Afers Socials avala el pla fet per experts per incrementar l’atenció domiciliària a dependents i augmentar els recursos - Social.cat\nAfers Socials avala el pla fet per experts per incrementar l’atenció domiciliària a dependents i augmentar els recursos\nEl document proposa multiplicar per 2,5 el finançament actual però El Homrani avisa que cal mirar la viabilitat\nDivendres, 18 de desembre de 2020 | 10:45 h\nEl Departament de Treball, Afers Socials i Famílies ha subscrit el pla per reformar i reenfocar l'actual sistema d'atenció a les persones dependents que va encarregar a una taula d'experts. El document proposa incrementar l'atenció domiciliària a persones dependents, però avisa que per aconseguir-ho cal augmentar els recursos.\nDe fet, proposa multiplicar el finançament actual per 2,5 en els propers cinc anys. El conseller Chakir El Homrani ha assegurat que es fa seu el document però ha avisat que ara caldrà mirar la viabilitat econòmica i fer “un treball fi” per veure de quins recursos es disposa. El document pretén ser un full de ruta del 2021 al 2027 per a com ha de ser el futur model del sistema l'autonomia i l'atenció a les persones.\nAl pla els experts conclouen que cal que el sistema posi els atesos al centre i aposta per reenfocar-lo més a la prevenció per tal de no haver de centrar-se tant en la resposta residencial i pal·liativa. Segons ha remarcat El Homrani, s'ha de treballar perquè les residències no siguin “l'eix central” del sistema, sinó que cal una mirada més preventiva. En aquest sentit, ha insistit que cal “invertir clarament” en serveis socials en l'atenció a l'entorn domiciliari i comunitari.\nLlei de promoció de l'autonomia\nEntre les mesures que proposa el document, hi ha la necessitat d'impulsar una nova Llei Catalana de Promoció de l'Autonomia i d'Atenció de Llarga Durada i una revisió de la normativa per oferir un marc legal que doni suport als projectes de vida independent.\nTambé es proposa el desplegament d'una Agència integrada per a la promoció de l'autonomia personal per atendre de manera integrada entre salut i serveis socials i donar resposta a la necessitat d'atenció i cures. Segons el conseller, tant el seu Departament com el de Salut tenen “molt clar” que aquesta és una passa a fer i ha apostat per tenir “un espai de governança conjunt”. A més, la taula també aposta perquè s'ofereixi una finestra única per accedir als diferents serveis de suport per als projectes de vida independent.\nEl Homrani ha assegurat que el Departament té clar que tirar endavant aquest model necessita “temps i anys” i “un increment important de recursos”. En aquest sentit, ha recordat que subscriu el document que aposta per multiplicar per 2,5 el finançament actual en atenció domiciliària però ha remarcat que ara caldrà fer “una anàlisi de recursos econòmics i humans” i “valorar tots els escenaris sent honestos”.\nEl conseller ha avisat que no s'aconseguirà aquest objectiu si no hi ha “col·laboració” entre totes les administracions. A més, El Homrani ha advertit que la remodelació del sistema d'atenció és un repte global, i pensa que és una “necessitat” perquè, si es té en compte com avancen els models de piràmide poblacional, d'aquí a uns anys “no se serà capaç de donar resposta a l'increment de persones en situació de dependència”.\nAtenció domiciliària i comunitària\nEls experts veuen prioritari fer créixer i consolidar el model d'atenció integrada a l'entorn domiciliari i comunitari, però per aconseguir-ho remarquen que calen més recursos. En aquest sentit, al seu pla –que el Departament subscriu– es preveu que en els propers cinc anys el finançament augmenti dues vegades i mitja el nivell actual. Aquests nous recursos haurien d'anar tant a les noves tecnologies de suport i cura, la teleassistència avançada i la teràpia ocupacional.\nEls experts aposten per una atenció de qualitat al domicili i que integri la cura directa, tecnologies de suport i teleassistència avançada. En l'àmbit domiciliari, es preveu un increment en la cobertura, tant pel que fa al nombre de persones que en el futur seran ateses a casa seva, com en la intensitat del suport que requereixin. També s’assenyala com a prioritari l’acompanyament a les famílies i persones cuidadores no professionals amb programes de suport per evitar la sobrecàrrega, així com l’increment dels serveis respir.\nD'altra banda, els experts també aposten per uns serveis més flexibles i adaptats a l'evolució de les persones. Per aconseguir-ho, apunten que cal un major finançament a assistents socials, a programes de suport a la vida independent perquè persones amb discapacitat funcional o problemes de salut mental puguin viure a casa seva, i una evolució dels centres de dia cap a nous serveis diürns més preventius per avançar cap a centres comunitaris de promoció de l'autonomia. També reclamen més recursos per a un nou model de treball de suport per millorar la inclusió laboral i sociolaboral dels més vulnerable si per a diferents opcions d'habitatges més flexibles i oberts a la comunitat.\nUn dels eixos del document se centra en el personal del sector, a qui creuen que cal millorar les condicions laborals, el reconeixement i la formació, tant dels professionals com dels cuidadors no professionals. A més, assenyalen que el nou model requerirà la creació de nous perfils professionals, de manera que cal potenciar la formació professional i continuada.\nAtenció a infància i adolescència\nD'altra banda, la taula remarca que l'atenció a les persones ha de contemplar tot el cicle vital, de manera que cal centrar-se en la detecció i atenció precoç en aquells infants i a adolescents que ho necessitin. Així, s'aposta per les mesures d'atenció integrada amb els sistemes de salut, educatiu i social i serveis comunitaris per donar suports precoços a la vida autònoma ja des de l'etapa perinatal.\nTambé proposen la creació d'un servei multidisciplinari postatenció precoç per l’infant que precisa suport a l’autonomia i atenció de llarga durada quan finalitza l’atenció al CDIAP (6 anys), i promoure l’existència del referent únic per la vida independent en la població jove que ho necessiti.\nCharkir El Homrani


Jáuregui diu que PSOE "està cridat" a impulsar una proposta de reforma "profunda"\nRedacció Catalunyapress | dimarts, 16 de abril de 2013\nEl diputat i portaveu del PSOE de Constitucional, Ramón Jáuregui, ha assenyalat aquest dilluns que el Partit Socialista "està cridat" a impulsar una proposta de reforma "profunda" que inclogui la de la Constitució en certs aspectes com la del títol VIII de la Carta Magna que fa referència a les autonomies.\n"Només nosaltres podem fer, ja que el Govern està en una posició de no voler dialogar aquests temes, està des d'una arrogància política governant en solitari un país que ja està descavalcat, i creiem que el PSOE és el que està cridat a presentar una proposta de reforma profunda que inclogui una reforma constitucional puntual de molts aspectes de la nostra Constitució", va ressaltar Jáuregui en una roda de premsa a Las Palmas de Gran Canària on oferirà una conferència.\nLes propostes completes, va dir, es presentaran en la Conferència Política que el PSOE celebrarà a l'octubre d'aquest any, i pel que actualment es troba en un procés de reflexió "molt profund, molt ambiciós" amb la finalitat de que s'aprovi una agenda reformista per donar resposta als "tres grans problemes" d'Espanya actualment.\nAixí, va incidir que el PSOE busca en aquest treball donar resposta a l'actual crisi econòmica d'ocupació i una crisi social "molt molt profunda, que portarà anys resoldre"; a la crisi política, "de la pròpia democràcia, d'envelliment de les institucions, de política convencional enfront d'una ciutadania que reclama noves respostes en l'exercici de la democràcia"; així com a la crisi territorial que es va desencadenar "des que una part del nacionalisme català va abordar la independència de Catalunya o la creació d'un Estat propi des de l'autodeterminació".\nPer a això, els socialistes donaran a conèixer el seu primer paquet de mesures per a la qualitat de la democràcia el 18 de maig a Oviedo, en una convenció.\nEn relació als aspectes que el PSOE considera que han de reformar-se en el marc de la Constitució, Jáuregui es va referir a la reforma federal del títol autonòmic que consideren "obligada" perquè "no és possible avançar en el sistema autonòmic espanyol en clau federal mitjançant reformes estatuarias o legals puntuals".\nAixí, va afegir, que "cal tocar la Constitució" per canviar el Senat, ja que des de les files socialistes es proposarà la desaparició de la Cambra alta per construir una altra amb representació dels governs autonòmics i que estaria composta per unes 80 persones, on a més s'incorporarien tots els òrgans de cooperació federal, tals com la Conferència de Presidents o les comissions sectorials, entre uns altres.\nAquesta proposta se centra en el model del Senat alemany on la representació no és de partits sinó de les comunitats autònomes, de tal forma que la compondrien, va dir a manera d'exemple, tres 'senadors', o com se'ls denomini finalment, per cada autonomia al costat d'un més per cada milió d'habitants.\nA més, en l'àmbit social, pretenen que s'incorpori el dret a la sanitat com un dret fonamental i "no com un principi orientador", de tal forma que s'equipararia a la categoria del dret a l'educació.\nAltres reformes que consideren necessària en el marc de la Carta Magna se centren l'article de l'estabilitat financera, sobre el qual va apuntar la necessitat d'una "article per a un sòl mínim en protecció social", així com en uns altres per adequar el text "als temps que corren" i a manera d'exemple va citar Internet que, va matisar, "reclama una regulació nova de drets".\nAixí mateix, va assenyalar que també es podrien 'tocar' alguns drets fonamentals, ja que no consideren "necessària la pena de mort en cas de Guerra, cal llevar el servei militar que ja no pinta gens".\nREFORMES EN LA CORONA\nEl PSOE també contempla reformes en l'àmbit de la Corona quant a la seva modernització i adaptació a la societat actual encara que, va matisar, "no per reforma constitucional però sí per la Llei de Transparència".\nEn aquest sentit, va agregar, que el Partit Socialista vol una Monarquia Parlamentària amb "més transparència", amb una equiparació de sexes en la successió, així com una qüestió que està en "la seva pròpia essència", per la qual cosa no requereix reforma, com que el seu exercici "estigui sempre sotmès al magisteri de l'exemplaritat", i al respecte "escrupolós" de la sobirania popular, "cosa que aquest Rei ho ha fet sempre", va destacar.\nVa afegir que "cap la possibilitat" que l'article 57, en el seu desenvolupat, mandatado per la Constitució, requereixi una precisió "més adequada sobre les figures de la Monarquia Parlamentària".\nL'AUTODETERMINACIÓ "NO ARREGLA GENS"\nD'altra banda, qüestionat Jáuregui per si el federalisme és un 'braç a torçar' per a l'autodeterminació que busquen certs sectors de Catalunya, va assenyalar que el "federalisme no és el que volen els nacionalistes" però, va puntualitzar, el PSOE "no pretén satisfer als nacionalistes".\nVa agregar que el Partit Socialista el que busca "és satisfer al funcionament de l'Espanya autonòmica que ha de millorar en clau federal". No obstant això, sí que va considerar que la proposta dels socialistes de la reforma constitucional en aquest àmbit "va a ser la sortida al conflicte de Catalunya".\n"No crec que a Catalunya hi hagi cap sortida per la via autodeterminista, primer perquè no va a haver-hi autodeterminació, i segon perquè l'autodeterminació no arregla gens, ho espatlla tot", apuntilló.\nNo obstant això, va indicar que quan una comunitat com Catalunya exposa problemes, la qual cosa "cal fer és dialogar, negociar i canviar les lleis o el que faci mancada".\nVa afegir que el que es busca en definitiva és que els espanyols puguin relegitimar la Constitució i, en aquest sentit, va subratllar que "no descarten" la reforma del sistema de reformes de la Carta Magna perquè "no sigui tan agreujat" com per reclamar referèndums.\nFinalment, va reconèixer que el PSOE està travessant un "moment difícil" i els qui tenen "més experiència" estan ajudant a fer un "recorregut o una travessia pel desert" però el partit, va dir, haurà d'encarnar en persones noves el projecte de reformes en el qual treballen.


Escola Sant Cristòfor | CICLE INICIAL ESCOLA SANT CRISTÒFOR\nAuthor Archives: Escola Sant Cristòfor\nAquí teniu com va anar el Tió d’aquest curs:\nThis entry was posted in General on 20 desembre 2014 by Escola Sant Cristòfor.\nCLIQUEU A L’ADREÇA I JA PODREU COMENÇAR\nThis entry was posted in General, JOCS on 12 març 2014 by Escola Sant Cristòfor.\nL’HORT DE PRIMER\nLes nenes i els nens de primer ens encarreguem d’un trosset de l’hort de l’escola. Ja hem sembrat les faves i els pèsols.\nLes faves ja han crescut força. Ara esperem que neixin els pèsols.\nMireu com fem de pagesos.\nThis entry was posted in General on 5 març 2014 by Escola Sant Cristòfor.


