Missió planeta vermell\nMissió a Mart 2020!\nHola a tots, el dissabte vam arribar al Campus Cerdanya on vàrem fer el check-in. Llavors vam fer altres activitats.\nEl diumenge vam començar amb les activitats de Lego. L'activitat consistia en construïr un pont perquè passés un tren i al mateix temps un camió per sota del pont.\nAvui, 14 de Juliol hem començat a construir un robot. A l'acabar de construir-lo, hem agafat l'ordinador i hem obert un programa per programar el robot. Hem programat el robot per complir unes missions en el planeta Mart.\nUs deixem una iamtge amb les diferents missions que vam haver de complir.\nEn aquesta foto estem treballant en la programació per poder realitzar les diferents missions.\nAquí estem provant el robot per veure si ens compleix una missió. Exactament la de provisions a Mart. A l'apartat de galeria d'imatges i videos em penjat un video d'una missió.\nAvui dimecres 16 de juliol, hem creat el nostre videojoc. Els enllaços els podeu veure a l'apartat de documentació. Hi ha dos videojocs ja que ens vam haver de separar en parelles per fer-ho. Esperem que els pogueu gaudir al màxim. :)\nPer la nit va haver la festa dels "Oscars". Un nen havia d'anar amb una nena de parella, sopavés i al final repartien els Oscars.\nHa sigut una nit fantàstica!!!\nAvui dijous 17, em fet "Ràdio a tot hora". Nosaltres em escollit fer una entrevista. La Jana era l'entrevistada i la Nerea era la entrevistadora, l'Edu era el locutor i en Joan era el tècnic de so. Us em penjat la ràdio que em fet a l'apartat de galeria d'imatges i videos. Avui per la nit farem la festa d'acomiat, ja que és la nostra última nit en el Campus.\nSubpáginas (1): Equip


Ara Llibres | Catàleg | Generació tap\nEls seus integrants més destacats van seure a totes les cadires i no se n'han aixecat mai més. Se'ls coneix com la Generació Tap. A la seva ombra, llangueixen dues generacions: la generació X i els mil·lenistes. Tots plegats convivim i formem part d'un conflicte que s'evidencia a la feina, a la universitat, al teatre, a la política, a les sobretaules de cada casa. Sense defugir cap polèmica, posant tots els noms sobre la taula, Generació Tap relata les darreres dècades d'evolucions i involucions de la nostra societat des d'una perspectiva inèdita en el nostre país: la generacional. Més enallà de la controvèrsia que aquesta imatge pot suscitar, ens ha de fer reflexionar.\nAmb un estil directe, incisiu i desenfadat, a cavall de la narració autobiogràfica i la crònica periodística, Josep Sala i Cullell destapa la caixa dels trons i posa el dit a la llaga. Joan Burdeus rebla el clau des d'una perspectiva mil·lenista amb un epíleg brillant que enceta un diàleg i un debat tan necessari com desitjat.\n(Girona, 1978) és llicenciat en Ciències ambientals. Des del 2006 viu a Trondheim (Noruega), on fa de professor d'institut i observa Catalunya des de la distància. Aquest és el seu primer llibre. L'any 2013 va escriure una entrada al seu blog que va encendre la xarxa i va encunyar un terme que ha fet fortuna: la Generació Tap, aquella que va accedir al poder amb la Transició i ha provocat un tap generacional de conseqüències palpables en la resta de generacions.


La longitud del cable i la calculadora de freqüència de bobina per mesurar la longitud del cable i la freqüència de la bobina basada en els valors de freqüència de bobina en kHz i longitud del cable en els peus respectivament.\nQuan tingueu una freqüència de coli específica, podria donar-vos quants peus de filferro necessaris. Al mateix temps, si teniu una longitud específica de Wier, podria fer-vos saber quants freqüència de bobines podrien generar base a la longitud del cable.


Pere Gordi pren el relleu de Teresa Pons al capdavant d'Òmnium Mollet - somMollet\nDesprés d'11 anys com a responsable de l'agrupació local, Pons ha decidit fer una passa al costat\nDijous, 26 de maig de 2022 | 10:56h\nTeresa Pons, Clàudia Garcia i Pere Gordi\nL'agrupació molletana d'Òmnium Cultural ha canviat de responsable i a partir d'ara en Pere Gordi substituirà la Teresa Pons al càrrec.\nFa 11 anys que Pons va entrar com a responsable d'Òmnium Cultural a Mollet i en fa un "balanç positiu" de la seva estada. "Hem agafat aquests anys d'efervescència, amb molta lluita i molt treballar, però la recompensa ha sigut grossa", explicava abans de la trobada de socis de dimecres en què es va fer oficial el canvi de responsable.\nFa un any aproximadament que va decidir fer una passa al costat: "Ja estava cansada, no de la lluita, però veus que et falten forces, i vaig proposar-ho a la junta". Amb tot, la Teresa Pons recalcava que està "disposada a tot el que necessiti Òmnium", però afegia que "els joves han d'arreglar aquest garbuix que tenim ara a Catalunya".\nEl seu relleu és el Pere Gordi, qui contava que va coincidir la voluntat de Pons de marxar amb la seva d'implicar-se a Òmnium "per defensar la llengua i la cultura a Mollet".\nAmb l'assumpció del nou càrrec, Gordi deia: "Intentaré tenir una dedicació més activa i, amb el conjunt de les persones que conformen Òmnium a Mollet, intentarem tirar endavant activitats diferents i noves". També hi apuntava: "El que volem des d'Òmnium és defensar la llengua, la cultura i el país. Aquests són els nostres valors i són valors que podem defensar a Mollet perfectament".\nTrobades arreu de la comarca\nAquest relleu era un dels punts a tractar en la trobada de socis d'Òmnium a Mollet, celebrada a La Marineta amb la participació de la Clàudia Garcia Novellón, la presidenta de la delegació comarcal d'Òmnium, qui apuntava que l'acte era "una oportunitat per fer aquest reconeixement a la Teresa Pons".\nD'altra banda, Garcia contava que estan organitzant aquestes trobades arreu del Vallès Oriental com una eina "per conèixer els nous socis, per arribar a nova gent, per explicar tot el que estem fent i per engrescar encara més gent".


Hokuto - Viquipèdia, l'enciclopèdia lliure\n35° 46′ 36″ N, 138° 25′ 25″ E / 35.7767°N,138.4236°E / 35.7767; 138.4236Coord.: 35° 46′ 36″ N, 138° 25′ 25″ E / 35.7767°N,138.4236°E / 35.7767; 138.4236\nSutama (en) , Nagasaka (en) , Hakushū (en) , Takane (en) , Ōizumi (en) , Mukawa (en) , Akeno (en) i Kobuchisawa (en)\n1r novembre 2004\nHokuto (北杜市, , Hokuto-shi?) és una ciutat de la prefectura de Yamanashi, al Japó.\nEl novembre de 2015, la ciutat tenia una població estimada de 45.362 habitants i una densitat de població de 75 persones per km². L'àrea total era de 602.48 km².[cal citació]\nHokuto està situada a l'extrem nord-oest de la prefectura de Yamanashi. La major part de l'àrea de la ciutat són terres altres i forestals.\nDistricte de Suwa: Fujimi\nDistricte de Minamisaku: Kawakami, Minamimaki\nDurant el període Edo, l'actual àrea de Hokuto formava part d'un tenryō controlat directament pel shogunat Tokugawa. Durant la restauració Meiji de l'1 d'abril de 1889, el districte rural de Kitakoma fou establert.\nLa ciutat actual de Hokuto es va fundar l'1 de novembre de 2004 com a resultat de la fusió dels pobles de Hakushū, Nagasaka, Sutama i Takane, i les viles d'Akeno, Mukawa i Ōizumi (totes les municipalitats eren part del districte de Kitakoma). El 15 de març de 2006, Hokuto va absorbir el poble de Kobuchisawa (també del districte de Kitakoma), i el districte es va dissoldre com a conseqüència.\nL'economia de Hokuto està dominada per l'agricultura, amb el turisme estacional i la manufacturació d'articles de precisió i de menjar com a indústries secundàries.\nHokuto té vuit escoles de primària, dos instituts de secundària baixa i dos instituts de batxillerat.\n– Fukuroi, Shizuoka, Japó, des del 9 de març de 1987 (entre l'antiga Asaba i l'antiga Akeno)\n– Joetsu, Niigata, Japó, des del 17 de gener de 1991 (entre l'antic poble des Misaka i els antics pobles de Kazikazi i Sutuma)\n– Hamura, Tòquio (Japó), des de l'1 d'octubre de 1996 (amb l'antic poble de Takane)\n– Nishitokyo, Tòquio (Japó), des del 4 de febrer de 1999 (entre l'antic poble de Tanashi i l'antic poble de Sutama)\n– Comtat de Madison, Kentucky, EUA – since May 12, 1990 with former municipalities of Takane, Nagasaka, Ōizumi, and Kobuchisawa)\n– LeMars, Iowa, EUA, des del 3 de juliol de 1993 (amb l'antic poble de Sutama)\n– Pocheon, Gyeonggi-do, Corea del Sud, des del 21 de març de 2003 (amb l'antic poble de Takane)\n– Manciano, Toscana, Itàlia (amb l'antic poble de Kobuchisawa)\n– Crowsnest Pass, Alberta (no ratificat)\n↑ «US-Japan Sister Cities by State» (en anglès). Asia Matters for America. East-West Center. Arxivat de l'original el 2016-05-14. [Consulta: 20 novembre 2015].\n↑ «International Exchange». List of Affiliation Partners within Prefectures. Council of Local Authorities for International Relations (CLAIR). Arxivat de l'original el 2016-03-04. [Consulta: 21 novembre 2015].\nA Wikimedia Commons hi ha contingut multimèdia relatiu a: Hokuto\nPàgina web de l'ajuntament de Hokuto (japonès)\nObtingut de «https://ca.wikipedia.org/w/index.php?title=Hokuto&oldid=26940548»\nLa pàgina va ser modificada per darrera vegada el 10 abr 2021 a les 12:27.


