Avui el Consell de Ministres ha signat els indults, individuals per cada pres i amb una sèrie de condicionants que delaten que efectivament no ens trobem amb un Estat normal i democràtic de la Unió Europea.\nAquests indults, volen dir que no s’esborren els delictes, però en el cas dels nostres presos la inhabilitació per càrrec públic continua intacta, i apart s’afegeix la figura del reversible, es a dir que el Tribunal Suprem te el seu alè rere el clatell dels indultats, i que qualsevol pas en fals pot ràpidament acabar entre barrots altre cop.\nDe fet la violació dels seus drets fonamentals, com la llibertat d’expressió i de reunió continuarà vigent fora de la presó, i això dona idea del que vol dir la paraula concordia per l’Estat espanyol, una violació constant i sense pudor dels drets de la societat sense importar les resolucions que venen d’Europa i les que esperen que vindran encara amb més força. Una dictadura te aquestes coses, s’atorga el perdó però segueix la condemna anul·lant uns drets que qualsevol ciutadà ha de portar incorporats.\nLa veritat es que aquests drets ja van ser anorreats amb el judici farsa dels mateixos, i ho estan constantment aquests darrers 3 anys i mig, amb molts exemples de com es pot utilitzar la justicia i la força policial sense fre contra la població indefensa en qualsevol sentit.\nPoden intentar blanquejar les seves actuacions i la seva manera de ser, però el fons segueix sent el mateix i donar una mica d’aire per no escanyar tant fort no vol dir normalitat, i molt menys democràcia i drets garantits de la ciutadania. Aquesta Espanya rància dels Rajoy, Sanchez o el Borbó no canviarà, i això ens hauria de fer veure que nomes nosaltres podem canviar, i acabar allò que legitimament vam defensar, votar i reclamar.\nUns indults a mida que serviran per ells mateixos i les seves famílies i que evidentment son una alegria en aquest sentit, però que no confonguin a ningú que no son el començament de cap nova etapa, ni de cap nou horitzó de roses i projectes conjunt que deixin enrere el passat.\nEl passat es l’Estat espanyol i això tard o d’hora ha de veure la seva materialització efectiva sense matisos, ni enganys.\nAvui veiem com el Consell d’Europa equiparà Espanya i Turquia pel seu nul nivell democràtic i això obre la porta a les resolucions que anirem veient provinents d’Europa. Per altra banda el Teatre del President espanyol avui i el seu cinisme, sumat a les tristes declaracions de Junqueras posen la part fosca del dia.\nEfectivament, des d’Europa veiem com es denuncia l’actuació espanyola amb els polítics independentistes i els exiliats i s’equiparà a altres denuncies com les violacions a la minoria kurda a Turquia davant els brams dels representants espanyols defensant l’actuació de l’Estat amb tuf a feixisme que Europa ja ha vist cada cop amb més sorpresa i preocupació. Una denúncia per cert que no es vinculant però que dona idea de les sentències que vindran dels Tribunals per la seva repressió.\nEn aquest dia l’operació blanqueig del feixisme del Govern espanyol ha passat pel Liceu amb el President espanyol visitant la colònia catalana i oferint la concordia i el perdó per una nova etapa, saben que simplement es un pacte per darrera com ja ha sortit publicat als mitjans amb Esquerra per alliberar els presos a canvi de renunciar a l’objectiu del poble que no es altra que la independència. Alhora la figura de Junqueras ha ajudat amb la seva carta renunciant a la unilateralitat amb totes les lletres, encara que alguns ens vulguin prendre per estúpids i fer veure que no diu el que diu. Ho ha reblat dient que es una victòria de l’independentisme els seus alliberaments, una vergonya de declaracions quan sap perfectament que això no es absolutament cap victòria, simplement una operació d’Estat amb la seva col·laboració per continuar amb la repressió més descarnada com estem veient els últims dies.\nUna vergonya amb majúscules que ara pot seguir si alguns dels alliberats volen continuar els dictats del poder sense demanar perdó a la ciutadania i explicar moltes coses que han quedat a l’aire per finalment quedar apartats del mateix. No tant sols no veurem això, sinò que alguns encara voldran agafar lideratges que ja no els corresponen.\nCada cop és més clar que el momentum vindrà d’Europa i la societat catalana no pot tornar a caure en l’errada de deixar-ho en mans dels seus partits, ha de prendre la iniciativa i aquest cop sense fissures.\nLa sentència de l’activista Marcel Vivet de 5 anys de presó per atemptat a l’autoritat i desordres públics avui ha provocat el comunicat de la Junta de Portaveus signada per Junts, Esquerra, Cup i Comuns de considerar desproporcionada la mateixa quan la mateixa Generalitat que era part acusadora en demanava a la vora dels mateixos 5 anys.\nDemanen que la Generalitat es retiri com acusació particular de totes les causes en un nou exercici de cinisme de grans proporcions. Tanmateix l’Audiència de Barcelona ha condemnat a l’activista per lesionar un canell a una antiavalot de Mossos d’Esquadra en un boicot contra el sindicat policial Jusapol. Tambe obligat a pagar una indemnització a l’agent per l’agressió diuen amb un pal d’una bandera encara que no hi ha cap prova amb imatges que ho corrobori. De fet l’àntic Conseller d’Interior Miquel Samper ens va anunciar que ultimaven un acord per deixar de presentar la institució com acusació particular en aquests casos, però finalment no s’ha concretat res. La decisió de forçar per ajornar el judici des del Desembre passat a les dates actuals no ha estar res més que una maniobra política dels partits actuals a Govern per no suposar conseqüències en els seus resultats electorals.\nUn altre bon exemple per una banda de la repressió que continua ferotge i sense treva. Aquest és el tarannà del diàleg que ens ven el Govern Espanyol i el relat que ara farà amb la seva bondat pels indults. De totes maneres el que no es pot tolerar aquesta col·laboració amb la repressió d’aquell que precisament fa el discurs victimista de demanar aturar la mateixa, proposant l’ammistia com a solució definitiva per aquest tema i alhora ser part acusadora a molts d’aquests judicis venjatius de la Justícia espanyola, en aquest cas demanant penes que gairebé son les mateixes que finalment patirà el Marcel.\nAquest doble joc, fa molt que dura, i ens dona una idea clara del camí que prenen els nostres partits que ara governen la Generalitat. Un engany rere un altre i un full de ruta encaminat a fer oblidar l’1 O, i deixar enrere aquest camí iniciat pel poble, per tornar a la comoditat de l’autonomisme de sempre i la queixa com eina per amagar molts cops la ineficàcia i una situació que per dignitat ja veiem que no pensen defensar.\nLa prepotència molts cops es mala consellera, i quan la política natural es vendre relats que no s’ajusten a la realitat es corre el perill de xocar amb la realitat i fer el ridícul, com el que va fer ahir el President espanyol amb la reunió de l’OTAN.\nQuan has de vendre l’anomenada marca Espanya com la vuitena meravella del món, i vens un relat de la teva influència a nivell mundial, i la teva importància cabdal dins les nacions del planeta amb relats interessats com la reunió amb Joe Biden, president d’USA dins aquesta cimera per buscar la foto que doni suport al relat de fantasia, corres el perill de que hagis anat massa lluny com es va poder comprovar. De la tant esmentada reunió, es va passar a la imatge que vam veure del president americà creuant un passadís, i el President espanyol apressurat per posar-se al seu costat durant 20 metres i articular alguna paraula, això era tot.\nDe totes maneres, sempre et pots superar, i el cinisme de Sanchez i la caspa que representa poden ser prou agosarats per dir que en 30 segons han parlat de la relació militar, de la situació a llatinoamerica, la crisi migratoria i moltes coses més sense que et caigui la cara de vergonya. Evidentment aquests 30 segons més o menys com a molt poden donar per saludar-se i amb prou feines, i demostren el pes real espanyol en aquest context, es a dir irrellevant.\nDe fet, aquest ridícul lliga molt en aquesta frase de la democràcia consolidada i el respecte a l’estat de dret que van repetint constantment, com evidentment no te necessitat cap altre, i ho fan perquè saben que es mentida, i un Estat amb presos polítics, violència contra la democràcia, repressió, corrupció i una justícia ancorada en el passat i moguda per la venjança que es rectificada constantment quan creua els Pirineus, no seria una gran carta de presentació i si una realitat que la marca Espanya dificilment pot aguantar.\nLa reunió sense reunió es un nou ridícul d’un Estat decrepit i desvirtuat sense remei. El mateix que ara perseguirà els Mossos que han protegit el President Puigdemont en el seu exili, com si els Presidents no tinguessin dret a escorta per la seva seguretat. Espanya es així, justícia sense justícia, democràcia sense democràcia, relat sense relat i reunions sense reunions.\nLa via jurídica europea fa el seu camí, i per tant posa en qüestió com mai els mateixos fonaments de relació dels diferents Estats de la Unió Europea. Aquesta via ja ens porta a insinuar que el retorn dels exiliats cada cop és més aprop i amb totes les garanties.\nEspanya ho sap perfectament, mira de guanyar temps desprès de la seva deriva antidemocràtica i repressiva utilitzada que serà eliminada per la Unió, ja que encara que actuin com a tal, ja no son una Dictadura aillada de qualsevol Tractat internacional, sinó que formen part d’un conglomerat d’Estats amb obligacions per tots.\nAhir, sense anar més lluny dins el Govern espanyol la ministra Belarra ens diu que si volen treure de la justícia el problema i portar-lo a la política, no seria lògica detenir el President Puigdemont el dia que torni amb la seva immunitat europarlamentària, poc desprès la Ministra Montero ens diu el contrari i que el seu objectiu es portar-lo davant la justícia espanyola quan sigui extradit, i el Ministre Abalos diferenciant els presos que es van entregar a les autoritats judicials i els fugits fora de les fronteres.\nNo hi ha dubte que aquestes declaracions han de dur-se a l’Eurocambra per part dels nostres representants, ja que contradiuen els estaments superiors. No pot ser que un Estat segueixe comportant-se com si estiguessin sols i poguessin fer i desfer, i saben perfectament que han creuat totes les línies vermelles i davant un impecable procés democràtic a Catalunya fins arribar al Referèndum i la Declaració posterior, per molta sorpresa que els causi, no es pot apaivagar amb violència i eliminant tots els drets de la ciutadania unilateralment, i molt menys els drets humans i democràtics com es el cas.\nLa resolució final arribarà i la previsió és que el judici quedarà anul·lat i els presos seran lliures i els exiliats i repressaliats hauran de quedar lliures, deixant sense efecte la repressió i les seves conseqüències. Alhora aquests petits aprenents de Dictador en forma de Ministre aprendran la lliçó més bàsica de democràcia europea, com es la separació de poders i que han de complir les resolucions judicials amb respecte com diuen, i que nomes ho apliquen amb la seva justicia a mida, però no amb els organismes superiors.\nCatalunya ha aplicat la democràcia perfectament, donant finalment la paraula al poble i això està per damunt de qualsevol llei, i evidentment molt per damunt d’una estructura amb tantes mancances democràtiques com Espanya.\nSembla que el diari ARA s’ha convertit amb el mitjà escrit on els nostres presos polítics ens volen deixar glaçats exposant les seves vergonyes davant la societat.\nDesprès de la vergonyosa carta de Junqueras, en Sanchez vol fer una replica, però al final es posa al seu nivell. Diu que defensa la unilateralitat, però que mai ha descartat cap via per arribar a la independència, com el diàleg. Afirma sembla sense rubor que el referèndum de l’1 d’octubre va ser concebut més per forçar el Govern espanyol a obrir una via de diàleg per assolir un referèndum acordat que per decidir la independència i acusa alguns que van fer un gir de guió i no van aguantar la pressió quan més forts erem, en referència a Esquerra.\nUna nova decepció, ara de Jordi Sanchez, que evidentment tampoc em representa i demano igual que Oriol Junqueras que si finalment son indultats deixin qualsevol càrrec polític ja que estan inhabilitats per representar el moviment independentista. Cal tenir molta barra i poc respecte a la societat catalana, per dir-nos que el referèndum era un engany, on simplement s’utilitzava la població indefensa reben cops de porra i bales de goma buidant ulls, gent gran i jove sense distinció amb una mobilització sense precedents per un objectiu que ens diu no era tal.\nRealment la llei de referèndums aprovada al Parlament amparava la convocatòria i la societat va respondre com mai, guardant les urnes, defensant les escoles i aconseguint sota la violència policial salvatge un percentatge de participació espectacular, per cert un percentatge que encara no sabem en la xifra definitiva ja que falta sumar els vots segrestats. Posteriorment la repressió sense treva a una societat que ara s’atreveix a dir que tot era una mentida.\nEs indignant, veure la tolerància de la societat catalana amb la manipulació soferta i on la primera tasca dels presos polítics al sortir hauria de ser demanar perdó, no a Marchena, sinó a la societat catalana que confiava amb ells i posteriorment explica la veritat i oblidar qualsevol representació futura que no es mereixen.\nAixí no, Jordi. El vertader judici ha de ser amb el poble, i aquest espera el moment per dictar sentència, i escriure amb totes les lletres que l’1 O que tant us molesta va ser un fake no es de rebut, ni pot ser perdonat.\nEscoltant la Ministra Montero amb actitud condescendent demanant a l’opinió pública que el millor es donar-nos el perdó com un gest i tornar al sistema de la llei oblidant el referèndum per sempre. No hi ha dubte que la carta de Junqueras va amb aquesta línia i no ajuda precisament, es complementaria.\nLa solució, no hi ha dubte que es l’exili que bé d’Europa i la mobilització desacomplexada al carrer i que ha de deixar mirar els nostres partits i els que ja han claudicat i simplement mirar endavant, exigint que hi ha polítics i partits que ja no ens poden representar.\nUn simple canvi d’opinió\nL’últim abracadabra del processisme i la seva cort de gasetillers ha estat celebrar la carta que Oriol Junqueras ha enviat al diari que no volgué anunciar l’1-O a les seves pàgines (perquè el seu amo tenia massa por que se li enutgessin els amiguis madrilenys) com un simple canvi d’opinió ben fonamentat. De fet, el pas de la unilateralitat a la “via escocesa” s’ha venut com una transmutació de pensament assenyada, talment com un fer-se gran i abraçar la maduresa, i els seus apologetes van contant-lo per totes les contrades del país fent aquella veu estoica amb què els països pseudocomunistes es passen a l’economia de mercat i els quarantins acceptem les desventures de la pitopausa tot agraint a la decrepitud que ens alliberi de les penalitats del running i de follar. Els enemics també se’n feliciten, tot i que a la majoria d’ells, sobretot als socialistes, se’ls acabi escapant el riure.\nPer recurrent i antiga, la trampa no deixa d’ésser menys perversa. La transició pragmatista del nou independentisme busca allò que sempre han fet els espanyols; a saber, mirar pomposament i menyspreativa l’interlocutor, esbandir la independència unilateral afirmant que “és impossible” i desestimar el fet que els catalans adults i responsables puguin decidir el seu futur lliurement. El problema, com sempre, és diferenciar la veritat de la falsia, car l’independentisme no ha canviat d’opinió; contràriament, l’actual generació dels nostres capatassos va afirmar la sobirania política del Parlament de Catalunya, va aprovar les lleis del referèndum i de la transitorietat jurídica i es va comprometre a aplicar el resultat de l’1-O sota mandat parlamentari. Això no era una opinió, ni una simple promesa: d’això a casa en diem vinculació legal amb els electors i mandat democràtic.\nSi Oriol Junqueras (o quisvulla) ens escrigués una carta dient que la via unilateral (que, insisteixo, mai no es va practicar, perquè els seus teòrics garants van mentir a la població incomplint el seu compromís parlamentari), ho justifiqués amb els arguments que l’Esperit Sant de Lledoners addueix a la seva carta (a saber, que no es va tenir en compte la força de l’Estat ni l’opinió dels catalans que es van sentir exclosos de la crida del referèndum), i tot seguit demanés perdó als electors del país i actués en conseqüència abandonant la política per sempre més, servidora no hi tindria res a dir. Però com a hores d’ara entén qualsevol persona, defecar en un mandat parlamentari, no fer honor a la resistència corporal (ulls i pebrotera inclosos) de la població durant l’1-O, i mentir elecció rere elecció, es troba lluny d’un canvi d’opinió. D’això se’n diu, simplement, claudicar davant d’Espanya.\nEl cinisme en què es troba enfangada la política catalana és tan majúscul que les cabrioles dels seus propagandistes cada vegada són més delirants. El problema no és només que s’intenti vendre com a pragmàtic tot allò que has desestimat durant lustres com un somni del pactisme (recordeu aquells magnífics vídeos en què Oriol Junqueras, inspiradíssim, es fotia de la via federal d’Iceta titllant-la de “conte de fades”), sinó que es tingui la santa barra i la pedanteria de fonamentar les giragonses de la classe dirigent en una cosa tan sana i sagrada com canviar d’opinió. Servidor té la sort de dedicar-se a una disciplina, l’amor al saber, que es fonamenta en el canvi de criteri com a condició de possibilitat per a la recerca del veritable. Però no cal haver-se cremat els ulls llegint Plató per diferenciar aquesta nobilíssima tasca de l’enèsima giragonsa de Junqueras per sortir de la presó.\nEl més divertit de tot plegat, nogensmenys, és veure com els lloctinents de Junts pel Sou ataquen el pragmatisme dels republicans, encapçalats pel sempre oportuníssim ideòleg Quim Torra, un dels nostres Mandela de la desobediència, l’heroïcitat del qual consistí a decorar la plaça Sant Jaume amb una pancarteta fora d’hores. Això dels convergents té molta gràcia, perquè en això del cinisme sempre han excel·lit com un autèntic pal de paller fàl·lic i, és natural, quan veus que el veí intenta imitar-te, sempre t’agafen petarrons de gelosia. Davant d’aquest fangar, és del tot lògic que els independentistes es preguntin la fórmula màgica per sortir de tanta agonia insofrible. La cosa és ben senzilla, estimats lectors. Primer, no defalliu en denunciar la farsa. Segon, per molt que ho intentin, no us deixeu escapçar la memòria. I tercer, allunyeu-vos d’aquesta gent, i recordeu que no hi ha seny ni pragmatisme sense la lliure autodeterminació personal i col·lectiva.\nDit això, canvieu d’opinió tant com us vagui. Que és cosa ben sana.