Dia 1 | Art Jove\nDIA 1 D’AGOST\nMostra de finalistes de Dansa Contemporània i Espanyola del Programa Cultural ART JOVE\nINTACTA - MARIONA JAUME CAMPS\nNascuda a Sineu (1998), Mariona Jaume Camps comença a ballar dansa clàssica al Conservatori Professional de Música i Dansa de Mallorca, i posteriorment es trasllada Madrid per a seguir els seus estudis. En els pròxims quatre anys, es gradua en interpretació de dansa clàssica i contemporània al Conservatorio Superior de Danza María de Ávila. Quant a la seva formació reglada, actualment cursa el Màster de Gestió Cultural de la Universitat Oberta de Catalunya.\nDurant aquests anys com a ballarina, ha pogut treballar amb coreògrafs/es com Poliana Lima,Tangen-Benzal, Lucía Marote, Ángel Rodríguex, Xián Martínez o Catalina Carrasco (Cía. Baal).\nActualment és ballarina de Pioneras/Aitzindariak (Xián Martínez), de Baalconing (Cía Baal i Teatre Prcinpal de Palma), i creadora iintèrpret de Intacta.\nDes de fa uns 4 anys, la seva preocupació per l’art (tenint el cos com a eina), s’inclina cap un àmbit més social, col·lectiu i inclusiu, alhora que creix el seu interès per la creació i per a la bona(i necessària) gestió de la cultura.\nMEMÒRIA - URSULA URGELÉS\nGraduada en el Conservatori Professional de Dansa (CPD) de l'Institut del Teatre de Barcelona, en l’especialitat de dansa contemporània, es forma amb professionals del sector. En paral·lel al conservatori, treballa altres estils de dansa (principalment claqué i jazz). Rep el Premi Extraordinari dels Ensenyaments Artístics de Professionals de Catalunya corresponent a la convocatòria 2018-2019 en l'àmbit de dansa i el Premi Art Jove de les Illes Balears a millor intèrpret 2019. Participa en la Gala “Catalunya aixeca el teló 2020”de TV3 amb el duet “Lazos” de creació pròpia. Actualment forma part, com a ballarina titular, de la promoció 2019-2021 de la jove companyia de repertori IT Dansa de Barcelona, sota la direcció de Catherine Allard, i on treballa coreografies d’Akram Khan, Alexander Ekman, Sidi Larbi, Crystal Pite, Lorena Nogal i Gustavo Ramírez.\nACCIÓ-REACCIÓ - VERÓNICA LUQUE\nBallarina i coreògrafa de Dansa Espanyola nascuda en 1992 a Mallorca. Va iniciar els seus estudis de Dansa Espanyola en el Conservatori de Palma. Actualment és llicenciada en Coreografia i interpretació de Dansa Espanyola en l'Institut Universitari d'Alicia Alonso, Fuenlabrada, Madrid, treballant amb mestres com Jose Manuel Buzón, Jose Manuel García, Inés Hellín, Merche Burgos, Antonio Marquéz en Dansa Espanyola i Oscar Torrado, Martha Bosch i Orlando Salgado en Dansa Clàssica. Al seu torn va formar part del Ballet de Cambra de Madrid actuant en el International Festival de Nha Trang, Vietnam, el Spanish Center for ITI, Segovia en Dansa, Harvard Worldmund Madrid i el Günes Festivali en Mersín, Turquia.\nHa format part del cos de ball de l'Orquestra Simfònica de Palma i de la companyia Ballet Espanyol Illes Balears actuant en òperes com La Traviatta i El Barber de Sevilla. Al seu torn es va formar en tècnica contemporània ballant en l'espectacle de Violeta sota la direcció i coreografia de Ramón Oller. Va participar diversos anys amb coreografies pròpies contemporànies i espanyoles en concursos com Dance World Cup, Festival de Vídeo Dansa, Gal·la Jove Concurs de Dansa, II Gala de dansa i Gal·la Jove III de Palma, Vaslav Nijinsky i Art Jove obtenint or, plata i bronze en semifinals i finals. També ha obtingut el premi especial millor ballarina sènior, el premi especial Outstanding Sol National Sènior and Júnior i el premi especial en categoria Dansa Espanyola. La seva última participació va ser al 28è Certamen de Dansa Espanyola i Flamenc amb la coreografia de Merche Burgos.\nLes seves últimes creacions coreogràfiques han estat representades en el concurs Art jove en la categoria de Joves Creadors en contemporani amb la peça "Senar Ritorno", al costat de l'acompanyament en directe del pianista Armand Abraham i "Acció-reacció" juntament amb Elena Arraez.