Risto el rondinaire: El "temazo" del dimecres. Lluís Llach - "Damunt d'una terra".\nxavier pujol 22 d’octubre de 2014 a les 20:43


per Redacció - Fotografia: Ajuntament de Mollerussa 28/07/2015 00:00h\nMollerussa licitarà al setembre les obres de la pista d’atletisme per començar abans de final d’any| Redacció - Fotografia: Ajuntament de Mollerussa\nL’Ajuntament de Mollerussa té previst licitar al setembre la primera fase de les obres de construcció de la futura pista d’atletisme, que està projectada al Parc de la Serra, segons ha explicat aquest dimarts l’alcalde Marc Solsona.\nDe fet, un dels punts de l’ordre del dia del proper Ple ordinari que se celebrarà dimecres contempla portar a l’aprovació la declaració de la plurianualitat d’aquesta obra, que té un pressupost d’execució de 444.307 euros, 300.000 dels quals seran finançat per una subvenció que aporta la Diputació de Lleida i la resta provenen de fons propis.\nLes obres d’aquesta primera fase, que començarien abans que acabi aquest any i seguirien durant el següent, contemplen el moviment de terres per adequar el terreny, la instal·lació dels drenatges necessaris, la construcció de la tanca perimetral i la col·locació del tartan o material sintètic de què ha d’estar fet el terra de la pista, segons ha indicat Solsona, el qual ha comentat que es tracta d’una obra necessària que complementarà els equipaments esportius, lúdics i escolars que hi a la zona.\nPer aquest motiu, durant aquest any s’ha previst una dotació de 197.980 mentre que els 246.327 restants es preveuran en la propera anualitat, de manera que es puguin finançar amb 150.000 de la subvenció i els 96.327 restants a càrrec del pressupost del 2016.\nA banda d’aquest punt, també es portarà a l’aprovació del Ple una modificació del pressupost per un import total de 369.551 euros. Les partides més importants que contempla aquesta modificació són la de 90.000 euros que corresponen a una indemnització per una sentència judicial relativa a l’acomiadament de l’arquitecte tècnic i els 58.000 euros que s’han destinat a les obres d’arranjament de les esquerdes que van sortir a l’Arxiu Comarcal del Pla d’Urgell de les quals s’ha fet càrrec l’Ajuntament tot i que té previst que li siguin retornats per les asseguradores. Aquesta modificació, segons ha explicat l’alcalde, es finança en bona part donant de baixa 214.000 euros que corresponen a part de la partida que es va reservar en el pressupost actual per licitar el servei de jardineria perquè es prestés externament, una licitació que s’ajorna per al proper any.\nAltres punts de l’ordre del dia són el nomenament del càrrec de Jutge de Pau substitut, que ocuparà Josep Maria de las Heras després de la renúncia de Pere Garrofé, l’establiment de les festes locals que s’han fixat els dies 19 de març per Sant Josep i 20 de maig per la Festa Major o la verificació del text refós del Pla d’Ordenació Urbanística Municipal ( POUM) que inclou quatre modificacions que es van aprovar en l’anterior mandat.


TEATRE LLIURE-TEATRE PÚBLIC DE BARCELONA – Coordinadora Catalana de Fundacions\nInici · Directori de fundacions · TEATRE LLIURE-TEATRE PÚBLIC DE BARCELONA\nPl. Plaça Margarida Xirgu, s/n\n93 289 27 70\nLluís Pasqual Sánchez\nEl 2 de desembre de 1976, en un local del barri de Gràcia llogat a una cooperativa de consum (La Lleialtat), un grup d’actors, directors i tècnics va obrir les portes del Teatre Lliure. Des d’aleshores, la voluntat d’entendre el teatre com un servei públic partint del dret democràtic del ciutadà d’accedir indiscriminadament a la cultura, amb una actitud de compromís ètic i estètic lligada al present i una concepció del teatre com a “art”, és a dir, com una “artesania”, ha transitat els 40 anys d’història del Teatre Lliure. Durant aquests anys, espectadors i actors de diverses generacions han crescut, han après a estimar el teatre compartint junts un mateix viatge. Un viatge al qual també es van acabar sumant les institucions, fent de la vocació del Lliure –convertir el teatre en un servei públic– una realitat: la de ser-ho. Gràcies a totes aquestes persones, el Lliure ha crescut i s’ha renovat. Ha crescut obrint una nova seu, gran, ben equipada i moderna a la muntanya de Montjuïc, a l’antic Palau de l’Agricultura, envoltada de verd i de llum. Amb una sala del tot polivalent, amb gran capacitat i unes dotacions tècniques extraordinàries que la fan única i envejada arreu. I una altra de petita i pròxima on veus i vius el teatre de prop. Amb un bar restaurant on anar a fer copes i sopar a la terrassa, abans i després de la funció. I també s’ha renovat. Ha renovat l’antiga seu de Gràcia, mantenint les dimensions de proximitat i la calidesa que la fan especial i immillorable per a l’art de l’actor. Per als nostres imprescindibles companys de viatge que són els espectadors, hem dissenyat una sèrie d’abonaments que volen adaptar-se a les diverses necessitats i demandes. El Lliure vol ser un teatre que es projecti cap al futur seguint la idea de reflectir la nostra imatge com a persones i com a ciutadans, rica, complexa, contradictòria, noble, apassionant, atractiva i, en definitiva, mai avorrida. Un teatre on el públic constitueixi cada dia una assemblea, on siguem capaços de compartir sentiments d’una manera individual i col·lectiva i, sobretot, lliure.\nMontserrat Sunier i Gaspar, Joaquim Gubern i Palacios, Josep Mas i Conde, Joan Borràs i Basora, Frederic Amat i Noguera, Fabià Puigserver i\nTé com a objectiu, entre altres, la promoció, gestió, programació i difusió d’espectacles teatrals adreçats a un públic majoritari, a partir d’uns postulats estètics i cívics que atenguin l’ interès públic i general com a expressió d’una forma artística creativa, plural i contemporània.\nÀlex Casanovas (Associació d'Actors i Directors Professionals de Catalunya (Vocal), Àlex Rigola Montés (Vocal), Anna Veiga Lluch (Vocal), Antoni Dalmau i Ribalta (Vocal), Antoni Sevilla i Gibert (Vocal), Bárbara Bautista (Associació d'Espectadors del Teatre Lliure) (Vocal), Esteve León Aguilera (Vocal), Fermí Reixach i Garcia (Vocal), Frederic Amant Noguera (Vocal), Guillem-Jordi Graells (Vocal), Imma Colomer (Vocal), Joan Font i Pujol (Vocal), Joaquim Gubern (La Lleialat SCCL) (Vocal), Jordi Bosch i Palacios (Vocal), Jordi Maluquer Bonet (Vocal), Josep Caminal i Badia (Vocal), Juanjo Puigcorbé(Diputació de Barcelona) (Vicepresident), Lluís Bassat Coen (Vocal), Maria Martínez Vendrell (Vocal), Miquel Molins i Nubiola (Vocal), Montserrat Iglesias (INAEM-Ministerio de Educación, Cultura y Deporte) (Vicepresidenta), Pau Villòria- Generalitat de Catalunya (Vicepresident), Pere Arquillué Cortadella (Vocal), Raimon Bergós Civit (Secretari-no patró), Ramon Gomis de Barbarà (President), Rosa Maria Sardà i Tàmaro (Vocal), Roser Marcé i Mata (Vocal), Salvador Sunyer Bover (Vocal), Regidor de Cultura de l'Ajuntament de Barcelona (Vicepresident)


Almhütte Wimmer Unken Àustria - Ofertes d'hotels amb els MILLORS DESCOMPTES EN LÍNIA Fer un comentari al lloc web\nAlmhütte Wimmer-, Heutal, Unken, Àustria, 5091 - Veure al mapaExcepcional10,0Basada en1comentariAlmhütte WimmerVeure més fotosVeure més fotosVeure totes les 24 fotos\nPer als viatgers què vulguin captar les imatges i els sons de Unken, Almhütte Wimmer és l'el·lecció perfecta. Des d'aquí, els viatgers poden gaudir d'un fàcil accés a tot el que aquesta viva ciutat ofereix. Amb la seva bona localització, l'hotel ofereix fàcil accès a les destinacions obligades de la ciutat. Amb una oferta de serveis hotelers superior i ampla gama d'entreteniment, Almhütte Wimmer és compromet a que la seva estada sigui el més còmoda possible. Aquest hotel ofereix nombroses instal.lacions en el lloc per satisfer el més exigent dels clients. Gaudiu de les comoditats d'alta gama com ara aparell de televisió, TV satèl•lit/cable, plat de dutxa per tal de relaxar-vos després d'un cansat dia. L'hotel ofereix una excelent varietat d'instal.lacions d'oci, incloent parc infantil, jardí. Almhütte Wimmer és la vostra destinació si buscau allotjament de qualitat a Unken.


El ball clàssic del 26 a la nit, torna aquest any a la Plaça de Santa Anna, molts anys després, en un doble retorn, ja que els encarregats de fer ballar els noctàmbuls serà l’Orquestra Gira-sol. La banda de Canet torna i deixarà que sonin des de cançons pop actuals, fins als més mítics boleros i pasdobles, arribant al final amb la música més moguda del rock i l’ska.\nCombinen el ball amb la festa popular catalana, toquen tant música de castellers, com havaneres, cançons de Serrat, Lluís Llach o Jaume Sisa... són capaços d’interpretar més de 2.000 cançons diferents, entre les que no hi falta ‘Puff era un Drac Màgic’.\nEl concert de Marc Ràmia i el de l’Orquestra Gira-sol els organitzen els Capgrossos de Mataró\nFinalment acabarà la nit amb els antics discjòqueis residents de la Sala Privat de Mataró encapçalats per Xavier Bonareu i Carles Pérez, que rememoraran les cançons més populars des dels inicis de la discoteca fins ara. El comiat a un equip, una sala i una generació.\n26 de juliol - Revetlla de Festa Major\nBall a Santa Anna


Gastwirtschaft & Hotel Hallescher Anger Namburg/ Saale Alemanya - Ofertes d'hotels amb els MILLORS DESCOMPTES EN LÍNIA\nDescompte a Gastwirtschaft & Hotel Hallescher Anger\nHallescher Anger 1, Hallescher Anger, Namburg/ Saale, Alemanya, 6618 - Molt bona ubicació - Veure al mapa\nMés informació sobre Gastwirtschaft & Hotel Hallescher Anger\nSituat en el cor de Naumburg / Saale, Gastwirtschaft & Garni Hotel Hallescher Anger és un lloc ideal des d'on descobrir Namburg/ Saale. Des d'aquí, els viatgers poden gaudir d'un fàcil accés a tot el que aquesta viva ciutat ofereix. Amb la seva bona localització, l'hotel ofereix fàcil accès a les destinacions obligades de la ciutat.\nGastwirtschaft & Garni Hotel Hallescher Anger ofereix un servei impecable i compleix amb totes les exigències dels més experimentats viatgers. Aquest hotel ofereix nombroses instal.lacions en el lloc per satisfer el més exigent dels clients.\nGaudiu de les comoditats d'alta gama com ara calefacció, servei de despertador, escriptori, telèfon, aparell de televisió per tal de relaxar-vos després d'un cansat dia. L'hotel ofereix instal.lacions fantàstiques, incloses pesca, massatge, parc infantil, equitació, jardí, per ajudar-vos a relaxar després d'un carregat dia a la ciutat. Sigui quin sigui el motiu del seu viatge, Gastwirtschaft & Garni Hotel Hallescher Anger és una selecció idònia per a la vostra estada a Namburg/ Saale.


