 1-Barcelona 0. Partit de Copa. Gol de Paredes en pp.\nVictòria històrica en Madrigal ple. Després del partit, Font de Mora presenta la seua dimissió.\nRegional preferent. Torrent 3-Villarreal 1. Gol de Diego.\nTercera divisió. Villarreal 1-Levant 1. Gol de Corrales.\nSegona divisió B. Villarreal 2-Alzira 0. Gols de Santiago i Adriano.\nPrimera divisió. Sevilla 3-Villarreal 2. Gols de Marchena i Rossi.\nTercera divisió. El Villarreal reforçat juga un amistós contra el Deportivo de la Corunya en homenatge a Gullón, jugador cedit del Deportivo al Villarreal que va morir en accident de tràfic. Guanya el Villarreal 3-1 amb gols de Osman, Sánchez i Rodri.\nSegona divisió. Mestalla 0-Villarreal 0. Els últims 15 minuts el Villarreal juga amb superioritat numèrica, per expulsió de 2 jugadors del Mestalla i Jorge Vaquer del Villarreal. El Villarreal es queda en el lloc 14, lloc de promoció de descens.\nSegona divisió A. Badajoz 2-Villarreal 1. Gol de Vinyals.\nSegona divisió A. At. Madrid 1-Villarreal 4. Gols de Berruet, Cabanillas (pp), Moisés i Gaitán. Més de 2500 persones van acompanyar al Villarreal el dia de Pasqua en Madrid.\nPrimera divisió. Real Madrid 2-Villarreal 1. Gol de Riquelme.\nPrimera divisió. Villarreal 2-Recrativo Huelva 1. Gols de Llorente i Cani.\nTercera divisió. At. Balears 0-Villarreal 1. Gol de Cayetano. Després de 33 jornades, el Villarreal es situa en el lloc 13.\nTercera divisió. Villarreal 1- Eivissa 0. Gol de Sirera. Victòria que li serveix al Villarreal per allunyar-se dels llocs de descens.\nTercera divisió. Villarreal 2-La Cava 0. Gols de Sancho i Sirera.\nTercera divisió. Villarreal 1-Torrent 0. Gol de Pardo.\nSegona divisió B. Eivissa 0-Villarreal 0.\nPrimera divisió. Villarreal 2-Mallorca 2. Gols de Víctor i Palermo.\nPrimera divisió. Villarreal 0-València 0. Partit d’anada de les semifinals de la Copa de la UEFA.\nPrimera divisió. Villarreal 0-Real Societat 2.\nPrimera divisió. Villarreal 2-Barcelona 0. Gols de Pirès i Marcos García.\nPrimera divisió. Real Societat 1-Villarreal 1. Gol de Senna.\nPrimera divisió. Villarreal 2-Leganés 1. Gols de Bakambu (2).\nTercera divisió. Europa 1-Villarreal 1. Gol de Loren. El Villarreal després de 33 jornades ocupa el lloc 12.\nTercera divisió. Villarreal 1-Benicarló 0. Gol de Pedraza. El Villarreal amb aquest resultat es classifica per a la 3a eliminatòria de la Copa de la Lliga.\nTercera divisió. Carcaixent 2-Villarreal 0.\nTercera divisió. Villarreal 2-At. Saguntino 1. Gols de Emilio (2) en el seu primer partit en El Madrigal.\nPrimera divisió. Espanyol 3-Villarreal 1. Gol d’Arruabarrena.\nSegona divisió. Villarreal 1-Racing Santander 0. Gol de Moi Gómez.\nPrimera divisió. Màlaga 2-Villarreal 0.\nPrimera divisió. Villarreal 2-Leganés 1. Gols de Bacca i Ekambi.\nTercera divisió. Villarreal 1-Benicarló 0. Gol de Mario Vega.\nTercera divisió. Villarreal 2-Calella 0. Gols de Loren i Forment. El Villarreal queda classificat en el lloc 9.\nTercera divisió. Villlarreal 4-Benicarló 2. Gols de Planelles (2), Adriano i Parada.\nSegona divisió A. Sestao 2-Villarreal 2. Gols de Scepanovic i Belodedici.\nPrimera divisió. Villarreal 2-Valladolid 0. Gols de Cazorla i Nihat.\nPrimera divisió. Real Madrid 3-Villarreal 0.\nEl Villarreal jugava un partit clau en la jornada 33 en Sueca. Guanyar era clau i després de moltes setmanes Rey podia presentar el seu equip ideal.\nEl Sueca estava en el lloc 15 a 9 punts de la salvació després de 32 jornades.\nSueca 1-Villarreal 2. 19-4-1970.\nSueca: Bonillo, Toni, Vidallach, Alberola, Sendra, Serrano, Planes, Franco, Marco, Coll i Alapont.