2016 La Nova Zelanda, dues illes a l'altra punta - Pujant colls en bicicleta. Frederic Rafols\nLa Nova Zelanda, dues illes a l'altra punta\nEl llarg viatge travessant mig món s'ha fet pesat, 30 hores embolicat són moltes hores... A Christchurch ens arriba l'equipatge però no les bicicletes, comença una nova aventura... La ciutat encara s'està recuperant del terratrèmol de fa pocs anys i manté cases enrunades, força obres en marxa i bastants solars pendents d'edificar al bell mig de la ciutat.\nNova Zelanda, New Zealand en anglès, Aotearoa en maorí, fou colonitzada primer per aquests darrers, provinents d'alguna banda de la Polinèsia i, posteriorment, al segle XIX, pels britànics. Ara estan en procés d’abandonar la bandera amb reminiscències britàniques i tenen previst un referèndum per decidir la nova bandera. Tot sembla indicar que optaran per una fulla de falguera, l’arbre nacional del país.\nAra al desembre hi ha 12 hores de diferència amb Catalunya. Això ha produït una curiositat a les fotos. Hi surt la data, funció que sempre porto activada, però és la data europea i això fa que fotos tirades el mateix dia, matí i tarda, tinguin dues dates diferents...\nEsperant, encara, la resta d’equipatge anem en cotxe cap a la península de Banks on teníem previst fer una primera petita ruta en bici i allà a Akaroa trobem un xicot que lloga bicis al mig del carrer. Ni rebuts ni cap paper, pagar el lloguer i muntar les noves burres, que no poden tenir altre nom aquells trastes que diuen ser bicicletes.\nPerò pedalant poc a poc s'arriba a qualsevol banda i així fem l’etapeta que teníem prevista pujant fins al cap damunt de la Summit Rd. que s'agafa prop d'Akaroa.\nSortint de la mateixa platja pugem fins als 649m en uns 7 km de pujada, una mica de pla inicial i a continuació unes rampes molt exigents, gairebé sempre amb 2 dígits de desnivell i arribant a un 14%, tot plegat excessiu per les precàries màquines que disposem i que produeixen un sufocament intens.\nDurant la pujada i sobre tot en el tram superior les vistes sobre l'Akaroa Harbour valen la pena\ni a dalt uns ciclistes joves disfressats de campions, que ens han atrapat i passat en l’escalada, ens fan una foto de cara al vessant del Pacífic.\nVes per on, en aquest punt del globus resulta que Amèrica està a llevant i no a ponent com acostuma a ser habitual.\nEl punt més alt de la Summit Rd. és als 649 m, ben suats... I, malgrat ser amb màquines llogades, ja tenim la primera pujada d'un nou continent per a la col·lecció, Oceania.\nA la tarda ens truquen de part dels avions que ja han arribat les bicis i que ens les porten a l'hotel, enhorabona\nLa meva bici ha arribat amb la maneta del fre del darrera bastant tocada, hi veig una peça trencada, però tot i que presenta una imatge un pèl estrambòtica sembla que frena i també pugen i baixen les corones.\nAixí doncs amb muntures més adequades encarem de bona hora el Porters Pass des d'Springfield. És la principal entrada als Alps Neozelandesos venint de Crhistchurch, la capital de l'illa sud. Aquesta serralada travessa l'illa de nord-est a sud-oest amb alçades importants que culminen amb els 3.754 m del Mont Cook o Aoraki en idioma maori.\nLlargues i pesades rectes inicials, poc pendent, una rodada per escalfar fins poc abans de l'única paella del coll.\nPer allà la cosa es posa al 7% fins als 3 km finals que són tremends, comença al 9 però va pujant progressivament fins arribar al 16%, i, a més la ruta es va veient perfectament, dibuixant-se nítidament el perfil del coll .\nA dalt ni una petita placa que indiqui el lloc on som. Hauran estat 18 km de pujada des d’Springfield per pujar 547m de desnivell i arribar als 939m del cim, poca cosa si hagués estat ben repartit però ja s'ha dit que tot es concentra als 3 darrers km. De baixada poso a prova el meu fre de darrera i, en principi, el resultat és satisfactori.\nAl passar el llac Tekapo tenim la primera imatge del Mt. Cook, impressionant amb el seu desnivell vertical de més de 3.000 m.\nDeixant aquest enrrera arribem al llac Pukaki on desaigua la glacera del gran cim. Resulta interessant veure el diferent to del blau de les seves aigües malgrat la proximitat dels dos vasos.\nEl Pukaki es presenta amb el blau turquesa i presidit per la majestuositat del Mont Cook que el contempla pel vessant nord des dels seus 3.754 m d'altitud... una passada.\nLa nostra etapa des del final del llac fins al peu de la gran muntanya presenta poc desnivell, una diferència de cota de poc més de 200 m per més de 20 km de trajecte, havia de ser un passeig bàsicament paisatgístic però el vent l'ha convertit en una dura batalla de bastant més d'una hora cara amunt havent de trescar força més del que era previsible.\nLes vistes a la capçalera del riu i al peu de la glacera, impressionants...\nArribem al final de la carretera, The End,\nI al girar cua tot ha estat ben diferent, agafant grans velocitats amb el mínim esforç. Com ha de ser!\nL'endemà toca una llarga travessa en cotxe. Pugem i baixem el congost de Lindis, el pla de viatge no donava temps a fer-ho en bici. Un bon paisatge pelat, sembla ser que d’aquesta part de l’illa es van emportar tots els arbres que van trobar. Avancem diversos cicloturistes carregats de bosses que fan la pinta de travessar l'illa per la ruta central.\nArribem a Invercargill i des d'aquí es tracta d'assolir el punt més meridional de l'illa que al mateix temps és una de les puntes extremes de la terra. Dista uns 30 km i sembla que el vent, tot i bufar, no ens ha d'impedir el trajecte. Fa sol i bo, és primera hora de la tarda i bufa de mar cap a terra. Una velocitat pírrica però arribem sense més conseqüències. En aquest tram hem tornat a veure cicloturistes ben carregats, diria que tots els qui travessem aquesta illa tenim l'objectiu d'arribar a Bluff, la fita meridional desitjada.\nLa tornada serà molt més favorable. El punt més meridional de la considerada Oceania continental és a 46º 36' 54" de latitud sud, al poble de Bluff, bastant menys que la xilena Punta Arenas (53º 15' 45"). Al cap Nord també hi vam arribar pedalant fa uns anys, a una latitud nord molt més elevada de 71º 16' 98". D'aquests 3 punts Punta Arenas s'emporta la palma en el tema del vent i Bluff és on n'hem trobat menys.\nLa següent etapa ens porta cap a l'Homer Pass, un altiplà de petita inclinació sense massa importància pels caçadors de colls amb cert pedigrí, en 18 km es remunten uns 250 m, un pendent pírric... Sens dubte haguera estat més interessant pujar en bici el dit congost de Lindis. I quan arribem dalt ens adonem que està batejat com a Gorge Hill, 505 m d'altitud. Baixant no calia tocar els frens però me n'adono que la maneta dreta està sortida de mare, malament...\nMés interessant resulta pujar a l'Homer túnel des del fons del fiord Milford Sound, uns 17 km per arribar des del nivell del mar, el mar de Tasmània, als 805 m de la cota del túnel. O sigui, primer cal baixar i després pujar. Paelles i forts pendents inicials que negocio només amb el fre davanter, no ho havia fet mai, vaig amb força prudència i arribo a baix sense conseqüències. Al fiord, multitud de turistes, cotxes i autocars. Pel que es veu, els turistes porten paquets que inclouen un tomb en barca pel fiord, a nosaltres no ens toca aquesta assignatura, en tenim una altra pendent: remuntar el que hem baixat.\nDe cara amunt els primers 6 o 7 km són gairebé plans. Ens entretenim contemplant l'exuberant paisatge, travessant frondosos boscos i observant la gran verticalitat dels cims que ens envolten.\nEl darrer terç de pujada, uns 6 o 7 més, són de categoria, fortes rampes entre el 9 i el 16% s'entrellacen amb petits descansos, una pujada dura! A dalt ens congratulem de la intensa pedalada...\nFem parada al llac de Te Anau, a recuperar forces\nL'endemà dimecres sortim d'Arrow Junction cap al Crown Sadle Pass. No ho sabíem però segons la placa del cim resulta ser el coll de carretera més alt de Nova Zelanda.\nPugem pel vessant SO. Comença amb 3 km de paelles penjades una damunt l'altra i amb desnivells molt pronunciats del 10/13%. Sempre es bonic enlairar-se ràpidament damunt la vall que s'enxiqueix allà sota, un dels petits plaers dels escaladors...\nDesprès ve una porció més rectilínia i de poc desnivell que inclou algun replà. Però els darrers 3 o 4 km són altra vegada de gran intensitat i duresa, rampes continuades per damunt del 10 i fins el 16% , fan perdre l'alè i sospirar per arribar al cim.\nEl vessant nord, per la vall de Cadrona, presenta també un fortíssim desnivell en la part superior, l'hem fet amb el cotxe cara avall i no donava masses ganes d'intentar-ho.\nPassem en cotxe per la ciutat i el llac de Wanaka\ni ens endinsem a la part més deshabitada de l'illa, la part sud i central de la costa oest, en 100 km un parell de nuclis mínimament habitats. Vegetació exuberant, boscos de trànsit impossible, impenetrable i sense camins que els travessin, breus aparicions de la línea de la costa, dotzenes de rius creuats, grans llacs, la gelera Fox on fem una petita visita...\nParem a Hokitika on passarem la nit de Cap d’Any. Té una extensa platja de sorra fina i grisa que a mitja tarda d’un dia d’estiu i a ple sol està totalment deserta i magnes onades tal com si fóssim en un oceà. El mar de Tasmània és un mar obert dins l'Índic i no té res a veure amb la nostra Mediterrània.\nEl vent deixa petjada als arbres...\nDe tornada a la bici sortim d'Spring Junction cap al Lewis Pass. D'entrada grans rectes i pendents exigus, camp molt obert, 6 o 7 km d'aquest pal, desprès ens endinsem en boscos atapeïts amb pendents similars i durant un espai similar.\nA partir de can Maruí la cosa canvia i el 7/10% passa a ser el menú habitual fins al darrer km que aplana una mica i completem 21 km de pujada per remuntar uns 480 m de cota. Una pujadeta sense massa entrellat que serveix per començar l'any a cop de pedal. Hem coronat a les 11:20 hora neozelandesa quan a Europa encara estan al dia 31. Probablement i per única vegada haguem estat els primers en completar el primer Big del nou any. No ho farem mai més...\nPlou lleugerament al sortir de Motupiko per pujar el vessant nord del Hope Sadle, un mirador sobre el Mount Richmond Forest Park que avui no permet divisar res entre pluja i boira enganxada a la muntanya. Al principi és com el Lewis d'ahir, llargues rectes i desnivells mínims, desprès es va endinsant al bosc i fins al cap d'uns 15 km no hi han percentatges apreciables.\nDesprès s'avança a l’entorn del 7% de pendent, cosa que es manté en les paelles i giragonses dels dos darrers km i a la darrera rampa el desnivell arriba a marcar el 10%, cosa merament puntual. Total una pujada de la que no hem pogut gaudir pel mal temps que ens ha fet. Han estat 21 km per remuntar 445 m, poca cosa.\nI el mal temps ha continuat tot el dia. Hem anat cap a Motueka, ciutat costanera amb comerços, cases de menjar i molt de trànsit i gent pel carrer, feia uns dies que no veiem gairebé ningú. Als afores, conreus de fruiters i alguna vinya. Seguint la carretera cap a ponent, poc més enllà, a la cruïlla de la platges de Riwaka es pot dir que comença la pujada al Takaka Hill, de 797 m d'altitud i agafat des de gairebé el nivell del mar.\nDesprés d'unes rectes inicials amb poc desnivell i rodejats de conreus, comencen unes primeres rampes al 7/8% i molts tombs i retombs, no hi ha un pam recte. I així, girant i girant a poc més del 5% i algun descans a la part final, s'arriben a coronar els 791 m d'altitud del Takaka Hill, també cobert sota una pluja finíssima que tocava bastant la pera, sobre tot de cara avall. Total uns 16 km de pujada per salvar els gairebé 800 m de desnivell del coll.\nI amb aquest Takaka ens acomiadem de l'illa sud, demà toca passar l'estret de Cook i fer el salt cap a la del nord, esperem que hi faci millor temps. Abans de creuar pernoctem a Nelson.\nA l’illa nord, a la capital Wellington, d'entrada el que hi trobem són millors preus i abundància de gent del país que a la banda avall estava clarament superada per la multitud de turistes que hi donàvem tombs. Aquesta illa nord està bastant més domesticada per la presència humana, tota ella és un jardí on cada arbre o conjunt d'arbres estan col·locats on toca. Grans praderes, extensives explotacions agràries, costes i orografia conformades pel seu passat volcànic, alguns d'ells encara actius i que de tant en tant donen alguna sorpresa. La del sud és més agresta, més salvatge i, com he dit, poc poblada pels autòctons, territori guiri que contrasta amb el nord.\nL'objectiu de la visita a Wellington, la capital de l'estat, no és altre que pujar al Rimutaka Hill, un coll obert pels primers exploradors anglesos l'any 1849. Sortim del nord de la capital, d'una benzinera situada a la part alta d'Upper Hutt. Aviat comença a pujar i es va animant fins superar el 10% en arribar al mirador de Twin Lakes, o sigui un mirador però sobre dos petits vasos artificials.\nDesprès la ruta planeja i fins i tot baixa una mica durant 3 o 4 km. Quan torna a pujar ho fa amb suavitat seguint la vall del riu Hutt. Mica en mica la cosa s'anima i els darrers 3 o 4 km són seriosos amb pendents que progressivament van al 7 i arriben a superar el 10% en la part final. El vent s'ha apoderat de la vall en la part final però bàsicament ens ha bufat a favor, de baixada ens frenarà i contribuirà a suavitzar els meus problemes amb els frens. Baixant, avui també ens ha caigut una mica d’aigua.\nA dalt són 555 m d’altitud desprès de 16 km de pedalada. I que té de singular aquesta pujada? És la pujada que es troba més lluny de casa de tot el món! Algun dia s'habia de venir a pujar! És la pujada més propera a l'antipoda de la pujada de Canyelles, a uns 20.000 km de distància de Vilanova hi vagis per on hi vagis.\nAmb aquesta petita fita ja es pot dir que hem pujat al coll més alt (Kardung La, 5.603 m al Himàlaia indi), la més dura de les pujades en cursa de bicis (els 3.700 m d'altitud i 80 km de pujada del Pàramo de Letras a Colòmbia) i la més llunyana (el Rimutaka Hill a Nova Zelanda, a uns 20.000 km de distància), tot un trio de màximes magnituds...\nL'endemà fem una llarga tirada fins Stratford i des d'allà localitzem Pembroke, un petit conjunt de cases aïllades. Sortim des de la cruïlla de l'escola i des d'allà fins dalt del Mont Egmont integrat al parc nacional del mateix nom hi han prop de 13 km de pujada per remuntar 734 m de cota. Bufa vent lateral a Pembroke i està cobert. Com és habitual, la ruta comença amb llargues rectes i percentatges del 2 o 3%.\nAviat ens endinsem dins el bosc i es forma una densa barrera vegetal a banda i banda de carretera que ens protegeix del vendaval.\nMica en mica es van elevant els desnivells però la pujada és prou monòtona emmarcats com quedem entre les dues parets florals i sense poder divisar gens més enllà. En passar per l'únic allotjament turístic de la carretera, a uns 4 km del cim, hi han uns tres km amb forts desnivells del 10 - 12% , sent el darrer més irregular. Poc abans d'arribar s'obre algún petit forat a les barreres que ens protegeixen del vent però llavors és la boira que ens impedeix copsar gaire l'entorn de la carretera per la que rodem. A dalt boira, 7 graus, uns serveis i una placa indicativa, sense informació del lloc on som, a 1145 m, dalt el Mont Egmont, també dit Taranaki en maorí. Tot plegat ens ha impedit contemplar mínimament la forma volcànica de l'Egmont, deu ser allò de que els arbres ens han impedit de veure el bosc...\nA la baixada fa fred fins sortir de dins el núvol i a la part baixa ens torna castigar el vent.\nFem nit a Whanganui\nDescobrim que això dels kiwis de Nova Zelanda és una farsa, els importen d’Itàlia!!\nResulta que el kiwi és un ocell de bec molt llarg característic d’aquest país i d’aquí ve la fama dels kiwis, no pas de la fruita...\nL'endemà, darrera etapa, darrera fita muntanyenca que teníem prevista. Toca el Tongariro National Park i recórrer la carretera que probablement puja a una major altitud de Nova Zelanda, els 1623 m. Partim del mateix trencall d'inici de la carretera\ni fins dalt hi han quasi 13 km per guanyar 750 m d’alçada. Fa bon dia, sol, algun núvol que anirà tapant la muntanya, poc vent i una certa fresqueta, tot plegat ideal per a una nova descoberta.\nCom està resultant habitual, llargues rectes inicials amb pendent suau del 3/4%. Això dura fins la zona de l'hotel i centre d'interpretació del parc, al cap d'uns 8 km.\nA partir d'aquí cal recuperar el temps perdut i difícilment el pendent baixarà del 8%, amb llargues tandes del 10% i rampes finals fins al 12%, per culminar una pujada amable, bona carretera, ampla i relatiu poc trànsit però excessivament gravada en alguns trams cosa que dificulta mínimament el ritme i enterboleix, desprès, la baixada.\nA partir del dit gran hotel el paisatge canvia i el volcà deix veure les seves roques de lava. A dalt el decorat és lava pura. En mig la lava, a mig Mont Ruapehu i a la dita altitud hi han col·locat una estació d'esquí i un conjunt de cabanes que conformen la Iwikau Village.\nBaixant contemplem el Mt. Ngauruhoe amb una forma volcànica gairebé perfecta\ni alguna mostra de que l'activitat volcànica no s'ha pas acabat.\nBaixant celebro l'ampla i senyorial carretera exempta de corbes tancades ni mals passos, cosa que em permet culminar el periple neozelandès sense tocar el fre del darrera, potser caldrà amortitzar-lo da cara al futur...\nDormim a Taupo, al peu del llac.\nEs diverteixen jugant al golf contra l’aigua\nL’endemà visitem guèisers, fumaroles i belleses naturals\nPer rematar la travessa neozelandesa, una visita a Auckland, situada en un istme, a una banda el Pacífic i a l'altre el mar de Tasmània, sotjada pel vent de banda i banda és un paradís per als amants de la vela i els surfistes. És la ciutat més populosa de l'estat i concentra un terç dels habitants del país.\nI així conclou també el conjunt de fites ciclistes i escaladores que ens havíem marcat en aquestes illes, havent -les assolit segons ens havíem proposat. Mai menys...\nI també s'acaba aquest viatge a l'hemisferi sud, en busca de la calor i el bon temps en ple l'hivern.\nNova Zelanda constitueix un destí molt recomanable, un dels països més avançats del món, cultura, educació, cura del medi, tot en llocs capdavanters. I un país que hem recorregut extensament però que l’hem explorat poc doncs no hi havia temps per tot. Destaca pels seus paisatges de pel·lícula, zones glacials, zones volcàniques, boscos ubèrrims, platges blanques semi-tropicals. prats verds i inacabables, ramats de bestiar multitudinaris com mai no havíem vist, fauna i flora endèmica i potser el més destacable pel que viatja des d'una bicicleta i que contempla el paisatge amb calma i a poca distància, l'exhuberància de la vegetació i la seva gran diversitat: multitud d'espècies de falgueres, de palmeres i palmeretes, arbres de tota mena i destacant-ne els arbres de fruits roigs de la illa nord (pohutukawa o arbre de Nadal, en diuen)\na part de multitud d'espècies per a mi desconegudes i que conformen uns boscos simplement admirables per la seva frondositat.\nEn definitiva, el gran inconvenient de visitar aquest país no és altra que la seva extrema llunyania, un mínim de 30 hores de viatge, cosa que n'incrementa els costos i les complicacions.\nPerò amb aquesta incursió a Oceania hem acomplert l'objectiu dels 50 Bigs de fora d'Europa, a 10 per continent aquestes són les 50 perles d'una colecció que comença a fer patxoca:\nEls 10 d'Àsia,\nKardung La, Índia, 5.602 m.\nTangland La, Índia, 5.328 m.\nLachalung La, Índia, 5.065 m.\nNuchi o Nakee La, Índia, 5.020 m.\nBaralacha La, Índia, 4.980 m.\nRohtang La, Índia, 3.975 m.\nMont Fuji, Japó, 2.305 m.\nNobeyama, Japó, 1.375 m.\nNorikura Kogen, Japó, 1.375 m.\nNagamine Pass, Japó, 1.365 m.\nMount Evans, USA, Colorado, 4.300 m.\nTrail Ridge High Point, USA, Colorado, 3.713 m.\nCottonwood Pass, USA, Colorado, 3.696 m.\nIndependence Pass, USA, Colorado, 3.686 m.\nIceberg Pass, USA, Colorado, 3.605 m.\nFall River Pass, USA, Colorado, 3.595 m.\nBow Pass, Canadà, Alberta, 2.068 m.\nSunwapa Pass, Canadà, Alberta, 2.035 m.\nJubilée Pass, USA, California, 394 m.\nWhite Pass, USA, Alaska, 888 m.\nPàramo de Letras, Colombia, Tolima, 3.677 m.\nPàramo del Verjón, Colombia, Bogotá D.C., 3.367 m.\nAlto del Romeral, Colombia, Cundinamarca, 3.332 m.\nPuerto de la Línea, Colombia, Quindío, 3.265 m.\nSantuario de Guadalupe, Colombia, Bogotá D.C., 3.266 m.\nLos Patios, Colombia, Bogotá D.C., 3.001 m.\nLaguna del Cacique Guayabita, Colombia, Cundinamarca, 2.947 m.\nAlto de San Miguel, Colombia, Cundinamarca, 2.773 m.\nPuerto de Cuartas/La China, Colombia, Antioquía, 2.527 m.\nLoma del Escobero, Colòmbia, Antioquía, 2.519 m.\nTizi-n-Tinherouzine, Marroc, 2.676 m.\nOukaimeden, Marroc, 2.600 m.\nTizi-n-Tichka, Marroc, 2.260 m.\nCol du Zad, Marroc, 2.183 m.\nTizi-n-Test, Marroc, 2.092 m.\nCol Tanout-ou-Fillali, Marroc, 2.070 m.\nAsni, Imlil, Marroc, 1.950 m.\nTizi-n-Taghatine, Marroc, 1.886 m.\nTizi-n-Taslitane, Marroc, 1.885 m.\nTizi-n-Zbein, Marroc, 1.830 m.\nTongarino N. P./Mount Ruapehu, Nova Zelanda, 1.641 m.\nMont Egmont, Nova Zelanda, 1.145 m.\nCrown Sadle Pass, Nova Zelanda, 1.078 m.\nPorters Pass, Nova Zelanda, 939 m.\nLewis Pass, Nova Zelanda, 910 m.\nHomer Túnel/Milford Sound, Nova Zelanda, 802 m.\nTakaka Hill, Nova Zelanda, 797 m.\nAkaroa Hill, Nova Zelanda, 657 m.\nHoppe Sadle, Nova Zelanda, 635 m.\nRimutaka Hill, Nova Zelanda, 555 m.\n"I un tros de camp\nEi, si pot ser."\nPublicado por FredericRafols @ 18:11 | 2016