Les sis comarques de l’Alt Pirineu i Aran realitzaran un projecte conjunt per crear nous llocs de treball — Consell Comarcal de l'Alta Ribagorça\nEsteu aquí: Inici → Serveis web → Actualitat → Les sis comarques de l’Alt Pirineu i Aran realitzaran un projecte conjunt per crear nous llocs de treball\nLes sis comarques de l’Alt Pirineu i Aran realitzaran un projecte conjunt per crear nous llocs de treball\nper Estefanía del Río darrera modificació 23/03/2011 18:39\nEl projecte té un pressupost de 463.930,43 €\nLes sis comarques de l’Alt Pirineu i Aran: l’Alta Ribagorça, l’Alt Urgell, el Pallars Jussà, el Pallars Sobirà, la Cerdanya i la Vall d’Aran, com un dels impulsors del projecte, han arribat a un acord per dur a terme un projecte comú que té per objectiu la creació d’activitat econòmica i de nous llocs de treball.\nEl projecte, anomenat “Nous Senders; un camí conjunt cap a l’ocupació” és el primer que realitzaran conjuntament les sis comarques de l’Alt Pirineu i Aran. Serà executat durant aquest 2011 i està subvencionat pel SOC i el Fons Social Europeu, d’acord amb el Programa d’ajuts a Projectes Innovadors, regulat per l’Ordre TRE/293/2010”.\nAquest projecte consisteix en la creació d’un producte turístic supracomarcal que tindrà en el formatge el principal nexe en comú tot i que també hi s’espera que participin i reverteixi en altres agents econòmics com els restaurants, els establiments hotelers de qualsevol tipus, comerços, etc.\nEl vicesíndic i conseller de turisme del Conselh Generau d’Aran, Juan Antonio Serrano ha comentat que “el projecte ajudarà a donar una major sortida als nostres productors agroalimentaris i a que col.laborin els productors, bàsicament formatges amb altres agents principalment restauradors. D’altra banda, estem segurs que gràcies al projecte apareixeran noves formatgeries i/o empreses agroalimentàries que generaran economies locals que seran importants per als nostres territoris. També els restaurants podran oferir productes del Pirineu. En definitiva, és un projecte transversal que contribuirà a desestacionalitzar el turisme i on es millorarà la col·laboració entre agents econòmics de les nostres comarques”


Laura Alberts | Poputrust\nBasic Details of Laura Alberts\nAREAS OF EXPERTISE Orland Park--Southwest Orland Emphasis Transistioning Into Homer Glen, Frankfort and Mokena Worked For Established Will County Broker for Years & Have Lots of Experience in These Following Areas: Mokena, Frankfort, New Lenox, Homer Glen, And Lockport, Monee, Manhattan Experienced Seller Agent & Buyer Agent In All Above Areas .....Also Including Palos Areas And Tinley Park Our Orland/Palos Office Leads Orland Park In Market Share!EDUCATION AND DESIGNATIONS B.A.Degree - Barat College Of De Paul-Lake Forest Former CRA (Certified Residential Appraiser)..."priceless Broker AssociateABR (Accredited Buyer Representative)Certified and Trained For Military & Government RelocationsCMIS & CMMS For Cendant Relocation NetworkPreviews Property Specialist (High End Market)INTERESTING PERSONAL TRIVIA !We Are a Military Family And Proud Of It!Husband Is Currently Commander In The U.S. Navy (38 Years)Am Trained & Certified In Military RelocationHave Great Empathy For Relocating Families & Understand The Familial Issues Arising From Family RelocationAm The Oldest Girl In A Family of 10 Children...... Taking Charge Is InherentGrew Up In A Musical Family & Carried On With Our Four Daughters.....No....We Are Not Quite Like The King Family.......But We Are In Tune!! "Don't Make A Move Without Us" AWARDS #1 Agent In Our Palos Office: Collectively, Sales Leader For The Last 10 YearsConsistent Member Of The International President's Circle & Diamond SocietyRecipient Of "Top 30 Regional Agents" Since 2004SERVING ALL OF YOUR REAL ESTATE NEEDSLaura And Her Team (Sister Joy) Are Committed To Making Your Real Estate Experience Stress-Free!Laura And Joy Stay One Step Ahead With Presence And Target Marketing Expertise Now Hits Over 9+ Sites!Combined Real Estate Experience Between Joy (13 years) And Laura (22 Years) Spans Over 36 Years Our Primary Focus: To Make Your Real Estate Experience Enjoyable....And Memorable!\nClick here to get more details about Laura Alberts