\nCanvi: Malhonda per Planes als 12 minuts.\nCanvi: Nicolau per Causanilles al minut 87.\n1-0. Minut 22. Marco.\n1-1. Minut 58. Palau.\n1-2. Minut 75. Palau.\nEl Villarreal va aconseguir una important remuntada sense fer el millor partit de la temporada. De fet, en la primera part i mentre li va aguantar el físic a Serrano, el Sueca va dominar el partit, però en la segona part en dos jugades el davanter centre Palau li va donar una victòria clau al Villarreal.\nAl final de la jornada 33, el Villarreal estava amb 47 punts per 44 del Mestalla i 43 del Tortosa, el Paiporta i el Llevant.\nPublicat per Aureli a 1:00 Cap comentari:\nEtiquetes de comentaris: 1969-70, Rey, Sueca, Tercera divisió\nTercera divisió. Sueca 1-Villarreal 2. Els 2 gols de Palau. El Villarreal segueix líder amb 47 punts.\nTercera divisió. Alzira 2-Villarreal 3. Gols de Bonet, Marco i Montalvo. El Villarreal està classificat en 4a posició després de 32 jornades disputades.\nTercera divisió. Villarreal 3-Novelda 1. Gols de Diego, Montalvo i Forment. El Villarreal queda en el lloc 17 després d’aquesta victòria. Puja una posició en la classificació.\nTercera divisió. Villarreal 2-Nules 0. Gols de Verdú i Monfi.\nSegona divisió A. Villarreal 1-Osasuna 0. Gol de Iván Parra.\nSegona divisió A. Sevilla 0-Villarreal 0. Palop atura un penal decesiu en la lluita per l’ascens.\nPrimera divisió. Villarreal 1-Mallorca 1. Gol de Palermo.\nPrimera divisió. Arsenal 1-Villarreal 0. Partit d’anada de la semifinal de la Champions League.\nPrimera divisió. Valladolid 0-Villarreal 0.\nPrimera divisió. Villarreal 0-Còrdova 0.\nSegona divisió. Logronyés 3-Villarreal 0. Amb aquesta derrota, el Villarreal torna a zona de descens.\nTercera divisió. Villena 1-Villarreal 1. Gol de Luis. El Villarreal queda en la posició 17 després de 31 jornades disputades.\nTercera divisió. Villarreal 1-Catarroja 1. Gol de Clares.\nTercera divisió. Villarreal 0-Benicarló 0. Partit d’anada de la 2a eliminatòria de la Copa de la Lliga.\nTercera divisió. Vinarós 0-Villarreal 2. Un dels gols de Boixader. Partit d’anada de la segona eliminatòria de la Copa de la Lliga.\nSegona divisió B. Alcoyano 0-Villarreal 0.\nSegona divisió A. Villarreal 0-At. Marbella 2. Amb aquesta derrota se li complica molt la salvació al Villarreal.\nPrimera divisió. Villarreal 1-Deportivo Corunya 2. Gol d’Alfaro.\nPrimera divisió. Mallorca 1-Villarreal 2. Gols de Quique Álvarez i Pere Martí.\nPrimera divisió. Villarreal 1-Saragossa 0. Gol de Rossi.\nPrimera divisió. València 2-Villarreal 0. Partit de ¼ final tornada de l’Europa League. En el global el València guanya 5-1 i es classifica.\nTercera divisió. Mestalla 3-Villarreal 1.\nTercera divisió. Novelda 1-Villarreal 1.\nSegona divisió B. Villarreal 3-Lorca 0. Gols d’Adriano (2) i Barcelona.\nPrimera divisió. Villarreal 0-Betis 0.\nPrimera divisió. Villarreal 2-At. Madrid 1. Gols de Godín i Rossi.\nPrimera divisió. Rayo Vallecano 2-Villarreal 1. Gol de Adrián.\nPrimera divisió. Alavés 2-Villarreal 1. Gol de Bakambu.\nPrimera divisió. Villarreal 2-Leganés 1. Gols de Víctor Ruíz i Bacca.\n2020. Primera divisió. Fernando Roig anuncia un acord amb els jugadors pel què aquests es rebaixen en sou degut a la crisi del coronovirus.\nSegona divisió. Villarreal 4-Xerès 0. Gols de Burguete, Flores, Iznata i Casco. Amb la victòria, el Villarreal es situa en el lloc 14, posició de promoció de descens.\nRegional preferent. Villarreal 5-Mestalla 1. Gols de Also, Diego i Carlos (3).\nTercera divisió. Almansa 0-Villarreal 0. El Villarreal queda classificat en el lloc 14 després de 34 jornades.