SINGLADURES: “EM DECLARO INNOCENT”, DARRER CD DE JOAN ISAAC: UN RECULL D’ANHELS, DESITJOS, AMORS I DESAMORS, PAISATGES, DENÚNCIA I REIVINDICACIÓ.\nPublicat per Artur Álvarez i Boix, cantautor, escriptor, poeta i altres menesters creatius. a les 14:37\nCarme Rosanas 7/3/11 17:14\nNo l'he sentit, encara, però estic segura que m'agradarà molt. Tal com l'expliques, ja m'agrada! Gràcies!\nJosep 10/3/11 02:51\nGran crítica Artur, ha estat un plaer llegir-te, reb una cordial salutació.


Les participants de Technovation compartiran els seus projectes amb Linda Liukas | Xarxa Punt TIC\nLes participants de Technovation compartiran els seus projectes amb Linda Liukas\nLinda Liukas, programadora i escriptora infantil, for Instagram de Linda Liukas. Licence: Tots els drets reservats\nLa programadora, escriptora infantil i creadora de "Hello Ruby", Linda Liukas, donarà un cop de mà als grups de noies que participen a Technovation Challenge. Serà en el marc de STEAMConf Barcelona 2017, on participa com a ponent.\nCada any, Technovation Challenge convida a equips de nenes i adolescents de tot el món a aprendre i aplicar les competències que són necessàries per resoldre problemes reals a través de la tecnologia. Al llarg de 12 setmanes, a Catalunya, 40 equips formats per un màxim de 5 noies i una o dues mentores, han treballat inspirades en els reptes per a la sostenibilitat de les Nacions Unides: Pobresa, Medi Ambient, Pau, Equitat, Educació i Salut. Això ha estat possible amb el suport de l'Associació Espiral, representant de Technovation a Espanya, i amb el suport de la Generalitat Catalunya (Departament de Presidència, a través de la Xarxa Punt TIC).\nA una setmana del final del repte-concurs i abans de presentar els seus projectes a un jurat (presencial primer i virtual després) format per dones de tot el món, les participants tenen la possibilitat de presentar, avaluar i millorar els seus projectes de la mà d'un expert d'excepció: Linda Liukas, creadora de Hello Ruby, la manera més imaginativa per aprendre sobre tecnologia, informàtica i programació, i fundadora de Rails Girls, una iniciativa global per ensenyar els fonaments de la programació a dones joves de tot el món.\nAl llarg del matí del 20 d'abril, 11 dels grups, els formats per nenes d'entre 10 i 14 anys, tindran l'oportunitat de defensar els seus projectes i relatar com i de quina manera responen a un d'aquests sis reptes urgents i reals que té davant avui la humanitat. Tindran ocasió de demostrar quin impacte positiu, social ambiental i econòmic aporten. Discutiran amb Linda quins són els seus punts forts, creatius, innovadors i tecnològics i quines les idees màgiques que poden fer d'aquest projecte una iniciativa única.\nAquí teniu un la xerrada que va fer Linda Liukas al TEDxCERN:


Alimentació – Nens Sans\nEn aquest article parlarem d’uns quants remeis casolans pensats per a fer que els més petits es trobin millor i passin els dies del refredat d’una manera menys incòmoda.\nEls problemes de la dieta de la societat del segle XXI es poden resumir en què consumim dietes excessivament riques en greixos i pobres en fibra. Aquest missatge ha estat difós àmpliament pels medis de comunicació fins a la sacietat i en podem treure la conclu...\nTé el teu fill migranya, trastorns gastrointestinals o pell atòpica? Es poc probable que el teu pediatra t’hagi parlat del Dèficit de DAO. Però ara sabem que aquest trastorn també està present en nens. És fàcilment detectable i la solució és a la dieta. D...


Converses al jardí de la Casa Rull | Reusdigital.cat diari de Reus. Notícies i actualitat del Camp de Tarragona\n23 d'Agost de 2019, per Fito Luri\nArribo que gairebé encara no hi ha ningú, l'Esteve a la barra trafiquejant, i una parella asseguda a una taula, la resta de taules estan lliures encara, de fet són dos quarts de 7 de la tarda, encara és d'hora, i tot i que ja no fa tanta calor, les persones esperen el capvespre, per poder gaudir de la fresca amb una cervesa fresca entre les paraules.\nAquest any l'he pogut gaudir poc aquest jardí al centre de la ciutat, un luxe d'espai que poques ciutats tenen, de fet a Reus, podem gaudir del jardí de la Casa Rull, del racó de la Palma, de Cal Massó, tots ells espais municipals, que a través d'una gestió externa, fa que puguem gaudir del patrimoni de la ciutat.\nPerò bé, vaig al que em mou a escriure aquestes paraules. Un cop allà, i molt ben acompanyat per una persona que em guspireja la mirada, des de fa 13 anys, demanem les respectives begudes i esperem amb calma la primera de les trobades, doncs allà, hem quedat amb diferents persones, això si, en diferents hores.\nHa arribat la primera de les convidades, i hem estat parlant de terrats, somnis, concerts, sopars a la fresca, concerts acústics. Ha estat una explosió de creativitat, color, i imatges, que anaven passant per davant de les nostres imaginatives retines, i així ha arribat l'hora de què arribés la segona persona amb la qual havíem quedat.\nEn un principi s'ha afegit a la conversa, sorpresa de trobar-se allà a la primera convidada, però en cap cas estava premeditat de què passes així. Només que un, aquest estiu ha estat poc per Reus, i avui he aprofitat per poder tancar cercles.\nHem estat fent petar la xerrada els quatre, hem parlat de l'estiu, les vacances, el retrobament brillava als ulls, i així de mica en mica la primera persona ha anat acabant la seva cervesa, per acabar acomiadant-se, fins un aviat ben proper.\nAmb la segona hem deixat de banda els somnis, però no per això la conversa ha baixat en intensitat, i és que els somnis apareixen de mil formes i colors, no per no ser tan explosius, deixen de ser intensos.\nHem parlat de futur, de neguit, també de com apagar focs amb aigua, de fer desaparèixer la gasolina, doncs és poc destre la gasolina en apagar focs, hem parlat de fer uns bons fonaments, ho podríem dir així.\nQuan de sobte ha arribat la tercera persona que esperàvem, aquest cop ningú ha marxat, ja ens hem quedat allà, a aquella petita taula rodona, i la conversa ha passat a ser en aparença més banal, però només en aparença, perquè el rerefons estava ple de continguts profunds, doncs quan poses sobre la taula les teves intimitats més quotidianes, tota aparença banal, desapareix, es dilueix, i l'entorn esdevé estèril.\nAquests instants són els que utilitzem per immortalitzar a les xarxes, penjant la "selfie" de rigor, però si haguéssim penjat aquesta fotografia d'avui a les xarxes, a escala local hauríem fet parlar força, i penso sincerament que positivament, però si em permeteu, no desxifraré cap nom, només us explicaré que amb les quatre persones que he estat avui, són dones, la que anava amb mi des d'un bon principi, la més jove, ha parlat poc, però ha escoltat molt.\nLes altres tres, més joves que un servidor, bastant més joves, tenen les coses clares, i la vida, per descomptat. La més joveneta m'ha mirat amb ganes d'anar a soper, i allà sota la magnòlia, s'han quedat xerrant compartint un altre beure, dues dones, que com moltes d'altres estan més que capacitades, per fer un món millor, allà sota la mateixa magnòlia que fa anys també es van gestar somnis que van esdevenir realitat.\nHe marxat amb un regust de boca bonic, mentre pensava que les tres dones amb les quals havíem compartit taula, eren uns bons referents, per la dona més jove, que tot caminant direcció cap a la plaça Prim, sense adornar-se, havia estat tres hores escoltant, converses d'adults, i que així i tot m'ha reconegut que no s'ha avorrit gens.\nReferent a la "selfie", com a Reus tot sé sap tard o d'hora, he decidit no fer-la per tenir el privilegi d'estar present en la gesta d'un somni, i a més, que carai, gaudir del que saben poques persones, és un beuratge preuat, bé, la magnòlia també n'és testimoni.


El Gobierno distingue con la Gran Cruz de Carlos III a exministros como Pablo Iglesias o José Luis Ábalos - El Nuevo Siglo\nEl Gobierno distingue con la Gran Cruz de Carlos III a exministros como Pablo Iglesias o José Luis Ábalos\nTambién a exminisitros del PP, como José Manuel García-Margallo, Alberto Ruiz-Gallardón, José Ignacio Wert, José Manuel Soria y Luis de Guindos.\nEl Consejo de Ministros ha concendido la Gran Cruz de la Real y Distinguida Orden Española de Carlos III a 23 exministros del Gobierno de España, entre los que se encuentran el exvicepresidente segundo y exlíder de Podemos, Pablo Iglesias, el exministro de Transportes, José Luis Ábalos, y el extitular de Cultura y Deporte Màxim Huerta.\nIsabel Celaá José Luis Ábalos Luis de Guindos Pablo Iglesias\nEtiquetas: #El #Gobierno #distingue #con #la #Gran #Cruz #de #Carlos #III #a #exministros #como #Pablo #Iglesias #o #José #Luis #Ábalos


PERÚ. INDULTO, O TREN DE CERCANÍAS |\nPERÚ. INDULTO, O TREN DE CERCANÍAS\n09/27/2017 de editorlima\tDeja un comentario\nCategorías: América Latina, internacional, Opinión, Perù, Política | Tags: Gustavo Espinoza M, Pedro Pablo Kuczynski., Perú, Política | Enlace permanente.