Ref. No.: 1180671-36


SER O NO SER (UN COS) -TALLER DE 4RT TEATRE VISUAL - Direcció d'Andreu Martínez i Costa - MEMÒRIES D’ALUMNES – I Part - Putxinelli\nPosted by Putxinel·li | març 26, 2022 | Article Destacat, Cursos, Espectacles, Formació, Llibres, revistes i exposicions, Portada, Reportatges | 0 |\nPubliquem en aquest article les notes de les cinc primeres setmanes del taller de 4art de Teatre Visual a l’Institut del Teatre, conduït per Andreu Martínez i Costa. Un taller que anirem seguint des de Putxinel·li fins a la seva estrena. Considerem que aquest preciós exercici d’auto-observació a càrrec dels participants al taller pot servir per veure des de fora i des de dins l’evolució d’un procés de creació de dramatúrgia visual, fet per joves artistes amb ganes d’obrir nous camins.\nPer comprendre el sentit del treball, val la pena veure aquest dossier previ al taller on s’expliquen les línies mestres de per on es vol avançar: cliqueu aquí.\nMEMÒRIA DE LA SETMANA 1 – per Gerard\n(de dilluns 7 de febrer a divendres 11)\nPrimera setmana de projecte i primer dia de feina amb dos mesos per endavant de taller.\nVam arribar dilluns a la sala Plató de l’Institut del Teatre, on assajaríem durant tot el projecte, per reunir-nos i presentar-nos de manera oficial totes les que encara no ens havíem trobat. Allí vam conèixer tots els departaments que formarien part del projecte: escenografia, ajudants de direcció, ajudanta de construcció, dissenyador d’espai sonor, el director, i finalment nosaltres, les intèrprets.\nEl projecte portava engegat de feia un mes i aquell era el dia en que les escenògrafes ens ensenyarien la seva proposta del disseny de l’espai. Aquest constaria d’una sala tancada per 5 parets totalment opaques i una última transparent per tancar el cub, de manera que el públic pugui observar el que passa en el seu interior.\nLa reunió i el primer dia d’assaig va acabar amb una primera llegida de les escenes i dramatúrgia que l’Andreu, el director, havia construït.\nEl dimarts va ser quan, per primera vegada, vam començar a posar a escena tot allò que es portava parlant de feia un més. Abans però, la part de direcció va plantejar un escalfament de 30 minuts que ens acompanyaria durant tot el procés.\nL’escalfament que es va proposar va ser el següent: sal en corda durant 10 minuts, una sèrie de planxes per enfortir el centre, i per acabar, el joc del Samurai que ens donava una tensió de ser i estar que permetria entrar de cap a l’assaig.\nAquesta era una setmana on es posaria la primera capa escènica. Això volia dir que era el moment de permetre’ns jugar, explorar i improvisar per crear el màxim de material possible per, a la següent capa, poder extreure’n les coses més interessants.\nEn definitiva, aquesta primera setmana va ser aquella en la que es van començar a crear les dinàmiques de treball i de grup. També vam començar a establir un codi i un imaginari comú a través de referents que s’havien posat sobre la taula anteriorment.\nLa primera cosa que em va semblar interessant va ser la manera d’enfocar el muntatge de les escenes. Els papers dels personatges no estaven encara repartits, de tal manera que totes les intèrprets teníem l’oportunitat d’aportar material (mitjançant improvisacions o comentaris) per així fer créixer l’escena amb molta més perspectiva.\nTècnica de respiració del titella: És molt important que el titella es mantingui “viu”. Per fer-ho, les intèrprets no poden abandonar la manipulació fins que alguna altre no la pugui substituir en aquesta.\nTreball de focus: Saber conduir la mirada de l’espectador a aquell lloc on vols que es focalitzi l’acció dramàtica.\nTreball de capes: Manera d’organitzar un procés de creació en que construeixes les escenes per capes. Això significa segmentar els objectius que et proposes en cada setmana de treball.\nCronemia: El temps que li dones a una acció en escena produeix un sentit dramàtic o un altre.\nEstat del grup\nEra la primera setmana de projecte i crec que el grup estava molt motivat per encarar el taller final de quart. Si bé és cert que no tots partíem del mateix punt, la confiança en el grup era plena. En aquesta primera setmana es van començar a establir dinàmiques, algunes bones i algunes que s’estan millorant com a grup al llarg de tot el procés creatiu. La concentració als assajos crec que va ser molt òptima, i això va permetre poder posar una primera capa de feina a les cinc primeres escenes de l’obra.\nMEMÒRIA DE LA SETMANA 2 – per Joana\n(del dilluns 11 fins als divendres 18 de febrer)\nAquesta segona setmana ha estat una mica caòtica ja que han sortit imprevistos que hem hagut de solventar.\nEn un principi teníem previst dedicar-la a seguir creant material per la peça i escriure escenes que no havíem fet encara. Dilluns vam començar a estructurar l’escena de la videotrucada i l’escena del part i dimarts vam detallar més coses d’aquestes mateixes escenes.\nL’imprevist va venir dimarts a mig matí quan un dels intèrprets comunica que possiblement té sarna. Vam dedicar-nos un espai per parlar de com gestionar el tema i la resta de l’assaig varem intentar prendre precaucions entre nosaltres.\nEl dimecres vam posar tot en bosses i vam posar a retar tot allò que es podia. La resta del dia el vam aprofitar per fer la segona capa de construcció del titella. S’havia de tallar l’esquelet del titella amb fusta (cames i braços) i fer el recobriment d’espuma per donar-li volums.\nEl dijous vam aprofitar la parada per fer calendarització de tot el procés amb objectius setmanals, passes que farem, canvis d’aules, etc… També varem fer una planificació detallada dels rols que tenim en cada escena i dels objectes que hi apareixen; que ens va servir per veure el que falta i per fer propostes noves pel que fa a la semiòtica.\nHem acabat la setmana fent una reunió que necessitàvem com a grup i fent un passe de tot el que tenim amb tots els objectes preparats prèviament.\nCascada d’accidents: accidents que es produeixen en un temps determinat i s’acumulen l’un rere l’altre.\nTècnica de Phillipe Genty per ficcionar que es treu un objecte de dins d’un material. Avançar el cos per sobre d’aquest objecte i ser precisa amb el forat per on “surt el material”.\nPer fer els personatges utilitzar complements i roba que ens serveixi per sortir de lo quotidià que fa referència a nosaltres mateixes.\nConceptes a tenir en compte per la creació d’un projecte\nProcés que fa una companyia professional per crear i presentar un espectacle:\nFan vàries residències de diferents temporalitats i a diferents espais enfocades a objectius concrets del procés de creació (exploració de materials, escriptura d’escenes, tècnica de so i llums…).\n(Buscar beques, ajuts i convocatòries que encaixin amb el projecte i buscar teatres que ofereixin residència a canvi de presentar el projecte. És útil també per anar fent conèixer la companyia i fer contactes.)\nRoden l’espectacle com a “work in progress” fora de la seva ciutat per agafar embranzida i rebre feedback.\nFinalment porten l’espectacle final a la ciutat.\nCalendarització amb objectius concrets que li donen capes de profunditat i visió amb perspectiva a la creació.\nRepàs de les escenes amb tots els objectes que s’utilitzen a cadascuna (tant els que tenim com els que falten).\nAquesta setmana el grup hem estat poc a la una.\nLa sarna ens ha afectat bastant a totes ja que és una situació que ja vam haver d’afrontar l’any passat i que es repeteixi ha fet remoure com ho va viure cadascuna.\nTambé s’ha notat aquesta engegada forta que havíem fet la setmana anterior i l’acumulació del cansament de cop i volta.\nHem fet una reunió de grup junt amb l’Andreu on totes hem pogut exposar com estavem i algunes incomoditats i hem pres la decisió de gestionar-nos individualment i com a grup per sentir que anem alhora.\nMEMÒRIA DE LA SETMANA 3 – per Marina\n(dilluns 21/ 02 a divendres 25/ 02) – Resum de la setmana\nAquesta setmana hem estat treballant la segona capa dramatúrgica i semiòtica de la peça. Vam començar fent el dilluns un pase de tot el que havíem creat en les dues primeres setmanes d’assajos, això ens va servir per mostrar el material fins al moment als escenògrafs i al tècnic de so; al mateix temps per assentar i repassar el material.\nLa resta de la setmana hem treballat en la part final de la peça, el clímax i la resolució; hem improvisat sobre les escenes finals per introduir elements que estaven orbitant al voltant de la creació, com el titella doble habitat, en la que la Laura (ajudant a la concepció i construcció de titelles) i en Tomeu (intèrpret) han estat treballant; o el monòleg basat en el text Antígona de Sòfocles.\nFinalment l’últim dia d’assaig els escenògrafs, l’Ona i l’Aleix, han instal·lat un prototip de plàstic, del que seria la paret de metacrilat de l’escenografia definitiva, per començar a veure l’efecte i les possibilitats de joc amb el so que ofereix. Amb distorsions sonores es va poder provar i prendre decisions respecte als nivells de ficció i comicitat de diferents escenes.\nTècniques interpretatives: conceptes i materials\nAquest setmana hem treballat d’una manera més fragmentada, fomentant els moments de treball autònom per després reunir-nos i posar-ho en comú, això ens ha portat a treballar des d’una metodologia més individual i particular, és a dir partint de la manera de treballar de cada un dels intèrprets establiem un llenguatge comú per tractar cada un dels seus números o escenes.\nEl concepte que més ha destacat aquesta setmana ha estat el de la sinestèsia, ja que hem focalitzat molt en la recepció i percepció del públic.\nTot i que hem fet bona feina i hem avançat, al alterar els horaris d’aquesta setmana el grup estava amb una energia més baixa i una mica menys centrat, però tothom segueix molt motivat i involucrat en el projecte.\nMEMÒRIA DE LA SETMANA 4 – Tomeu\n(dimarts 01/ 03 a divendres 04/ 03) – Resum de la setmana\nEl primer dia de festa ha servit per separar el moment d’experimentació de les setmanes anteriors del nou objectiu: la fixació. Hem començat la setmana prenent consciència d’aquesta separació. L’objectiu de la setmana era establir l’estructura rítmica i melòdica de l’obra. S’ha projectat de fer dues o tres escenes cada dia amb l’objectiu de divendres poder fer el segon passi.\nEls assajos han estat contundents i productius. La frase que més ressona és –El temps perdut és temps mort-. El primer dia va venir una companya fisioterapèuta a indicar-nos com manipular correctament un ancià. Amb el que vam aprendre, hem adaptat la realitat dels assistents enfermers i fisios al nivell de ficció en el qual treballem a l’escena.\nHem arribat a poder fixar totes les escenes del principi que tenim més treballades, deixant només el final.\nPer acabar, el darrer dia varem fer una prova de vestuari on ja s’han establert molts elements.\nA partir de les pautes que s’estableixen cada intèrpret es crea les seves pròpies metodologies de fixació. L’objectiu és emplenar allò que es fa cercant estratègies per a conservar la vivacitat de les parts de la improvisació que es dóna per bona.\nEn aquesta fase, el concepte principal a treballar és –Transportar la vida a escena-, ja que el perill està en que la fixació i repetició matin el temps del’acció present.\nConceptes de dansa com blocking* o spacing*** han estat els que millor defineixen el treball de la setmana.\nAquesta setmana s’ha anat per feina i el grup ha estat centrat. Tot i així, el cansament general i l’acumulació de feina d’altres assignatures de l’horari acadèmic han jugat males passades i, a moments els assajos no han esdevingut de forma fluida i plenera. A més, el procés col·lectiu de tractament d’una malaltia parasitària infecciosa ha augmentat la inseguretat del grup en els moments més crítics.\n*Blocking: resseguir tots els llocs físics, emocionals i situacionals pels quals es passen al llarg de l’obra.\n**Spacing: adaptació i càlcul del recorregut en l’espai.\nMEMÒRIA DE LA SETMANA 5 – Asier\n(dimarts 07/ 03 a divendres 11/03) – Resum de la setmana\nAquesta ha estat una setmana amb dies llargs i intensos, marcats per la feina i la reivindicació.\nComencem la setmana fent el segon passi que no vam poder assumir el divendres anterior, però que preparem a consciència, repassant escenes troncals de la peça amb recorreguts complicats a nivell de moviment, sobretot per la cadira de rodes.\nEl 8M, dia de la dona treballadora, decidim no assajar i participar a les diferents convocatòries dels diferents barris on vivim. Això marca els dies següents, a causa del cansament d’algunes de les companyes que han dedicat molts esforços en la jornada feminista.\nTot i així, intentant adaptar-nos a les necessitats del grup humà i a les de la peça, dediquem el dimecres, dia exacte en què ens trobem a la meitat del procés, a la reflexió i al debat. Pel matí fem tutories individuals per avaluar i criticar el procés a partir del rendiment de cadascú i així millorar de cara a la segona meitat del taller, encarant ja el camí que ens portarà a la presentació. El migdia el dediquem a fer notes del passi i a debatre i reflexionar al voltant d’allò real, les realitats i la ficcionalitat, conceptes filosòfics bàsics per entendre les arts de l’espectacle.\nEl dijous tornem al fang, a assajar escenes, repassant, reconstruint i readaptant en pro de la precisió i de la dramatúrgia. Si bé algunes escenes ja les teníem coreografiades, fem passes enrere per trobar formes d’expressar millor allò que han de significar aquestes escenes. És important no aferrar-se al material i saber-se’n desempallegar quan toca. Si bé pot generar frustració, ens ajuda en la cerca de la precisió.\nDivendres acabem amb transicions, necessàries per no ensopegar amb el propi vestuari i material, i treballant sobre els números individuals amb titelles que hem construït autònomament. Aquests números necessiten una capa de crítica que, des de la nostra situació d’artistes joves i precaris, afegim de bon grat. També consruïm la relació entre aquests números i el nostre estimat Alfredo, cada dia més viu a mesura que pulim la tècnica que el fa respirar i moure’s i els materials que el componen materialment. A mesura, podríem dir, que el seu cos es va fent més patent en l’espai.\nTècniques interpretatives, conceptes i materials\nComençar la setmana amb un passi ens ha situat en un estat de consciència holística de la feina que ens ha permès encarar la resta de la setmana situant cada escena al conjunt, no només individualment. Una vegada més, el concepte de blocking ha estat important per poder ordenar la feina, fer el passi i adaptar les transicions a les necessitats reals de la peça. Quins problemes genera tant de material fora d’escena? Com es pot endreçar bé? On ha d’anar cada cosa i cadascú? Són preguntes òbvies però necessàries.\nAixí com les preguntes sobre conceptes filosòfics, bàsics per entendre’ns al món i a l’escena. Què és allò real? Hi ha una realitat o n’hi ha moltes? Quina diferència hi ha entre realitat i ficcionalitat?\nDesprés d’intentar intuir-ne les respostes, acabem amb definicions fonamentades, gràcies al mestre, que ens poden ajudar.\nAllò real és allò que és, sense necessitat de ser coptat per la nostra percepció. La realitat en canvi, és una construcció coherent a partir d’elements reals recollits i interpretats per la nostra percepció. Això ens porta a pensar que cadascú construeix la seva pròpia realitat, tot i que les experiències compartides generen interessos i afeccions, compartides o no, a causa de les relacions humanes.\nLa ficcionalitat, a priori és idèntica a la realitat, segons aquesta definició, ja que és un constructe a partir d’elements reals. Però quan parlem d’arts escèniques, hem d’entendre que sempre hi ha una convenció amb el públic, que sap que allò representat no succeeix de debò. Les ficcionalitats que creem doncs són realitats desplaçades que observem, però sabem que no afecten més enllà de la convenció construïda.\nAra bé, les definicions no són monolítiques. I això és el més divertit de tot. Durant aquest taller hem emprat sovint un concepte que ens ajuda a apropar la nostra ficcionalitat a les realitats del públic, la gravetat. La gravetat es dona en moments en què la ficció s’apropa al temps o a l’espai real, i genera en l’espectador un canvi en la percepció sobre què està veient. Una certa ambigüitat que difumina la línia que separa l’escenari i el pati de butaques.\nEl teatre visual i els titellaires en particular hem de tenir presents diversos plans de percepció. La de l’espectador, ja que és a qui volem interpelar, la nostra, ja que som qui crea i decideix, i la nostra desplaçada, és a dir, la percepció del titella. La coherència entre aquests plans de percepció és necessària per fer un art viu, propi i en contacte amb el públic. Aquesta metodologia de treball a partir de la percepció, pròpia i pròpia desplaçada, s’anomena fenomenologia.\nUna vegada més el grup ha patit de cansament. Però la concentració en la feina que hem anat incorporant ens ha permès assolir els nostres objectius diaris. I això és motiu de satisfacció. Així com saber que si estem cansades, també és per la implicació política, per haver entomat el 8M no com un dia festiu ni de descans, sinó de lluita i reflexió, entenent el paper de cadascú. Sense tocar el carrer, mai podrem fer art aterrat a la nostra vida diària.\nPreviousDia Mundial del teatre de titelles: UNIMA Catalunya davant de La Puntual, per Irma Borges\nNextEl festival Internacional de Titelles Portsxinel·la de Castelló torna a les dates pasqueres per a celebrar la seua sisena edició\n‘El pes d’una mà plena de fang’, Taller de 4art Teatre Visual, Institut del Teatre, direcció d’Andreu Martínez - Putxinelli - […] títol Ser o no Ser (un cos), la primera de les quals ja ha estat publicada a Putxinel·li (veure…