Best 25+ Casa museo ideas on Pinterest | Museo bellas artes, Las bellas artes and Wikipedia en español\nBarcelona ArchitectureAntoni GaudiBalconiesGenieBarcelona SpainArt NouveauSpainTripsMuseumsForward\nSe ci si trova in Catalunya è d’obbligo visitare la casa museo di Salvador Dalì a Figueres. Geniale ed eccentrico artista, famoso per le ...\nBarcelona ArchitectureAntoni GaudiBarcelona CataloniaPassportPortugalTravelingWanderlustSpainArquiteturaForward\n10 Parque Güell Casa-Museo Gaudí 02 13193 - Parque Güell (Park Güell) Calle Olot, Monte del Carmel, Barcelona Arquitecto: Antoni Gaudí con la colaboración de Josep Maria Jujol, Francesc Berenguer, Joan Rubió y Llorenç Matamala.\nDoll HousesTravel MemoriesBarcelona ArchitectureAntoni GaudiVictorian ArchitectureArchitecture DetailsOpera HouseMuseumsBarcelona CataloniaForward\n10 Parque Güell Casa-Museo Gaudí 04 13195 - Parque Güell (Park Güell) Calle Olot, Monte del Carmel, Barcelona Arquitecto: Antoni Gaudí con la colaboración de Josep Maria Jujol, Francesc Berenguer, Joan Rubió y Llorenç Matamala.\nCasa Museo Benlliure. Se trata de una casa burguesa propia del momento; sala de visitas, despacho, gabinete de pinturas, comedor y dormitorio, en la que se ubican una gran diversidad de objetos, además de las propias obras de los pintores titulares de la casa. El museo está compuesto además por los estudios de José Benlliure y Pepino Benlliure y por un bello jardín propio de la época que desvela un carácter intimo y particular. Valencia\nFENAPEPRO inauguró la Casa Museo del Pelotero Profesional Dominicano\nLo RealBarcelonaViva LaBellisimaPoetChicken CoopsForward\nSantiago De CompostelaWritersMuseumsCollegesForward\nGALICIA - CASAS MUSEO CASA MUSEO OTERO PEDRAYO EN AMOEIRO OURENSE\nValenciaBellisimaPlacesRomantic PlacesCoupleCucumberGone GirlLiveLugaresForward\nCasa-Museo Lope de Vega, Zaguán\nRomanBookAlberto MoraviaAs RomaItaliaLivresBooksBlurb BookForward\nSee 3 photos and 1 tip from 4 visitors to Casa Museo Alberto Moravia. "Here the Italian writer Alberto Moravia lived since You have to book the.\nSantiago De CompostelaPeopleWritersMonumentsMuseumsTrekkingMon CheriForward\nCasa Museo Otero Pedrayo en Trasalba, Amoeiro (Orense). Patriarca de las letras gallegas, este orensano de pro perteneciente a la Generación Nós ("Nosotros"), es uno de los escritores gallegos más importantes. Trabajó distintos géneros: ensayo, novela, poesía... además de estudios científicos geográficos de su cátedra de la Universidad de Santiago de Compostela.\nFree AdmissionFloor PatternsMarble TilesEntrance HallsDoorwayTile FlooringPortalArchitecture InteriorsFoyersForward\nVilla Boschi di Stefano the extraordinary patterns in the entry\nJuan Pablo DuarteLos PatriciosSantosSanto DomingoMuseumsNewsForward\nSe conmemora natalicio del patricio Juan Pablo Duarte; sigue en reparación casa museo