L’EMD demana limitar les parcel·les d’ús no residencial a Bellaterra | BellaterraDiari\nby Aina Sanllehí Galera | juny 14, 2021 | Societat\nL’Entitat Descentralitzada de Bellaterra (EMD) ha demanat a l’Ajuntament de Cerdanyola que iniciï els tràmits per redefinir els usos urbanístics permesos a Bellaterra amb la intenció de limitar el percentatge de parcel·les destinades a un ús no residencial. Amb aquesta mesura busca aturar durant un any totes les llicències urbanístiques que proposin usos promiscus a Bellaterra.\nUna iniciativa que prendria bastant temps, però que ja es va posar en marxa arran de la moció presentada al darrer ple del 19 d’abril amb els vots a favor de Gent per Bellaterra, Convergents i l’abstenció d’Esquerra Republicana. Segons afirmen des de l’EMD, també s’està treballant per aturar la implantació de nous centres escolars dins del nucli de Bellaterra.\nI és que consideren que la llei és molt permisiva, ja que permet un 100% de l’ús promiscu de l’edifici i això significa que els terrenys d’habitatge unifamiliar aïllat, a més de l’ús residencial, també poden adoptar altres usos com el comercial, el sanitari, el religiós, el cultural, l’esportiu, el recreatiu i l’industrial, així com el d’instal·lació d’oficines.\nAquesta redefinició dels usos passaria per una modificació del Pla General Metropolità que hauria d’acceptar l‘Ajuntament de Cerdanyola i, posteriorment, la Generalitat de Catalunya. Un procés llarg que hauria de passar per ambdós institucions i que suposaria una modificació del Pla General Metropolità que data del 1976 i sobre el qual es van fent noves i espaides modificacions.\nA qui podria afectar aquesta mesura?\nAmb aquesta modificació no es podrien adoptar certs usos en determinades parcel·les. Centres educatius com l’Escola Waldorf o la Llar d’En Pitus es quedarien en situació de disconformitat urbanística. Això els podria suposar moltes limitacions en cas que volguessin demanar permisos d’obres. També podria afectar a diferents restaurants de Bellaterra.\nAixí ens ho explica Josep Lluís Riart, arquitecte de la Constructora Artífex, que considera que “està bé limitar-ne els usos, però alhora barrejar usos és el que crea poble” considera que l’ús únicament residencial, que és el que hi havia a Bellaterra fa 40 anys, bàsicament el converteix en un “suburbi sense cap tipus de servei”. Totes les parcel·les de Bellaterra són 20a/10, 20a/11 o 20a12 i el 30% dels edificis són anteriors al 1976, mentre que el 65% són construïts entre el 1976 i 2006 i només el 5% posterior a aquesta data.\nFOTO: Un habitatge a Bellaterra | Toni Alfaro


Folke Bernadotte - Viquipèdia, l'enciclopèdia lliure\n2 gener 1895\n17 setembre 1948 (53 anys)\nCementiri del Nord (Estocolm), Kvarter 21F gravnummer 38 59° 21′ 21″ N, 18° 01′ 11″ E / 59.3559°N,18.0196°E / 59.3559; 18.0196\nGustaf Eduard Bernadotte, Count Bernadotte (en)\nFolke Bernadotte, Count Bernadotte (en)\nFrederik Oskar Bernadotte, Count Bernadotte (en)\nBertil Oskar Bernadotte, Count Bernadotte af Wisborg (en)\nOscar de Suède, Ebba Bernadotte\nCarl Oscar Bernadotte, Elsa Cedergren, Maria Bernadotte i Sophia Bernadotte (en)\nCross of the Military Merit - White Decoration (en)\n2 Diplomàtic durant la Segona Guerra Mundial\n3 Mediador de l'ONU\n4 Causes darrere l'assassinat de Bernadotte\n6 Conseqüències de l'assassinat de Bernadotte\n7 Propostes per a la pau\nFolke Bernadotte, comte de Wisborg, era el nét d'Òscar II de Suècia, que va ser rei de Suècia i de Noruega, i el nebot de Gustau V de Suècia. El seu pare era Oscar Bernadotte 1859-1953, príncep de Suècia, comte de Wisborg. La seva mare era Ebba Munck af Fulkila 1858-1946. Els seus pares es van casar el 1888.\nDiplomàtic durant la Segona Guerra MundialModifica\nBernadotte (a l'esquerra) conversant amb presoners de guerra australians a Alemanya (1943)\nEl 1945, llavors vicepresident de la Creu Roja sueca, Bernadotte va intentar negociar un armistici entre Alemanya i els Aliats de la Segona Guerra Mundial. Quan s'estava acabant la guerra, va rebre l'oferta feta per Heinrich Himmler d'una rendició completa d'Alemanya enfront del Regne Unit i dels Estats Units d'Amèrica, amb la condició que Alemanya fos autoritzada a continuar la resistència contra la Unió de Repúbliques Socialistes Soviètiques. Aquesta oferta va ser transmesa a Winston Churchill i a Harry S. Truman.\nPoc abans de la fi de la Segona Guerra Mundial, Bernadotte va organitzar l'operació de rescat Busos blancs per evacuar deportats, sobretot noruecs i danesos, en hospitals suecs, així com deportats francòfons del Cap Arcona. Va alliberar així 15.000 persones de l'infern dels camps de concentració, i va assolir una immensa popularitat.\nTanmateix, alguns treballs històrics recents indiquen que aquesta operació tenia un cost moral, molt de temps ocultat : per permetre l'alliberament dels presoners escandinaus, aproximadament 2.000 altres presoners, malalts o moribunds, «principalment francesos, però també russos i polonesos», van sortir del camp de concentració de Neuengamme i van ser transferits cap a altres camps nazis. La transferència va ser efectuada als mateixos «busos blancs», conduïts per xofers suecs, que van servir per a l'evacuació dels escandinaus. «La majoria dels presoners van morir durant el trajecte, o just després.»\nMediador de l'ONUModifica\nPla de partició de Palestina de 1947\nDe resultes del Pla de partició de Palestina de 1947, esclaten enfrontaments entre jueus i àrabs a Palestina. Bernadotte és anomenat mediador de les Nacions unides a Palestina el 20 de juny de 1948. És així el primer mediador oficial de la història de l'organització. La seva missió és llavors immensa : fer aturar els combats i supervisar la posada en pràctica del repartiment territorial.\nCauses darrere l'assassinat de BernadotteModifica\nRàpidament, la tensió amb la part israeliana creix. El 27 de juny, el comte proposa un primer pla, amb un Estat israelià sobre un 20%de Palestina (en comptes dels 55% previst). L'Estat palestí desapareix i el seu territori és atribuït a Transjordània. Aquest pla és rebutjat per totes les parts, incloent-hi àrabs.\n« Bernadotte es fa el blanc, a Israel, d'una virulenta campanya de premsa. »\nEl juliol, els membres del Lehi ja havien amenaçat Bernadotte de mort, en resposta a una trobada que havia tingut amb dos membres de l'Stern, el 24 de juliol : «Tenim la intenció de matar Bernadotte i tot altre observador de les Nacions Unides en uniforme que vindrà a Jerusalem». Quan els va demanar per què, «Van respondre que la seva organització estava determinada a fer que Jerusalem estigués sota l'autoritat de l'Estat d'Israel i que no permetria interferència de part d'una organització nacional o internacional» L'1 d'agost, Israel Eldad, un dels tres dirigents del grup Stern (o Lehi, un grup terrorista jueu sionista) declara, en el moment d'una assemblea pública a Jerusalem : «Els combatents per a la llibertat d'Israel adrecen un advertiment als observadors de les Nacions Unides [i] als generals de Bernadotte [...]. Utilitzarem contra els representants d'un poder estranger els mateixos mètodes que hem utilitzat contra els britànics». Segons Israel Eldad, la decisió de matar Bernadotte és presa l'agost pels tres dirigents del Lehi.\nEl 16 de setembre, Folke Bernadotte proposa un nou pla de partició de Palestina, en el qual Transjordània s'annexaria el Nègueb i Cisjordània. La confederació entre Israel i Transjordània desapareix. Aquest pla preveu igualment un Estat jueu que ocuparia tota Galilea, amb Jerusalem sota control internacional i la repatriació (o indemnització) dels refugiats. En relació amb aquest últim assumpte, el Comte Bernadotte escrivia «Seria ofendre els principis elementals només d'impedir aquestes innocents víctimes del conflicte de tornar a la seva llar, mentre que els immigrants jueus aflueixen a Palestina i de més amenacen de manera permanent de reemplaçar els refugiats àrabs arrelats en aquesta terra des de fa segles.» critica el pillatge sionista a gran escala i la destrucció de pobles sense necessitat militar aparent.» Aquest segon pla és de nou refusat pels israelians i els països àrabs (la Transjordània, gran guanyadora del projecte de Bernadotte, no gosa acceptar, tenint en compte l'ambient general).\nDesprés de l'aterratge a Kalandia - Jerusalem, Bernadotte i els seus acompanyants s'atansen amb cotxe a Jerusalem. Al programa del dia, dues coses: trobar-se amb els observadors de la treva i fer una tria per a l'emplaçament d'un nou quarter general, ja que fins aleshores Bernadotte i el seu equip operaven des de l'Hotel Roses, situada sobre l'illa grega de Rodes, el qual era als seus ulls era massa lluny de la zona de guerra. Després d'haver-se trobat amb els observadors de la treva i haver visitat alguns emplaçaments possibles per a l'edifici del quarter general, la comitiva de Bernadotte, composta per tres cotxes, va entrar al barri Katamon de Jerusalem. Cada cotxe arborava les banderes de les Nacions Unides i de la Creu Roja, i ningú, en aquesta comitiva, anava armat.\nBernadotte, quant a ell, havia refusat moltes vegades l'armilla antibales que se li proposava. Al cotxe del Mediador, sobre el seient del darrere, hi anaven: Bernadotte, el coronel francès André Sérot, cap dels observadors de les Nacions Unides a Jerusalem, i el general suec Aage Lundstrom, cap de la supervisió de la treva a Palestina, i representant personal de Bernadotte. El barri de Katamon, sota control de l'exèrcit israelià, era gairebé desert. Poc després d'haver salvat un check-point de l'exèrcit israelià, la comitiva és aturada per un jeep que li obstaculitza el pas. Tres homes armats, vestits amb l'uniforme de l'exèrcit israelià, sorgeixen d'aquest jeep mentre que el conductor es queda al volant. Els tres cotxes són cosits a bales. Bernadotte és abatut amb sis ràfegues de metralleta Schmeisser.\nEn la seva declaració mecanografiada, reconeixent la seva responsabilitat en el doble assassinat, els assassins demanen que se'ls excusi d'haver abatut Sérot «per error». Avui només se sap que «l'homicidi va ser planificat per Zettler, el comandant de la secció de Jerusalem (l'última en activitat i la més dura), que va ser decidit l'agost al més alt nivell pels tres responsables del centre i que l'execució en va ser confiada a un veterà del Lehi, Yehoshua Cohen. Els dos altres tiradors eren Yitzhak Ben-Moshe i «Gingi» Zinger, i el conductor del jeep es deia Meshulam Makover.\nConseqüències de l'assassinat de BernadotteModifica\nL'assassinat de Bernadotte va suscitar una condemna universal. Les sospites recauen ràpidament sobre el Lehi. «En 24 hores, més de 250 membres del Lehi són interpel·lats a tot el país. El govern ho aprofita per dissoldre les unitats de l'IZL[nota 1] a Jerusalem, encara que se sàpiga que no han estat implicats en el crim. L'endemà passat, el Lehi és oficialment dissolt per una llei "per a la prevenció del terrorisme».» «Zettler afirmarà haver rebut una promesa explícita del ministre de l'interior Yitzhak Grünbaum: "sereu condemnats per satisfer l'opinió mundial. Després d'això, sereu amnistiats.» De fet «Yalin Mor i el seu adjunt Mattiyahu Shmulovitz, condemnats el 2 de febrer de 1949 a diversos anys de presó, no per homicidi sinó per pertinença a una organització terrorista, seran alliberats dues setmanes després [...] tots els altres presoners del Lehi es beneficiaran d'una amnistia general».\nNathan Yalin Mor va ser escollit a la Kenésset el gener de 1949 i el tirador Yeoshua Cohen va esdevenir guardaespatlles personal de David Ben-Gurion en els anys 1950. Isaac Shamir, el cap de les operacions del Lehi, esdevindrà per la seva part Primer Ministre d'Israel dues vegades.\nPropostes per a la pauModifica\nTres dies després de la seva defunció, va ser publicada una relació que descrivia els esforços proposats per Bernadotte per portar a la pau. Contenia les proposicions següents :\nTransformar la primera calma en els combats en una pau permanent, o almenys en un alto el foc, i determinar les fronteres definitives dels Estats jueu i àrab a Palestina;\nConcedir el desert del Nègueb a l'estat àrab i Galilea a l'estat jueu;\nDonar el control de les parts àrabs de Palestina als Estats àrabs (de fet a Transjordània);\nAssegurar-se que el port de Haifa i l'Aeroport de Lod donen servei a la vegada a les parts àrabs i jueves de la regió, així com als Estats àrabs veïns;\nOrganitzar la repatriació dels refugiats palestins o bé la seva indemnització;\nEstablir un comitè de reconciliació, primera etapa que hauria de portar a una pau duradora a la regió.\nEl govern israelià va rebutjar aquestes proposicions. Bernadotte va ser reemplaçat pel mediador americà Ralph Bunche, que negociarà finalment un alto el foc signat sobre l'illa grega de Rodes.\n↑ IZL = Irgun, un altre grup armat sionista.\n↑ Veure «El prestigi enterbolit dels busos blancs suecs» Libération, 30 juny de 2005\n↑ vegeu lloc web en francès de l'ONU\n↑ Història de la dreta israeliana, P. 250\n↑ El cronista del New York Times, C. L. Sulzberger, confirmat per Neff Washington Report on Middle East Affairs\n↑ Susan O'person Mediation & assasinations : count Bernadotte's Mission to Palestina, 1948, Londres, Ithaca Press, 1979.\n↑ Entrevista d'Israel Eldad à la radio israeliana el 9 setembre 1988, citada per Yediot Aharonot l'11 setembre de 1988.\n↑ U.N. Document Té. 648, pàg. 14, dipositat el 16 de setembre de 1948.\n↑ Sobre l'assassinat del Comte Bernadotte, veure la l'informe del General A. Lundstrom (qui es trobava assegut al cotxe de Bernadotte), informe adreçat, el dia fins i tot de l'atemptat (17 setembre de 1948) a les Nacions Unides. Després el llibre publicat per aquest general per al 20è aniversari del crim : L'assassinat del Comte Bernadotte, imprès a Roma (edició East. A. Fanelli) el 1970, sota el títol : Un tributo alla memoria del Comte Folke Bernadotte. Vegeu també el llibre de Ralph Hewins : Count Bernadotte, his life and work (Hutchinson, 1948). Veure finalment, al setmanari milanès Europa, les confessions de Baruch Nadel (citats a Le Monde del 4 i 5 de juliol de 1971).\n↑ El «Centre» és el nom donat a la direcció del Lehi : Nathan Yalin Mor, Isaac Shamir i Israel Eldad.\n↑ 10,0 10,1 Schattner, 1991, p. 253.\n↑ Kati Marton A Death in Jerusalem\n↑ Schattner, 1991, p. 254.\nSchattner, Marius. Histoire de la droite israélienne de Jabotinsky à Shamir (en francès). Complexe, 1991.\nFolke Bernadotte - how did his life end? (anglès)\n20cibl% C3% A9s Folke Bernadotte i el primer full de ruta (francès)\nA Wikimedia Commons hi ha contingut multimèdia relatiu a: Folke Bernadotte\nObtingut de «https://ca.wikipedia.org/w/index.php?title=Folke_Bernadotte&oldid=22088764»\nDarrera modificació: 11 oct 2019 a les 09:47