\nSegona divisió B. Lorca 1-Villarreal 1. Gol de Nadal.\nSegona divisió A. Barcelona B 1-Villarreal 0.\nSegona divisió A. Villarreal 1-Mérida 0. Gol de Pablo Alfaro en pp.\nPublicat per Aureli a 9:39 Cap comentari:\nTercera divisió. Villarreal 0-Girona 0. Bon partit del Villarreal contra el segon classificat, però no pot marcar cap gol. El Villarreal es situa en el lloc 14 després de 32 jornades.\nTercera divisió. Malgrat 2-Villarreal 0. El Villarreal queda classificat en el lloc 8 després de 31 jornades disputades.\nSegona divisió A. Villarreal 3-Lleida 0. Gols de Dos Santos (2) i Garcia Pitarch.\nPrimera divisió. Getafe 3-Villarreal 0.\nPrimera divisió. Arsenal 3-Villarreal 0. Partit de tornada dels ¼ de final de la Champions League. L’Arsenal es classifica per un global de 4-1.\nPrimera divisió. Villarreal 1-Racing Santander 1. Gol d’Hernán Pérez.\nTercera divisió. Acero 4-Villarreal 0. El partit es juga en dilluns de Sant Vicent. Després de 30 partits, el Villarreal està classificat en la posició 9 amb 30 punts.\nSegona divisió. La RFEF multa al Villarreal pel llançament de coixins al terreny de joc en el partit Villarreal-Mallorca.\nTercera divisió. Benicarló 1-Villarreal 1. Gol de Pedraza. Partit corresponent a la 2a eliminatòria de la Copa de la Lliga. Partit d’anada.\nTercera divisió. Villarreal 0-Vinarós 0.\nSegona divisió B. Villarreal 0-Barcelona At. 1.\nTercera divisió. Alaquàs 0-Villarreal 0.\nSegona divisió A. València 6-Villarreal 0. Partit de tornada dels ¼ de final de Copa. El Villarreal cau eliminat per un parcial de 8-1.\nSegona divisió A. Villarreal 0- At. Marbella 0.\nPrimera divisió. Real Madrid 4-Villarreal 0.\nPrimera divisió. Villarreal 2-Celta 1. Dos gols de Víctor. Partit vibrant amb una expulsió injusta de Berruet i la reaparició de Palermo després d’una lesió.\nPrimera divisió. Villarreal 2-Celtic 0. Gols de Josico i Roger. Partit de tornada dels ¼ de final de la Copa de la UEFA. El Villarreal es classifica per un marcador total de 3-1.\nPrimera divisió. AZ Alkmaar 1-Villarreal 1. Gol de Figueroa. Partit de tornada dels ¼ de final de la Copa de la UEFA. El Villarreal cau eliminat per un global de 3-2.\nPrimera divisió. Barcelona 1-Villarreal 0.\nPrimera divisió. Twente 1-Villarreal 3. Gols de Rossi, Marco Ruben i Cani.\nSegona divisió. Murcia 1-Villarreal 1. Gol de Trigueros. Desplaçament massiu d’aficionats del Villarreal.\nPrimera divisió. Sparta Praga 2-Villarreal 4. Gols de Bakambu (2), Castillejo i Lafata en pp. Partit de tornada de ¼ de final de l’Europa League. El Villarreal es classifica per un global de 6-3.\nPrimera divisió. Sevilla 2-Villarreal 2. Gol de Raba i Bacca.\nPrimera divisió. Girona 0-Villarreal 1. Gol de Chukwueze.\nPublicat per Aureli a 10:14 Cap comentari:\nEl Villarreal rep al At. Balears\nA només 7 jornades per al final qualsevol partit, i especialment en casa, era important per assegurar el liderat i classificar-se per a la promoció d’ascens.\nEl At. Balears era un rival complicat que anava en la posició 6 amb 38 punts, a 6 del Villarreal i 5 per davant del classificat en el lloc 9, el primer en descens. Fora de casa havia jugat 15 partits, guanyant 4, empatant 3 i perdent 8.\nLa convocatòria de Rey per aquest partit va ser la següent: Villita, Casalta, Debón, Eusebio, Marzal, Luis Moreno, Luiche, Linares, Nicolau, Martínez, Masià, Sanchis, Palau, Causanilles, Serrano i Chumillas.\nVillarreal 1-At. Balears 1. El Madrigal, 12-4-1970, 17 hores.\nVillarreal: Villita, Debón, Eusebio, Marzal, Luiche, Linares, Martínez, Masià, Palau, Causanilles i Serrano.