Serra de Sovelles\nMontesquiu_Coll Sesfonts_Sant Sadurni de Sovelles_Sant Martí de Vinyoles_Portavella_Sora_Montesquiu\nVolta a la serra de Sovelles\nAl límits del Bisaura hi ha la serra de Sovelles, a cavall de les comarques del Ripollès i Osona. Al vessant ripollès es troba el nucli de Sant Sadurní de Sovelles, ubicat en una petita i idíl·lica plana alta que contrasta amb el vessant sud, rocós i escarpat. La ruta enllaça Montesquiu amb Sora per aquest indret i per una bonica trialera a partir de Sant Marti de Vinyoles.\nIniciem la ruta per la carretera de Sora, però la deixem quan trobem la desviació que porta a la finca dels Camps. Deixem aquesta bona pista per una de menys fresada que s’endinsa per la vall del torrent del Prat i ens porta, amb algun tram de fort pendent, al coll Sesfonts.\nA partir del coll deixem la pista principal, que baixa a la Farga de Bebie, per una de menys fresada, a voltes descalçada, que ens porta a la carena de la serra de Sovelles, des d’on gaudim de la comarca natural del Bisaura, un conjunt de serres al nord de la Plana de Vic, a banda i banda del riu Ter.\nPassem a l’altra banda de la serra ciclant a través d’una frondosa fageda per una pista irregular que ens permet pujar a la part alta de la vall de Sovelles. Passat el mas la Plana arribem al bonic indret de Sovelles, amb masos dispersos i un nucli central, l’església de Sant Sadurní.\nContinuem fins a trobar el camí rural que conecta la vall de les Lloses amb l’ermita de Sant Martí de Vinyoles i el bonic mas de Portavella. La ruta continua abans d’arribar a l’esglèsia per una pista que baixa a l’esquerra, indicada com a sender de Sora encara que amb escassos senyals en el recorregut. La pista baixa fins al rec de les Falgoses, però la manca d’indicacions pot complicar la continuitat sense el track. Quan iniciem la baixada, deixem a la dreta l’entrada a un mas i fem una marrada continuant per un camí que mor en un prat al bell mig del qual hi ha un arbre mort i una fita de pedres que ens confirma que anem en la bona direcció. En aquest punt anem a l’esquerra i ens endinsem al bosc fins que trobem el sender.\nEl camí, pràcticament tot ciclable exceptuant un petit tram, volta l’extrem oest de la serra de Sovelles i baixa al coll de Boixader. Al coll continuem per una antiga pista, força malmesa i erosionada per l’aigua, pràcticament un sender, que ens deixa al mas el Boixader. A partir d’aquí una bona pista ens porta fins al nucli de Sora.\nDes de la plaça del poble continuem pel PR en direcció a la riera de Sora. Pugem fins als masos el Rocal, Casaramona i el Coll. Passat el mas can Passavant perdem alçada ràpidament fins arribar a la finca el Mas on continuem per l’esquerra de la casa deixant la pista principal.\nPassat can Joandó, hem d’estar alerta a una fita de pedres que marca l’inici d’un sender que ens permet conectar amb can Ginestet i d’aquí tornar al punt de sortida per una pista que trobem just travessada l’autovia.\nSant Sadurni de Sovelles. Sant Martí de Vinyoles. Portavella


Lo Càntich -Revista de Literatura, Art i Cultura-: «Concepte del Poeta» Joan Salvat-Papasseit Il·lustració: Umberto Boccioni\nIl·lustració: Umberto Boccioni\nConcepte del Poeta\nI. El ritme d'una Vida -una meditadora solitud, una acció de profeta, un sacrifici així- pot ésser una dansa solament. L'eurítmia és en la dansa, diversa i goridora d'immutables destins. I una filosofia pot ésser establerta per mercè de la dansa. Inventar un sistema filosòfic contra els ja preestablerts, els uns damunt els altres, dintre les metafísiques és una solució. No dintre de la vida. La reflexió severa del filòsof que estima rarament perquè coneix el fons del fons de l'home contradiu la veritat, que no pot existir si no és formosa: però el Poeta viu, i no hi ha cap sistema que valgui una conjura del Poeta.\nII. Per a ésser Poeta caldrà primerament el desig de lluitar. QUELCOM MÉS QUE NO AIXÒ: la vocació mateixa. Nosaltres, per exemple, tenim ciselladors meravellosos emperò inútilment hem cercat el Poeta: aquest de més avall creu en Déu i no és místic, refusa un plebiscit perquè no s'acompanya dels vils trenta diners; aquest altre no hi creu, ni en déus ni en plebiscits -ja s'acosta al Poeta-, però no és guerrer i tem el judicar dels homes renglerats per tal que són prudents. El Poeta serà, doncs, l'home entusiasta.\nIV. El foc és la paraula i la paraula és: Déu. Aquesta trilogia és el pit i la ment i el braç de tot Poeta. Com una Arquitectura que es dirà Miquel Àngel o Leonardo da Vinci, o Bernard Palissy, o Ramon Llull, o Goethe: àdhuc Nietzsche com Crist, àdhuc Napoleon com Sant Francesc. El Poeta fa vot d'Eternitat i quan es diu Colom la magnitud del món s'és augmentada. Per això és que els Poetes mariden amb la lluna, perquè viuen en un món enlaire d'aquest món. Però no és llur destí ni és la voluntat el que mou els Poetes; és la dansa mateixa, l'optimisme en l'amor, i en el dolor. Per això els assetjats per totes les dissorts són els afortunats de totes les fortunes.\nVI. La manifestació, gràfica, àdhuc moral, de què el Poeta viu és la sinceritat. El Poeta es mou sol entre les multituds i és una meravella en la seva època per tal que és sincer. En el clos del seu puny, que no es jeu mai, té el pervenir de tot. Perquè el Poeta és vate, és a dir: adiví. Aquells qui són al món i no un espai només, però una Eternitat, saben que quan el Poeta obre les mans una Era inconeguda és començada.\n(Reggio de Calàbria, Itàlia, 1882 - Sorte, Verona, Itàlia, 1916)\nEtiquetas: Creació, Joan Salvat-Papasseit, Lo Càntich, Número 18, Prosa, Umberto Boccioni


Ets a: Inici > Àmbits > La Policia Local inicia una campanya per fomentar el bon ús de les targetes d’aparcament per a persones amb discapacitat\nLa Policia Local inicia una campanya per fomentar el bon ús de les targetes d’aparcament per a persones amb discapacitat\nTargeta d'aparcament de mobilitat reduïda\nSessió de formació sobre les targetes d'aparcament per a persones amb discapacitat\nData de publicació: 03.11.19\nLa Policia Local de Berga ha posat en marxa una campanya per evitar l’ús inadequat i fraudulent de les targetes d’aparcament per a persones amb mobilitat reduïda. Es tracta d’un document acreditatiu que permet estacionar el vehicle en espais reservats per a la càrrega i descàrrega, així com en zones d’estacionament regulat o zona blava de la ciutat.\nLa primera actuació de la campanya ha consistit en la realització d’una sessió formativa adreçada als agents del cos policial i els vigilants de la zona blava que es va realitzar el passat dimarts, 29 d’octubre, a la Sala Casino de Berga. Durant les tres hores de durada de la sessió, es van donar a conèixer diverses eines per detectar de forma ràpida i eficaç les targetes vàlides enfront de les targetes fraudulentes.\nProcediment d’actuació per l’ús inadequat de les targetes\nEn el moment que els agents de policia o els agents de mobilitat detecten un vehicle estacionat en les zones reservades per a persones amb mobilitat reduïda, es revisa la targeta acreditativa de discapacitat. En cas que la targeta no sigui autèntica, sinó que sigui fotocopiada, falsificada o fora dels casos previstos per la normativa vigent, s’avisarà la grua per efectuar la retirada del cotxe i s’imposarà una sanció econòmica corresponent a la infracció comesa, ja sigui per haver estacionat en una zona reservada per a persones amb mobilitat reduïda, en càrrega i descàrrega i/o per haver estacionat en zona blava. Posteriorment, es comissarà la targeta fraudulenta i, si s’escau, s’informarà les autoritats judicials.\nSancions segons la legislació\nPer altra banda, cal recordar que la Llei 13/2014, de 30 d’octubre, d’accessibilitat preveu sancions administratives de caràcter lleu d’entre 300 i 6.000€. Tanmateix, es poden donar casos en què s’empri la via penal per l’ús indegut de targetes fora dels casos previstos per la normativa vigent, com per exemple per falsificació o per l’ús de persones que no tinguin cap tipus de relació familiar amb el titular, entre d’altres.


LA ESCUELA DE NOBLES ARTES DE BARCELONA (1775-1901). CARRERA PUJAL, JAIME. La Memòria ´\nLA ESCUELA DE NOBLES ARTES DE BARCELONA (1775-1901)\nLA ENSEÑANZA PROFESIONAL EN BARCELONA EN LOS SIGLOS XVIII Y XIX\nVista previa: LA ESCUELA DE NOBLES ARTES DE BARCELONA (1775-1901)


Vila-real inicia una poda urgent al Llaurador per la caiguda de rames | ONDACERO RADIO\nPaisaje de árboles / EFE\nEl Departament de Serveis Públics de Vila-real començarà avui un Pla de sanejament integral de l’arbratge de la Plaça del Llaurador. En les dues últimes setmanes ja s’han produït tres caigudes de rames en aquest espai d’oci de la ciutat.\nTot i que des de l’Ajuntament saben que les podes agressives solen despertar critiques entre alguns ciutadans, es una mesura de seguretat que s’ha de prendre de forma urgent. Amb aquesta poda es vol evitar el perill que pot suposar sobre les persones la caiguda d’aquestes rames.\nAhir, la caiguda d’una rama va ferir de forma lleu una dona que passejava per la zona. Les mateixes persones que estaven al seu voltant van acudir al seu auxili per a retirar-li el ramatge.