Castellví i Sant Martí han celebrat aquest cap de setmana les primeres rues de carnaval | RTVVilafranca\nFinalment carrosses i comparses han pogut tornar a sortir al carrer a l’Alt Penedès, després d’una any d’aturada per causa de la Covid.\nNo han estat, però, unes rues del tot normals. Hi havia menys carrosses i comparses i de retruc també menys públic pels carrers. Molts dels grups habituals i davant la incertesa provocada per la pandèmia ja fa mesos que van decidir no participar al carnaval enguany. La primera rua de l’Alt Penedès ha estat la de la Múnia, que tenia lloc aquest dissabte a la nit amb la participació de sis carrosses i tres comparses. La carrossa dels Xelolo’s presenta una Fantasia del foc, amb un camió de bombers. Una de les seves components, la Montse Rioja, ens explica que els preparatius s’han dut a terme amb mesures de prevenció per la sisena onada de la Covid.\nUna altra carrossa participant era la de l’Espai Carnavalístic dels Monjos que enguany s’ha inspirat en els colors i les màscares africans i s’acompanyen d’una girafa. La Montse Magrinyà explica que tenien moltes ganes de tornar a sortir al carrer.\nI des de l’ajuntament de Castellví de la Marca, el regidor de Festes Eliseu Alegre, es mostrava satisfet de recuperar el carnaval, malgrat que no ha estat amb el mateix nivell de participació d’altres anys.\nI diumenge va ser el torn de la rua de Sant Martí Sarroca, que generalment és una de les més concorregudes. La rua tenia el mateix recorregut de cada any, però també amb menys participació del que és habitual. En aquest cas hi participaven vuit carrosses i tres comparses. Un de les carrosses era la de Fem Pinya amb temàtica d’Egipte i el lema ‘Tornarem a veure el Ra’. Pere Nin i Joan Campo es mostraven molt contents de tornar a la rua.\nAquest proper dijous, Dijous Gras, començaran els actes de carnaval a Vilafranca amb l’Arribo del Carnestoltes i el Curtnaval. El divendres haurà el Ball de Gala al Milà i Fontanals i el dissabte s’organitza un vermut electrònic. D’altra banda aquest proper diumenge al migdia serà el torn de la rua de carnaval de Santa Margarida i els Monjos. I la rua de Vilafranca arribarà el divendres 4 de març.\ncarnaval, Castellví de la Marca, Sant Martí Sarroca\nCastellví de la Marca prefereix l'opció A com a futur Parc de la Fassina\nEls veïns de Castellví decideixen com serà el futur Parc de la Fassina


Wikiloc - ruta 1.1 ROURE D'ANCOSA-PUIG CASTELLAR - La Llacuna, Catalunya (España)- GPS track\n1.1 ROURE D'ANCOSA-PUIG CASTELLAR\nVista 894 vegades, descarregada 11 vegades\nRuta circular per conèixer l'arbre Monumental del Roure d'Ancosa i gaudir de les vistes panoràmiques des del Puig Castellar, tot passant per la font de les Canals. L'inici i final de la ruta és al nucli de Torrebusqueta, a 2 km de La Llacuna.\nConsulteu la ruta en cotxe per arribar a l'inici d'aquesta excursió i la passejada "Passejada al Roure d'Ancosa".\nPuig Castellar 943m Sostre Alt Penedès\nHola, ha trobat interessant aquesta ruta 1.1 ROURE D'ANCOSA-PUIG CASTELLAR https://ca.wikiloc.com/rutes-senderisme/1-1-roure-dancosa-puig-castellar-6003245 Salutacions, Wikiloc - Rutes i punts d'interès GPS del Món


desembre 2015 - Èxit21\nUn poeta trist\nPublicat a 30 de December de 2015 per Albert Diaz\nUn poeta trist, desconsolat i avergonyit, mort de por i reprimit, s’amaga sota el llit tremolós i altament cohibit, crida ben fort: jo sobrevisc!!! Mirant a banda i banda camina sense gana. Arriba a l’extrem, s’aixeca i marxa… Continuar llegint\nCategoria: Poesia Tags: Poesia, poeta\nJa fa anys, Guillermo del Toro va fer El Laberinto del Fauno (2006), i quan la vaig veure, em va agradar molt. Per a mi va ser extraordinari veure-la. Hi havia fantasia, racionalitat i una mica de por. Precisament la vaig… Continuar llegint\nPublicat a 18 de December de 2015 per Albert Diaz\nUna ànima és dins teu. Una ànima desperta i esvelta. Una ànima forta robusta. Balla, salta i canta. Desperta animals, plantes i d’altres éssers. Desperta estrelles, astres i planetes. Una ànima alegre i a la vegada somrient. Una… Continuar llegint\nCategoria: Poesia Tags: Ànima, Poesia


Quin cor hi ha en un ninot de drap? És que el nostre sistema econòmic i social aboca a l'individu a una infantilització cada vegada més gran? Cultura d'entreteniment i diversió. Educació d'ensinistrament i baixos resultats. Resignació i anestèsia emocional o poca resistència a la frustració. Exaltació de l'hedonisme i l'utilitarisme. Mercantilització de les relacions. Tot s'hi val.\nLa societat es converteix lentament en un teatre de titelles per al públic adormit a la primera línia de la caverna platònica. Les ombres que es mouen a la paret no són reals. Però l'ésser humà necessita creure desesperadament en aquesta il·lusió. Fins que una d'aquestes titelles s'adona que és una titella. Aquesta és la història de Pinotxo. Aquesta és la tragèdia de l'actor.\nAdonar-nos que tot és mentida. I seguir mentint perquè no ens matin...\nIdea Original: ORLAND VERDÚ,\nDirecció/Dansa: ORLAND VERDÚ, Llums & Foto: JUSTIN P BROWN, Vídeo JULIÁN RODRÍGUEZ.\nPINOCCHIO- El Naixement de l'Actor és una obra de teatre oníric i gestual inspirada en el clàssic de Carlo Collodi "Le avventure di Pinocchio". Dirigida i interpretada per Orland Verdú, la peça incursiona en la vida de Pinotxo com a representació del drama col·lectiu de la nostra civilització: una imatge actualitzada de ser humà alienat de la seva pròpia llibertat en recerca del seu veritable "jo". La peça és un poema visual i imaginal amb un treball corporal i físic exigent i transformador amb una forta influència de la dansa butoh.\nPINOCCHIO és una crida a caminar de la mà del nostre NEN interior. A renéixer en un món fet de titelles que esperen el moment de tornar a la vida.


ADCV » Caixa Popular + ADCV\n« Espacio MADE + ADCV\nDiseño e Identidad Territorial »\nCaixa Popular + ADCV\nCaixa Popular ha firmado un convenio con nuestra asociación por el cual la entidad financiera apoyará la Valencia Disseny Week 2017.\nCaixa Popular patrocina la 8ª edición de la semana del diseño valenciana, encajando así esta colaboración con algunos de sus objetivos más destacados como son la promoción y desarrollo de los valores culturales y sociales, fomentando también los aspectos económicos, y formativos para generar sinergias que ayuden a la mejora económica y social de la sociedad valenciana.\nDesde la ADCV mostramos satisfacción por la confianza de Caixa Popular en el proyecto, gesto que además demuestra que cada vez son más los agentes de la sociedad que se suman a la apuesta por el diseño como motor de la innovación.\nCaixa Popular, pasará además a formar parte como entidad asociada de la ADCV.\n18 septiembre, 2017 11:50. Deja un comentario\nEspacio MADE + ADCV\nEspacio MADE colaborador de la VDW2017


“Ara i Sempre” de Ràdio Rubí arriba al seu programa 1.500 aquest diumenge 6 d’abril - Ajuntament de Rubí\n“Ara i Sempre” de Ràdio Rubí arriba al seu programa 1.500 aquest diumenge 6 d’abril\n“Ara i Sempre” de Ràdio Rubí arriba al seu programa 1.500 aquest diumenge 6 d’abril L’any 1980 va començar un informatiu diari de 15 minuts sota el títol “Sardanes Rubí”. https://www.rubi.cat/ca/ajuntament/comunicacio/sala-de-premsa/notes/201cara-i-sempre201d-de-radio-rubi-arriba-al-seu https://www.rubi.cat/@@site-logo/ajuntament-de-rubi.svg\nL’any 1980 va començar un informatiu diari de 15 minuts sota el títol “Sardanes Rubí”.\nEl programa 'Ara i Sempre' de Ràdio Rubí arribarà a la seva edició 1.500 en l’emissió d’aquest diumenge 6 d’abril de 2014 de 10 a 11, com és habitual. El programa d'informació sardanística de Ràdio Rubí, que inclou agenda, notícies, novetats discogràfiques, etc., del món de sardana, és el més veterà de Ràdio Rubí i de tota la ràdio municipal de Catalunya i està dirigit i presentat per Josep Puigventós, des dels seus inicis al 1980, amb la col·laboració del Foment de la Sardana de Rubí.\nAl febrer del 1980 s’inicien els primers programes d’informació sardanista a Ràdio Rubí, amb una durada inicial de 15 minuts i amb el nom de “Sardanes a Rubí”, ja què en aquella època la programació diària de l’emissora era de 3 hores de dilluns a divendres. El primer presentador del programa, i que encara avui continua, va ser en Josep Puigventós. A mida que l’emissora es consolida, es va ampliant la seva franja horària i el programa es va començar a emetre els diumenges de 10 a 11 h i va canviar el seu nom per l’actual “Ara i Sempre”.\nL’any 2004, en què Ràdio Rubí va celebrar el seu 25è aniversari, el programa de sardanes, que portava en antena els mateixos anys, va emetre a finals de 2004 el seu programa número 1.000, i va rebre el Premi als Mitjans de Comunicació del Dia de la Sardana 2004, atorgat per l’Obra del Ballet Popular.\nL’altre programa sardanístic de Ràdio Rubí (dissabte de 8.30 a 9 h) és el monogràfic “Sardanes d’autor”, que s’emet des de novembre de l’any 2006 i que, a finals d’aquest any, arribarà al programa 300.