\nCanvis: Chumillas per Masià al minut 38 i Nicolau per Chumillas al minut 50.\nAt. Balears: Vallespir, Gost, Berto, Asensi, Paco, Monterde, Pepito, Sánchez, Jaume, Fiol i Oviedo.\n1-0. Minut 28. Masiá.\n1-1. Minut 71. Fiol.\nEn la primera part va dominar el Villarreal, encara que no va tindre moltes oportunitats. En el minut 28 Masià marcava a l’eixida d’un córner i 10 minuts després el mateix jugador es lesionava en el que pareixia una lesió greu de lligaments i de la que s’ha d’esperar a veure l’abast de la lesió.\nChumillas entrava per Masià i només va estar 12 minuts en el camp perquè en el minut 50 va patir una commoció cerebral. Nicolau va entrar en el seu lloc. En aquesta segona part, el Villarreal va tindre 3 bones oportunitats per sentenciar el partit, però no ho va fer i Fiol en un contracop va empatar. En els últims 20 minuts del partit, el Villarreal va pressionar per empatar el partit, però no va hi haure sort i al remat el partit va quedar empatat a un gol.\nLa sort del Villarreal va ser que dels seus rivals només va guanyar el Tortosa. Així, el Villarreal després de 32 jornades seguia líder amb 45 punts, per 43 del Tortosa i el Paiporta, 42 del Mestalla i 41 del Llevant.\nPublicat per Aureli a 9:54 Cap comentari:\nEtiquetes de comentaris: 1969-70, At. Balears, Rey, Tercera divisió\nTercera divisió. Villarreal 1- Barcelona At. 2. Gol de Gelo. Després de 32 jornades, el Villarreal està en el lloc número 12.\nTercera divisió. Ciutadella 0-Villarreal 0. El Villarreal queda classificat en la posició 10.\nTercera divisió. Villarreal 3-Orihuela 1. Gols de Montañés, Marco i Maño. El Villarreal està classificat en el lloc 6 després de 31 jornades.\nTercera divisió. Vilajoiosa 2-Villarreal 1. Gol d’Arturo.\nSegona divisió A. Écija 2-Villarreal 1. Gol de Salillas. El primer gol del Écija el marca Alberto, qui la temporada següent jugaria en el Villarreal.\nPrimera divisió. Almeria 1-Villarreal 0. El Villarreal juga quasi tot el partit amb 10 per l’expulsió de Diego López als 17 minuts.\nPrimera divisió. Rossi es lesiona de gravetat en l’entrenament del Villarreal. És una baixa molt important de cara als últims partits on el Villarreal es juga la salvació.\nTercera divisió. Villarreal 1-At. Balears 1. Gol de Masiá. El Villarreal segueix líder amb 45 punts.\nTercera divisió. Alicante 1-Villarreal 1. El Villarreal queda en el lloc 18 després d’aquest empat.\nTercera divisió. Llevant 3-Villarreal 0.\nSegona divisió B. Villarreal 2-Tomelloso 1. Gols d’Aparicio i Alcañiz.\nSegona divisió A. Villarreal 2-Logronyés 1. Gols de Solaún (pp) i Díaz.\nPrimera divisió. Sevilla 3-Villarreal 1. Gol de Jorge López.\nPrimera divisió. Villarreal 2-Màlaga 1. Gols de Senna i Hernán Pérez. El gol del Màlaga el va marcar Cazorla.\nPrimera divisió. Villarreal 1-Llevant 0. Gol de Perbet.\nPrimera divisió. Getafe 1-Villarreal 1. Gol de Uche.\nSegona divisió. Villarreal 1-Mallorca 0. Gol de Casco. Partit jugat el dia de Pasqua amb gran afluència de públic. Amb aquesta victòria el Villarreal ix de zona de descens directe i entra en la de promoció de descens.\nTercera divisió. Villarreal 0- Olímpic Xàtiva 1. El Villarreal perd un partit clau en la seua lluita per evitar el descens i queda en el lloc 17 després de 30 jornades disputades.\nTercera divisió. Villarreal 4-Burriana 2. Gols de Marco (2) i Boixader (2). Partit de tornada de la primera eliminatòria de la Copa de la Lliga. El Villarreal es classifica en la pròrroga. Havia perdut 1-0 en Borriana.\nCastelló Amateur 0-Villarreal 1. Gol de Boixader. El Villarreal es classifica per a la següent eliminatòria de la Copa de la Lliga.