38 Concurs de Cartells. Argillà Argentona 2017. Fira Internacional de Ceràmica | Comunitat de Turisme\nInici Apunts 38 Concurs de Cartells. Argillà Argentona 2017. Fira Internacional de Ceràmica\nPublicat per Fina Carreras el 16/02/2017 - 12:30 | Última modificació: 03/04/2017 - 09:33\nEl cartell anunciarà només la Fira Internacional de Ceràmica d'Argentona que, des de fa dos anys es celebra pel juliol, desvinculant-se de la Festa del Càntir, que es segueix celebrant el 4 d'agost.\nAixí doncs, tal com podràs llegir en el punt 1 de les bases, la temàtica del cartell haurà d'estar relacionada amb la ceràmica i/o la vila d'Argentona i no pas amb el càntir de l'any. Per tal de no donar peu a confusió amb la Festa del Càntir, aconsellem que el motiu gràfic principal del cartell no sigui un càntir.\nEl cartell també haurà d'incloure el logotip d'Argillà Argentona, amb els seus colors originals i de forma ben visible, que et pots descarregar des del mateix enllaç de les bases.\nbases_concurs_2017-cat.pdf (166.02 KB)\nbases_concurs_2017-cas.pdf (167.35 KB)


Miquel Martín dona nova vida als seus articles literaris | E.V | Girona | Lletres | El Punt Avui\nMiquel Martín dona nova vida als seus articles literaris Miquel Martín dona nova vida als seus articles literaris Miquel Martín dona nova vida als seus articles literaris Miquel Martín dona nova vida als seus articles literaris + Miquel Martín dona nova vida als seus articles literaris E-mail\nGirona - 3 desembre 2017 2.00 h\nL’escriptor begurenc reuneix una seixantena de les peces que ha publicat al ‘Diari de Girona’ al llibre ‘Proses reposades’\nHi predomina l’observació de l’entorn més proper i l’amor per la llengua\nMiquel Martín, segon per la dreta, amb Lluís Muntada, Anna Aguiló i Albert Gómez, en la presentació a Palafrugell DIPUTACIÓ.\nMiquel Martín dona nova vida als seus articles literaris Miquel Martín dona nova vida als seus articles literaris Miquel Martín dona nova vida als seus articles literaris Miquel Martín dona nova vida als seus articles literaris Miquel Martín dona nova vida als seus articles literaris E-mail\nQuan va entrar de col·laborador al Diari de Girona, l’any 2008, ja li van assignar un espai a les pàgines d’opinió del diumenge, preveient que la seva seria una escriptura reflexiva, sense presses, atenta a tot allò que entre setmana es mengen les obligacions i l’obsessió per la immediatesa. La van encertar. Miquel Martín i Serra (Begur, 1969) és un escriptor per als dies de festa. El seu amic Toni Sala, amb qui va coincidir ja fa una colla d’anys a l’antic Col·legi Universitari de Girona, especifica en el pròleg del llibre on ara s’han reunit una selecció d’aquestes peces dominicals què significa això de ser autor d’unes Proses reposades: situar-se “al defora de la urgència temporal”. O dit d’una altra manera: tenir consciència d’escriptor, encara que sigui des d’una espècie d’“illa remota”, i de pertànyer, des d’aquesta “reserva extravagant, mig exòtica, mig folklòrica, de vegades invisible”, a una tradició literària, però també humana, també ètica, i honorar-la ben bé com un acte de reconeixement i servei.\nAquesta qualitat, no gens corrent en l’articulisme d’avui dia, és la que predomina en la seixantena de textos que Miquel Martín ha reunit a Proses reposades, el nou volum de la col·lecció Josep Pla que edita la Diputació de Girona. El llibre, que es va presentar a la Fundació Josep Pla de Palafrugell el passat 17 de novembre, s’organitza en sis apartats que es corresponen amb alguns dels temes que apareixen de manera freqüent en els articles de l’escriptor, als quals ha afegit alguna peça inèdita: el paisatge, els costums, la cuina, la llengua, l’evocació del passat i les lectures. L’edició ha anat a cura del també escriptor i editor de la col·lecció, Lluís Muntada, que subratlla “l’estil depurat, concís, en alguns moments poètic, sempre impregnat d’un ritme suggeridor i d’una gran riquesa lèxica”, d’aquests textos, dels quals es desprèn l’amor de Miquel Martín pel territori que millor coneix, per la llengua que s’hi parla i per la gent que hi viu, començant per la seva filla, una projecció cap al futur. Toni Sala, de fet, el veu tan empeltat d’aquest univers familiar i marítim (de fet, amb ell s’estronca l’ofici de pescador que ha prevalgut en la seva família durant generacions), que el considera “un romàntic pacificat per una bona biblioteca i un bon celler, amb els seus rampells, les seves obsessions i les seves ironies, però finalment amb el caràcter realista i escèptic típicament empordanès, que no lluita per millorar el món, sinó per preservar-lo de la decadència”.\nCom en d’altres del seus llibres, des de les novel·les Cabells de medusa i la recent El riu encès, fins a la popular antologia de Llegendes de mar de la Costa Brava, també a les Proses reposades es fan evidents els deutes amb uns referents sòlids que van des de Prudenci Bertrana i Joaquim Ruyra a Gaziel i Josep Pla, sense oblidar la seva passió per la poesia de Joan Vinyoli. Llicenciat en filosofia, Martín ha après a mirar el món a través de les paraules, les úniques, al capdavall, que tenen el poder de la resurrecció.\nescrits en l’última dècada han estat reunits al llibre ‘Proses reposades’, dins la col·lecció Josep Pla.


La Sagrada Família de Manresa ofereix caminades saludables - Regió7\nLa Sagrada Família de Manresa ofereix caminades saludables\nSón organitzades per l'ambulatori i l'associació de veïns del barri\n05·04·21 | 13:04\nImatge de participants a una sortida Arxiu Particular\nEl CAP i l'Associació de Veïns de la Sagrada Família, de Manresa, ha programat per a aquest mes d'abril trenta-cinc caminades saludables, obertes a tothom.\nSeran onze caminades curtes, d'entre vuit a nou quilòmetres, amb una durada de dues hores a dues i mitja.\nL'hora de sortida és a davant del CAP a 2/4 de 9 del matí.\nEstà previst anar el dia 7 a Sant Fruitós, el dia 9 caminada per decidir, el dia 12 a Can Font, el dia 14 al Sol i Aire, el dia 16 caminada per decidir, el dia 19 al Gimnàstic Parc, el dia 21 Al mas del Grau, el dia 23 caminada per decidir, el dia 26 al Parc de l'Agulla, el dia 28 a Viladordis i el dia 30 caminada per decidir.\nLes caminades mitjanes també hi ha previst fer onze sortides, que acostumen a ser de deu a dotze quilòmetres, amb un temps de dues hores i mitja a tres hores. L'hora de sortida també és a davant del CAP a 2/4 de 9 del matí.\nLa programació és el dia 7 anar a la Gola del Bigaire, el dia 9 al Congost, el dia 12 a Sant Iscle, el dia 14 Als Comtals, el dia16 al Parc de l'Agulla, el dia 19 al Turó del Xato, el dia 21 a l'Ermita de Sant Isidre, el dia 23 a Les Marcetes, el dia 26 Volta al Poal, el dia 28 als Miradors del Llobregat i Cardener, i el dia 30 a la Torre de Santa Caterina.\nEn ambdues modalitats s'aconsella arribar deu minuts abans fer els exercicis d'estirament per preparar el cos per a l'activitat de caminar.\nPel que fa a les caminades llargues que surten a les 8 del matí, se n'han programat 13 de les quals ja se n'han fet dues. Aquesta modalitat les caminades són aproximadament de 13 a 16 quilòmetres, amb un temps de 3 a 4 hores. El dia 7 al Mirador del Llobregat, el dia 9 a la Font de la Tolega, el dia 12 a la Gola del Bigaire, el dia 14 a la Trona, el dia 16 al Torrent Fondo, el dia 19 La Ruta dels Cavalls, el dia 21 al Turó del Xato, el dia 23 a la Font de l'Arrel, el dia 26 a les Tines de Les Solanes, el dia 28 a Santa Marta, i el dia 30 al Mirador de Sant Benet.


Alberta Aviation Museum Reference and Research Library (AB_Aviation_Museum) | LibraryThing en català\nAB_Aviation_Museum Perfil Llibres Gràfics i taules Ressenyes Galeria\nCerca en els llibres de AB_Aviation_Museum\nTotes les col·leccions-----------Military Training PublicationsAAM ArchivesBritish Commonwealth Air Training PlanBush & Northern FlyingStation PublicationsSecure CollectionLibrary ArchiveSmall Book CollectionMain CollectionOversize BooksCommercial AviationTechnical CollectionMilitary Aviation Technical CollectionHistorical Base/Station Publications CollectionMilitary/Naval CollectionAviation Society & Government Publications CollectionScale Model, Detail, & Specialized CollectionAviation Magazine CollectionLa teva biblioteca\nAB_Aviation_Museum és una d'entre més de 5,000 entitats a LibraryThing.\nSelecció a l'atzar de la biblioteca de AB_Aviation_Museum\nThe Air Combat Paintings of Robert Taylor de Robert Weston\nThe Leading Edge de Walter J. Boyne\nA time for courage : the Royal Air Force in the European War, 1939-1945 de John Terraine\nCessna Stationair, Skywagon 206, Super Skylane Service Manual 1969 - 1974\nBader: The Man and his Men de Michael Burns\nArmour in Profile: No. 1 - 17 de Stevenson Pugh\nThe challenge of war: Britain's scientific and engineering contributions to World War Two de Guy Hartcup\nMembres amb els llibres de AB_Aviation_Museum\nBiblioteca interessant: CAHC.CCPA, casm\nCol·leccionsMilitary Training Publications (20), AAM Archives (28), British Commonwealth Air Training Plan (13), Bush & Northern Flying (111), Station Publications (23), Secure Collection (1), Library Archive (117), Small Book Collection (174), Main Collection (2,777), Oversize Books (1,180), Commercial AviationTechnical Collection (263), Military Aviation Technical Collection (524), Historical Base/Station Publications Collection (297), Military/Naval Collection (294), Aviation Society & Government Publications Collection (3), Scale Model, Detail, & Specialized Collection (457), Aviation Magazine Collection (275), La teva biblioteca (6,017), Totes les col·leccions (6,508)\nEtiquetesVoodoo (11), Hercules (2), Canuck (1), Weedhopper (1), WW II Aviation (1), Edmonton (1), Germany (1), Aviation (1), WW I (1), Jenny (1) — mostra totes les etiquetes\nQuant a miThis account represents the collection found at the Alberta Aviation Museum Reference and Research Library, in Edmonton Alberta. For more information, please contact the library: http://www.albertaaviationmuseum.com/\nla meva bibliotecaThe Alberta Aviation Museum Library is located on the east side of the museum, and houses more than 3,800 aviation history books and thousands of copies of everything from magazines to flight manuals. The library was first established more than 20 years ago, by Maurice Pink, but has been run by (volunteer) John Liddle since 2012.\nNom realAlberta Aviation Museum Reference and Research Library\nMembre des deAug 19, 2016\nAB_Aviation_Museum ha afegit:\nRolls-Royce and the Mustang (Historical series) de David Birch\nThe Merlin in perspective: The combat years (Historical series) de Alec Harvey-Bailey\nLahr Schwarzwald Base des Forces Canadiennes Canadian Forces Base Lahr de Nicks D.A.\nAllison V-1710 E & F Engine Service School Handbook de Training Service General Motors War Products\nWwi British Aeroplane Colours And Markings Windsock Fabric Special No. 2 de Bruce Robertson\nQuant a | Contacte | LibraryThing.com | Privadesa/Condicions | Ajuda/PMF | Blog | Botiga | APIs | TinyCat | Biblioteques llegades | Crítics Matiners | Coneixement comú | 169,984,071 llibres! | Barra superior: Sempre visible


