El Club Petanca la Llagosta es proclama campió de lliga i puja a la Tercera Divisió | 08centvint.cat\nSènior A del CP la Llagosta. Fotografia: CP la Llagosta\nEl Club Petanca la Llagosta es proclama campió de lliga i puja a la Tercera Divisió\nEl sènior A del Club Petanca la Llagosta ha signat una temporada per emmarcar. L’equip de la nostra localitat s’ha proclamat campió del grup 4 de la Quarta Divisió amb un total de 17 victòries i una derrota, una plaça que dona l’accés directe a la Tercera Divisió, que estrenarà el proper setembre amb l’objectiu de la permanència.\nL’equip de la nostra localitat ha estat el millor del grup 4 amb un total de 51 punts, que són els mateixos del segon classificat, el Can Bassa, tot i que la diferència de partides era favorable a l’equip del CP la Llagosta. “Ha estat una temporada molt competida amb el Can Bassa, hem estat dos equips molt forts. Però nosaltres hem estat finalment superiors per la diferència de partides”, ha dit el vicepresident del club, Julián Penco, que admet que l’objectiu per a la propera temporada “és la permanència”, tot i que assegura, que “fitxarem un o dos jugadors i podem somiar, perquè no, amb un altre ascens”.\nSènior B CP la Llagosta. Fotografia: CP la Llagosta.\nPel que fa el sènior B del Club Petanca la Llagosta, ha assolit la permanència en el grup 3 de la Cinquena Divisió amb 22 punts. El segon equip del club llagostenc ha assolit un balanç de set victòries, un empat i vuit derrotes.\nLa bona situació de l’entitat ha possibilitat la creació d’un equip femení, que s’estrenarà la propera temporada a la Quarta Divisió, que és la categoria més baixa. L’equip, de nova creació a la nostra localitat, prové de Cerdanyola. “A Cerdanyola no podien seguir competint i el grup de noies es va adreçar a nosaltres. De seguida vam dir que sí i això creiem que possibilitarà seguir creant el bon ambient que tenim. Ja fa temps que volíem tenir un equip femení i ara és l’oportunitat”, admet el vocal Juan Luis Peñas, vinculat des de fa molts anys al club, que recorda que fa prop de tres dècades el club ja havia comptat amb un equip femení. “Des d’aleshores, no hem tingut cap equip femení més. L’objectiu és crear, fins i tot, una base amb infants”, ha remarcat Peñas.\nEl repte més immediat del Club Petanca la Llagosta serà la participació d’algunes de les seves tripletes a la fase prèvia del Campionat d’Espanya. L’estatal tindrà lloc en les properes setmanes i el club llagostenc encara està acabant de concretar el nombre total de tripletes masculines i femenines.\nEl Club Petanca la Llagosta masculí A es manté a la Tercera Divisió\nEl Club Petanca la Llagosta femení disputarà el Campionat d’Espanya


Johanna Gerritse Huijsman (± 1700-????) » Stamboom De Ruijter/Ruiter - oorsprong Horssen » Genealogie Online\nStamboom De Ruijter/Ruiter - oorsprong Horssen » Johanna Gerritse Huijsman\nPersoonlijke gegevens Johanna Gerritse Huijsman\nGezin van Johanna Gerritse Huijsman\nZij is in de kerk getrouwd met Cornelis Janszn Quant op 1 november 1722 te Rijswijk, Zh Nl.Bron 1\nJohanna Quant 1723-????\nJohanna Quant 1725-????\nJohanna Quant 1726-????\nJannetje Quant 1726-????\nJohanna Quant 1728-????\nDirk Quant 1729-1793\nHanna Quant 1730-????\nGerritje Quant 1734-????\nCornelis Quant 1735-< 1736\nCornelis Quant 1736-????\nAaltje Quant 1738-????\nArent Quaadgras 1741-????\nHeeft u aanvullingen, correcties of vragen met betrekking tot Johanna Gerritse Huijsman?


ñancahuazú guerrilla wikipedia full - Yahoo Search Results\nen.wikipedia.org › wiki › Nancahuazu_GuerrillaÑancahuazú Guerrilla - Wikipedia\nen.wikipedia.org › wiki › Nancahuazu_Guerrilla\nThe Ñancahuazú Guerrilla or Ejército de Liberación Nacional de Bolivia ( National Liberation Army of Bolivia; ELN) was a group of mainly Bolivian and Cuban guerrillas led by the guerrilla leader Che Guevara which was active in the Cordillera Province of Bolivia from 1966 to 1967. The group established its base camp on a farm across the ...\nDate: 3 November 1966 – 9 October 1967, (11 months and 6 days)\nResult: Bolivian government victory, Death of Che Guevara\nen.wikipedia.org › wiki › Talk:Ñancahuazú_GuerrillaTalk:Ñancahuazú Guerrilla - Wikipedia\nen.wikipedia.org › wiki › Talk:Ñancahuazú_Guerrilla\nThis is the talk page for discussing improvements to the Ñancahuazú Guerrilla article. This is not a forum for general discussion of the article's subject.: Put new text under old text.\nen.wikipedia.org › wiki › Eutimio_GuerraChe Guevara - Wikipedia\nen.wikipedia.org › wiki › Eutimio_Guerra\nÑancahuazú Guerrilla Ernesto " Che " Guevara ( Spanish: [ˈtʃe ɣeˈβaɾa] ;  14 June, 1928  – 9 October, 1967) was an Argentine Marxist revolutionary, physician, author, guerrilla leader, diplomat, and military theorist .\nBorn: Ernesto Guevara, 14 June, 1928, Rosario, Santa Fe Province, Argentina\nSucceeded by: Joel Domenech Benítez\nen.wikipedia.org › wiki › Simeon_Cuba_SarabiaSimeon Cuba Sarabia - Wikipedia\nen.wikipedia.org › wiki › Simeon_Cuba_Sarabia\nSimeón Cuba Sarabia, also known as Willy, was a member of the Ñancahuazú guerrilla column led by Che Guevara in Bolivia. Born in the Cochabamba region of Bolivia, he became a leader among tin miners in Huanuni and served as the secretary of organization and secretary of militias of the local mine workers' union. He also carried out various social service activities for the benefit of the miners' families. Cuba Sarabia joined the Communist Party of Bolivia but resigned from it in 1965 to ...\nca.wikipedia.org › wiki › Guerrilla_de_ÑancahuazúGuerrilla de Ñancahuazú - Viquipèdia, l'enciclopèdia lliure\nca.wikipedia.org › wiki › Guerrilla_de_Ñancahuazú\nLa Situació A Bolívia\nL'establiment de L'eln A Bolívia\nEls enfrontaments Armats\nMort d'Ernesto Che Guevara\nDesprés de la retirada del Congo, Che Guevara es va refugiar algunes setmanes a l'ambaixada cubana de Tanzània on va escriure el testimoni de l'experiència insurgent que després es publicaria el 1999 amb el títol de Pasajes de la guerra revolucionaria: Congo. Amb posterioritat es va traslladar a Pragaon va romandre cinc mesos en una casa de seguretat del Servei Secret cubà. Aquest és un dels períodes menys coneguts de la seva vida en el qual va analitzar els següents passos que el portarien a iniciar l'acció guerrillera a Bolívia. Alguns dels seus biògrafs consideren que és altament probable que hagués estudiat i escrit força, però fins al 2006 no hi havia certesa que existissin els Los cuadernos de Praga. No obstant això, d'aquest període daten les anotacions i comentaris al manual oficial soviètic sobre Economia Política, amb gran diversitat de crítiques i reformulacions de l'anomenat «socialisme científic». Aquests textos van ser considerats apòcrifs i encara romanen en la seva m...\nEl 1966, Bolívia estava governada per una dictadura dirigida pel general René Barrientos, que havia enderrocat al president Víctor Paz Estenssoro i havia posat fi a la revolució nacionalista-popular iniciada el 1952. La població era majoritàriament camperola i indígena. La poderosa Central Obrera Boliviana, amb influència en els obrers miners, va encapçalar una fèrria oposició al règim que el 1965 va expulsar del país al seu secretari general, Juan Lechín Oquendo, fet que va generar protestes generalitzades i l'establiment de l'estat de setge. La possibilitat d'una acció guerrillera a Bolívia, amb l'objectiu d'ampliar-la a Argentina, era preparada directament pel Che Guevara des d'anys abans. La fracassada experiència de l'Exèrcit Guerriller del Poble a Salta, dirigida per Jorge Masetti, a la frontera amb Bolívia, el 1963-1964, n'era un antecedent destacat. El 1964, Guevara havia enviat a l'argentina-alemanya Tamara Bunke «Tania» com a agent encarregada d'infiltrar el govern militar...\nEl 3 de novembre de 1966 el Che Guevara va arribar a Bolívia sota la identitat falsa d'un economista uruguaià anomenat Adolfo Mena González. El 7 de novembre, dia en què comença el seu Diario de Bolivia, es va instal·lar amb vint-i-quatre homes, nou d'ells bolivians, en una gran finca adquirida per Roberto Peredo Leigue «Coco», a la zona sud-est del país, just al límit dels departaments de Santa Cruz i Chuquisaca, on els últims contraforts de la serralada dels Andes s'uneixen amb la regió del Gran Chaco. El lloc estava situat en una zona gairebé deshabitada, massa lluny de la frontera amb Argentina i va ser decidit pràcticament sense cap anàlisi estratègica i amb poca consciència de la seva situació. La base guerrillera es va ubicar en una propietat de 1500 hectàrees de selva en una àrea muntanyenca travessada pel riu Ñancahuazú, tributari estacional del riu Grande, en una àrea d'influència guaraní.\nEl 23 de març del 1967, l'ELN va emboscar una unitat militar, va matar set soldats, va fer vint-i-un presoners i van obtenir una còpia del pla de l'exèrcit per combatre'ls. L'endemà un avió AT-6 va bombardejar els voltants del campament i el 27 de març el combat va guanyar la primera plana internacional. Les tropes guerrilleres van començar llavors a circular per la zona amb la finalitat d'escapar del setgeque estava formant l'exèrcit bolivià. El 17 d'abril, Guevara va dividir les seves forces, posant a Juan Vitalio Acuña Nuñez «Joaquín» al comandament de la segona columna, en la qual van romandre els malalts, entre ells Tania. Ambdues columnes es perdrien i no tornarien a trobar-se. L'ELN va començar a patir baixes en combats aïllats. El 10 d'abril va morir el cubà Jesús Suárez Gayol «Rubio». Pocs dies després, va desaparèixer Jorge Vázquez «Loro». En realitat havia estat ferit i després va ser segrestat per l'exèrcit a l'hospital i llançat viu des d'un helicòpter. En aquest assass...\nA l'entrar a la Quebrada del Yuro, el Che Guevara va ordenar dividir el grup en dos, enviant els malalts davant i quedant-se amb la resta per a enfrontar les tropes del govern. Harry Villegas, un dels cinc supervivents, explica així aquest moment crític: En el combat, Guevara va ser ferit de bala a la cama esquerra i fet presoner juntament amb Willy pel sergent Bernardino Huanca, quan en intentar trencar el setge van caure al costat de les posicions ocupades per un morter de l'exèrcit i la seva dotació, poc després del migdia del 8 d'octubre. Instants després va arribar el capità dels rangers bolivians, Gary Prado Salmón, que el va identificar, li va lligar les mans a l'esquena i va manar un radiograma, que va rebre el tinent coronel Andrés Selich, sotscap del Regiment Pando d'enginyers militars amb seu a Vallegrande. Selich es va dirigir immediatament a la zona de combat i va ordenar el trasllat dels presoners a La Higuera, on van ser reclosos a les dues aules de l'escola, una prec...\nÑancahuazú: la lluita contra el "Che" Guevara, pel General Luis Reque Terán (R), Exèrcit Bolivià, Airpower Journal, Edició Hispanoamericana, Trimestre Primavera 1993 Arxivat 2011-10-05 a Wayback Ma...\nPresidència: Che Guevara\nen.wikipedia.org › wiki › Cuban_Armed_ForcesCuban Revolutionary Armed Forces - Wikipedia\nen.wikipedia.org › wiki › Cuban_Armed_Forces\nThe Cuban Revolutionary Armed Forces (Spanish: Fuerzas Armadas Revolucionarias – FAR)are the military forces of Cuba.They include ground forces, naval forces, air and air defence forces, and other paramilitary bodies including the Territorial Troops Militia (Milicias de Tropas Territoriales – MTT), Youth Labor Army (Ejército Juvenil del Trabajo – EJT), and the Defense and Production ...\nen.wikipedia.org › wiki › Ogaden_WarOgaden War - Wikipedia\nen.wikipedia.org › wiki › Ogaden_War\nSomalia breaks all ties with the Soviet Bloc and the Second World (except China and Romania ). The Ogaden War, or the Ethio-Somali War ( Somali: Dagaalkii Xoraynta Soomaali Galbeed ), was a military conflict fought between Somalia and Ethiopia from July 1977 to March 1978 over the Ethiopian region of Ogaden. The conflict began with the Somali ...\nSearches related to ñancahuazú guerrilla wikipedia full\nñancahuazú guerrilla wikipedia full movie ñancahuazú guerrilla wikipedia full episodes