Emmanuel Carrère, L’adversari | Pere Calonge • Ex-Libris\nL’insuportable pes de la impostura\n24 novembre 2000 8 novembre 2014\nAnagrama/Empúries, Barcelona, 2000\nEl 9 de gener de 1993, Jean-Claude Romand va matar la seua dona, els seus dos fills menuts, el seus pares, i el gos que aquests tenien. Després, va prendre una quantitat considerable de barbitúrics caducats i va calar foc a la casa familiar on vivien a Prévessin, una petita localitat francesa a prop de la frontera amb Suïssa. Però els bombers van aconseguir rescatar-lo encara amb vida, i després d’un temps en coma es va recuperar.\nEn qüestió d’hores, els investigadors del cas descobriren estupefactes l’enorme farsa que Romand havia anat teixint al seu voltant: durant gairebé vint anys, havia aconseguit passar davant de tothom per un home d’èxit, doctor resident als millors hospitals de París, prestigiós investigador de l’Organització Mundial de la Salut, amic de científics i polítics famosos, amb un nivell de vida envejable, marit exemplar i millor pare de família. En un moment, però, tot havia caigut com un gran castell de naips i l’impostor quedava al descobert.\nAssabentat del cas per la premsa, l’escriptor francés Emmanuel Carrère va enviar una carta a Romand per expressar-li la seua voluntat d’escriure un llibre sobre el seu cas: “El que vosté va fer no és per mi l’acte d’un criminal ordinari, tampoc el d’un boig, sinó el d’un home posat al límit per unes forces que el sobrepassen, i són aquestes forces terribles el que voldria mostrar en acció”.\nEl resultat de tot plegat és L’adversari, la reconstrucció minuciosa d’una vida turmentada. Un camí cap enrere, fins al moment mateix de l’inici d’un procés pel qual una mentida va a poc a poc apoderant-se d’un home més aviat gris i poruc fins a ocupar-lo per complet i anul·lar la seua autèntica personalitat. La intenció és mostrar la separació existent entre la imatge que donem de nosaltres mateixos davant la resta i allò que realment som; una separació de la qual Jean-Claude Romand no seria més que un cas extrem.\nPer contar aquesta història, Carrère —autor fins el moment d’una desena de llibres— ha utilitzat una narració en 1a persona de la qual ell és, per tant, part integrant, i on no s’està d’expressar les seues percepcions i inquietuds: des de la carta que envia a l’assassí, fins a les trobades que manté amb alguns dels protagonistes del cas, però, sobretot, amb l’assistència al complicat judici acreditat per un periòdic.\nAquesta forma de narrar, per a l’autor la més honesta d’intentar ser objectiu, converteix L’adversari en un text difícilment classificable, més proper a una crònica que a una narració novel·lística a l’ús, i acomparat, també per les connexions temàtiques, amb el Truman Capote d’A sang freda. Una forma també de buscar la compassió del lector cap a Romand, mostrant que la seua història és humana; que ell mateix és humà i no un monstre, un espai on habitualment situem tot allò que no entenem o ens fa por.\nEn definitiva, doncs, un viatge reflexiu, seriós i sense estridències fins a les mateixes arrels del mal. Perquè aquest és al capdavall l’adversari al qual ha hagut d’enfrontar-se Romand tota la seua vida: un adversari que és ell mateix, i que és una immensa impostura de fatals conseqüències.\nInici › Posdata › L’insuportable pes de la impostura