Guillem Garcia, guanyador dels Premis Lladonosa - El Gourmet CatalàGuillem Garcia, guanyador dels Premis Lladonosa - El Gourmet Català\nGuillem Garcia, guanyador dels Premis Lladonosa\nAquest dimarts s’ha celebrat al Pavelló de l’oli de les Borges Blanques, els Premis Gastronòmics Josep Lladonosa. En total, 12 finalistes van presentar la prova final amb la recepta d’un arròs com a ingredient protagonista.\nEls premis Lladonosa és un concurs que homenatja en Josep Lladonosa\nEnguany és la primera edició dels premis i a banda de reconèixer el talent actual, també rep homenatge el xef català, Josep Lladonosa i Giró. Un cuiner de la terra que ha marcat un accent important en la cultura gastronòmica catalana.\nGuillem Garcia guanya el primer Premi, el segon lloc s’ha entregat a Eusebi Juanpere\nEl guanyador del gran premi és Guillem Garcia,provinent de l’Escola Villa Retiro de Xerta. Se li va fer entrega del guardó juntament amb una beca de l’escola Superior d’Hostaleria de Barcelona. També podrà gaudir de la beca Les Borges Blanques, Capital de l’Oli corresponent a una estada de formació d’un any al restaurant “Cocina Hermanos Torres”.\nEl segon lloc s’ha entregat a Eusebi Joanpera, un lleidatà estudiant de l’Escola d’Hoteleria de Lleida. Guanyador també d’una Beca Les Borges Blanques, Capital de l’Oli amb el valor d’una estada de 6 mesos al restaurant “Deliranto” de Salou.\nMentre que en la tercera posició hi ha hagut un empat entre Fernando Kügerl, estudiant de l’Institut Martí Dot i l’Irene Gil de l’Escola d’Hostaleria de Barcelona. Tots dos han aconseguit juntament amb el guardó, la beca amb una estada de formació de tres mesos al restaurant “Benet” o el Ginjoler”\nA més a més, des del primer fins el tercer classificat participaran en l’Experiència #Aprop, han rabut un lot de productes de la marca Llet Nostra i una estada a un allotjament rural de les granges de la mateixa llet.\nCoca-cola també ha premiat als guanyadors amb entrades a diversos espectacles i li ha fet entrega d’un lot dels seus productes.


Els Verds d'Alaquàs: de setembre 2010\nUna vaga més que necessària\nTot i que el govern central ja ha anunciat que no canviarà la seua política d´ajustos neoliberals, que no s´aturarà en la cursa de retallades socials que li han encarregat els que manen de debò i de veres en el govern mundial, es fa necessària una resposta clara i contundent, perquè no es pot tractar amb tant de menyspreu ni amb tanta pocavergonya una ciutadania cada vegada més òrfena de drets socials. S´ha de frenar la prepotència d´un govern que pretén fer pagar el preu d´una crisi a qui no l´ha creada, amb receptes contràries a una necessària democràcia econòmica, tan lluny del sentit comú que hauria d´impregnar aquest segle XXI.\nPer si algú havia pensat que Zapatero era diferent, que anava a complir les seues promeses electorals envers el model social que hauria de caracteritzar el seu projecte polític, ara pot comprovar de manera fefaent que no és així. L´ombra de Felipe Gonzàlez planeja sobre el seu successor en forma de noves retallades socials, però ara amb una profunditat inusitada. I la que ens espera, si no l´aturem.\nEl PSOE ha perdut definitivament les dues sigles i motius centrals de la seua existència i que en algun moment de la història l´han pogut diferenciar de la dreta pura i dura; que això de "socialista i obrer" passà a l´amnèsia col·lectiva durant la transició de la dictadura franquista a la "dictatova" del mercat i del capital; que ja fa més de trenta anys del naixement d´un nou partit del qual només ha quedat en peu la darrera de les sigles, fins i tot amb una reforçament espanyolista impropi d´èpoques anteriors. Del dret a l´autodeterminació passaren al federalisme i d´aquest a un espanyolisme recalcitrant, en general. De fet, fins i tot el PSC de Montilla, que fa un parell de mesos anava de la maneta de l´independentisme, ara se'n desmarca de manera radical davant la propera contesa electoral. L´oportunisme no té fronteres.\nAixí mateix, malgrat la poca confiança que els sindicats inspiren a la majoria de la població, després d´una època de plàcida concòrdia i falsa pau social, avalada i controlada per les seues burocràcies permanents, la gent d´a peu hem de tractar de superar les mancances d´un moviment sindical tan feble com incoherent i portar la iniciativa per a plantar cara a un govern que ha perdut el nord i que confon el seu paper en uns moments tan crítics com els actuals. Cal una renovació d´idees, de persones i de formes de lluita que puguen anar més enllà d´una simple vaga i de l´actual funcionariat sindical, perquè les agressions que estem patint contra els drets socials s´ho mereixen. No vindria malament una xicoteta dosi de cultura reivindicativa\nfrancesa per a l´època que ens espera amb l´anunciada reforma de les pensions i vaja vosté a saber quantes malifetes més...\nI encara que una vaga general puga reforçar la possibilitat que el p\nroper govern de l´estat caiga en mans de la dreta més recalcitrant de Rajoy –esperem que no siga així–, cal seguir endavant i plantar cara a la colla d´estadistes bojos que ens malgoverna, a vore si rectifiquen i podem eixir del malson en què ens estan endinsant. I si volen fer-se l´harakiri electoral, Els Verds estem en disposició d´arreplegar els vots que estan menyspreant per a dur a terme una nova política econòmica, social i ecològica.\nA qui ets deixem unes fotografies de la multitudinària mani de ahir.\nSalut, ecologia i drets socials.\nPublicat per Els Verds d'Alaquàs. a dijous, de setembre 30, 2010\nAvui en noticies Cuatro a fet reso de lo que portem anys patim el conciutadans del nostre poble olors,partícules en suspensió, contaminació de les aigua subterrània que tenim que suportar per lo poc un any mes fins a que finalitzen la nova planta de Fervasa.\nSalut, ecologia i reciclatge.\nPublicat per Els Verds d'Alaquàs. a dilluns, de setembre 27, 2010\nEtiquetes de comentaris: Fem, fervasa\nLa setmana de la mobilitat sostenible 2010.\nPer a molta gent, viure sense cotxe es una utopia quasi un somni, no tindre que viure esclau, de uns dels majors productors de gasos de efecte hivernacle, totes els efectes que produís al nostre planeta i fins i tot als nostres cossos, produint malalties de diverses indoles,el soroll produït en les ciutats i pobles per el tràfic crea a molta gent ansietat, estres, accidents mortals , nafres als cossos dels accidentats molt de elles irreparables i també nafres psíquiques a les segues famílies . Es tot un símbol de la nostra forma de viure actual que fins i tot a revolucionat a el primer mon creant al votant un xarxa de carreteres que modifiquen el nostre entorn.\nEls pobles fins ara se organitzen per que els vehicles ha motor puguen circular i fins hi tot aparcar, no se organitzen per als vianants, ciclistes, dis-capacitats puguen circular amb fluïdesa. A tot açò el a arribat el moment de donar-li la volta per que la societat li fa falta un canvi esta saturada de tant de vehicles circulant per el seu voltam, el model de viure amb cotxe ets caduc i fins hi tot insostenible.Encara que el ser humà es de costums, la costum de agafar el cotxe per ha tot, la tenim que deixar de costat, substituir per la d'anar caminant, en bicicleta i en transport públic, per tot açò i per moltes coses mes tenim que demanar un canvi als nostres governants o un canvi de governants per a que les tendències canvien com en alguns països del nostre entorn.\nEls jocs de treball que fins ara creava la industria automobilista se podria reconvertir per ha crear un altre tipus de vehicles, con les bicicletes, els vehicles de transport públic, els llocs de treball no es perdien fins i tot crec que augmentarien, el que estic segur es que la nostra percepció de viure millor augmentaria en la població de les ciutats.\nEls governs no aposten seriosament per llevar els cotxes del nostre entorn, amb les noves tecnologies no fa falta anar físicament a tots els jocs, se poden donar solucions a molts aspectes de la nostra vida, mitjançant la xarxa. Desfruiteu de la setmana de la mobilitat sostenible i sobre tot poseu en practica el transport sostenible.\nSalut, ecologia i transport públic.\nPublicat per Els Verds d'Alaquàs. a dilluns, de setembre 20, 2010\nEtiquetes de comentaris: transport, treball, urbanisme\nDonant una volta per el poble, et donem conter del ambient pre-electoral que se viu totes les voreres obrades, obres per qui per a lla tot ple de obsta-culs, sorolls i de pols et dones conter no mes obrir la porta.\nContinuen pensant el nostres regidors que fins i tot els tornaran a que continuaran xuplant de la mamella con fins ara, encara que el descontent es prou general, confien que si no els voten a ells, qui van a votar.\nNi han altres opcions per a dur a bon port a el nostre poble, poc a poc anem guanyant terreny a la mordassa del bipartidisme a quest País.\nEl que volia mostrar es el meu descontent per el asfaltat de alguns dels nostres parques com el de Sequieta i albereda Nord prop de ambulatori sense cap de trellat, ara que se aprovat la nova contracta per a 8 anys dels nostres parques per uns 700.000€ en el ultimo ple extraordinari de urgència. Vull fer una crida a als nostres regidors que els diners que se gasten des pres ni ha que comprovar i estar damunt de les contratàs per a que complesquin les seus treballs amb una vigilància sobre tot en la seguretat de les obres per els possibles accidentes que puguem ocasionar.\nEn cara que volia també fer un crida més , demanar que totes aquestes contratàs les podrien desenrotllar treballadors del poble, exigint que els treballadors que de desenvolupen aquests treballs siguem del nostre municipi, per que som un poble que tenim un taxa de atur molt gran.\nAra que pareix que plou, vull també fer crida a l'estat de alguns dels albellons, per les possibles inundacions que poden originar el mal estat de aquests, el aigua pot fer molt de mal si no ets deixa eixida.\nAquestes fotografies son del barri de la Purisima aquesta setmana .\nPublicat per Els Verds d'Alaquàs. a dijous, de setembre 16, 2010\nEtiquetes de comentaris: aigua, Alaquàs, parcs, urbanisme\nFESTA JOVES VERDS PV A L'ELIANA\nPublicat per Els Verds d'Alaquàs. a dimarts, de setembre 14, 2010\nEtiquetes de comentaris: festa, joves\n20 Aniversari València en Bici.\nSi voleu mes informació, sobre tots els esdeveniments programats, podeu visitar el blog creat per a la ocasió http://setmanamobilitatvalencia.blogspot.com/ . Desitjar que continueu lluitant per la bici i per els drets dels ciclistes.\nSalut, ecologia i valència en bici.\nPublicat per Els Verds d'Alaquàs. a dilluns, de setembre 13, 2010\nEtiquetes de comentaris: carril bici, sostenible, transport\nEl PP, la calor i la lledi de dependència\nVoro Torrijos Tàrrega\nAgost de 2010. Una calor que bada les pedres. Es pot fregir un ou en la carrosseria d´un cotxe. Una dolenta notícia per a les elèctriques que deixarien d´ingressar uns quants milions d´€ si tothom començara a emprar els vehicles motoritzats per a altres usos més ecològics com ara cuinar. Tot un estalvi energètic i un gran benefici mediambiental. O potser comence a estar una mica tocat del perol de tanta escalfor. Segur. No m´estranya. Aquestes temperatures són de rècord. Però també per al record o potser les haurem oblidat el proper estiu. De la boca de qualsevol ixen paraules d´alerta: això és el canvi climàtic. Fa pocs anys qui gosava dir quelcom semblant la tenia clara. Que si alarmisme gratuït. Que si ecologisme radical. Que si era cosa de quatre persones embogides. I ara, qui pensa el contrari resulta titllat de desinformat, incrèdul o que viu en un altra galàxia. Total, per al que està servint saber-ne tant...Una cosa és predicar i una altra practicar el que es diu.\nAmb tanta xafogor i sense aire condicionat a casa, crec que se m`han pujat massa pardals al cap. O tots, perquè ja fa un bon grapat de dies que no els escolte. Probablement se n´han anat de vacances a llocs més temperats. És que això de ser una mica conseqüent és molt dur, però reconec que resulta difícil renunciar al plaer d´una temperatura decent. Però, clar, en aqueix cas es perd la immunitat i anar pel carrer pot provocar un important colp sensorial. Els contrastos tampoc no són molt aconsellables, diuen. Encara que això s´arregla no eixint de casa. O si s´ha d´anar a algun lloc, que el trasllat es faça amb cotxe. Que ara tots porten un potent climatitzador. I si el desplaçament es fa a un centre comercial o a una gran superfície, el problema sembla que no existeix. En fi, que aquesta calor és evitable si es té una mica de precaució i pots escrúpols ecològics.\nPerò, tot i aquesta ardent introducció, la meua intenció era opinar sobre un fet recentment ocorregut en relació a l´aplicació de la Llei de Dependència al País Valencià i que també té a veure amb la calor. Potser els aires condicionats dels despatxos dels polítics del PP tampoc no funcionen bé i com a conseqüència el personal ha perdut la xaveta –si no fa anys que l´havien perduda–. Però, tot coincidint amb aquest forn estiuenc de finals d´agost, han tingut la brillant idea de crear alarma social en 2000 persones majors que estan vivint en residències privades i que depenen d´ajudes públiques per tal d´arribar a final de mes. No tenen més remei que viure-hi perquè tant el PP com el PSOE no són gaire favorables a la cosa pública, com s´està demostrant a tort i a dret. Es tracta d´unes ajudes concedides i ara posades en guaret. Quina casualitat, uns mesos després de la venda per part de la família Cotino d´una important xarxa de residències, el govern Camps comença a jugar amb el tema: que si Zapatero n´és el culpable, que si caldrà renegociar a la baixa amb els amos de les residències, que si es comprometen a reubicar persones amb dependència a inexistents places públiques ...\nLes contradictòries declaracions de la Consellera de Benestar Social sobre la retirada o congelació dels convenis amb les empreses geriàtriques estan creant un gran malestar en tota la societat. Després de les recent retallades a l´ensenyament –més de 60 milions d´€–, ara sembla que li toca al sector més vulnerable i indefens de tots. Si són capaços de jugar amb les persones majors d´una manera tan insultant, quina deu ser la propera que ens espera?\n*Els Verds del País Valencià\nPublicat per Els Verds d'Alaquàs. a dijous, de setembre 09, 2010\nEtiquetes de comentaris: canvi climàtic, dependència