Comunicat de solidaritat amb l’estudiant represaliat | Estudiants En lluita\nPublicat el dilluns, 16 setembre 2013 — No hi ha comentaris ↓\nEl passat 28 de febrer de 2013 es va convocar vaga estudiantil arreu dels Països Catalans, per defensar la universitat pública i de qualitat.\nLes estudiants de la Universitat Pompeu Fabra, com moltes altres, van mostrar la seva indignació contra les retallades que l’educació està patint dia rere dia.\nUn grup d’estudiants va estar ocupant des de dies abans les instal·lacions del campus de Ciutadella-UPF per participar en la lluita contra la mercantilització de la universitat\nDurant tota la nit anterior al dia de vaga, els membres de seguretat privada de la UPF posaren traves a qualsevol moviment que feien les estudiants que es van mobilitzar creant un clima de tensió contra les estudiants..\nSis mesos més tard, un dels companys va ser citat a judici per una suposada agressió a un membre del cos de seguretat. A més a més, la UPF i el seu antic rector Josep Joan Moreso han intentat fer tot el possible per a que es condemni aquest company, que només és culpable de lluitar per defensar l’educació i la universitat pública. El volen criminalitzar per no ser submís, la justícia un cop més s’inclina a favor dels rics i fa de braç armat de la classe dirigent (que quasi mai rendeixen comptes) .\nDes d’Estudiants En Lluita, condemnem la parcialitat de la UPF i el seu equip rectoral. Així com, també condemnem la persecució de les estudiants que es mobilitzen.\nÉs per aquest motiu, que recolzem i convoquem concentració el proper dimarts 17 a les 10.30h davant la Ciutat de la Justícia, per donar suport a aquest company el dia del judici, i per denunciar la criminalització del moviment estudiantil.\nSi ens toquen a una ens toquen a totes! La repressió no aturarà la lluita!\nEstudiants escridassen a Mas-Colell a la Pompeu Fabra. No a la privatització!\nAquesta entrada ha estat publicada a Comunicats i etiquetada a estudiants, Repressió, UPF .


Racó de Venus: Carretera perduda\nSona Johnny Cash al reproductor.\nLa carretera és un canó de llum,\nDos focus que esquincen la nit,\nQue profanen el misteri.\nCom diu el poeta, no hi ha sortida.\nI no em faré enrere,\nNomés viuré una vida.\nLluny dels teus braços,\nLluny dels teus besos,\nLluny de la teva passió,\nExtingida amb el pas del temps.\nNo s’hi val mirar enrere.\nEl meu futur ja no ets tu.\nEl meu futur és aquesta carretera,\nFosca, nocturna, solitària.\nUns revolts que no sé on em duran.\nEspero que no marxis gaire lluny o si més no que aquesta carretera i aquests revolts et facin tornar. I si no tornes llavors si que només viuràs una vida... Uii avui el poema ha sonat més a desamor que a amor o erotisme, el mal temps no acompanya, no?\n29 d’octubre de 2008 a les 10:10\nComo mi catalán es más bien nulo, me he cogido el texto como otras veces y lo he pasado por el traductor de Google... pero siempre me queda la duda si está haciéndolo bien..,. porque me encanta lo que me dice... ¿pero es realmente así como lo pariste?\nSuena Johnny Cash al reproductor.\nLa carretera es un cañón de luz,\nDos focos que desgarro la noche,\nQue profanan el misterio.\nComo dice el poeta, no hay salida.\nY no me voy atrás,\nSólo vivir una vida.\nLejos de tu pasión,\nExtinguida con el paso del tiempo.\nNo vale mirar atrás.\nMi futuro ya no eres tú.\nMi futuro es esa carretera,\nOscura, nocturna, solitaria.\nUnos curvas que no sé dónde me llevarán.\nDe todas formas, aunque diga lo mismo, seguramente no suena igual... eso está claro.\nLydia: Tot i que automàtica, és una bona traducció. Però evidentment, no sona igual.\n29 d’octubre de 2008 a les 11:50\nRosseta: La pluja sempre convida al pessimisme. Però amb dignitat i compostura.\nVeig que estem tots en el mateix barco... (o carretera, si vols).\nAmèlia: El protagonista és, com Johnny Cash, un home de negre.\n29 d’octubre de 2008 a les 15:14\nLa pluja ja les fa aquestes coses... Que aviat surti el sol! Per a tots!\n29 d’octubre de 2008 a les 22:38\nRita: Sembla que avui el sol torna a brillar.\n30 d’octubre de 2008 a les 8:17\ncompany, sempre endavant!\nsempre mirant de gaudir del camí... sigui una carretera fosca o sigui un camí lluminós... no podem acorar-nos, no podem quedar-nos quiets, ens hem de moure i el moviment no sempre porta allà on volem. Però el moviment ens fa sentir vius i això és important. M'agrada la idea de viatger de la vida... cal cercar sempre nous horitzons i sobretot, sobretot, sobretot... gaudir del camí... i aprendre mentre caminem i conèixer-nos cada dia una mica més...\ngaudeix doncs del moment, de la foscor, de la nocturnitat i de la solitud... segur que formen part del teu aprenentatge...\n30 d’octubre de 2008 a les 9:58\nMar: No s'ha deixar de mirar mai la carretera, per no perdre el nord, el senderi i no tenir cap accident.\n30 d’octubre de 2008 a les 12:23\nimpossible de parar...\nQue ningú no gosi fer-ho,\npuix que el seu temps ha volat.\nSóc au que aixeca el vol lliure,\nsóc remolí dins la mar\ni sóc flama que crepita\ni volcà mai no apagat.\nUn somni que no s'atura,\nuna llàgrima i un plany.\nNo vull tanques ni cadenes,\nni el meu temps admet lligams.\nJo ja cantaré amb vosaltres\nmes... no em forceu a cantar.\nAmb aquests versos de la Guida et vull dir que a vegades és bo fugir i posar distància al record. A vegades és bo allunyar-se del passat per començar un avui ple d'un futur millor. A vegades hom necessita sentir el seu ritme i espai per poder-lo escoltar. Canta al teu ritme... Mai serà tard.\n30 d’octubre de 2008 a les 14:21\nGuspira: Gràcies pel consell i, sobretot, pels versos. Preciosos, sens afegitons possibles.\n30 d’octubre de 2008 a les 15:40


‘Ja saben on trobar-me’: així responen els batlles a l’amenaça de detenció de la fiscalia espanyola | VilaWeb\nLos Planetas: 'El procés català és pràcticament irreversible'\tLos Planetas: 'El procés català és pràcticament irreversible'\nDetingut l'ex-president de la Diputació de Barcelona Salvador Esteve en un dispositiu que investiga subvencions irregulars\tDetingut l'ex-president de la Diputació de Barcelona Salvador Esteve en un dispositiu que investiga subvencions irregulars\nLa policia espanyola desplega un nou espectacle mediàtic amb un macrodispositiu a Catalunya\tLa policia espanyola desplega un nou espectacle mediàtic amb un macrodispositiu a Catalunya\nEl CDR de Sant Pol il·lumina la nit amb el rostre dels presos polítics i els exiliats\tEl CDR de Sant Pol il·lumina la nit amb el rostre dels presos polítics i els exiliats\n‘Ja saben on trobar-me’: així responen els batlles a l’amenaça de detenció de la fiscalia espanyola\nDesenes de batlles es planten davant les amenaces de l'estat espanyol · La CUP assegura que cap dels seus alcaldes batlles no anirà a declarar\nEls batlles sobiranistes han reaccionat amb indignació i ironia a la decisió de la fiscalia de citar tots els que donen suport al referèndum. Molts han escrit missatges a Twitter rebutjant l’ofensiva judicial de l’estat espanyol i reiterant el seu compromís amb el govern i el referèndum del primer d’octubre. ‘Ja saben on trobar-me’, ha estat un dels missatges més repetits.\nA més, el batlle de Solsona, David Rodríguez, ha proposat que els 712 batlles investigats pactin una reacció conjunta per demostrar la força i la unitat que hi ha entorn del referèndum. ‘Si volen fer-nos por, que sàpiguen que no en tenim’, ha declarat a l’ACN.\nLa CUP ha emès un comunicat que deia que cap batlle del partit no aniria a declarar i animava la resta de partits a fer això mateix.\n— Dolors Sabater Puig (@mariadolorsa) September 13, 2017\nLa demofòbia del govern espanyol no té aturador: volen perseguir i detenir 720 alcaldes/esses x posar urnes 🗳Indignant! Seguim! #Votarem https://t.co/UB108px4Qo\n— Miquel Buch (@MiquelBuch) September 13, 2017\n— Albert Batalla (@albertbatalla) September 13, 2017\n— Isaac Peraire Soler (@isaacperaire) September 13, 2017\nQuina barra !!! aquest es el Fiscal General reprovat pel @Congreso_Es #alcaldesxdemocracia #votaresdemocracia #1OCTReferendum https://t.co/P0KhbQ12p2\n— Ferran Bel i Accensi (@Ferran_Bel) September 13, 2017\n— Albert Batet (@albertbatet) September 13, 2017\nEls alcaldes/ses som les persones elegides democràticament pels nostres veïns/nes que, majoritàriament (+ 80%) volen decidir el seu futur!! https://t.co/943Z6DHtv6\n— Manel Solé (@ManelSoleA) September 13, 2017\n— Eudald (@eudaldcc) September 13, 2017\n— Lluís Guinó Subirós (@lluisguino) September 13, 2017\nCom a alcaldessa em dec al poble i als veïns i veïnes que em van donar confiança. Defenso i defensaré la llibertat d'expressió i dret a vot https://t.co/MNSPE1gWEI\n— Montserrat Fornells (@mfornells) September 13, 2017\n🎙Vull un pais q m'escolti i sigui demòcrata. Ho farem #comsempre 😙😙 i x això #josigno a @AjSQSafaja https://t.co/bTGzzHgjHe\n— Anna Guixà Fisas (@AnnaGuixa) September 13, 2017\n— Èric Sibina (@esibina) September 13, 2017\nDavant l'amenaça dels hereus corruptes del franquisme, serenitat i determinació.\n— Àlex Garrido Serra (@AlexGarrido_) September 13, 2017\nUnitat dels alcaldes i alcaldesses davant els embats de l'Estat.Junts, al costat, no al davant, dels nostres veïns i veïnes #guanyarem\n— david mascort (@dmascort) September 13, 2017\nEls alcaldes tenim el deure d'impedir que els nostres conciutadans puguin expressar-se democràticament? No pas a #ArenysDeMunt #Referèndum pic.twitter.com/HDYKJGhpkb\n— Joan Rabasseda (@JoanRabasseda) September 13, 2017\n— Rosa Vestit (@RosaVestit) September 13, 2017\nAsí es como muere la libertad, con un estruendoso aplauso https://t.co/dXhMw7Upog Us sona el discurs? #StarWars #EmsentocomunJedi #votarem pic.twitter.com/Fs18Yu5iP7\n— Eduard Piera Secall (@EduPiera) September 13, 2017\nCom sempre estic a disposició de les veïnes i veïns per explicar perquè m'investiguen, si és que algú no ho té clar… @vilamaniscle https://t.co/AtI2AkkOCA\n— Mon Bonaterra (@MonBonaterra) September 13, 2017\nAixò de detenir alcaldes em sembla una anada d'olla descomunal, defensarem la democràcia ara i sempre! tenim paraula i ens debem al poble 😉!\n— Dionís Guiteras (@Dionis7vetes) September 13, 2017


Els caps de cuina del Celler de Can Roca oferixen una 'màster class' als CdT’s de València i Gandia - Infoguiavalencia.com\nEls caps de cuina del Celler de Can Roca oferixen una ‘màster class’ als CdT’s de València i Gandia\nNotícies de València » Turisme » Els caps de cuina del Celler de Can Roca oferixen una ‘màster class’ als CdT’s de València i Gandia\nDins del cicle de ‘Jornades d’Autor’ de Turisme Comunitat Valenciana, en esta ocasió participaran els caps de cuina del Celler de Can Roca, Nacho Baucells i Hernán Luchetti.\nEn este cicle participen prestigioses persones expertes de cuina, sala i rebosteria. I participen com a ponents i realitzen una màster class pràctica davant dels alumnes.\nEste cicle té 51 sessions que s’impartixen des de març a juny en els diferents centres de turisme de la Xarxa i estan dirigides a professionals hostalers en actiu.\nEl secretari autonòmic de Turisme, Francesc Colomer, ha ressaltat “la gran oportunitat que suposa per a poder mantindre un intercanvi professional de coneixement i experiència amb professionals de prestigi nacional i internacional d’establiments que sumen 22 estreles Michelín i 36 sols Repsol”.\nColomer ha recordat que “la formació i la qualificació és l’ànima del nou programa gastroturístic posat en marxa dins de la marca L’Exquisit Mediterrani, que impulsa la gastronomia més típica i autèntica del nostre territori com a valor de competitivitat turística”.\nEsta és la tercera edició de les ‘Jornades d’Autor’, per les quals han passat 800 alumnes i alumnes des de 2017.\nEn esta jornada participaran professionals de restaurants com El Celler de Can Roca, La Salita, El Poblet, Apicius, Fierro, El Xato, Zaranda, Galileo, Culler de Pau, Les Moles, Voraz, A’Barra, A Tafona, Àrbore da Veira, Lienzo, Cal Paradís, Karak, Casa Manolo, Raúl Resino, Coque, Moulin Chocolat, Fuego Amigo, etc.