Papers Trencats: Dolços moments\nQuè serà ??\nFinalment tot arriba, i desprès d'esperar-se 3 mesos des del seu aniversari, per fí li he pogut donar el seu mini-àlbum. I mireu que la pobre m'ho anava demanant, molt sutilment ehh !!! o no ??? Ainss que maco com m'agradaria tindre un aixì o així o com aquest (jo crec que tot li anava bé). Així que a la fira, vaig veure aquest mini de Blokum com a novetat, molt mono, molt dolç... i desprès de tant esperar millor que sigui alguna cosa dolça no creieu ?? I el sumum va ser quan a Scraphouse vaig trobar el segell de la magdalena i el darrer dia a Blokum un embossing de magdalenes per la cuttlebug !!! No m'ho podia creure... decididament havia de ser aquest l'àlbum.\nI aquest és l'interior pàgina a pàgina:\nI així és com es veu, més una dedicatòria per la Sònia.\nEspero que us hagi agradat i endolçat una mica i sobre tot a tú "cuñá" que has tingut mooolta paciència. Petonets guapa.\nPublicado por Raquel en 23:32\nSonia 25 de enero de 2011, 8:41\nTodo tiene su recompensa y mi paciencia (jejeje y mi insistencia!!) me han premiado con un mini súper dulce, tierno y precioso.\nMe encanta, es original, divertido, alegre...\nMuchas gracias cuñá, por todo!! Un beso.\nMontse Espinosa 25 de enero de 2011, 9:37\nEs superbonic!! I molt original! Petons\nlaura 25 de enero de 2011, 10:35\nq mono!!!!!!!!!!! m'encanta aquest mini, l'Alicia me'l va regalar tb a Creativa i m'agrada molt! encara no se quines fotos hi posare, pq han de ser ben dolces,clar!\nT'ha quedat molt xulo!!!!\nTres somnis 25 de enero de 2011, 10:42\nPues si!, que dolç!!! Quina coincidéncia que trobesis tantes coses de magdalenes!!! Era el desti... jajaja!!!\nLa teva "cuña" segur que encantadisima!!!\nIsa 25 de enero de 2011, 18:30\nQue bonito Raquel !\nComo no va a estar encantada, si es una monada. Hay una rosa en una de las páginas como en color fucsia, la has hecho tu ? aver si la próxima vez que nos veamos me cuentas más detalles.. jsjs\nAlícia 26 de enero de 2011, 8:59\net va quedar requetedolç!!!!! la cunyá ha d'haver estat súper contenta! i qui no??? un*\nUnknown 31 de enero de 2011, 21:56\nPerò quina coseta més dolça, llàstima que a nosaltres (almenys a mi)no ens regalen aquestes cosetes; tenim el plaer de fer-les, això sí. Molt xulo el teu bloc,


El col·leccionista de vies: 2013-01-27\nPublicado por Joan Prunera en 12:30 p. m. 9 comentarios\nPublicado por Joan Prunera en 10:21 a. m. 0 comentarios\nEn Joan Marc surt d'una operació de menisc i fa molt de temps que està en "dique sec" i ens diu que vol anar a escalar... i de primer de corda!!! Total que ens juntem quatre arreplegats, delinqüents de l'inutil i ens dirigim a fer les vies que fa poc ha obert en Guillem Arias a la Miranda de Sant Pere. Vies fàcils i mooooooolt assegurades, ideals per en Joan Marc. Farem la via de la Nina i de la Piula amb dos cordades. Les vies no tenen cap misteri, en grau màxim de IV i predominant el III, tot molt assegurat com es habitual amb les vies del Guillem. A mi ja m'estan be, encara que molt fàcils la qüestió es fer xerinola amb els companys i de pas fem la primera escalada de l'any... i dos vies noves que encara no habia fet.\nCordades compostes per: Joan Marc Griñan, Viçenc Nin, Xavier Amill (Xas) i Joan Prunera\nEn Joan Marc al segon llarg de la Piula\nEn Joan Marc assegurant des de el cim de la roca\nEn Viçenc al segon llarg de la Puila\nEl Xas es va quedar al cim i no va voler fer la segona via\nEl tercer llarg de la Nina\nEl delinqüents de l'inutil axecant el dit de manera poc habitual...\nPublicado por Joan Prunera en 6:01 p. m. 2 comentarios