?Opus pistorum?, de Henry Miller - llegir-escriure\nPublicat el 13 de desembre de 2013\n?Opus pistorum?, de Henry Miller\nContinuo amb un altre títol d’entrecuix calent, molt calent. La novel·la està dividida en dos volums i sis llibres, de títols eloqüents: Sous les toits de París, A l’estil francès, La Rue del Clau, Una missa negra i una nana, França als pantalons i Cherchez le toit.\nA l’epíleg del llibre, el seu editor, Milton Luboviski, que tenia una llibreria, Larry Edmuns es deia, a Hollywood (Califòrnia, EUA), ens explica la gènesi de la novel·la. El 1941, en una època en què Henry Miller anava curt d’armilla, en Luboviski li pagava a dòlar la pàgina. Per tant, l’Alf, el protagonista, i en Joan Dijous, o Jean Jeudi, o en Joanet, el coprotagonista mut, no van néixer a París, on se situa l’acció, sinó a l’assolellada Califòrnia, amb una finalitat alimentària. Potser per això, a diferència de Pierre Louys, Miller no vol denunciar res i va directe al tema, des de la primera pàgina. Tot i això, quan s’és un bon escriptor, es nota.\nHenry Miller, fotografiat per Carl Van Vechten el 1940.\nEn aquest cas, es nota primer en l’estil. Ja sabem que el món del sexe dóna per a moltes metàfores (per exemple, en català, gairebé totes les verdures tenen un segon significat sexual: la patata, els pebrots, els melons, el pèsol, la fava…), però això no vol dir que sigui fàcil crear imatges noves, com ara aquesta, per indicar la trempera al veure un pubis rasurat:\n“La reconeixerà… Per a ell és com el cap de Medusa… només amb una ullada es converteix en pedra, encara que no tingui un bigoti en forma de serps.”\n“Al cap d’uns quants minuts de fregues, ja tinc una cigala que, en unes altres circumstàncies, correria el perill que li disparessin per dissecar-la.”\n“La Jean és tan calenta com sembla. Com que tothom està dret, amb trempera o sense, jo també m’hi he d’estar, i la Jean em mira la bragueta com si esperés que en sortís un ninot d’aquests que es disparen amb una molla.”\nAquestes petites perles enmig de la narració marquen la diferència amb altres obres més convencionals.\nA part d’això, es nota en els personatges. No es para gaire a descriure’ls físicament, un altre anticonvencionalisme, però sí que t’explica com pensen, els situa a la història i en justifica les actuacions. Cada personatge viu un conflicte, un cert conflicte, i el resol a la seva manera. com l’Alexandra, que fa una reflexió i torna al camí de l’Església, per després deixar-la i agafar el del satanisme, i els seus dos fills, la Tània i el Peter, que també són amants; o l’escalfabraguetes de la senyoreta Cavendish, l’anglesa que ha d’acabar marxant de París; o la Toots, que busca un americà ric i el troba en el Henry, però a ell li atrau més el Peter; o com l’Ernest i el Sid s’ho munten per fer fotos porno a l’Ann després d’emborratxar-la; o l’Anna, que va sortir corrent nua enmig de la nit, avergonyida, i a poc a poc es…\nAquest reguitzell de personatges es mou al voltant de l’Alf, el narrador protagonista, que escriu en primera persona i que intenta no implicar-se gaire en les històries, temerós de sortir esquitxat dels gelos, les infidelitats, les passions i les misèries dels homes que perden el cap rere un cony.\n“Quan acabem, la bagassa es queda allargassada damunt la pila de fustes. No intenta tapar-se… actua com si hagués oblidat on és, sembla esgotada de tant cardar, i satisfeta. Em fa por, però, que se’n recordi i provi de treure’m uns quants francs amb afalacs, potser voldrà que la convidi a beure alguna cosa, que li pagui un taxi, em parlarà de la seva mare malalta… agafo el primer bitllet que trobo a la butxaca, m’hi eixugo la cigala i l’hi deixo rebregat damunt la panxa nua, aprestat amb una moneda.”\nEntremig, tot un reguitzell d’activitats sexuals amb múltiples variants, algunes de les quals avui són delicte, i jo diria que quan les va escriure també.\nAl darrer llibre, Miller fa girar la trama al voltant del Sam i l’Ann, i la seva filla, menor d’edat, la Snuggles, i la Billie i la Jean, i dels diners, i així crea una espiral que li serveix per dónar un final a la novel·la.\nM’han encantat les cites que obren els dos volums:\n“Deixa estar els collons i agafa’t els mitjons.” –Canterbury\n“–Collons! –digué la reina–. Si jo en tingués seria Rei!” –Canterbury.\nI els noms francesos per referir-se a certes parts del cos, conillon, bonne-bouche i abricot-fendu, el significat dels quals es dedueix pel context.\nTraduït de l’anglès per Jacint Bofias i Alberch, que no surt a la portada.\nAquesta entrada s'ha publicat dins de Construint la República de les Lletres per xaviermanuel | Deixa un comentari. Afegeix a les adreces d'interès l'enllaç permanent