\nSegona divisió A. Racing Santander 3-Villarreal 1. Gol de Reyes.\nPrimera divisió. At. Madrid 2-Villarreal 2. Craioveanu i Alberto. El Villarreal guanyava en el minut 87 per 0-2.\nPrimera divisió. Villarreal 0-Deportivo Corunya 2.\nPrimera divisió. Villarreal 0-Màlaga 2.\nPrimera divisió. Villarreal 1-València 3. Partit d’anada dels ¼ de final de l’Europa League.\nTercera divisió. Villarreal 2-Catarroja 0. Gols de Canós i Pardo.\nSegona divisió B.Cieza 1-Villarreal 3. Gols de Marzá (2) i Honorio.\nTercera divisió. El Villarreal fitxa a Emilio del Llevant.\nSegona divisió A. Villarreal 3-Palamós 1. Gols: Alcañiz (2) i Edu Arnau.\nPrimera divisió. Deportivo Corunya 1-Villarreal 1. Gol de Arzo.\nPrimera divisió. Villarreal 1-Sporting 0. Gol de Godín.\nPrimera divisió. València 5-Villarreal 0.\nPrimera divisió. Villarreal 2-Getafe 0. Gols de Denis Suárez i Bakambu.\nPrimera divisió. Mor Cuxart, exjugador del Villarreal les temporades 1992-93, 1993-94 i 1994-95.\nSegona divisió. Saragossa 4-Villarreal 0. Amb la derrota, el Villarreal es situa en el lloc 16, posició de promoció de descens.\nTercera divisió. Portmany 1-Villarreal 0. El Villarreal queda classificat en el lloc 14 després de 33 jornades.\nTercera divisió. Carcaixent 2-Villarreal 1. Gol de Navarro Lomas.\nSegona divisió B. Villarreal 1-Alcoyano 1. Gol de Cazaurang.\nSegona divisió A. Mérida 2-Villarreal 0. Els dos gols del Mérida els marca Reyes.\nSegona divisió A. Toledo 1- Villarreal 3. Dos gols de Jorge López i un de Parri. Gran desplaçament de l’afició del Villarreal.\nPrimera divisió. Villarreal 1- Deportivo Corunya 1. Gol de Guille Franco.\nPrimera divisió. Villarreal 0-Espanyol 3.\nPrimera divisió. Villarreal 1-Ath. Bilbao 3. Gol de Bacca.\nTercera divisió. Villarreal 1-Llevant 1. Pel Villarreal marca Boyero. El partit es juga en dimarts per ser diumenge el dia de Pasqua. Gran expectació en El Madrigal. La millor entrada de la història fins aquell dia.\nTercera divisió. Ciutadella 0-Villarreal 0. Partit jugat amb un fort vent. El Villarreal quedava en la posició 16 després de 31 jornades.\nTercera divisió. Villarreal 1-Vilajoiosa 2. Gol de Pardo.\nSegona divisió B. Girona 0-Villarreal 2. Gols d’Ondina (2) de penal.\nSegona divisió A. Badajoz 0-Villarreal 0.\nPrimera divisió. Villarreal 4-Barcelona 4. Gols de Víctor (2), Calleja i Jorge López.\nPrimera divisió. Celtic 1-Villarreal 1. Gol de Josico. Partit d’anada dels ¼ de final de la Copa de la UEFA.\nPrimera divisió.Villarreal 0-At. Madrid 1.\nTercera divisió. Villarreal 0-Hospitalet 1. El Villarreal queda classificat en el lloc 7.\nTercera divisió. Villlarreal 2-Nules 0. Gols de Latorre i Planelles.\nPrimera divisió. Alavés 2-Villarreal 1. Gol de Calleja.\nPrimera divisió. Villarreal 1-AZ Alkmaar 2. Gol de Riquelme. Partit d’anada dels ¼ de final de la Copa de la UEFA.\nPrimera divisió. Champions League, 1/4 final, anada. Villarreal 1-Arsenal 1, gols de Senna y Adebayor\nPrimera divisió. Villarreal 5-Twente 1. Gols de Nilmar (2), Marchena, Rossi i Borja Valero. Partit de ¼ de final (anada) de l’Europa League.\nPrimera divisió.Betis 3-Villarreal 1. Gol de Marco Ruben.\nSegona divisió. Villarreal 6-Numància 1. Gols de Perbet (2), Canteros, Gerard Moreno, Uche i Regalón (pp).\nPrimera divisió. Villarreal 2-Sparta Praga 1. Gols de Bakambu (2). Partit d’anada dels ¼ de final de l’Europa League.\nPrimera divisió. Villarreal 3-Ath. Bilbao 1. Gols de Víctor Ruíz, Bakambu i Adrián López.\nPrimera divisió. Betis 2-Villarreal 1. Gol de Funes Mori i Cazorla falla un penal en l’últim minut.