pass@muntanyes: de novembre 2009\nPunt de sortida: des del poble de Vallclara anem en direcció al Restaurant del Camí del Bosc i passats uns 200m trobarem un parell d'entrades per deixar el cotxe.\nTotal km.: 16\nAtès que les previsions metereològiques per diumenge no són gens bones per practicar activitats a l'aire lliure acordem sortir ben d'hora, fer una aproximació curta i anar per feina. Així doncs, decidim anar a córrer per la zona de Prades.\nIniciem la ruta en descens, per camí en bon estat. Als 500 m. creuem el Barranc de Biern i, a partir d'aquí, anem seguint la pista principal, inicialment direcció sud i, més endavant, direcció est fins passar un parell de masos (Mas de la Llana i Mas de l'Inglès).\nAl km 4 creuem unes vinyes que ens porta a un nou camí que puja cap al Coll de les Masies. Continuem per la pista i, a l'alçada de 780m, l'abandonem per prendre un sender que, tot i estar força definit, és bastant descompost i caldrà esquivar branques i algun que altre matoll (no és inviable fer-lo en BTT però tampoc és cap meravella...). Aquest corriol, a la cota 900m, torna a enllaçar amb la pista que hem deixat fa una estona. Continuem uns metres més fins arribar a un petit coll (944m) on abandonem el bon camí i prenem un sender que, en direcció oest, ens durà al Coll d'en Ponç (978m).\nEn aquest punt enllacem amb una nova pista que prenem a l'esquerra i que, més o menys planejant, ens durà fins al Coll de les Masies (983m, cota màxima de la jornada). A partir d'ara inciem el descens per una pista en força mal estat. A l'alçada de 690m. trobem una bifurcació. A l'esquerra ens duria a Vilanova de Prades, però nosaltres continuem direcció Vallclara. Poc abans d'arribar a una bassa abandonem la pista i seguim pel curs del barranc de Biern (pràcticament sense traça de sender però no té perdua) fins enllaçar novament amb un camí. Passat el Molí de Biern (1,1km) trobem un indicador i, poc després, una bifucarció. A l'esquerra ens indica Vallclara (2,3km). Nosaltres prenem la pista de la dreta (en estat d'abandonament), que baixa al barranc i que ens durà sense pèrdua al cotxe.\nHem penjat el track al Wikiloc. Si voleu descarregar-lo, cliqueu aquí\nPublicat per pass@muntanyes a 14:14 Cap comentari:\nEtiquetes de comentaris: córrer, Serra de Prades\nExcursió a peu per Morera del Montsant: Grau de Barrots i Grau del Carabassal\nPunt de sortida: a l'entrada del poble de Morera del Montsant prenem, a la dreta i en forta pujada, un carrer asfaltat (en força mal estat) que ens conduirà a la part alta del poble. Deixem el cotxe en un pàrking, al costat de l'edifici en construcció de la seu del Parc Natural de la Serra del Montsant.\nDificultat: baixa (sense dificultat tècnica però amb trams aeris)\nBibliografia: Serra de Montsant. Excursions pel parc natural, de Jaume Mas (Ed. Piolet)\nDes del pàrking prenem una pista asfaltada, en pujada, tot seguint marques de GR i PR. Pocs metres més endavant trobem un pal indicador i nosaltres prenem el sender direcció Grau de Barrots, sempre seguint marques de PR.\nQuan portem 1 km. trobem una bifurcació de senders. Nosaltres continuem pel sender de l'esquerra, en pujada, i deixem el corriol que ens duria al Graó de Carrasclet. Als 2 kms. arribem a una nova bifurcació i anem a l'esquerra, tot seguint marques grogues i blanques. El sender ens condueix fins al peu de les impressionants parets, on hi observem l'equipament de vies d'escalada. A partir d'ara el camí ressegueix la seva base fins arribar a l'entrada d'una canal.\nL'accés entre roques és estret i, a primer cop d'ull, sembla que no tingui sortida però, després de superar un petit pas i en arribar al final de l'embut, trobarem una sortida natural per un replà a la roca on haurem d'ajupir-nos per, finalment, sortir a una feixa situada enmig de la paret. No hi ha dificultat tècnica però el recorregut té trams força aeris (alguns d'ells equipats amb passamans). Arribem al balcó del Priorat, on ens aturem per contemplar les impressionants vistes que ens ofereix aquest indret.\nContinuem pel sender fins arribar a una nova bifurcació senyalitzada (Racó dels Boixets). A l'esquerra ens indica el Barranc de Falles. Nosaltres continuem pel sender de la dreta, direcció Serra Major/Corbatera. Passem per l'accés al Grau Carrasclet i, poc després, girem fort a l'esquerra (fites) per superar un pas molt estret entre roques. La sortida d'aquesta petita canal ens situa a la part alta de la cinglera, concretament ens trobem en un petit replà amb alzineres. A partir d'ara el sender és pràcticament inexistent però ens guiarem per unes fites que ens encaminen cap a un llom, inicialment rocós ,que ens durà fins al Comellar del Figueres. A la nostra esquerra observem unes grans tolles. A la nostra dreta, si tenim bona visibilitat, veurem el poble de Cornudella i la cua del Pantà de Siurana. Nosaltres continuem pel llom, direcció nord-est, seguint fites i fins arribar a un petit coll (1.128m) on hi trobem un pal indicador. Nosaltres continuem en tendència nord-est, direcció Albarca. A partir d'aquí i durant uns 10 minuts, seguirem traces de GR, sempre pel costat de la cinglera i fins arribar a una nova senyalització. Aquí comencem el descens, direcció sud, cap al Grau del Carabassal. A partir d'ara, seguirem marques de PR fins arribar al poble. Durant la primera part del descens cal prendre cura ja que el terreny és molt descompost. També trobarem alguns passos equipats amb escales i cables.\nFinalment, la darrera part de l'itinerari transcorre pel camí dels Fareus, un sender fàcil i còmode que en lleuger descens ens portarà fins al poble de la Morera. Des d'aquesta posició gaudirem d'una fantàstica panoràmica de les parets.\nAl Wikiloc trobareu el track: morera montsant\nPublicat per pass@muntanyes a 14:06 Cap comentari:\nBTT: de corriols per les serres de Vilanova de l'Aguda\nTotal km: 32\nCartografia: Mapa comarcal de La Noguera 1:50000\nLes previsions meteorològiques del dissabte al vespre ens obliguen a plantejar-nos amb molta modèstia qualsevol projecte de ruta per al diumenge, que temem que ni començarà. Fet i fet, el diumenge s'aixeca força tapat cap al nord i amb un vent gèlid que convida a quedar-se a casa. Malgrat tot "estrenem" la roba d'hivern i ens encarem cap a Ponts per tal d'anar a picar els sempre agraïts corriols que envolten les serres de vora de Vilanova de l'Aguda. Dit i fet; el dia, a més, es va arreglant i fins i tot el vent va disminuint en intensitat (tot i que es manté fred fred). Un alegre solet ens acompanya fins a dalt el Serrat de les Santes Creus... pujada amenitzada amb un parell de corriolets que no coneixíem i que, tot i ser de pujada, es fan d'allò més divertits (llàstima d'aquells senyors amb armilles i armes de foc que intimidaven una mica).\nA partir de Santes Creus de Bordell comença la festa!!! amb corriols de gaudir-los al màxim, en mig d'un entorn preciós de boscos i verdor que els que només coneguin la zona per haver passat per la carretera d'Andorra, els sorprendrà molt agradablement.\nAcabem la ruta fent part del sempre grat GR3 que ens apropa fins a Ponts.\nPunt de sortida: Venta de Serra la Llena\nDificultat: fàcil (amb algun tram exposat en el descens)\nBibliografia: Serra de Montsant. Excursions pel Parc Natural, de Jaume Mas, Ed. Piolet (2007, 2a edició)\nUna molt recomanable excursió per la Serra del Montsant. Per fer aquesta ruta nosaltres hem utilitzat la ressenya de l'excel·lent llibre d'excursions per la Serra de Montsant (itinerari núm. 36). Es tracta d'una ruta circular. S'inicia amb un descens per la carena, sempre seguint les excel.lents indicacions de la ressenya i, quan el sender és menys evident, controlant les fites que ens indiquen la bona direcció. Durant aquesta primera part, cal destacar els impressionants barrancs que ens envolten i els cingles que comencen a despuntar i que a poc a poc ens aniran encerclant, sobretot a mesura que ens atansem al riu Montsant. El descens no és complicat però trobarem algun tram una mica exposat i, amb el terreny descompost, caldrà vigilar de no relliscar.\nQuan arribem al riu, a l'alçada del Mas de Soleràs, caldrà buscar el punt més fàcil per creuar-lo i, un cop som davant el mas, girarem a l'esquerra per seguir durant uns 4 km. el sender que segueix paral.lel al riu fins arribar a un pont penjat.\nNosaltres el creuem i seguim pel sender que transcorre per l'espectacular barranc de St. Bartomeu i que ens durà a l'ermita que porta el mateix nom. En aquesta part del trajecte, gaudirem dels impressionants cingles que s'aixequen al llarg del barranc i d'algunes de les balmes típiques de la zona. Un cop som a l'ermita, trobarem un pal indicador. Nosaltres girem a l'esquerra tot seguint restes de traces de GR. El sender ens durà sense pèrdua al punt d'inici del recorregut.\nPublicat per pass@muntanyes a 20:51 Cap comentari:


AMPLI: Reactable: un nou instrument per a una música nova\nDos dels centres més interessants al nostre país en el camp de la innovació i la recerca tecnològica audiovisual: l'IUA i la Fundació Phonos, a través d'un dels seus productes amb més ressò i impacte dins el món de la música: el Reactable.\nL'Institut Universitari de l'Audiovisual és un centre interdisciplinari de la Universitat Pompeu Fabra de Barcelona dedicat a entendre els principis de la cognició i el comportament humà i a convertir aquests en tecnologies útils i alhora creatives.\nL'IUA i la Fundació Phonos promouen la producció musical experimental basada en les tecnologies digitals. En aquesta línia, convoquen unes beques de producció musical per a projectes musicals adreçades a nous creadors.\nEl Reactable és un instrument musical electrònic col·lectiu amb una interfície tangible formada per una moviola horitzontal. Diversos intèrprets comparteixen el control total de l'instrument de manera simultània, tot movent i fent girar objectes físics en una taula circular lluminosa. Movent aquests objectes, que representen els components d'un sintetitzador modular clàssic, els usuaris poden crear tipologies acústiques dinàmiques i complexes amb generadors, filtres i moduladors, en una espècie de sintetitzador modular tangible o llenguatge de programació controlat per corrents.\nL'instrument va ser desenvolupat per un equip de luthiers digitals: Sergi Jordà, Martin Kaltenbrunner, Günter Geiger i Marcos Alonso, membres del Grup de Tecnologia Musical dins l’IUA. Les seves principals activitats es concentren en el disseny de noves interfícies musicals, instruments musicals “tangibles”, així com aplicacions musicals per a aparells mòbils.\nL’equip del Reactable va ser guardonat amb el “Premi Ciutat de Barcelona 2007” .\nEl reactable pretén ser:\n. col·laboratiu: diversos artistes interactuant local o remotament\n. intuïtiu: sense manuals ni instruccions\n. sònicament desafiant i interessant\n. de fàcil aprenentatge i ensenyament (fins i tot per nens)\n. adequat per a principiants (instal·lacions) i músics electrònics avançats (concerts)\nEl hardware del reactable es basa al voltant d’una superfície translúcida i multitàctil. Una càmera situada sota la taula, analitza contínuament la superfície, seguint les puntes dels dites de l’intèrpret i la naturalesa, posició i orientació dels objectes físics que es distribuyesen a la seva superfície. Aquests objectes representen els components d’un sintetitzador modular clàssic. Els intèrprets interaccionen movent aquests objectes, convertint la la seva distància, orientació i la relació de l’un en l’altre. Aquestes accions controlen directament l’estructura topològica i els paràmetres del sintetitzador sòlid. Un projector, també sota la taula, dibuixa animacions a la seva superfície, proporcionant una resposta visual de l’estat, l’activitat i les característiques principals dels sons produïts pel sintetitzador d’àudio.\nPresentació de l'instrument a càrrec de Sergi Jordà\nEn aquest vídeo la cantant islandesa Björk declara la independència acompanyada del Reactable\ni finalment, Sergi Jordà i Carles López improvisant amb el Reactable a les Nits Digitals de Vic el passat novembre del 2007\nEtiquetes de comentaris: Institut Universitari de l'Audiovisual, Instruments, Música digital, Reactable, Universitat Pompeu Fabra