Un Sant Joan d’estrenes | Diari de Tarragona\nUn Sant Joan d’estrenes\nLa Jove descarrega per primer cop aquest any el 9de8, el 4de9f i el pde7f, mentre que Sant Pere i Sant Pau descarrega el 4de8\n25 de Junio de 2017 - 17:57 hs\nLa Jove va descarregar el 9de8. Foto: Pere Ferré\nDiada d’estrenes a la plaça de la Font de Tarragona. La cita castellera es va caracteritzar un any més per la seva eficàcia en termes de duració. Si bé a Valls la diada es va arribar a fer llarga pels assistents a la plaça del Blat, molt diferent va ser a Tarragona, ja que la diada no va sobrepassar l’hora i mitja, tenint en compte que eren 4 les colles congregades ahir a la plaça de la Font.\nLa Jove de Tarragona va posar ahir una marxa més, portant a plaça i descarregant fins a 3 estructures inèdites aquesta temporada, entre elles, el primer gamma extra de la temporada per als de la camisa lila, el 9de8 que van completar en tercera ronda. Els d’Aleix Bordas van iniciar el seu particular Sant Joan descarregant el tercer 3de9 amb folre de la temporada.\nA la segona ronda van culminar el doblet de nou, amb el 4de9 amb folre, que completaven per primer cop aquesta temporada castellera. A més, en ronda de pilars van aconseguir dominar i descarregar l’espadat de set. Així doncs, la Colla Jove arriba amb un estat de forma excel·lent al seu proper repte: la Festa Major de Terrassa.\nEls Xiquets de Tarragona van continuar amb la dinàmica ascendent capitalitzada durant el primer tram de la temporada. Els de Sergi Feijoo van seguir picant pedra apostant pels castells de la gamma alta de vuit per la diada de Sant Joan.\n5de8 descarregat pels Xiquets de Tarragona. Pere Ferré\nEls del carrer de Santa Anna van ajuntar en una mateixa actuació tres castells de la gamma alta de vuit: El 2de8 amb folre, el 4de8 amb el pilar i el 5de8. A la ronda de pilars van descarregar el segon pilar de set amb folre de la temporada. Les bones sensacions mostrades a plaça, i la feina feta a assaig, són garanties més que suficients per a assentar les bases perquè aquest primer tram estival els Xiquets de Tarragona puguin pujar un pis a algunes d’aquestes construccions.\nBrillant amb llum pròpia\nSi hi ha una colla que està encisant a tota una ciutat i al món casteller són els Castellers de Sant Pere i Sant Pau. Els de la camisa verda van tornar a ser els abanderats de la feina ben feta a assaig, protagonitzant una altra sensacional diada. Tot i tractar-se d’un 24 de juny, els de David Lobo van descarregar un magnífic 2de7, el 3de8, i per primer cop aquesta temporada el 4de8, tancant l’actuació amb l’espadat de sis. El domini mostrat amb el dos com amb el pilar fa que els aficionats castellers ja estiguem frisant per saber quan els podrem veure sobre d’un folre.\n4de8 dels Castellers de SPiSP. Foto: Pere Ferré\nAmb regust amarg\nDiada agredolça per als Xiquets del Serrallo, ja que no han pogut amb el seu màxim objectiu de cara a la cita d’ahir a la plaça de la Font, l’assalt a la gamma dels castells de set i mig, ja que a la segona ronda han hagut de desmuntar l’intent de 3de7 amb l’agulla. Els del barri mariner però han pogut repetir el doblet bàsic de 7, el 3de7 i el 4de7, i han tancat l’actuació amb el 5de6.\n4de7 dels Xiquets del Serrallo. Foto: Pere Ferré\nMés castells a la demarcació\nLa tarda d’ahir es van viure altres diades castelleres a la demarcació de Tarragona amb motiu de la diada de Sant Joan. Aquest va ser el cas de Torredembarra, on la colla local, els Nois de la Torre van descarregar per primera vegada aquesta temporada el 3de7 amb l’agulla com a castell més destacat. A més, van descarregar el 3de7 i el 5de6. Van actuar al costat d’uns Castellers d’Altafulla que van tornar a descarregar els dos castells de la gamma bàsica de 7, el 3de7 i el 4de7. Els tercers en discòrdia van ser uns Xiquets de Vila-seca que van descarregar un 3de7 com a castell més destacat, acompanyats pel 3de6 i el 4de6 amb agulla.\nCambrils també va tenir castells, amb la colla local, els Xiquets de Cambrils descarregant 3 castells de 6; el 2de6, el 5de6 i el 3de6.\nColla Jove: 3de9f, 4d9f, 9de8, pde7f\nXiquets TGN: 2d8f, 4d8p, 5d8, pde7f\nC.SPISP: 2de7, 3de8, 4de8, pde6\nX. Serrallo: 3d7, id3de7a, 4de7, 5de6\nNois: 3d7a, id4de7, 4de7, 5de6\nAltafulla: 4de7, id3de7, 3de7, 5de6\nX.Vila-seca: 3d6, 3d7, 4d6p


Girona destina 450.000 euros a ajudes pels sectors més afectats per les restriccions i a la lluita contra l'atur - Empordà\nGirona destina 450.000 euros a ajudes pels sectors més afectats per les restriccions i a la lluita contra l'atur\nGran part d'aquestes subvencions es dirigeixen als sectors de l'hostaleria, restauració i comerç\nJudith Viladomat 17.10.2020 | 06:30\nL'alcaldessa de Girona, Marta Madrenas, a la roda de premsa d'avui. Ajuntament de Girona\nL'alcaldessa de Girona, Marta Madrenas, a la roda de premsa d'avui.\nL'Ajuntament de Girona ha anunciat un paquet d'ajudes econòmiques de fins a 450.000 euros dirigides als sectors més afectats per les noves restriccions que han entrat en vigor avui a tot Catalunya, així com per lluitar contra l'atur a la ciutat. L'alcaldessa, Marta Madrenas, ha afirmat que aquestes ajudes s'han impulsat per què els sectors que més pateixen les mesures contra la covid-19 "no notin tant la duresa de les restriccions".\nMadrenas ha detallat que, mentre els bars i restaurants no puguin servir als seus locals, se'ls bonificarà la taxa de terrassa. Pel que fa al comerç local, continuen promovent l'aplicació "Lacompra" que permet fer comandes de forma electrònica. A més, ara s'hi suma el sistema de paqueteria gratuït SmartPoint, presentat ahir, per poder facilitar l'enviament de les comandes i fer-ne la recollida.\nL'alcaldessa també ha anunciat un seguit de mesures dirigides a frenar l'atur a la ciutat i fomentar l'ocupació. En aquest sentit, ha volgut deixar clar que "la reducció de l'atur passa a ser la prioritat número 1 de l'Ajuntament en l'àmbit econòmic i social". "Vam acabar el setembre amb 6.269 aturats a la ciutat de Girona. L'objectiu principal ara mateix per aquest govern, a part de les mesures sanitàries, és la reducció de l'atur, i per això destinarem recursos a implementar accions i programes que permetin ajudar el teixit productiu a mantenir la seva estructura durant aquests mesos difícils que venen", ha afirmat l'alcaldessa.\nD'una banda, es modifica el programa Girona Actua, dotat amb 150.000 euros a disposició de les empreses que hagin hagut d'aplicar un ERTO s'hi puguin presentar amb ajudes d'un termini màxim de sis mesos.\nDe l'altra, al novembre s'activarà una segona part específica per covid-19 del programa Girona Actua, anomenat Girona Actua Plus, en què es destinaran 200.000 euros en ajudes directes a les empreses perquè puguin mantenir els treballadors actuals i evitar acomiadaments. Aquesta nova convocatòria anirà adreçada a autònoms, a empreses de màxim 10 treballadors i a entitats sense afany de lucre, que des del 14 de març hagin aplicat un ERTO o un cessament de l'activitat o hagin patit una reducció d'ingressos del 50%. L'import de les ajudes dependrà del nombre de treballadors i treballadores que tinguin.\nA banda d'això, Madrenas ha anticipat que divendres s'aprovaran, a la Junta de Govern, un conjunt de subvencions per a associacions professionals dels sectors de l'hostaleria i la restauració (45.000 euros) i també per a les del comerç (55.000 euros), perquè des de les pròpies associacions puguin plantejar i dur a terme fórmules per ajudar al seu sector.\nPosada en marxa de les restriccions\nDurant la roda de premsa, Madrenas també ha detallat com es portaran a la pràctica les restriccions del Procicat a la ciutat de Girona. Així, ha anunciat que es mantindran tancats els 111 parcs infantils de la ciutat, no es permetran les activitats culturals a l'exterior, i també continuarà en vigor la limitació de l'aforament dels mercats al 30%. Els parcs i jardins de la ciutat tancaran a les 20h i alguns cursos de centres cívics hauran de reduir l'aforament al 50%.\nA més, l'alcaldessa ha fet una crida a que les tramitacions de l'Ajuntament es facin de forma telemàtica. Madrenas ha indicat que més del 90% de les tramitacions amb el consistori es poden fer sense anar presencialment a les oficines municipals, i si algú té algun dubte ha explicat que es pot dirigir al telèfon d'atenció a la ciutadania (972 419 010), on els podran atendre de 8 del matí a 6 de la tarda.\nL'alcaldessa també ha fet referència als controls policials que s'han posat en marxa avui a la ciutat per vigilar el compliment de les noves restriccions. Durant el matí, però, s'han limitat a avisar fins a 5 bars on estaven servint a clients que consumien dins l'establiment. Madrenas ha remarcat que bars i restaurants poden obrir per portar menjar a domicili o perquè els clients el puguin anar a buscar, i que tenen prohibit servir pel consum a l'interior o a la terrassa. A partir d'aquest migdia, però, es començaran a posar sancions.\nEls controls policials també s'intensificaran pel que fa a l'obligació de portar mascareta a la via pública. Des de finals de juliol fins ara, s'han posat 272 denúncies per no portar la mascareta a la via pública i s'han aixecat 46 actes per incomplir les mesures o per la mala pràctica dels locals.


Jerònim de Càrdia - Viquipèdia, l'enciclopèdia lliure\nJerònim de Cardia (Hieronimus, Ἱερώνυμος) fou un historiador grec dels segles IV aC i III aC (vers 350 aC a 270 aC), esmentat sovint com autoritat per l'època que va seguir a la mort d'Alexandre el Gran. Va acompanyar a Èumenes, que com ell era ciutadà de Cardia o Càrdia, primer quan encara Alexandre era viu, i després més tard.\n(grc) Ἱερώνυμος ὁ Καρδιανός\n250 aC (103/104 anys)\nLa seva primera menció expressa és el 320 aC quan va encapçalar l'ambaixada enviada per Èumenes a Antípater i abans de tornar va morir el regent i Antígon el borni va fer a Jerònim una oferta d'aliança que havia de transmetre a Èumenes.\nVa seguir a Èumenes fins a la seva captura final i a la darrera batalla de Gabiene (316 aC) va resultar ferit i va quedar presoner d'Antígon, que el va tractar amb amabilitat i el va guanyar per al seu servei.\nEl 312 aC fou enviat per Antígon per recollir betum a la vora de la mar Morta, expedició que no va reeixir per l'hostilitat dels àrabs de la zona. Flavi Josep diu que fou governador de Síria però això probablement és un error.\nMort Antígon el borni el 306 aC Jerònim va seguir al seu fill Demetri Poliorcetes i apareix el 292 aC com a governador de Beòcia per compte de Demetri. No se sap si va tornar a aquest càrrec quan Demetri ca reconquerir Tebes que s'havia perdut però en tot cas va romandre al servei de Poliorcetes i del seu fill Antígon II Gònates. Es creu que va sobreviure a Pirros, ja que esmenta la seva mort (272 aC) a la seva història.\nVa morir suposadament amb 104 anys (probablement uns 80), i va romandre lúcid fins al final.\nL'obra històrica de Jerònim és esmentada sota diversos títols: (τὰς τῶν διαδόχων ἱστορίας γεγραφώς (Diodor de Sicília) o ἐν τῇ περὶ τῶν ἐπιγόνων πραγματείᾳ, (Dionís), i abraça un període vers el 325 aC al 270 aC.\nObtingut de «https://ca.wikipedia.org/w/index.php?title=Jerònim_de_Càrdia&oldid=17894635»\nDarrera modificació: 16 des 2016 a les 21:10