\nPublicat per Aureli a 9:32 Cap comentari:\nTercera divisió. Tortosa 2-Villarreal 1. Gol de Cayetano. Després de 31 jornades, el Villarreal està classificat en el lloc 10.\nTercera divisió. Eivissa 3-Villarreal 0. Amb aquesta derrota, el Villarreal està classificat en el lloc número 9.\nRegional preferent. Final del campionat regional d’aficionats. Villarreal 3-Alcoyano 1. Gols de Forment, Claramunt i Also. El Villarreal es proclama campió regional d’aficionats. Partit jugat en Mestalla.\nSegona divisió A. Ath. Bilbao B 4-Villarreal 0.\nSegona divisió A. Lleida 1-Villarreal 0.\nSegona divisió A. Villarreal 1-Las Palmas 0. Gol de Javi Sanchis.\nPrimera divisió. Sevilla 2-Villarreal 0.\nEl dissabte 3 d’Abril a les 22.30 hores, el Villarreal jugava en el Luis Casanova davant el Mestalla. Era un partit important per mantindre les distàncies amb els perseguidors.\nLa convocatòria de Rey per aquest partit va ser la següent: Villanueva, Debón, Eusebio, Marzal, Luiche, Linares, Martínez, Rodri, Palau, Causanilles, Serrano, Casalta, Luis Moreno, Masià, Sanchis, Nicolau.\nS’ha de destacar les absències d’Alapont i d’Alcañiz per lesió.\nMestalla 2-Villarreal 0. Luis Casanova, 3-4-1970, 22.30 hores.\nMestalla: Cota, Martín-Vila, Aquilino, Ripoll, Andrés, Clemente, Martínez-Miró, Claramunt II, Lis, Planes i Cayetano.\nCanvi: Andreu per Andrés en la segona part.\nVillarreal: Villita, Debón, Eusebio, Marzal, Luiche, Linares, Martínez, Rodri, Palau, Causanilles i Serrano.\nCanvis: Sanchis per Martínez en la segona part, Masià per Sanchis en el minut 85.\nÀrbitre: López López qui va expulsar a Rodri del Villarreal cap al final de la primera part.\n1-0. Minu 15. Planes.\n2-0. Minut 60. Lis.\nLa primera part va ser de domini altern, però el Mestalla va aconseguir avançar-se en el marcador. En la segona part, amb el Villarreal amb 10 jugadors, el domini del Mestalla va ser total, però només va aconseguir marcar un gol, fet que deixa el golaverage particular a favor del Villarreal.\nDesprés de la jornada 31, el Villarreal seguia líder amb 44 punts, per 42 del paiporta i 41 del Mestalla i el Tortosa.\nPublicat per Aureli a 13:33 Cap comentari:\nEtiquetes de comentaris: 1969-70, Mestalla, Rey, Tercera divisió\nTercera divisió. Espanyol Sant Vicent 0-Villarreal 0.\nTercera divisió. Villarreal 3-Olímpic Xàtiva 4. Gols: 2 de Forment i Marco. El Villarreal queda en el lloc 18 després d’aquesta derrota.\nTercera divisió. Villarreal 2-Burriana 0. Partit de tornada de la 1a ronda de la Copa de la Lliga. El Villarreal es classifica. Havia perdut en Burriana 2-1.\nTercera divisió. Villarreal 4-Villena 1. Gols de Verdú, Adriano, Monllor i Arturo.\nTercera divisió. Villarreal 1-Mestalla 0. Verdú.\nSegona divisió B. Hércules 2-Villarreal 2. Gols d’Adriano i Alcañiz. Primer partit del Villarreal televisat per canal 9.\nSegona divisió A. Villarreal 0-Extremadura 2.\nPrimera divisió. Villarreal 2-Barcelona 0. Gols de Jorge López i Calleja.\nPrimera divisió. At. Madrid 1-Villarreal 0.\nPrimera divisió. València 0-Villarreal 0.\nPublicat per Aureli a 10:32 Cap comentari:\nTercera divisió. Mestalla 2-Villarreal 0. El Villarreal juga tota la segona part amb 10 jugadors per expulsió de Rodri. El Villarreal segueix líder.\nSegona divisió: Rayo Vallecano 3-Villarreal 0. Els 3 gols en la primera part.\nTercera divisió. At. Balears 2-Villarreal 0. El Villarreal es queda classificat en el lloc 14 després de 29 jornades.\nTercera divisió. Burriana 1-Villarreal 0. Partit d’anada de la primera eliminatòria de la Copa de la lliga.\nTercera divisió. Partit d’anada de la primera eliminatòria de la Copa de la Lliga. Castelló amateur 1-Villarreal 1. Gol de Serra.