llibre de divulgació científica\nno-ficció, assaig i Genres (en)\nEl llibre està dividit en dinou capítols, amb un pròleg, un epíleg, bibliografia i índex alfabètic. Cada capítol tracta sobre un tema diferent, com la destinació potencial dels plàstics, la infraestructura petroliera, les instal·lacions nuclears i les obres d'art. Està escrit des del punt de vista d'un periodista científic, amb explicacions i testimoniatges que sustenten les seves afirmacions. cal destacar que no hi ha cap apreciació narrativa global tractada en un sol capítol que cohesioni o unifiqui el contingut en forma de tesi.\nL'experiment mental de Weisman s'enfoca en dues qüestions primàries: com reaccionaria la naturalesa enfront de la desaparició de la humanitat? i quin llegat deixarien els humans en ella després de la seva absència? Per preveure com podria continuar la vida sense la presència humana, va examinar àrees on l'ambient natural existeix amb una mínima intervenció humana, tals com el bosc de Białowieża, l'escull Kingman i l'atol Palmyra. Així mateix, va entrevistar al biòleg I. O. Wilson i va visitar als membres de la Federació Coreana del Moviment Ecologista, a la zona desmilitaritzada de Corea, on solament una petita quantitat de persones han ingressat des de 1953. De la mateixa manera va intentar concebre com la vida hauria d'evolucionar mitjançant la descripció de l'evolució de plantes i animals prehistòrics, encara que Douglas Erwin va advertir sobre aquest tema: «no podem predir el que serà el món dins de cinc milions d'anys amb només estudiar als supervivents». Diversos capítols estan dedicats a la megafauna, la qual va predir que hauria de proliferar. En la seva anàlisi, examina mostres de terra dels últims dos segles i extrapola les concentracions de metalls pesants i substàncies estranyes en un futur on no hi ha noció d'insums industrials. També examina els nivells de diòxid de carboni en l'atmosfera i les seves implicacions en el canvi climàtic.\nAmb material provinent dels seus articles anteriors, va utilitzar el final de la civilització maya per il·lustrar la possibilitat d'una societat arrelada que va desapareixent i com l'ambient natural oculta amb rapidesa qualsevol rastre. Per demostrar la forma en què la vegetació podria posar en risc la infraestructura creada per l'humà, va entrevistar a hidrólogos i empleats al Canal de Panamà, on es requereix un manteniment constant per evitar l'avanç de la vegetació selvàtica i retirar el llim de les preses. Per il·lustrar ciutats que haurien de ser abandonades després de sucumbir davant els efectes de l'entorn natural, recorre a Txernòbil (Ucraïna, abandonada el 1986) i Varosha (Xipre, abandonada en 1974). Sobre el tema, considera que les estructures s'enfonsen quan el clima provoca danys que no són reparats i altres formes de vida creen nous hàbitats en aquests llocs. A Turquia va contrastar les pràctiques de construcció de la creixent ciutat d'Istanbul, que considera típiques de grans ciutats en països menys desenvolupats, amb les ciutats subterrànies de Capadocia. A causa de la gran demanda d'habitatge a Istanbul, gran part de la ciutat s'ha desenvolupat ràpidament amb qualsevol material disponible, per la qual cosa podria esfondrar-se davant un gran terratrèmol o un altre desastre natural. Contràriament, les regions subterrànies de Capadocia es van construir fa milers d'anys sobre regions on hi ha toba volcànica, per la qual cosa és més probable que sobrevisquin durant diversos segles.\nDeixant de costat el tema del medi ambient i la seva evolució una vegada que deixés d'existir la vida humana, analitza què és el que podria portar a la desaparició sobtada i completa de la humanitat sense que això ocasioni un dany seriós a l'ambient natural i l'espai urbà. Tal escenari, conclou, és summament improbable. Para això pren en consideració primordialment tres aspectes: el Transhumanisme, el Moviment per l'Extinció Humana Voluntària (VHEMT) i l'obra La fi del món: la ciència i ètica d'extinció humana, de John A. Leslie. El llibre finalitza amb la proposta d'una nova versió de la política del fill únic; després d'admetre que la vigent és una «mesura draconiana», declara: «El fons de tot l'assumpte és que qualsevol espècie que sobrepassa els recursos dels quals disposa sofreix una caiguda en el nombre de la seva població. Limitar la nostra reproducció seria difícil, però limitar els nostres instints pot arribar a ser encara més dur». Weisman va respondre a les crítiques derivades d'aquestes afirmacions assenyalant: «vaig saber per endavant que tocaria la sensibilitat d'algunes persones plantejant el problema de la població, però ho vaig fer perquè s'ha estat perdent massa temps en la discussió de com hem de tractar la situació del nostre creixement econòmic i demogràfic que actualment ens ha sacsejat massa [sic]».\nSobre l'enfocament ambientalista, l'escriptor va esmentar que en erradicar l'element humà es va eliminar el «factor por» que la gent estigui fent alguna cosa malament o que moriran; pel que segons l'autor s'ha de llegir com si es tractés d'una fantasia. Josie Appleton, de Spiked, va relacionar el llibre amb la «idealització contemporània de la naturalesa» en el sentit que va enllaçar «la decadència i despreniment d'una societat consumista moderna» amb una evident ignorància en els esforços que es requereixen per generar productes.\nL'estil de redacció també va aconseguir una recepció positiva, sent qualificat com a intens, bo i a vegades trista, però amb un ús apropiat del llenguatge. Fins i tot, en una ressenya negativa en termes generals, Michael Grunwald del The Washington Post va assenyalar que la redacció era «sempre lúcida i, de vegades, elegant». En The New York Times Book Review, Jennifer Schuessler va esmentar que Weisman té un «coqueteig amb el llenguatge religiós, mentre que la seva impassibilitat de tant en tant portentosa dona lloc a la retòrica familiar de l'infern ecològic». Janet Maslin de The New York Times va demostrar que la redacció tenia un «estil àrid i pla», sent «estranyament uniforme en to». En les tècniques usades pel reporti, Kamiya va escriure que «la manera científica de reportar [de Weisman], alhora lúcida i meravellosa [...] és el cor i l'ànima d'aquest llibre», afegint que «està escrit com si l'autor fos un observador curiós i compassiu provinent d'un altre planeta». Al seu torn, l'editora Karen Long, de The Plain Dealer, va dir que Weisman «usa el llenguatge precís i pacient d'un bon escriptor científic, mostrant a més una habilitat per analitzar fonts de fets inesperats i provocatius».\nL'enfocament ambiental del llibre també va ser objecte de crítica per alguns analistes, com el cas de Christopher Orlet, de The American Spectator, qui va escriure: «és un primer exemple dels punts de vista extremistes i equivocats dels ecologistes». Braile va estar d'acord que el llibre podia ser «un malson dels ambientalistas, la qual possiblement alimenta els cops baixos adoptats pel moviment verd [...] pels crítics que diuen que els ambientalistas es preocupen més per la naturalesa que per la gent». El ambientalista Alex Steffen va notar que el llibre no conté material nou, excepte que en usar la desaparició sobtada i total dels humans es dona una estructura única, encara que extremadament improbable i insensible. Curiosament, encara que dos crítics van catalogar l'obra com una «jeremiada», li van donar una avaluació positiva. El periòdic britànic The Guardian va assenyalar: «aprenem en el transcurs d'aquest llibre a sentir-nos bé per la desaparició dels éssers humans de la Terra».\n↑ 2,0 2,1 Alan Weisman. «Earth Without People» (en anglès). Discover Magazine, 2/2005. [Consulta: 24 setembre 2021].\n↑ 5,0 5,1 «Poniewozik, James; Top 10 New TV Series; time.com». Arxivat de l'original el 2016-09-13. [Consulta: 4 gener 2016].\n↑ Entertainment Weekly. «Books: EW's Top 10 in Non-Fiction for 2007» (en anglès). Arxivat de l'original el 2013-10-31. [Consulta: 28 novembre 2009].\n↑ Williams, Wilda (2007-05-15), "The Lonely Planet", Library Journal (Reed Business Information) 132 (9): 112, ISSN 0363-0277, DOI 10.7748/ns.12.52.34.s50\n↑ Weisman, Alan (February 2005), "Earth Without People", in Gawande, Atul & Cohen, Jesse, The Best American Science Writing (2006 ed.), New York: Harper Perennial, September 5, 2006, pàg. 28–36, ISBN 978-0-06-072644-7, <https://archive.org/details/bestamericanscie00gawa/page/28>\n↑ 19,0 19,1 19,2 Appleton, Josie (July 2007), Unleashing nature's terror, <http://www.spiked-online.com/index.php?/site/reviewofbooks_article/3628/>. Consulta: 4 desembre 2007\n↑ 33,0 33,1 33,2 Alan Weisman. «With People out of the Picture, Alan Weisman Gets Creative» (en anglès). Powell's Books, 19-07-2007. [Consulta: 24 setembre 2021].\n↑ 35,0 35,1 Error en arxiuurl o arxiudata.Lynas, Mark. «Back to the future» (en anglès) p. 53–54, 27-09-2007. Arxivat de l'[ original] el 26 de novembre de 2015. [Consulta: 4 desembre 2007].\n↑ «The World Without Us» (en anglès). Macmillan, 2007. Arxivat de l'original el 2012-06-29. [Consulta: 11 novembre].\n↑ Error en arxiuurl o arxiudata.«Current Reviews: Contemporary Culture – The World Without Us» (en anglès), octubre/noviembre 2007. Arxivat de l'[ original] el 26 de novembre de 2015. [Consulta: 6 desembre 2007].\n↑ «World Without Us: Tour Dates» (en anglès). St. Martin's Press / Thomas Dunne Books, 23-10-2007. [Consulta: 2 novembre 2007].\n↑ «World Without Us: Podcasts & Videos» (en anglès). St. Martin's Press / Thomas Dunne Books, 2007. [Consulta: 2 novembre 2007].\n↑ Orlet, Christopher. «Better Off Dead» (en anglès). The American Spectator, 01-08-2007. Arxivat de l'original el 2012-07-03. [Consulta: 31 octubre 2007].\nObtingut de «https://ca.wikipedia.org/w/index.php?title=The_World_Without_Us&oldid=28314047»\nDarrera modificació: 26 set 2021 a les 01:23\nLa pàgina va ser modificada per darrera vegada el 26 set 2021 a les 01:23.


CURR�CULUM DEL DIRECTOR\nJOSÉ MANUEL BELTRÁN BISBAL\nJosé Manuel Beltrán Bisbal inicia els seus estudis musicals en la Societat Musical "Santa Cecília" de Cullera i més tard en el Conservatori Superior de Música de València.\nDurant els anys 1991 i 1992 va ser Professor de l'Orquestra Simfònica de València i al mateix temps, realitza els estudis de Direcció de Cor amb el Professor Eduardo Cifre.\nRealitza cursos d'anàlisi amb els professors Luís Blanes i César Cano.\nPosteriorment, estudia harmonia, contrapunt, fuga, anàlisi, composició i direcció d'orquestra amb els mestres José María Cervera Collado i José Cervera Lloret.\nCursa els estudis de composició en el Conservatori Superior de Música d'Alacant amb el professor Joan Enric Canet.\nCom a director invitat ha dirigit la Banda i Orquestra Simfònica "Santa Cecília" de Cullera, Orquestra Filharmònica de la Universitat de València, Orquestra Clàssica de València, Orquestra "Juan Bautista Cabanilles" d'Algemesí, Banda Municipal de Palma de Mallorca, Orquestra Simfònica Ciutat de Melilla, etc.\nCom a compositor és autor de diferents obres, encara que és en l'apartat de la pedagogia on més destaca la seua labor. És arranjador de nombroses obres, destacant l'arranjament per a orquestra de vents del “Concert en re menor per a dos flautes i orquestra” de Franz Doppler, editat per Sonata-Ediciones.\nEn els anys 2003, 2004 i 2007, va ser director de les trobades de jóvens músics d'Aragó, on es van realitzar distintes gravacions per a A.G. produccions, sent estes presentades en l'Auditori de Saragossa.\nHa sigut director titular de la Banda Simfònica de l'Ateneu Musical de Sueca entre els anys 1994 i 1998, de la Societat Musical Santa Cecília d'Alcàsser des de 1998 fins a 2009, de la Societat Musical de Tavernes de la Valldigna durant 2009 i 2010, i de la "Lira Saguntina" de Sagunt del 2011 al 2014.\nActualment és professor en el Conservatori Professional de Música de Cullera i des de l'any 2014 Director de la Banda Simfònica de la SJM de Faura.