Reflexions sobre els efectes de la pobresa energètica | El Blog de Som Energia\nInicio > Som Energia > Reflexions sobre els efectes de la pobresa energètica\nMarta, Som Energia 17 noviembre, 2016\tSom Energia 38 Comentarios 3,775 Views\nArran de la notícia del passat 15 de novembre que explicava la mort d’una veïna de Reus (Tarragona) per causes vinculades a la pobresa energètica, des de Som Energia veiem la necessitat de comunicar quin és el nostre sentir al respecte.\nLa posició de Som Energia davant la pobresa energètica pretén teixir aliances amb ajuntaments i altres actors de la societat civil, amb la voluntat de corresponsabilitzar i no assumir en solitari, com a comercialitzadora, els costos (injustos) que es desprenen de la pobresa energètica. També nosaltres ens trobem entre l’espasa i la paret, ja que el marge de guany que tenim per mantenir en peu el projecte és mínim i la capacitat de pressió cap a les grans distribuïdores és nul·la ara per ara.\nAcceptant que la pobresa energètica ja és un problema sistèmic de la nostra societat, que impedeix a les persones gaudir d’una vida digna i té greus conseqüències sobre la seva salut, alimentació, educació i relacions socials, cal afrontar aquesta situació de forma col·lectiva i compromesa des de la coherència, la dignitat i el respecte a les persones que injustament es troben en aquesta situació.\nEl primer punt que considerem posar de manifest és el fet que l’ús de l’energia és un dret bàsic (reconegut per la Declaració Universal de Drets Humans, la Constitució Espanyola i l’Estatut d’Autonomia de Catalunya), i en cap cas un bé de luxe. Per tant, el mercat no hauria de lucrar-se amb la seva generació, distribució i comercialització (IVA del 21%, gestions sospitoses per part de les elèctriques, portes giratòries, sistemes ineficients…). I d’altra banda, l’Administració Pública hauria de tenir una actuació ferma en la protecció dels sectors més vulnerables de la societat, i exercir pressió també en els espais pertinents.\nCreiem que el moll de l’ós, no tan sols de la pobresa energètica, es troba en l’actual llei que regula el mercat elèctric, ja que no contempla l’accés a l’energia com un dret bàsic, la qual cosa permet tot tipus de pràctiques abusives.\nAixí, el fet que les comercialitzadores facin una trucada abans d’un tall de subministrament, que les partides de Serveis Socials es facin càrrec de les factures, o l’ajornament dels pagaments de les factures en els mesos d’hivern, són pedaços per tapar les injustícies i els guanys que alguns dirigents polítics i empresaris col·leccionen.\nLa veu de Som Energia és clara i la fem sentir sempre que tenim l’oportunitat (consells comarcals, agències de consum, taules de pobresa energètica): cal definir responsables, desplegar un reglament que superi conceptes ambigus, i fer una gran pressió per canviar la llei i començar per canviar quelcom tan escandalós com és l’IVA del 21% en un dret bàsic.\nA Catalunya hi ha en vigor la Llei 24/2015 que insta les subministradores a actuar davant aquesta situació. Resulta, però, que les subministradores són un agent ambigu, i no s’especifica si parlem d’empreses distribuïdores o comercialitzadores, de forma que la responsabilitat segueix evadint-se, ja que ningú es dóna per interpel·lat. D’altra banda, tampoc s’ha treballat cap reglament que desenvolupi aquesta llei i hi estableixi procediments clars d’actuació.\ncatalà Notícies de Som Energia [CA] News [CA] pobresa energètica\t2016-11-17\nTags català Notícies de Som Energia [CA] News [CA] pobresa energètica\nPrevious Reflexiones sobre los efectos de la pobreza energética\nNext Organització interna de l’Equip Tècnic i del Consell Rector\n17 noviembre, 2016 de 19:46\nNosaltres no podem dedicans en cos i anima amb aquest problema , o podem fer a nivell colaboratiu, consells, assesorament, pero economicament no es possible ja que no es tracte de casos puntuals; actualment comença ser un problema molt estes.\n18 noviembre, 2016 de 13:15\nJo entenc que això hauria estar lligat a un control de potència, per exemple 2300W, potència més que suficient per a les necessitata bàsiques. Amb els nous comptadors, això no suposa cap problema.\nNo es qüestió de que substitueixin per exemple el gas per electricitat, crean per un altra banda problemes de sobreescalfament en la instal·lació de l’habitatge.\nBeatriz Sintes Coranti\n18 noviembre, 2016 de 13:18\nNo fa gaire vau demanar si un sobrant de diners es reinvertia o es retornava. Una opció també podria ser cooperar amb gent desvalguda i amb situacions de pobresa energètica\n20 noviembre, 2016 de 08:56\nCrec que aquest sobrant del cèntim solidari, ja es destina a aquesta finalitat, però de factures de Som Energia. És inviable i no procen¡dent per a Som Energia dedicar-los a a pobresa energètica i social fora de la coopertiva. Els agents socials públics i sobretot les comercialitzadores de l’oligopoli són les poden fer-ho.\n18 noviembre, 2016 de 13:24\nPara mi está clarisímo. Si Gas Natural no hubiese cortado el suministro eléctrico, Rosa no hubiera utilizado velas para alumbrarse y Rosa SEGUIRÍA VIVA. El problema NO es el IVA, el problema no es que se debe desarrollar un reglamento, el problema no son otras cosas, el problema es que Gas Natural ha cortado el suministro a alguien sin informar previamente, incumpliendo la Ley 24/2015 que aprobó el Parlament de Catalunya. El responsable es Gas Natural, y si el corte de suministro lo hubiera realizado Som Energia, el responsable sería Som Energia. Todo lo demás es desviar la atención del hecho concreto.\n18 noviembre, 2016 de 13:29\nNo puc entendre que SOM ENERGIA doni un suport encobert a Gas Natural amb el tema de la manca de reglaments. Tot és millorable, però hi ha una llei en vigor i sempre hi ha algú que talla el subministrament i hi ha un ajuntament a qui consultar!\n18 noviembre, 2016 de 14:03\nTotalment d’acord amb que cal reglaments.\nMentrestant, el que fem és el següent: https://blog.somenergia.coop/som-energia/2016/03/som-energia-davant-la-pobresa-energetica/\n18 noviembre, 2016 de 16:50\nJo deia just el contrari, que no cal cap reglament per complir el que diu la llei: notificar l’ajuntament abans de tallar la llum a algú.\nLa iniciativa del que feu està molt bé, el comentari en suport a GAS NATURAL lamentable!\n20 noviembre, 2016 de 16:01\nTotalment d’acord amb tu, Toni. El comentari de suport a Gas Natural em fa replantejar la meva continuitat a Som Energia.\n21 noviembre, 2016 de 08:58\nBon dia, el fet malauradament és que som energia té uns costs i que és una gota d’aigua dins del fang. Som energia no pot endurse’n tot el fang. En tot cas pot demanar un IVa reduït o inexistent per la gent necessitada ( previ informe serveis socials) : Es pot fer una llei que fins a 2’5 kw no botin els “fussibles”, es pot ser comprensiu, es pot demanar més , però som energia no deixa de ser una gota d’aigua dins del fang.\nI per a que quedi clar, la mort de l’àvia me sembla totalment evitable i repugnant, però vivim a una societat que critica molt però no fa res ni ha fet res per l’avia mentres vivia. Hi va haver una manifestació amb centenars de persones que ni coneixien ni varen ajudar a l’àvia malauradament morta.\n18 noviembre, 2016 de 13:50\nYo creo que Som Energia debería dar ejemplo accediendo a dar una tregua invernal a los clientes en situación de exclusión social. Eso es lo que debería diferenciarnos de las otras eléctricas.\n21 noviembre, 2016 de 09:00\nHi estic d’acord, però sempre amb un límit de potència i de consum ja que no s’han de consentir abusos i posant en coneixement dels serveis socials els casos concrets. No es pot oblidar que som energia no és una “electrica”.\n18 noviembre, 2016 de 13:58\nNo sé per què però aquest comunicat de Som energy no m’ha agradat.\nLa propera vegada que es plantegi un sobrant de diners. Aquesta podria ser una bona sortida.\n18 noviembre, 2016 de 14:01\nOrgullós de ser soci d’aquesta cooperativa…. Estic d’acord amb tot el que dieu en aquestes reflexions. El gran problema també es que quan vols ser solidari no sempre arribes als que ho necessiten, perque sempre es colen els caradures i els aprofitats. No és fàcil distingir-los. Hi ha autèntics professionals de no pagar res i de trobar subvencions per tot arreu i en canvi l’ajuda no arriba als que no es mouen… Complicat, però en tot cas ja és molt que ens ho plantegem com a cooperativa perquè Endesa, Iberdrola i Gas Natural són uns mafiosos que només volen beneficis i sobretot vigilar que no s’inverteixi en energia sostenible.\n18 noviembre, 2016 de 16:47\nPura demagògia, hi ha més gent bona que dolenta. No podem deixar de ajudar a molts perquè uns pocs no tenen escrúpols.\n21 noviembre, 2016 de 09:01\nJo en canvi hi estic d’acord\n18 noviembre, 2016 de 14:04\nEstic d’acord amb Rafa, la responsabilizar es de l’empresa que talla el Llum. Trobo lamentable les declaracions prepotents desviant l’atenció de Gas Natural. Si, cal canviar aquesta llei tan absurda, IVA del 21% i sobre tot desenvolupar les energies renovables i treure aquest abusiu impost al Sol del ex-ministre Sòria.\n18 noviembre, 2016 de 15:07\nCom al Toni, a mi tampoc m’agrada la justificació implícita que es fal al comunicat del tall de subministrament de Gas Natural incomplint la legislació vigent. La llei serà millor o pitjor, caldrà un reglament o no, però aquest és un altre debat.\nLa mort d’una persona s’ha produït després de l’incompliment de Gas Natural de l’obligació de comunicar prèviament el tall i aquí NO hi ha debat.\nCelebro que Som Energia sí compleixi amb aquesta obligació i signi convenis amb les Administracions, justament per això no entenc el suport a una gran companyia que no compleix amb les seves obligacions ni té la voluntat d’arribar a aquests acords.\n18 noviembre, 2016 de 15:30\nPerdoneu, però a mi tampoc m’ha agradat el to del comunicat. Al final resultarà que el problema és que es pagui un 21% d’IVA sobre un preu X per la generació de l’energia que ningú vol dir com es calcula? No seria més important lluitar contra el cost del preu de la generació de l’energia (segueixo insistint, absolutament opac i sospitem que artificialment inflat) i després pagar els impostos per IVA que calgui, que en definitiva ens reverteixen a tothom. En canvi, el cost primari que ens imposen les empreses acaba en beneficis per a elles que després s’els gasten com volen (per exemple escaquejant impostos de societats i a la vegada pagant sous milionaris als seus directius). Ha de ser tan roí el negoci sobre un bé bàsic?\n18 noviembre, 2016 de 19:23\nEl problema de l’IVA és que el paga tothom igual, encara que no tingui ingressos o que siguis Amancio Ortega.\nPer no parlar de “impostos sobre impostos” (vegeu qualsevol factura de llum)\n19 noviembre, 2016 de 22:21\nA mi em preocupa més que Amancio Ortega i les seves empreses s’ho muntin per pagar bona part dels seus impostos a Irlanda, en comptes de aquí, perquè així escaqueixen diners. Les campanyes contra l’IVA les fomenten les companyies elèctriques per amagar que no paguen els impostos que haurioen de pagar sobre beneficis (d’un 30% real no acaben pagant ni el 10% a Hisenda). A banda que ningú pot determinar que el preu de la generació de l’energia sigui real i no inventat. Però sempre fan campanyes culpant a les regulacions administratives i als impostos de l’elevat preu de la llum. I això sense parlar si és humanitari fer negoci (i molt negoci) a càrrec d’una necessitat bàsica. Penso que Som Energia ni hauria de caure en el mateix discurs dels monopolis expoliadors.\n18 noviembre, 2016 de 15:33\nUna opció seria demanar una reunió amb la Generalitat. Seriem els primers, ens donaria visibilitat. I el més important, fonamentariem una visió social del mercat energètic. La nostra força és que sóm un col·lectiu organitzat. No hauriem de ser una cooperativa-empresa que fa comunicats ambigus\n18 noviembre, 2016 de 19:27\nAl meu entendre crec que cal plantejar diferents debats i fer diferents actuacions. Jo entenc que el què ha suscitat l’escrit de Som Energia ha sigut la mort d’aquesta señora de Reus, de la qual en algun medi s’ha dit que els serveis socials ja estaven al cas, potser no sabrem tot el que ha passat. Això és un cas puntual i a partir d’aquí podem pensar en: Com garantir l’energia a tothom? i des de Som Energia ens diuen que de moment van fent convenis amb ajuntaments per cobrir les necessitats de les persones. Però això genera un altre debat: L’energia és un dret bàsic? Doncs potser coincidirem en dir que si i per tant aquí venen d’altres mesures com replantejar la llei, valorar quin IVA pertoca, reformular les distribuidores i comercialitzadores, portes giratories,… No crec que es vulgui encobrir res ni a ningú, simplement potser es barregen diferents debats i ens acabem fent un embolic. Jo encara hi afegiria més elements de reflexió i actuacions: que diuen els nostres polítics i què fan realment? No estaria de més que quan hi hagi eleccions algu de Som Energia faci entrevistes a tots i ens digui les respostes amb dades aportades pels polítics per contrastar el que diuen i el que fan, així també es té en compte a l’hora de votar.