Infosalut - Nomenament i l’adjudicació de places de metge d’urgència hospitalària de l'IB-Salut\nArticle anterior Nomenament i s’adjudicació de places de metge de medicina interna de l'IB-Salut\nArticle següent Es modifica la seu de l’examen del concurs oposició d'especialista de neurocirurgia\nEn el BOIB núm. 25, de dia 20 de febrer de 2021, s'ha publicat la Resolució del director general del Servei de Salut de les Illes Balears (IB-Salut), de 8 de febrer de 2021, per la qual es nomena personal estatutari fix i s’adjudiquen places a les persones que han superat el concurs oposició per cobrir places vacants de la categoria de metge/metgessa d’urgència hospitalària dependents de l'IB-Salut.\nAbans de prendre possessió de la plaça, la persona interessada ha de fer constar que no ocupa cap lloc de treball ni que du a terme cap activitat en el sector públic d'incompatibilitats del personal al servei de les administracions públiques. Si du a terme alguna activitat privada —incloses les de caràcter professional— ho ha de declarar en el termini de 10 dies hàbils comptadors des de l'endemà de la data de la presa de possessió per a que l'òrgan competent n'acordi la declaració de compatibilitat o d'incompatibilitat.\n[Font: BOIB. Núm. 25. 20/02/2021]


Òpera entre copes: Turandot - Ateneu Santcugatenc\n01/10/2019 de 19:00h. fins a 20:30h.\nTags: Turandot, òpera entre copes, Tast de Vins, marc sala, òpera, Liceu, conferències, Apropera, Albet i Noya\nhttp://www.ateneu.cat/wp-content/uploads/2019/07/Turandot-Conferencia-con-Carlos-Calderón-Círculo-del-Liceo-Barcelona.jpg 650 1000 l'Ateneu http://www.ateneu.cat/wp-content/uploads/2016/07/logo.png l'Ateneu2019-07-30 10:01:232019-09-30 19:02:59Òpera entre copes: Turandot\nÒpera entre copes Mercats d’estiu


Actualitat - ACTUALITAT ACE - CEEC - Entrega del 3r Premi de la Nit de l’Enologia d’ACE-CEEC a Aleix Solegibert Serra pel millor expedient del grau d’enologia - Associació Catalana d’Enòlegs\nEntrega del 3r Premi de la Nit de l’Enologia d’ACE-CEEC a Aleix Solegibert Serra pel millor expedient del grau d’enologia\nEl passat 5 d'abril en l'acte de la Nit de l'Enologia 2019, el tercer premi va correspondre a una nova categoria, que vol reconèixer el currículum i l'expedient dels alumnes que es formen a la URV en el grau d'enologia.\nEl premi va ser entregat la setmana passada i consistia en 500 € en vi, cofinançat per GrauOnline; celler de venda i distribució de vins i licors de Girona. Una de les vinoteques més importants i més grans del món amb més de 12.000 referències i 15.000 m².\nEn aquesta última edició el premi va ser atorgat a Aleix Solegibert Serra de la promoció 2014-2018, i també guanyador del 18è premi Jaume Siurana de la URV amb un projecte vinculat al negoci familiar, i en el que ressalta les múltiples accions que desenvolupa l'enòleg, reafirmant la figura polivalent de l'enòleg. La família Soler Gibert, viticultors des de 1730, conreen les varietats de raïm: picapoll, merlot, cabernet sauvignon, cabernet franc i mandó.


Impartim una sessió adreçada als alumnes del grau de Pedagogia de la UB\nPep Montes, gerent de l’Acellec, participa a l’assignatura ‘Innovació Pedagògica’ per explicar a una cinquantena d’alumnes les sortides professionals del lleure educatiu i sociocultural i per presentar-los els detalls del premi ‘Colònies i Educació’ que aquest any proposa la segona convocatòria\nAquesta setmana des de l’Acellec ham participat en una de les classes de l’assignatura Innovació Pedagògica que reben els alumnes del grau de Pedagogia de la Universitat de Barcelona. Pep Montes, gerent de l’Acellec, ha impartit una sessió davant una cinquantena d’estudiants del grau per explicar-los les sortides professionals del lleure educatiu i sociocultural i per explicar-los els detalls del premi Colònies i Educació que aquest any té oberta la segona convocatòria. Els estudiants han pogut conèixer de ben a prop els perfils professionals que demana el sector i també s’han mostrat interès per optar al premi obert als alumnes que enguany preparen el treball de final de grau i que compta amb el suport de la direcció general de Joventut de la Generalitat de Catalunya.\nDes de l’Acellec volem agrair a la Universitat de Barcelona que ens hagi facilitat aquest contacte directa amb els alumnes i en especial al professor de l’assignatura, Jordi Puig, que és president del Consell Social del Col·legi de Pedagogs de Catalunya,.


Quatre tipus de persones que es necessiten en una start-up\nPer Laura Rendón | 01 Juny 2021 | Picasso Business Center Ⓡ\nAquest és l'equip d'estrelles que elevarà el seu producte al següent nivell.\nLa mentalitat emprenedora està creixent en totes les indústries, en les empreses grans i petites. Una sèrie de grans organitzacions privades estan imitant la naturalesa àgil i impulsada pel creixement de les startups, i han establert equips dedicats i vinculats a projectes dins de les seves empreses per a abordar problemes i obtenir solucions més ràpid del que una corporació multinacional tradicionalment hauria estat capaç de fer-ho.\nCom pot identificar el tipus correcte de persona per a portar una startup al següent nivell? Ja sigui com a part d'una companyia global de béns de consum, o com el pròxim disruptor a punt de sacsejar la indústria fintech, aquí estan els quatre tipus de persones que ha de contractar per a la seva posada en marxa:\n1. El Geni\nL'experiència és una habilitat de la qual un equip fundador no pot evitar. Cada startup necessita almenys un geni per a enlairar.\nSovint el geni desafiarà a la resta de l'equip i demanarà coses que els altres veuran impossible de fer, sense sentit o no estan segurs de com fer. Aquesta persona està plena de passió, genialitat i sovint es considera que és el membre de més alt risc de l'equip.\n2. L'enginyer front-end\nQuan s'està en una startup lligada als recursos, usar moltes habilitats ve amb l'uniforme. No obstant això, si dins de les seves habilitats no inclou codificació i disseny, li recomanem que busqui a algú que tingui experiència en codi i productes com el seu segon emprat.\nL'enginyer front-end bàsicament determina com es veu i se sent l'aplicació o el sistema, i el que implicaria el recorregut de navegació de l'usuari. Un personatge clau en l'èxit final del seu producte o servei.\n" Mentre que un enginyer no especialitzat, és a dir, algú que pot fer programació de front-end i back-end, sembla una proposta atractiva, les startups que han experimentat l'èxit tendeixen a tenir dos enginyers. "\n3. L'enginyer de back-end\nMentre que un enginyer no especialitzat, és a dir, algú que pot fer programació de front-end i back-end, sembla una proposta atractiva, les startups que han experimentat l'èxit tendeixen a tenir dos enginyers en l'equip que són especialistes en les seves pròpies disciplines: un enginyer de front-end que se centra en com es veu el lloc de la companyia i un enginyer de back-end que se centra en com funciona per dins.\nL'enginyer de back-end també serà responsable de configurar els seus sistemes, des de l'establiment del seu allotjament, fins a la selecció dels llenguatges de programació que utilitzarà i el disseny de la primera versió del lloc web i programes interns de l'empresa.\nFins i tot si vostè personalment no és expert en tecnologia, ha de considerar seriosament tots aquests factors perquè dictaran quan podrà llançar la seva empresa o producte.\n4. Gerent de Màrqueting.\nEls representants de màrqueting són els seus empleats de vendes, els que implementen les estratègies comercials triades per vostè.\nAquests empleats han de ser capaços de crear campanyes de màrqueting i publicitat, així com mesurar els resultats d'acord amb les mètriques clau que ha establert per a la seva empresa. La contractació de representants de màrqueting amb experiència garantirà que aquests empleats puguin veure on es poden optimitzar les campanyes, així com treballar directament amb el seu estrateg de campanya per a suggerir dreceres útils i proporcionar opcions alternatives.\nEn totes les indústries i segments operatius, les startups necessiten actuar ràpidament i ser àgils en els seus passos. Obtenir l'avantatge de ser el primer a moure's pot marcar la diferència entre l'èxit sostingut i un cop de paella.\nCom convèncer als inversors que el seu equip està llest per al primer i no per al segon?\nDóna un cop d'ull a aquest blog per a obtenir alguns consells útils i posar al seu equip en el camí cap al creixement en molt poc temps.


La fauna bioindicadora: Revista Espiadimonis | Projectes de custòdia fluvial\nLa fauna bioindicadora: Revista Espiadimonis\nUs deixem a les vostres mans la versió on-line de la revista Espiadimonis\nRevista Espiadimonis nº 30 – Estiu 2015\nAmb aquets exemplar hem arribat al número 30 de la revista semestral que Associació Hàbitats edita. La revista vol ser un espai on socis, professionals dels sector i col·laboradors amb l’entitat puguin transmetre els seus coneixements, explicar vivències i sobretot posar de manifest la tasca que desenvolupen tots els voluntaris del Projecte Rius.\nAmb 15 anys de trajectòria, arribem a la revista centrada en la fauna bioindicadora.\nEn aquest número hi trobareu la notícia destacada sobre la concessió, el passat 4 de juny, del Premi Medi Ambient 2015. A banda de les habituals seccions de notícies i de l’article del nostre soci Alfred Bellés sobre la fauna i la flora, en aquest número parlem dels ratpenats, els cetacis i de la llúdriga. També trobareu un article d’opinió sobre la Xarxa Natura 2000. I, finalment, ens fem ressò de la publicació d’un llibre que ha comptat amb la col·laboració de l’Associació: “Rius de Sal”.\nTambé recordar-vos que sent soci/a de l’entitat, us arribarà la revista en paper a casa vostra. Podeu posar-vos en contacte amb nosaltres a través del correu electrònic info@associaciohabitats.cat o al telèfon 93.4213216.\nAquesta revista ha comptat amb el suport de:\nThis entry was posted on 30/09/2015 by Associació Hàbitats in Associació Hàbitats, Custòdia del territori, Educació ambiental, Fauna, Participa-hi!.