Tamames augura un final polític «dramàtic» per a Artur Mas - Diari de Girona\nTamames augura un final polític «dramàtic» per a Artur Mas\nOpina també que Catalunya ja té avui dia un autogovern gairebé equiparable al d'un Estat dins d'una federació\nla granada | efe / ddg 20.08.2015 | 08:39\nEl catedràtic emèrit d´estructura econòmica Ramón Tamames.\nL'economista Ramón Tamames ca vaticinar ahir que el president català, Artur Mas, «tindrà un final, si no tràgic, almenys dramàtic», des del punt de vista polític, perquè no veurà satisfetes les seves aspiracions separatistes, que «en el fons ni tan sols són realment tals». «Mas, en el fons, no és sobiranista, està fent una política que en part es deu a encobrir la possibilitat d'imputacions greus a Convergència Democràtica de Catalunya, que està amb els seus locals embargats perquè ha comès tota classe de fraus i delictes fiscals», va assenyalar el catedràtic emèrit d'Estructura Econòmica de la Universitat Autònoma de Madrid. Tamames va participar en el curs que l'escola d'estiu de La Granada dedica a reflexionar sobre història de Catalunya amb una conferència que va titular «On estaran millor els catalans que a Espanya?».\nSegons el seu parer, Catalunya gaudeix d'un nivell d'autogovern que equival pràcticament al d'un Estat dins d'una federació «i viu en els dos mons millors possibles, que són el del seu propi desenvolupament i el d'una relació extraordinària a través d'Espanya amb la Unió Europea, que és el millor del planeta». Es va mostrar convençut que els separatistes no tindran majoria en escons, mentre que en vots «que és el que compta, segur que no».


Viure Catalunya. Gandesa (la Terra Alta) | Curriki\nViure Catalunya. Gandesa (la Terra Alta)\nEl programa "Viure Catalunya" recorre Gandesa, la capital de la Terra Alta. Visita, entre altres indrets, el Centre d'Estudis de la Batalla de l'Ebre. Amb un professor, comença el recorregut pels carrers i places del poble, com ara la plaça de la Farola, on conflueixen tres carreteres importants, les que van a València, a Barcelona i a Saragossa; la plaça del Comerç, on es fa el mercat, o els porxos medievals. Gandesa va quedar molt malmesa durant la Guerra Civil. L'any 1938, la Terra Alta va ser l'escenari de la cruenta batalla de l'Ebre. Ara, el Centre d'Estudis de la Batalla de l'Ebre, que va néixer per iniciativa d'un grup d'estudiosos i col·leccionistes de Gandesa, exposa material documental, bèl·lic i cultural de l'època. Una de les activitats econòmiques més importants del poble és la indústria vinícola. La presentadora, Griselda Guiteras, presencia com es du a terme la verema. Finalment, visita el taller d'un dels últims boters de Catalunya, que elabora bótes de vi amb pell de cabra.\nEUN,LOM,LRE4,hdl:10494/36924,work-cmr-id:36924,MERLI:merli/273,ilox,learning resource exchange,LRE metadata application profile,LRE


El professor de Belles Arts - Titulació de Belles Arts - Qestudio.cat\n"L'art no és patrimoni d'uns pocs il•luminats, sinó que amb sensibilitat i intel•ligència es poden crear produccions artístiques d'interès..."\nJuan Carlos Meana Martínez és professor del grau en Belles Arts a la Facultad de Bellas Artes de Pontevedra (Universidad de Vigo).\nQuines diferències hi ha entre la llicenciatura i el grau en Belles Arts?\nPotser encara és massa aviat per treure conclusions del grau, però sí que podem parlar del seu disseny.\nLa llicenciatura té una durada de 5 anys, si més no a la nostra facultat, amb la qual cosa es pot pensar que hi ha més temps per a l'ensenyament i la maduresa dels estudiants. Això no sempre ha estat així, perquè depèn més de les persones que del sistema. El fet que el grau tingui una durada de 4 anys facilita una sortida més ràpida al mercat laboral i, a més, si es vol continuar estudiant, existeix la possibilitat dels màsters, que complementen la formació en els àmbits acadèmic, professional i d'investigació.\nD'altra banda, el reconeixement dels títols de grau en un ampli ventall de països és un avantatge tant en el moment en què s'estudia com quan ja s'està treballant. La convergència europea implica aquesta facilitat de moviment, sense que els països i les universitats perdin la seva autonomia.\nTambé és important que hi hagi una convergència en les metodologies i el model de classe magistral, més típic dels països del sud d'Europa, i també hi ha el model que potencia un aprenentatge més actiu de l'estudiant, com el model alemany o l'anglosaxó.\nAmb el grau el que es planteja és una major eficàcia entre el que s'aporta a l'estudiant, com el coneixement, i les capacitats per aplicar aquests coneixements en la pràctica professional.\nJuan Carlos Meana és llicenciat i doctor en Belles Arts per la Euskal Herriko Unibertsitatea (Universitat del País Basc) i exerceix com a docent des de fa 16 anys.\nImparteix l'assignatura troncal de Processos d'espai-temps, que està relacionada amb la comprensió i la pràctica de l'activitat artística des de les coordenades espaciotemporals, on cal aprendre a mirar, a analitzar el que es mira tenint consciència des d'on es mira, així com també a projectar.\nAspectes positius de l'adaptació de la llicenciatura en Belles Arts a l'EEES.\nEs pretén una implicació i una participació més activa de l'estudiant, perquè es converteixi en el protagonista i el precursor de la seva formació, i això implicarà un procés d'adaptació que durarà uns anys. D'altra banda, s'ha fet un pla d'estudis més coherent, organitzat i cohesionat que el que hi havia en la llicenciatura, però, com tots els processos, trigarà el seu temps per tal que s'ajusti adequadament a les necessitats, i que els recursos, tant d'equipament com de persones, estiguin funcionant perfectament.\nEspecíficament en Belles Arts, com que es treballa molt amb un sistema de feines, la metodologia que es pretén adaptar s'adequa força, ja que es dóna més protagonisme a la tutorització i el seguiment de les feines que es duen a terme.\nL'obertura de la universitat cap a l'empresa o, en el nostre cas, cap a les institucions, és important, perquè permetrà una transferència de coneixements i experiències en la gestió i en la producció artística. Els estudiants podran realitzar col•laboracions i treballs amb institucions, de manera que es puguin valorar adequadament i no com a fets particulars aïllats.\nDescripció del grau en Belles Arts\nDificultat. Hem de començar a canviar la idea de l'estudi com el simple exercici de memorització per passar a entendre'l com l'assaig de situacions que s'han de resoldre, estar lògicament entrenats i ser creatius per buscar solucions noves a problemes nous.\nÉs una carrera amb un alt grau d'experimentació, cosa que no significa que no s'hagi d'estudiar. No es tracta d'un treball de memorització de dades, sinó d'experimentació i d'adequació a diferents situacions dels coneixements i destreses adquirits. Es plantegen uns projectes per tal que els estudiants responguin amb creativitat i eficàcia. També existeix una formació teòrica que cal que sàpiguen identificar i contextualitzar en els diferents projectes.\nCàrrega de treball. Hi ha treballs individuals i en equip, tot i que, en aquest sentit, l'alumnat és més poc inclinat a entrar en aquesta dinàmica de treball. Els treballs van encaminats a adquirir i desenvolupar una sèrie de destreses en l'anàlisi i la construcció d'imatges, objectes i situacions amb un caràcter artístic. A mesura que van avançant els nivells del curs, es va deixant més espai per tal que l'estudiant tingui la possibilitat de proposar i realitzar els seus projectes, i arribar així a un treball de final de grau on ha de proposar, sota el seguiment i la docència dels tutors, aquell projecte que permeti avaluar les competències adquirides en tota la seva formació.\nLes pràctiques. Com que es tracta d'una carrera experimental on totes les assignatures tenen un caràcter teoricopràctic, és difícil fer la distinció, perquè en totes hi ha un tipus d'exercici d'experimentació pràctic. En aquest sentit, totes les assignatures són pràctiques perquè, fins i tot en aquelles assignatures més teòriques corresponents a les fonts auxiliars, com poden ser Història de l'art o Antropologia de l'art, es duen a terme pràctiques que inclouen sortides per visitar i estudiar el funcionament i l'organigrama de centres d'exposició d'art contemporani o fundacions.\nLes activitats són molt diverses i estan enfocades a una comprensió sensible, a una anàlisi de com es codifica en el món de l'art allò que es transmet, i al coneixement i la comprensió dels contextos on es posen en circulació les obres d'art contemporani.\nQue mantingui la curiositat per qualsevol fenomen de la nostra cultura més contemporània i que pensi que pot intervenir en l'espai artístic si té una proposta ferma. L'art no és patrimoni d'uns pocs il•luminats, sinó que amb sensibilitat i intel•ligència es poden crear produccions artístiques d'interès que es poden posar en circulació en el context en el qual s'habita.