Sabor de Gràcia oferirà un concert d’homenatge a Peret\nRedacció, Sant Gervasi-Galvany\t| Actualitzat el 12 Març 2018 a les 10:00\nUn tribut al rei de la rumba. Els rumberos Sabor de Gràcia s’encarregaran, el pròxim dijous 15, d’un concert que homenatjarà un dels més grans de la rumba catalana, Pere Pubill, Peret, que va morir durant l’estiu de l’any 2014.\nAquesta actuació es farà en el marc del Festival Guitar BCN 2018 i tindrà la sala Luz de Gas com a escenari. La banda gracienca, que l’any que ve complirà 25 anys sobre els escenaris, presentarà els temes de Sabor a Peret, el seu darrer treball (el van llençar al mercat a finals del mes passat) que inclou els grans temes que va popularitzar Peret, com Borriquito, Saboreando, El muerto vivo o Una lágrima cayó en la arena. En l’enregistrament d’aquest treball, Sabor de Gràcia va comptar amb la col·laboració de figures com Pau Donés, Estrella Morente, Oscar D’León o La Pegatina. A més, Dani Alonso, nét de Peret, canta Yo soy la rumba.\nAquesta serà la primera vegada que els graciencs interpretaran el seu darrer disc a la ciutat. El primer concert de Sabor a Peret es va fer el passat dijous 8 a una altra sala mítica, la Galileo Galilei de Madrid.


Juliol (de dll a dv de 9 a 14.30 h).\nEl proper dia 6 de maig s'obren les inscripcions dels Casals d'Estiu 2017 que organitzen les diferents entitats de lleure educatiu de Terrassa amb la col.laboració del Servei de Lleure Infantil i Joventut.\nPrograma de Casals


Bolles de foc\n21 setembre 2020 12:38\nJosep Maria Llauradó | 09 gener 2004\nAnthony Burgess diu a les seves memòries que la mesura més exacta del progrés d'un país és la qualitat del sistema educatiu i el grau de neteja dels lavabos públics. (Després hi afegeix que per als qui, com ell, van conèixer les escoles angleses dels anys vint, entrar tancats a alguna presó malaia era com tornar a casa). El que vol dir, crec, és que els signes són importants i que les xifres només confirmen allò que hi percebem. No sé què en diria si hagués presenciat l'espectacle aquest del meteorit que suposadament ha impactat en algunes regions de la península i que ha estat puntualment rebut per la guàrdia civil. Ja poden imaginar els extraterrestres qui els rebrà el dia que decideixin d'aterrar al nostre petit planeta, segons on hi caiguin: no serà cap científic ni diplomàtic, sinó els grups rurals descendents del duc d'Ahumada. Totes les estadístiques triomfalistes, totes les joies sobre l'I+D, tots els cants públics sobre la velocitat de creuer amb què aquest país enfila la modernitat empal·lideixen quan la notícia de la caiguda d'un meteorit -un esdeveniment relativament comú, d'altra banda- es presenta a les televisions amb les imatges d'un grapat de guàrdies civils que tresquen la garriga i la veu de fons d'un periodista esmaperdut que parla de fenòmens estranys, sense explicació, i en una escena que es completa amb un parell de personatges populars enfundats en el rigorós xandall que des de Lleó, Palència, Conca, Madrid (of course), Minglanilla i d'altres llocs de la geografia peninsular ofereixen a bon preu la seva sorpresa i la seva peculiar interpretació del fenomen. S'hi trobava a faltar la música d'Expediente X. Només els diaris han dedicat algun espai a la divulgació d'allò que ens hauria de proporcionar l'escola i que les televisions ignoren i callen: que els meteorits esmenten genèricament els fenòmens celests, inclosos els fragments de matèria que entren en l'atmosfera terrestre i es desintegren; que de vegades es produeixen veritables pluges de meteorits procedents de la desintegració dels nuclis dels cometes, i que tot i que el més freqüent és l'absència de restes en la superfície del nostre planeta, també és comú observar-ne algun fragment si la mida del bòlid ha restat significativa després de l'entrada a l'atmosfera i si la superfície en què ha caigut n'ha evitat la desintegració. (El desembre del 2001 va impactar un aeròlit a una sèquia de Castelló, i els tècnics en desactivació d'explosius de la guàrdia civil (TEDAX) van intervenir per si es tractava d'un objecte explosiu (no és conya). Lluny del to habitual de la ciència, les televisions obrien els informatius d'aquests assenyalats dies parlant de bolles de foc i d'incendis d'origen desconegut, i la logomàquia dels informatius i els missatges de la ràdio apostòlica parlant de senyals celestials se superposaven a les imatges indagatòries dels guàrdies civils. Hem anat a Mart i hi hem aterrat -no sempre amb èxit, és ver-, i l'Spirit fa una setmana que ens n'envia imatges. D'aquí a un any, si tot va bé, l'Stardust -una sonda que fou llançada a l'espai el febrer del 1999- tornarà a la Terra amb la seva càrrega de partícules de pols interestel·lar recollides en un viatge de més de tres mil milions de quilòmetres: aquesta càrrega suposa l'únic material dut d'un altre cos celest, tret de la Lluna. Altres sondes com la Genesis, la Giotto i la Vega ens han informat directament de les trajectòries i la composició de diversos cossos del sistema solar. Tot això, i dos mil cinc-cents d'investigació científica, no ha servit per atorgar a la ciència el reconeixement com a eina privilegiada de la racionalitat ni per fer-la pujar en l'escala social per damunt de l'espectacle televisiu. Gràcies a la televisió, això sí, la ciència sobreviu en les ments de la majoria de la població, com aquesta obscura i repatània feina que entreté els investigadors d'El comisario i els infatigables personatges de CSI. Algunes dècades enrere, els aristòcrates temien que la ciència -i els companys de racionalitat i llibertat intel·lectual que sempre suposa- conquerís les ments del poble i el fes sortir per sempre la ignorància, els prejudicis i les supersticions. No n'hi ha cap perill. I si n'hi hagué cap amenaça en el passat, la televisió s'ha ocupat d'extingir-la.


Escola Valenciana ha demanat solucions pels instituts que reclamen «més valencià» als PLC - Escola Valenciana\nEscola Valenciana ha demanat solucions pels instituts que reclamen «més valencià» als PLC\nL’entitat cívica s’ha reunit amb la Conselleria d’Educació per a abordar aquest problema\nReunió d’Escola Valenciana amb la Conselleria d’Educació\nLa Federació Escola Valenciana ha mostrat el seu suport al manifest «Centres pel valencià», impulsat per més de setanta instituts de la Ribera, la Safor, l’Alcoià o la Vall d’Albaida i que reclama una major presència del valencià als Projectes Lingüístics de Centre (PLC).\nAmb motiu d’aquestes reivindicacions, Escola Valenciana s’ha reunit aquesta vesprada amb Margarida Castellano, Directora general d’Innovació Educativa i Ordenació de la Conselleria d’Educació, per a “abordar aquest problema i aportar solucions”. L’entitat ha anunciat que “vetlarem pel compliment de la llei i per la major presència de valencià als PLCs”.\nL’entitat ha insistit que “l’actual Llei de Plurilingüisme contempla la possibilitat d’aplicar mesures de promoció del valencià així com la continuitat dels programes de primària a secundària”, és per això que “Conselleria ha d’escoltar aquests centres i permetre que s’apliquen les metodologies TILC necessàries per avançar en la normalització del valencià”.\nEscola Valenciana ha recordat que mentre l’ensenyament en valencià garanteixen “el total domini, tant de valencià, com de castellà, així com un domini efectiu de l’anglés”, els programes que apliquen un ensenyament majoritàriament en castellà “no garanteixen el complet domini de valencià, i obtenen pitjors resultats en anglés, la qual cosa és un greuge comparatiu”.\nPublicat a Ensenyament, Escola Valenciana, Notícies\n3 comentaris a “Escola Valenciana ha demanat solucions pels instituts que reclamen «més valencià» als PLC”\nLLAMPUGAIRE ha dit:\n18 de Febrer de 2021 a les 17:29\nImpresentable. Per fer açò no calien tantes trobades! Escola Valenciana no ha dit absolutament res fins ara i ha divulgat i publicitat una política lingüística que, a la pràctica, va contra els esforços de normalització del català per part dels centres educatius públics valencians.\nDavid Belda ha dit:\n23 de Febrer de 2021 a les 13:30\nEscola Valenciana ja ens hem posicionat al respecte. També ens hem reunit amb la Conselleria, a qui hem demanat solucions. A més, hem habilitat aquest espai web http://plc.escolavalenciana.org on convidem a informar de les queixes dels IES.\n19 de Febrer de 2021 a les 21:33\nCoincidisc amb tu totalment. Tota la vida currant per les trobades (com a pare i com a profe) i ara, davant d’un atac sense precedents contra la nostra llengua… on està Escola valenciana?


FER OLOR DE DÉU | Parroquia de Sant Martí d'Empuries\nFER OLOR DE DÉU\nA un home de Déu li van preguntar en què consistia això de “viure la fe i ser testimoni”. Ell, sense pensar-s'ho dues vegades, va contestar: “Consisteix en fer olor de Déu”. Veient l'estranyesa que va causar la seva resposta, la va aclarir millor explicant aquesta història:\n“Un dia Déu va cridar a tres persones i els va regalar a cadascuna un petit flascó que contenia el perfum de la Vida plena i abundant.\nLa primera, aclaparada per un regal del mateix Déu, va anar corrents a buscar una cadeneta d'or per penjar el petit flascó del seu coll. Això li recordaria a Déu i el tindria sempre present.\nLa segona persona persona va marxar de pressa cap a casa seva, va vessar el perfum en un recipient i va començar a analitzar la seva composició química fins a obtenir la fórmula. La va aprendre de memòria i va fer que els altres també se l'aprenguessin perquè sabessin en què consistia el perfum de la Vida plena i abundant.\nEn canvi, la tercera persona va obrir el petit flascó, va buidar el perfum sobre el seu cap i va marxar a perfumar el món”.\nAcabada la història, els hi preguntà: “Qui dels tres va deixar de fer olor com a home per fer olor de Déu?”. Els que l'escoltaven van contestar evidentment que el tercer. I ell va afegir: “Doncs en això consisteix viure la fe i ser testimoni: fer olor de Déu”.\n(Conte extret del suplement del full parroquial, n.181, de les parròquies de Jafre-Colomés)


SECCIONS\tACTIVITATS\tcontacte iebc\tL'Institut d'Estudis del Baix Cinca - IEA Presentació L'Institut d'Estudis del Baix Cinca és un Centre Col·laborador de l'Institut d'Estudis Altoaragonesos, amb autonomia de funcionament. Es va fundar el 1989 amb la finalitat de defensar i divulgar el patrimoni cultural i lingüístic del Baix Cinca, i fomentar l'estudi i la investigació de la cultura i els recursos comarcals. Per aconseguir-ho, organitza cursos, seminaris i jornades, concedeix beques d'ajut a la investigació, publica estudis, defensa el patrimoni cultural i es coordina amb altres entitats de caràcter anàleg. Organització Junta És l'òrgan que vetlla per l'adequació de les activitats programades amb els objectius estatutaris, i s'encarrega del seguiment i aprovació de la gestió ordinària de l'entitat. Es reuneix trimestralment. Composició: Presidenta: Susanna Barquín Vicepresidenta: Carme Messeguer Vicepresident: Josep Labat Secretari: Julio Moreno Vocals: Arcadi Abad, delegat de l'IEBC a Saidí Ramon Mesalles Francisco Tejero María López Fontanals\nLlengua. Responsable: Carme Messeguer Publicacions. Responsable: Josep Labat Patrimoni. Responsable: María López Fontanals Delegacions locals Amb l'objectiu de descentralitzar l'activitat de l'entitat, l'Institut d'Estudis del Baix Cinca va aprovar el 2006 l'obertura de delegacions locals a les poblacions que formen part de la comarca. Actualment, es troben en funcionament: Saidí. Delegat local: Arcadi Abad Assemblea de socis Aprova la gestió i els comptes anuals, així com les polítiques a seguir. Elegeix els components de la Junta d'entre els seus membres. Es reuneix una vegada a l'any. Adreça postal : Estació d'autobusos � altell. Apartat de correus 116. 22520 Fraga Activitats de l'IEBC.\nLlengua: Cursos de català per a adults Campanyes de normalització Publicacions: Edicions pròpies : Col·lecció La Sitja Col·lecció Gallica Flavia Anuari Cinga Altres fora de col·lecció Coedicions: Col·lecció La Gabella Quaderns de la Glera Quaderns de les Cadolles Revista Temps de Franja Ajuts Beques d'investigació �Amanda Llebot� Premis Premis Josep Galan a la normalització lingüística Jornades Cinga Fòrum Econòmic i Social Patrimoni Cultural Estudi i divulgació del patrimoni històric i cultural del Baix Cinca Altres activitats Conferències i col·loquis Exposicions PÀGINA DE L'INSTITUT D'ESTUDIS DEL BAIX CINCA