\nSegona divisió A. Villarreal 1-Betis 2. Gol de Mateu.\nPrimera divisió. Villarreal 0-Mallorca 2.\nPrimera divisió. Villarreal 1-Inter Milà 0. Gol d’Arruabarrena. Partit de tornada dels ¼ de final de la Champions League. El Villarreal es classifica amb un global de 2-2 per la regla dels gols en camp contrari.\nPrimera divisió.Almeria 3-Villarreal 0. Cazorla es lesiona de gravetat.\nPrimera divisió. Valladolid 0-Villarreal 2. Gols d’Ángel i Nilmar.\nPrimera divisió.Betis 0-Villarreal 0.\nPublicat per Aureli a 1:30 Cap comentari:\nPublicat per Aureli a 0:00 Cap comentari:


El CD Manacor posa en Marxa la seva cantera de Fútbol Femení - Femenino - FutbolBalear.es\nMartes, 27 de Junio de 2017 | Leída 382 veces |\nFútbol Femenino en el CD Manacor\nDe cara a la temporada 2017-2018 es crearà una secció de futbol femení per donar una alternativa a totes aquelles nines que volen aprendre o seguir jugant a futbol\nManacor, 27 de Juny del 2017.\nEl Club Deportiu Manacor ha decidit emprendre un nou projecte, que consisteix en la creació d’una cantera per a nines de tota la illa, que tinguin la voluntat de gaudir del futbol i de fer-ho en un entorn de professionalitat i confiança, dins una estructura forta i estable.\nEl projecte pretén donar una nova opció a tots aquelles nines que vulguin practicar el futbol femení, i fer-ho amb equips únicament format per a nines.\nLa voluntat del Club es crear equips a partir de nines de 6 anys i així anar creixent, tot hi que el Club està obert a la possibilitat d’inscriure equips de més categories. Per aquelles nines menors de 6 anys, hi ha l’opció de començar amb l’escoleta del Club.\nTotes elles, tindran l’opció de jugar amb equips completament femenins i federats a la FFIB, per poder competir i entrenar a tots els nivells.\nEl futbol femení esta cada vegada més en alça, actualment i segons dades de la RFEF és el cinquè esport més practicat per a dones a nivell estatal. Per tot això “creim que és el moment ideal per obrir aquesta nova secció i donar l’oportunitat a totes les nines interessades de jugar a futbol”.\nCoordinador futbol femení, Llorenç Mesquida: (0034) 637 16 38 38\nOficina del club: (0034) 971 55 28 61


Una cinquantena de juristes es concentren a Mataró en solidaritat amb Mas, Ortega i Rigau | Mataró Ràdio\nDij, 15/10/2015 - 12:11\nUna cinquantena d’advocats i procuradors s’han concentrat a les 10 del matí a les portes dels Jutjats de Mataró per mostrar el seu suport al President Mas, que aquest matí declara davant del jutge en qualitat d’imputat per l’organització del 9-N, i també a l’exvicepresidenta Joana Ortega i a la consellera d’Ensenyament, Irene Rigau. Vestits amb la toga amb què exerceixen la seva professió, han llegit un manifest en què consideren que “no hi ha cap motiu ni fonament legal que empari investigar presumptes delictes de desobediència i prevaricació” perquè entenen que el procés participatiu del 9-N es fonamentava “en el dret a la llibertat d’expressió”, dret “reconegut tant per l’ordenament espanyol com pel Dret internacional”. Josep Masó, exdegà del Col•legi d’Advocats, també ha manifestat el rebuig el comunicat del TSJC en què qualifica les manifestacions que s’han fet a les seves portes d'"atac directe i sense pal•liatius" a la justícia.