Obrint Pas faran una "aturada temporal" el 2014\nEl grup valencià actuarà demà en format acústic a l'Hospitalet de Llobregat, dins el festival BarnaSants\nObrint Pas poden plegar veles el 2014, segons va dir ahir el membre del grup valencià Miquel Gironès. Abans gravaran un disc acústic en directe. Amb aquest format actuen demà a l'Hospitalet de Llobregat.\nX.C. BARCELONA. 15/03/2012 00:00\n260x366 Els Obrint Pas es plantegen la gira acústica com l'inici d'una etapa final. / COMEDIANET Els Obrint Pas es plantegen la gira acústica com l'inici d'una etapa final. / COMEDIANET\nObrint Pas volen tancar un cicle quan acabi la gira acústica que demà els porta al Teatre Joventut de l'Hospitalet de Llobregat, dins la programació del festival BarnaSants. La data final pot ser el 2014. "Som a l'inici d'una etapa que ens portarà a gravar un disc acústic en directe, i després farem una aturada temporal, perquè no ens veiem fent un altre disc d'estudi", va explicar ahir Miquel Gironès, durant la presentació dels concerts de la setmana valenciana del BarnaSants.\n"Tots tenim altres projectes personals i pot ser que no vulguem seguir. Si és una aturada indefinida ho sabreu, però la perspectiva és que això serà una etapa final", va afegir Gironès.\nPel que fa al concert de divendres a l'Hospitalet, mostrarà "les cançons en la seva essència, despullades". "Som un grup amb una gran cuirassa instrumental -va explicar Gironès-, i el format acústic ens permet indagar en peces del disc Coratge com Al país de les oliveres i en el vessant més folk i tradicional de la nostra música".\nPau Alabajos i Cesk Freixas\nLes jornades valencianes del BarnaSants comencen avui amb el concert d'Òscar Briz a l'Auditori Barradas de l'Hospitalet. El cantautor de l'Alcúdia, un habitual del festival, defensarà el repertori del disc L'estiu (2010).\nLa tripleta valenciana la completarà Pau Alabajos en dos temps: dissabte compartirà un concert especial amb el cantautor del Penedès Cesk Freixas al Teatre Joventut de l'Hospitalet, i diumenge actuarà amb un quartet de corda al Casal La Violeta d'Altafulla. El concert amb Freixas és una proposició del BarnaSants, que els va demanar que fessin un espectacle especial per a l'ocasió. "Amb el Pau tocarem cançons amb guitarra i veu, i el repertori i la posada en escena recordaran l'època de la Nova Cançó -va explicar Freixas-. Es tracta d'un diàleg entre el País Valencià i Catalunya, perquè volem escenificar la realitat nacional, cultural i història dels Països Catalans".\nEl repertori que interpretaran Alabajos i Freixas inclourà versions de Lluís Llach, Raimon i Ovidi Montllor, i "alguna sorpresa poètica d'escriptors de casa nostra". Freixas va assegurar que serà "un concert molt polític, perquè la situació ho exigeix". "La cançó protesta és necessària i mereix que torni a ser escoltada", va dir Freixas.


Puig demana al govern de Rajoy avançar 1.500 milions de la liquidació de 2016 per a pal·liar l'infrafinançament - Diari La Veu\nEscriba el número 806606\nPuig demana al govern de Rajoy avançar 1.500 milions de la liquidació de 2016 per a pal·liar l'infrafinançament\nEl govern espanyol havia promés la reforma del sistema de finançament per a finals de 2017\nPuig denuncia que el problema territorial de l\_'estat espanyol "no és només Catalunya".\nEl president de la Generalitat, Ximo Puig, ha demanat al govern espanyol que avance el pagament de 1.500 milions d'euros de la liquidació de 2016 per a pal·liar els efectes de l'infrafinançament. Així ho ha explicat en una roda de premsa després de la reunió de la comissió de seguiment de la reforma del sistema de finançament autonòmic.\nAquests diners, segons ha explicat, els paga l'executiu a mitjans d'any. Puig ha insistit que aquests diners són necessaris per a fer front al pagament als proveïdors i altres depeses bàsiques. Entre altres efectes de la manca de finançament, Ximo Puig ha destacat que si el País Valencià tinguera "els recursos corresponents", l'economia valenciana creixeria per damunt del 4% i es generarien més llocs de treball i de millor qualitat.\nEl cap de l'executiu valencià ha posat de manifest l'estancament del govern espanyol, que havia promés la reforma del model de finançament per a finals de 2017. Aquest fet impedeix que el País Valencià "puga complir les seues obligacions amb legitimitat i amb la correspondència amb què necessiten els valencians". Puig ha denunciat que el problema territorial de l'estat espanyol "no és només Catalunya" i ha sentenciat que "no es poden permetre més xantatges".\nA més a més, la vicepresidenta del Consell, Mónica Oltra, ha destacat que la despesa del País Valencià per a protecció social és un 60% inferior a la d'altres autonomies a causa de l'infrafinançament. Oltra ha destacat la unitat de la societat valenciana front a aquest problema i ha insistit que l'infrafinançament "no són només números".\nDes del grup parlamentari popular, per la seua banda, han assegurat que sense els diners que ara demana el Consell, el PP va poder governar. Malgrat que han reconegut que cal una reforma en el finançament, han assegurat "que també influeix" com gestiona el Consell. Finalment han criticat que no s'hagen aprovat els Pressupostos Generals de l'Estat per a 2018 i han assenyalat que, "amb pressupostos, la Comunitat Valenciana sempre guanya".\nEscriba el número 636095


La composició faunística de la Serralada litoral no difereix gaire de la de qualsevol de les serres mediterrànies del voltant. Tot i així, hi ha alguns elements propis d'indrets més humits localitzats. Així ho prova la presència d'ocells com la griva i el pinsà en alguns fons de vall. Val a dir, però, que l'estructura en mosaic que presenta el paisatge de la serralada afavoreix una notable riquesa en comunitats animals. Tanmateix, la ubicació geogràfica de la Serralada litoral, orientada en paral·lel a la costa, l'ha convertit en un espai de referència per les migracions que efectuen els ocells.\nLa informació disponible sobre els invertebrats és, sovint, deficitària. Cal assenyalar, però, la detecció a la serralada d'elements singulars com ho palesen l'existència d'espècies noves de lepidòpters o bé d'altres que hi tenen una de les poques localitats conegudes a la península ibèrica (un escarabat tenebriònid). En l'àmbit dels vertebrats, el coneixement científic és important. El catàleg faunístic el componen 7 espècies d'amfibis; 13 de rèptils, amb algun element notable com la tortuga d'aigua ibèrica; 212 espècies d'ocells, de les quals 89 nidifiquen a la serralada, d'aquestes, 5 són rapinyaires diürnes i 4 nocturnes i, finalment, 23 espècies de mamífers, tot i que un major coneixement de les rates pinyades podria incrementar aquesta xifra.\nEls ambients aquàtics, tot i ser en extensió molt reduïts, acullen un bon nombre d'espècies, especialment d'ocells migratoris com el martinet de nit i el martinet blanc, diverses espècies d'ànecs silvestres, la polla pintada, el camallargues, la gamba roja i la verda i la valona. Als boscos més ombrívols d'alzina hi nidifiquen el falcó vesper i l'àguila marcenca, ambdues espècies provinents d'Àfrica. A les brolles i garrigues, els rèptils hi troben el sol que necessiten i hi abunden les sargantanes, el llangardaix, la serp blanca i la serp verda. Els herbassars i conreus comparteixen una bona part dels vertebrats que s'hi localitzen. Els ocells insectívors hi són abundants. Entre aquests, destaquem el còlit ros, el trist, el botxí o el siboc. Entre els ocells granívors més interessants anomenaríem la guatlla, la cotoliu, l'alosa o la titella. El xoriguer empra aquests espais com a talaies per caçar els petits mamífers com la musaranya i el talpó. Els ambients rupícoles, tot i no ser abundants, serveixen de refugi per a espècies de gran interès com el falcó pelegrí, el falcó mostatxut, el xoriguer i el duc.\nNomés a l'espai la Conreria-Sant Mateu-Céllecs hi ha identificades 8 àrees d'especial interès faunístic que abasta des de zones fluvials, com les planes del riu Mogent, fins a zones forestals, com l'obaga de Sant Mateu.\nCatàleg d'ocells del Parc de la Serralada Litoral. Any 2000 [en format mdb, 86,43 MB]\nMamífers del Parc de la Serralada Litoral. Any 2004 [en format mdb, 41,32 MB]


Vi Benjamin Leroux: totes les anyades a Uvinum\nVi Benjamin Leroux\nCompra Benjamin Leroux al millor preu\nBenjamin Leroux 2016 - Côte De Beaune\n“Un nas clarament terrós i restringit d'humus, mala herba, terra acre d'estil Gevrey i aromes de fruites de baies vermelles salvatges fresques és seguit de sabors intensos, purs i ben delimitats que tenen la forma de tanins inusualment de gra fi i una excel·lent durada de la neteja, final sec i refrescant.”\nBenjamin Leroux 2014 - Gevrey-Chambertin\n“Un nas obertament floral combina notes d'espècies i fusta de sàndal amb les de la fruita Pinot negre. Els sabors de pes mitjà elegant, deliciosa i seductora textura posseeixen molt fina de profunditat en el final de llarg i ben equilibrada. Això és realment molt elegant i, en general, aquesta és una excel·lent pobles Vosne.”\nFitxa tècnica · Benjamin Leroux\nCôte De Beaune (Borgoña,França)\nBenjamin Leroux 2016 34,78€\nBenjamin Leroux 2014 80,82€\nQuina és la valoració de/d' Benjamin Leroux?\nQuina és l'opinió sobre altres anyades o volums de/d' Benjamin Leroux?\nBenjamin Leroux 2013 - Gevrey-Chambertin\n“No venia de gust menjar amb aquest vi de bo que estava. Aquesta 2013 la vaig obrir amb una amiga. És clar color vermell picota, de capa alta. Olor de fusta. La textura era aspra.”