\n18 noviembre, 2016 de 19:57\nL’energia és un bé bàsic. Les grans empreses, productores, comercialitzadores, subministradores, d’energia, sobretot si són d’una dimensió tal que són vertaders poders fàctics, han de ser públiques. Si s’admet que n’hi hagi de privades, incloent les cooperatives, han de ser, rigorosament, sense afany lucratiu.\nQuan una persona no pot pagar el consum d’energia, a causa de la seva situació econòmica, el cost ha d’anar a càrrec del pressupost públic, deduint-lo si cal d’una renda bàsica.\nCal anar a l’arrel del problema, que és el mercat capitalista, la lògica del màxim benefici, la privatització dels bens bàsics.\nLa mort de la dona de Reus és un accident domèstic i no hi ha ningú directament responsable.\nEl que em sembla criminal és una societat que permet que a milers de persones desvalgudes se’ls deixi sense un servei bàsic per protegir abans els beneficis de les companyies que el dret a viure amb un mínim de dignitat. Les grans companyies elèctriques tenen molt a veure amb aquest model de societat, també per això soc de Som.\nTot i que estic d’acord amb en David, cal detectar els aprofitats, nosaltres no podem actuar com les màfies. També aquí hem de demostrar que som diferents ni que s’hagi d’assumir un cert cost\n24 noviembre, 2016 de 16:42\nJo treballo a una companyia d’aigues municipal , i t’asseguro que tenim molta més sensibilitat que elèctriques i gasistes. Nosaltres tenim una tarifa social que ja baixa el cost de la factura i també tenim un fons de solidaritatde 65.000 euros per cubrir aquelles factures que no es poden pagar. Crec que ens toca assumir part d’aquesta solidaritat, però no tota…. Endesa podria aguantar aquesta despesa, Somenergia no sé… s’hauria de fer números. I després ens ha portat que com que no es talla el subministrament fins a vegades 5 mesos després de la factura… s’hi apunti gent que no li toca, i l’efecte rebot ens ha portat a que els incobrables d’aquest any s’han multiplicat per 5…\nSolidaritat SI, ajuda SI, ser diferents a les companyies tradicionals, SI… però demagògia i populisme, no. Una empresa ha de ser solidaria, però també ha de ser sostenible. Ajudem a qui calgui, fent una tarifa social, i ajudem tot el que puguem, però vigilem, vigilem i molt…. us asseguro que ve gent amb mòbils d’ultima generació dient que no volen pagar aigua…\n19 noviembre, 2016 de 10:15\nEls serveis bàsics, energies, aigua, comunicacions, estan privatitzats i oberts als mercats financers. S’hauria de començar a parlar de recuperar-ne el control democràtic…, com ja s’està fent amb el servei de distribució de l’aigua en algunes ciutats d’Europa.\n19 noviembre, 2016 de 10:39\nCrec que s’estant barrejant conceptes. Per exemple que un dret basic tingui un 21% d’iva en un pretesa societat avançada no hauria de ser. Que les responsabilitats sempre són compartides també és cert peròel que és evident és que qui pren la decisió de tallar un subministrament basic com l’electricitat és a la part de dalt de tot a la piràmide de la responsabilitat. Pel tema del reglament coincideixo amb alguns comentaris en referencia al cas de la senyora de Reus. Dóna la sensació que en el comunicat de Som Energia dona certa cobertura a Gas Natural per no haver un reglament. Sempre tot és millorable però la llei és clara. Abans de fer cap tall cal comunicar-ho a l’ajuntament cosa que no varen fer. També evidentment part del problema i per tant de la solució és que les administracions que posin les eines necessàries perquè es garanteixi un dret bàsic com l’electricitat però tinguem-ho clar. Des de Catalunya s’han portat iniciatives com la llei contra la pobres energètica que entre altres prohibia el tall del subministrament en periode hivernal. Llei que com ja sabem tots ha estat sospesa pel tribunal constitucional on evidentment per part de l’administració de l’estat espanyol no hi ha voluntat política d’avançar en lleis que garantieixin aquest dret bàsic a la població. En aquest Estat Espanyol la política del PPSOE ha estat privatitzar els drets bàsics com l’aigua, gas, llum cosa que ha fet que aquests drets bàsics s’hagin mercantilitzat posant per davant el benefici empresarial en contraposició de garantir un dret bàsic. Per tant de de la humilitat Som energia i sent concients del que som hauriem de posar sobre la taula i davant les administracions quin model d’energia volem pel nostre país en contraposició al model mercantil predominant de l’Estat Espanyol.\n19 noviembre, 2016 de 12:32\nParteixo de la base que no conec a fons ni la llei, ni si s’ha de fer un reglament, ni la situació de les diferents administracions i companyies en el cas de la persona morta a Reus, però si que el tuf del comunicat no m’agrada.\nVull creure que no és un problema ideològic sinó que tot deriva de una mala comunicació i/o una mala recepció del missatge.\nEspero que vosaltres no em decebeu.\n19 noviembre, 2016 de 12:46\nM’estava rumiant de fer el canvi d’empresa energètica, però el comunicat de SOM ENERGIA m’ha frenat. M’her repassat de dalt a baix el seb de la cooperativa, fins que he topat amb aquest comunicat corporatiu. Ja sigui des d’un tipus d’empresa (monopoli, oligopoli) o des d’una cooperativa, vull tenir clar que subscric un contracte amb algú amb sensibilitat social, que assumeixi la seva responsabilitat social envers la comunitat que serveix ( o se n’aprofita). Em resulta difícil, molt, assumir el comunicat de SOM ENERGIA. De fet, em sento decebut. No sé si expressa l’opinió dels seus socis o no, però formalment sí.\nAixí, doncs, freno la meva intenció de canviar de companyia, ja que, ara per ara, no sóc capaç de veure grans diferències entre les grans elèctriques i les alternatives cooperatives o de qualsevol altre format social.\nSí, decebut, i ho lamento. Esperaré a conèixer més alternatives. No estic disposat a sortir del foc i caure a les brases. On rau al final la diferència? Les grans elèctriques també obtenen bona part de l’electricitat que produeixen de sistemes renovables, cada vegada més. Hi ha d’haver un plus més enllà de la font d el’energia. Un tipus de negoci alternatiu de debò. No volem ser només consumidors. Volem un altre estil i uns altres principis.\n21 noviembre, 2016 de 11:48\nHola Josep Ma, jo t’animo a canviar igualment de companyia. On trobaràs una comercialitzadora que pregunti als socis i no socis? SomEnergia té molts avantatges respecte la resta de companyies. Hi tinc contractada la llum quasi des del principi i continuo pensat que vaig fer una bona tria.\n21 noviembre, 2016 de 12:19\nHola Josep Ma, yo también te animo a dar el paso. Puede que el “desafortunado” comunicado te haya desconcertado pero te aseguro que Som Energia es la mejor alternativa a las electricas tradicionales. Eso no quita que haya que seguir trabajando para mejorarla y que sea lo que todos deseamos que sea.\n19 noviembre, 2016 de 18:19\nCrec que aquet comunicat de SOM ENERGIA respecte el cas de la senyora de Reus morta després que se li hagués tallat el gas no està a l’alçada de la nostra coperativa i crec que mereix una correcció urgent. Si la política de SOM ENERGIA és la que s’explica en el link penjat més amunt i que adjunto a continuació: https://blog.somenergia.coop/som-energia/2016/03/som-energia-davant-la-pobresa-energetica/\nEL COMUNICAT sobre la done de Reus és totalment DESAFORTUNAT, ja que aparentment es posiciona al costat equivocat.\n20 noviembre, 2016 de 13:28\nUn de gramatical: moll de l’os no de l’ós: perquè us referiu a l’element físic que configura l’esquelet oi ? (os, ossos) i no a l’animaló que corre pels boscos (ós, óssos).\nL’altre: no contribuïm a la confusió que vol escampar Gas Natural; la llei de referència és prou clara a l’article corresponent (no recordo si és el 6) i, per tant, no cal cap reglament interpretatiu. Aquell article és prou clar, diàfan i aclaridor, no calen reglaments, que només són necessaris quan cal regular aspectes amb interpretacions previstes diverses i conseqüències també diverses. La llei ja hi és (la catalana); el que cal és canviar les portes giratòries, l’IVA, el sistema elèctric…i això no depèn de nosaltres i d’aquí; o sí, però en aquest cas caldrà deixar de banda el marc polític i geogràfic a que estem sotmesos (oi que m’entens ?).\n20 noviembre, 2016 de 22:57\nCom a soci de som energia tampoc em sento representat per aquestes reflexions…\nEl tema de si es pot assumir o no l’hauria de decidir l’assemblea amb tota la informació disponible sobre el cost que això tindria… El comunicat sembla que vulgui donar la raó a Gas Natural….i la discussió de l’iva em sembla que intenta desviar el tema.\nLa pregunta és…vol som energia tallar la llum a algú que no la vol pagar? Tant si és soci com si no…\nFins i tot si fa un any que no paga….hem de fer-lo fora?\nCrec que les conseqüències socials d’aquesta decisió..i les conseqüències econòmiques per la cooperativa mereixen que prenguem una decisió col.lectiva… aquestes reflexions no acabo d’entendre qui les signa…però definitivament no són les meves.\nÉs prou clar que som aquí per fer les coses d’una altra manera….i sens dubte..també en això. Potser caldrà destinar més d ‘un terç del cèntim solidari.\nMolt bona idea lo d’afegir a l’enquesta la possibilitat d’assumir aquestes factures amb els diners que s’han cobrat de més.\n21 noviembre, 2016 de 11:41\nTreballo al món de la companyies de serveis d’aigua. Perdoneu però jo veig molta demagògia i populisme amb aquest tema. Crec que tots tenim clar que la solidaritat és la base de qualsevol ètica i la base d’una bona convivència. Les companyies de servei, sobretot les de l’aigua estem fent un sobreesforç econòmic notable. Tenim una tarifa social, que rebaixa el preu de 40€/bimestrals a 28€/Bimestrals. Tenim 65000 euros per a un fons social per als que no poden pagar. Fins aquí tot és correcte, també que no podem tallar l’aigua pq hi ha aquesta nova llei de la pobresa energètica, amb la que també estem d’acord, i ens hem d’esperar que benestar social als 2 mesos ens comuniqui si es tracta d’una residencia vulnerable o no. Però llavors surt el problema, els aprofitats, els okupes que han ocupat tot un bloc de pisos i ho relloguen a gent vulnerable, okupes que et venen amb un smartphone de la última generació dient que no pensen pagar l’aigua…. I això es solidaritat? si us plau la solidaritat i l’ajuda ha d’arribar a qui la necessita, i aquesta informació no la tenen les companyies de serveis. Les d’aigua estem fent un pas endavant, però la majoria de les electriques i de gas, no. Però pertoca a les administracions controlar qui necessita aquesta ajuda, i no obligar a les companyies a esperar mesos i mesos per poder tallar un subministrament d’un que no necessita ajuda.\nEstem confonent la solidaritat amb gent que s’aprofita, us ho puc assegurar, perquè cada dia veig moltes situacions de gent que no ho necessita. Si tothom es nega a pagar, doncs tanquem tots la paredeta, i no es podran fer inversions, ni mantenir una xarxa de serveis digne. Solidaritat, si, populisme barat, no.\n21 noviembre, 2016 de 12:52\nVeient la riquesa del debat sorgit arrel de la notícia, voldríem aclarir, per si no ens hem explicat prou bé, que des de Som Energia apliquem la Llei 24/2015 i no només a Catalunya si no a tot el territori de l’Estat Espanyol. Hi hagi o no reglament.\nA més a més, una tercera part del Donatiu Voluntari està destinat a abordar la problemàtica de la Pobresa Energètica; i també a la Plataforma disposeu d’un espai perquè totes les persones interessades aporteu idees per tal de treballar localment amb les entitats del tercer sector (https://plataforma.somenergia.coop/groups/profile/56122/pobresa-energetica-pobreza-energetica).\nAquí hi ha una notícia on trobareu les accions de Som Energia respecte aquest tema: https://blog.somenergia.coop/som-energia/2016/03/som-energia-davant-la-pobresa-energetica/\nD’altra banda, tot això no treu que s’hagi de posar llum a molts des aspectes invisibles que generen situacions com aquesta de la Pobresa Energètica.\nS’ha de senyalar tots els actors implicats i fer propostes (reducció de l’IVA, desplegar un reglament, modificació de la llei elèctrica) per deixar de posar pedaços i construir un model energètic just, democràtic i equitatiu.\nEn cap cas des de Som Energia hem volgut manifestar suport a Gas Natural per la seva actuació.\n21 noviembre, 2016 de 13:53\nDesafortunat en quasi tot. Iva reduït sí, per determinada potència i consum, no per a dispendis energètics elevats. Per cert el mercat no es lucre amb l’IVA. Ni les portes giratories es solucionen baixant l’IVA. Demagògic apelar als pedaços per tapar les injustícies. Això és eximir-se per elevació. Quan la justícia social imperi Urbi et Orbi no caldran pedaços ni caritat, però de moment poden ajudar a minorar alguns problemes “menors” com el dels efectes de la pobresa amb resultat de mort. La llei catalana, recorreguda o no, això no ho sé, defineix uns procediments que no s’han complert en el cas de la senyora de Reus. Sí,i és cert que aquesta llei apela al subministrador i no concreta si és el distribuidor o el comercialitzado. El que cal no és escudar-se en aquesta ambigüetat com fa el comunicat, sinò precisar les correccions que cal fer per que qedi ben definit en cada cas. I fer i defensar els aclariment, correccion i propostes positives que fem des de Som Energia, no tirar pilotes fora.