\nEntre els concentrats hi havia els exdegans del Col•legi d’Advocats Joaquim Maria Bartra, Salvador Soler, Jordi Puigderrajols i Josep Masó; i la Degana del Col•legi de Procuradors, Anna Maria Tarradas. També han participat d’aquesta concentració la regidora Núria Calpe, l’exregidor i expresident d’UDC a Mataró, Marcel Martínez i el president d’Òmnium Cultural Mataró-Maresme, Antoni Pous, tots ells advocats de professió. En el manifest també denuncien que la “imposició dels criteris de la Fiscalia de l’ estat contravenint l’opinió dels fiscals catalans, evidencia la manipulació del poder judicial espanyol” i consideren que és un “gravíssim error judicialitzar i criminalitzar decisions polítiques”.\nMasó també s’ha referit a l’afusellament del president Companys i ha mostrat el seu convenciment que va ser un judici “nul de ple dret” perquè es van “vulnerar els principis del dret penal”.\nCol·legi d'Advocats, Artur Mas, Joana Ortega, Irene Rigau, 9-N


Galeria d'art Dolors Junyent - Ponç - Ref. 2570 La Pell de la Pell\nPonç - Ref. 2570 La Pell de la Pell\nEtching 52 / 100


29-S: Concentració a Reus – CGTCatalunya\nInici > General > Comunicats > 29-S: Concentració a Reus\n29-S Jornada de lluita: Concentració-cassolada a Reus, 20 h. Plaça Mercadal\nContra la crisi i les retallades laborals i socials, tornem al carrer!\n29-S. La lluita és al carrer. Cap a la Vaga General.\nAra fa un any es va portar a terme una vaga general contra la reforma laboral i amb l’objectiu d’aturar les mesures neoliberals que dictaven les institucions capitalistes, i que tant el govern espanyol com el català, amb el suport dels respectius parlaments, aplicaven submisament. Aquestes mesures van ser un atac més als drets de tots els treballadors i treballadores, generant més riquesa als qui han provocat la “crisi”, la banca, el capital financer i la patronal. Ara, un any després, estem encara pitjor: més atur, més retallades en sanitat, educació i serveis socials, més precarietat, més pobresa, més exclusió social, més desnonaments,... mentre es mantenen els privilegis de banquers, polítics, empresaris i els sectors socials més adinerats.\nAmb l'aprofundiment de les retallades, reformes i atacs contra els i les treballadores al llarg dels últims mesos, que contrasta amb la manca de voluntat de donar una resposta real i necessària a aquests atacs per part del sindicalisme institucionalitzat, ens reafirmem en el convenciment que ha arribat el moment de sortir junts al carrer a dir prou!, posant en marxa el procés cap a una vaga general amb capacitat de d'enfrontar-nos a l'actual ofensiva capitalista i avançar en la conquesta de nous drets socials.\nPer això cridem a una jornada de mobilització per aquest 29 setembre sota el lema "La lluita és al carrer - Cap a la Vaga General" a la qual convidem de manera oberta a participar a totes aquelles organitzacions, col·lectius i moviments socials que vulguin fer seva aquesta convocatòria trencant amb la política de pacte social i desmobilització de CCOO i UGT, i mobilitzant-nos amb a qui des de les places i les assemblees populars reclamen una democràcia real.\nLa jornada del 29-S és el primer pas d'un calendari de mobilitzacions que tindrà la seva continuïtat en la jornada internacional de lluita del 15 d'octubre, en la qual tenim previst participar organitzant una manifestació a Reus, i en les mobilitzacions que s’estan preparant per al mes de novembre, amb la finalitat de centrar la lluita en les reivindicacions del repartiment del treball i de la riquesa i en la defensa dels serveis públics i els drets socials, des de la perspectiva d'un canvi radical del sistema econòmic. Donem suport així mateix a les mobilitzacions en defensa de l’educació, sanitat i d’altres serveis públics que s’estan convocant per tota Catalunya.\nCartell 29-S Reus\n29S, agenda, Crisi, Mobilitzacions laborals