La caminada popular Moja-Montserrat compta amb 100 inscrits — Ajuntament d'Olèrdola\n18:00 del 17 de maig de 2021\nLa caminada popular Moja-Montserrat compta amb 100 inscrits\nLa caminada popular Moja-Montserrat compta amb 100 inscrits La caminada s’ha programat el dissabte 22 de juny, amb sortida a les 7 de la tarda des de la plaça de l’Església http://www.olerdola.cat/news/la-caminada-popular-moja-montserrat-compta-amb-100-inscrits http://www.olerdola.cat/news/la-caminada-popular-moja-montserrat-compta-amb-100-inscrits/@@download/image/Caminada-arxiu-ok.JPG\nLa caminada s’ha programat el dissabte 22 de juny, amb sortida a les 7 de la tarda des de la plaça de l’Església\nImatge dels participants de l'any passat\nLa caminada popular Moja-Montserrat, 4t memorial Joan Canela, comptarà amb 100 participants. Amb aquesta rodona xifra s’ha tancat el període d’inscripcions, que restava obert fins aquest diumenge. La Caminada s’ha programat pel proper dissabte 22 de juny, amb sortida des de la plaça de l’Església de Moja i el recorregut fins a Montserrat inclou com a novetat el pas pels “7 barrancs”, per evitar així al màxim els trams caminats en carretera.\nLucas Ramírez, un dels membres del grup “Espardenya rebentada”, organitzadors de l’activitat, explicava que han assolit arribar al límit que s’havien fixat d’inscripcions.(àudio)\nFins la darrera setmana de maig no ha estat quan les inscripcions s’han animat.(àudio)\nLa caminada té un caràcter popular i d’això és una bona mostra el variat perfil dels participants. Hi ha dones i homes, infants i gent gran. Tots amb l’ànim de viure amb intensitat aquesta experiència que “fa poble”.(àudio)\nPer formalitzar la inscripció s’han hagut de pagar 23 euros, que donen dret a gaudir del generós esmorzar que reben els caminaires a la tornada de Moja, samarreta i trofeu commemoratiu, així com el transport de tornada, avituallaments líquids i sòlids, i la cobertura d’una assegurança. Per completar els prop de 46 quilòmetres de recorregut es preveu que els participants inverteixin entre 10 i 12 hores, incloent les corresponents parades.


ï»¿ Orjinal Salkom Anti Aging Kremi | FiyatÄ± Sadece 59,00 TL SipariÅŸ :(0216) 450 08 38\nTemiz cildinize dairesel hareketlerle masaj yaparak uygulayÄ±nÄ±z. Her gÃ¼n dÃ¼zenli olarak kullanÄ±lmasÄ± tavsiye edilir.\nSalkom Anti Aging Kremi Nedir?\nÂ© 2017 Salkom Anti Aging Kremi | TÃ¼m HaklarÄ± SaklÄ±dÄ±r. | Salkom Anti Aging Kremi


2n | Escola de la Concepció\nHola famílies de la Concepció! Som els reporters Gerard i Aina. Nosaltres ens hem dividit en cinc grups: uns han fet el cap, uns altres la faldilla, uns altres la panxa, uns altres el pit i l’últim grup ha fet la part de dalt… Llegeix més»\nTaller de pastisseria 1r i 2n\nAquest trimestre en relació amb l’Eix transversal els nens i nenes de 1r i 2n hem fet un taller de dolços siris, que es diuen Ras Al- Abd (cap negre) pel seu color fosc.\nHem gaudit fent la massa, barrejant la galeta, la llet de soja… Llegeix més»\nLa Carme Faro ens explica un altre conte. El mapa de los Buenos recuerdos.\nEls nens i nenes de 1r i 2n hem gaudit d’un conte que ens ha explicat la Carme Faro. Es diu “ El mapa de los buenos momentos”. Aquest conte ens explica la història d’una nena que ha de marxar de la seva ciutat i… Llegeix més»\nMuseu de la matemàtica (1r i 2n)\nEls alumnes de 1r i 2n hem anat al Museu de les matemàtiques. Ha sigut molt divertit. Hem fet jocs matemàtics: crear un cub, un sudokus amb edificis, un laberint, un trencaclosques de colors, el tangram, el 4 en ratlla de peixos, fer un… Llegeix més»\nDivendres 24 de maig els nens i nenes de 1r i 2n van fer el primer dels dos concerts de primavera que tenim preparats. Tots estaven molt nerviosos i nervioses, però amb ganes de fer-ho bé. Un concert tocant i cantant!. Va anar molt bé.… Llegeix més»\nEls de segon hem anat de colònies\nEls nens i nenes de segon hem gaudit uns dies de colònies a Montpol. Les cabanes, els jocs de nit, les històries del Montpolins, de l’Oriol Cargol, les excursions a la Bauma, els desitjos , els instruments i cançons, el teatre de l’escala,…són ara molt… Llegeix més»\nEls de 1r i 2n hem anat al teatre a veure una obra en anglès. L’obra es deia “The Snow Queen”. Està basada en el conte de Hans Christian Andersen i que va ser adaptada pels estudis Disney en el film “Frozen”. Ja coneixíem l’argument… Llegeix més»\nTreballem amb Pro-bots a Cicle Inicial\nAbans de marxar de vacances hem tingut durant uns dies a l’escola els Pro:bots. Els nens i nenes de 1r i 2n hem jugat i experimentat amb ells. Mesurant, fent línies, girs, dibuixos, intentant que segueixin un camí,….. Mireu les fotos!!!\nEls de 1r i 2n al Jardí Botànic\nEls nens i nenes de 1r i 2n hem anat al Jardí Botànic. Hem fet d’investigadors amb les plantes. Hem descobert com agafen l’aire, l’aigua, la llum i els aliments.\nHem gaudit observant altres plantes que són de diferents llocs del món i que estan també… Llegeix més»\nAl matí vam decorar el vestíbul amb elements marins, seguint amb el nostre eix transversal La Mediterrània. Al migdia va venir la Carme Faro a explicar-nos un conte a cada classe de l’escola. A sisè ens va explicar un conte molt interessant anomenat “Lletraferit” però… Llegeix més»\n1r, 2n, 3r, 4t, 5è, 6è, General, P3, Primària 0\nSortides cicle CI 2019-20


La magistrada entén que la part dispositiva de l'Audiència Nacional sobre contractes d'RTVV no afecta aquest cas ni constitueix cosa jutjada\n26 de gener de 2021 (16:16 CET)\nLa magistrada del Jutjat d'Instrucció número 5 de València ha rebutjat els recursos de reforma presentats per la Fiscalia i la Generalitat Valenciana i ha confirmat l'arxivament de la causa oberta contra l'expresident Francisco Camps i altres càrrecs --entre ells el que fora vicepresident del Consell Víctor Campos i el bisbe auxiliar de València Esteban Escudero-- per presumptes irregularitats en les contractacions de la Fundación V Encuentro Mundial de las Familias (FVEMF) per a la visita del Papa Benet XVI a la ciutat en 2006.\nAixí consta en un auto, al qual ha tingut accés Europa Press, en el qual la instructora desestima tots dos recursos i confirma íntegrament l'acte que va dictar el passat 10 de desembre en el qual sobreseia provisionalment la causa, en la qual també figuraven com investigats càrrecs de la Fundació; el secretari de l'Arquebisbat, Antonio Corbí i Enrique Pérez Boada, comissionat de la visita de Benet XVI. Contra aquest acte cal interposar recurs d'apel·lació davant l'Audiència, que ja va avançar amb caràcter subsidiari el ministeri fiscal i al qual dona tràmit.\nLa magistrada sosté que, de l'examen dels arguments continguts en el recurs del fiscal, "no ofereix dades o al·legacions que desmunten o desvirtuen el contingut de la resolució impugnada". El ministeri públic havia al·legat una vulneració del dret a la tutela judicial efectiva encara que, d'acord amb la jutgessa, no s'entén aquest argument, ja que es va admetre tant la denúncia inicial com les posteriors ampliacions presentades i a més s'han practicat "totes quantes diligències d'investigació ha sol·licitat".\nEn aquest sentit, afig que "res consta que no haguera sigut ja al·legat amb anterioritat i que no s'haguera tingut en compte a l'hora de resoldre sobre les raons per les quals entén que la FVEMF era una fundació pública a l'hora de realitzar els onze contractes investigats, fet aquest essencial per a incardinar les conductes denunciades en el tipus penal de la prevaricació".\nD'altra banda, i en relació amb el recurs de la Generalitat, sosté que el fet que en la sentència de l'Audiència Nacional de 25 de novembre del passat any --que va condemnar a la trama Gürtel i a directius de la llavors RTVV per l'adjudicació il·legal al Grupo Correa del contracte de subministrament de pantalles, so i megafonia per a la visita de Benet XVI-- es faça al·lusió a la naturalesa pública de la fundació, "no pot afectar el present procediment, ni constituir cosa jutjada", segons al·legava l'administració.\nAixí, assenyala que si bé en aqueixa sentència, que recalca que no és ferma, es va tindre en compte la legislació aplicable a la Fundació en el moment de la seua constitució i de dur a terme les contractacions dels anys 2005 i 2006, com es va fer en l'auto recorregut, la interpretació realitzada d'eixes normes és "diferent" i, malgrat el manifestat, "en cap cas pot vincular aquella interpretació per a la resolució d'aquest procediment".\nPer a la magistrada instructora, "res consta sobre en quina poguera afectar la resolució d'aquella causa la naturalesa que poguera tindre la fundació, ni consta que foren les mateixes les parts allíacusades, ni tampoc els fets que van ser objecte d'enjudiciament, doncs, d'haver sigut així la connexitat hauria determinat que es veren totes dues causes en un sol procediment per a evitar resolucions contradictòries sobre els mateixos fets".\nConclosa la instrucció, les defenses dels investigats van sol·licitar l'arxivament de la causa, mentre que la Generalitat Valenciana va demanar la incoació de procediment abreujat. El Fiscal va demandar seguir la causa contra Francisco Camps, Víctor Campos i Enrique Pérez Boada, d'un costat, i monsenyor Escudero, Antonio Corbí Copoví i Francisco Javier Jiménez, d'un altre, i va advocar pel sobreseïment provisional per a Henar Moliner.\nLa jutgessa, que va analitzar els contractes de la FVEMF amb onze empreses, l'aportació de dos milions d'euros per part de la Generalitat en 2010 en concepte de dotació fundacional i l'assumpció de deutes l'any 2014 per import d'1.306.897 euros, va decidir arxivar en entendre que la FVEMF "no tenia naturalesa pública, ja que no estava adscrita a cap administració pública, fet que no es produeix fins a l'any 2010".\nTampoc va veure, en aqueixa resolució que ara confirma, "cap indici" de concertació en els investigats "per a constituir una Fundació amb la finalitat de delinquir", d'"eludir la normativa i contractar amb les empreses que van desenvolupar els treballs o van prestar els serveis per a afavorir així a aquestes, afavoriment del qual no existeix el més mínim rastre durant la instrucció".


Hivern a la vista? Arriba una baixada de la temperatura | NacióGarrotxa\nEls termòmetres tocaran fons divendres i durant tot el cap de setmana\nper NacióDigital, 5 de novembre de 2019 a les 11:00 |\nImatge tardoral de la Vall d'en Bas, a la Garrotxa. | Xavier Borràs.\nDe cara a aquest dimarts la temperatura màxima serà més baixa i es mourà de dia entre 8 i 13 ºC al Pirineu, entre 10 i 15 ºC al Prepirineu, entre 13 i 18 ºC a la depressió Central i prelitoral i entre 17 i 22 ºC al litoral. Es mantindrà més o menys semblant dimecres, tot i que al final del dia ja començarà a baixar. A la Garrotxa, durant la nit i la matinada d'aquests dies es podria arribar als 0 °C.\nSocietat, temps, hivern, previsió del temps, meteorologia, baixada de les temperatures