Canvi d’imatge integrat en el paisatge en el passeig de l´Espigó | Pública de Desarrollo Municipal\nLa Pública d’Altea ha dut a terme treballs de millora de la jardineria en el passeig marítim de la Platja de l´Elpigó. Les tasques han suposat “un canvi d’aspecte per a millorar la integració de la zona en el passeig marítim” ha assenyalat el regidor de la Pública Diego Zaragozí.\nLes tasques s’han centrat en la inclusió de planta autòctona com els margallons. A més s’han plantat 80 romers rèptils, s’ha incorporat terra vegetal garbellada i s’ha procedit a refer la jardinera principal, canviant substancialment la imatge de la zona.\nA més s’ha instal·lat una nova malla antihierbas en el 96% de la superfície i nous àrids. Zaragozí ha destacat que “també hem reutilitzat tant plantes com pedra decorativa d’altres zones que es trobaven en perfecte estat”.\nFinalment l’edil de la Pública ha destacat que “els treballs de millora en aquest entorn han millorat substancialment la imatge de la zona aportant valor ambiental al passeig de l´Va espigolar i a més ara resulta molt mes eficient des del punt de vista del manteniment i mes atractiu visualment”.\nZaragozí va concloure ressaltant que “s’està fent un intens treball en la millora de la jardineria a Altea. Des de la Pública comptem amb la col·laboració dels veïns en el respecte a la replantació de tota la vegetació”.


1992, l'any dels Jocs Olímpics i Sangtraït al Sant Jordi. Segona part\nAl segon programa dedicat al 1992 sentirem el debut de Matamala i recordarem U-tòpics i Freak&Do. Sentirem els èxits de Sangtraït en directe i en Titot ens recomanarà una cançó que hauria merescut més sort.\n1992, l'any dels Jocs Olímpics i Sangtraït al Sant Jordi. Primera part\nEl 1992 va ser l'any dels Jocs Olímpics, de la primera Champions del Barça i l'any en què va sonar el disc de Sangtraït al Palau Sant Jordi. A més, es\nvan publicar els primers discos de Brams, Slips i Karda Fàstik i el segon d'Umpah-pah.\nEl 1992 va ser l'any dels Jocs Olímpics, de la primera Champions del Barça i l'any en què va sonar el disc de Sangtraït al Palau Sant Jordi. A més, es van publicar els primers discos de Brams, Slips i Karda Fàstik i el segon d'Umpah-pah.\n1991, l'any del gran concert al Palau Sant Jordi. Segona part\nEl 1991 els gironins Umpah-pah van presentar un disc sensacional, "Raons de pes". En recuperem diverses cançons i demanem al cantant de Sangtraït Quim Mandado que ens decobreixi una joia amagada del rock català.\n1991, l'any del gran concert al Palau Sant Jordi. Primera part\nSi hem de resumir el que va ser el rock català concentrant-ho en un sol any, aquest seria sens dubte el 1991. És l'any del gran concert del Palau Sant\nJordi que va concentrar més de 12.000 persones i que va tenir un ressò mediàtic sense precedents, però també el del "Ben endins", el disc més venut del rock català.\nSi hem de resumir el que va ser el rock català concentrant-ho en un sol any, aquest seria sens dubte el 1991. És l'any del gran concert del Palau Sant Jordi que va concentrar més de 12.000 persones i que va tenir un ressò mediàtic sense precedents, però també el del "Ben endins", el disc més venut del rock català.\n1990: El rock català esdevé un fenomen de masses. Segona part\nAcabem l'espai dedicat al 1990 sentint alguns dels èxits de "Quina nit!", el disc que va catapultar Sau. A més, repassem algunes de les notícies de l'any i demanem a Adrià Puntí que ens recomani una cançó de l'època.\n1990: El rock català esdevé un fenomen de masses. Primera part\nEl 1990 va ser l'any en què el rock català va deixar de ser un fenomen localitzat en algunes comarques de Catalunya i va esdevenir un veritable fenome\nn de masses. És l'any en què es va publicar "Boig per tu" i en què Sopa de Cabra va presentar "La roda", del qual va vendre més de 50.000 còpies.\nEl 1990 va ser l'any en què el rock català va deixar de ser un fenomen localitzat en algunes comarques de Catalunya i va esdevenir un veritable fenomen de masses. És l'any en què es va publicar "Boig per tu" i en què Sopa de Cabra va presentar "La roda", del qual va vendre més de 50.000 còpies.\n1989, el primer gran any del rock català. Segona part\nRepassem les notícies més importants del 1989 i ens endinsem en l'obra de Sopa de Cabra, el grup de l'any. A més, sentim composicions de Detectors i n\n'Gai n'Gai. El guitarrista de Duble Buble Ramon Ferrer ens descobreix una cançó amagada del rock català i sentim un dels directes del moment, el de Sangtraït.\nRepassem les notícies més importants del 1989 i ens endinsem en l'obra de Sopa de Cabra, el grup de l'any. A més, sentim composicions de Detectors i n'Gai n'Gai. El guitarrista de Duble Buble Ramon Ferrer ens descobreix una cançó amagada del rock català i sentim un dels directes del moment, el de Sangtraït.\nEls orígens del rock català. Segona part\nEn aquest programa expliquem les notícies més importants que van passar entre 1985 i 1988, ens endinsem en l'obra de Duble Buble i sentim peces de Det\nectors i n'Gai n'Gai. A més, Gerard Quintana ens descobreix una cançó amagada del rock català.\nEn aquest programa expliquem les notícies més importants que van passar entre 1985 i 1988, ens endinsem en l'obra de Duble Buble i sentim peces de Detectors i n'Gai n'Gai. A més, Gerard Quintana ens descobreix una cançó amagada del rock català.\nEls orígens del rock català. Primera part\nA meitats dels anys 80 es comença a configurar una generació que, a diferència de les anteriors, ha estat escolaritzada en català i té ganes de consum\nir rock en la seva llengua. Això fa que els pocs grups de rock que cantaven en català comencin a sumar seguidors. La cançó que simbolitza en aquesta època és "Clava't", de Duble Buble. També sentirem cançons de Sangtraït, Bocanegra, Grec i B30, entre d'altres. I recuperarem el disc en directe de la Dharma.\nA meitats dels anys 80 es comença a configurar una generació que, a diferència de les anteriors, ha estat escolaritzada en català i té ganes de consumir rock en la seva llengua. Això fa que els pocs grups de rock que cantaven en català comencin a sumar seguidors. La cançó que simbolitza en aquesta època és "Clava't", de Duble Buble. També sentirem cançons de Sangtraït, Bocanegra, Grec i B30, entre d'altres. I recuperarem el disc en directe de la Dharma.


EN CLAU DE NEGRE : Cazeneuve i la revenja dels desvalguts, d'Oriol Molas i Ferran Grau\nCazeneuve i la revenja dels desvalguts, d'Oriol Molas i Ferran Grau\nNo puc començar aquesta breu ressenya sense dir-vos com m’he divertit llegint aquest llibre! És aire fresc però no perquè innovi, ni de bon tros, precisament perquè ens recorda aquells serials amb què vam gaudir tant de joves. Jo ho feia amb la Christie i amb Selecciones del Reader’s Digest, però també amb les adaptacions televisives.\nLlegir Cazeneuve m’ha transportat a la meva adolescència. A reviure un hivern, un cap de setmana a Barcelona, de sofà i manta o aquelles tardes d’estiu a l’apartament de Fenals amb olor de gespa i de clor de la piscina.\nAvui us recomano aquesta novel·la que recupera un personatge històric, Enric Cazeneuve, un dels primers detectius de Barcelona a principis del segle XX. D’entrada, saber que el detectiu realment va existir em produeix un sentiment d’admiració. Quina mena de persona obre una agència de detectius en aquella època? Doncs un virtuós. Això és el que era aquest home, amb el seu mal de genoll i d’amors.\nEl text està ambientat al maig de l’any 1909 —enmig de la guerra del Marroc— quan el protagonista torna a Barcelona per establir-se a la casa dels avis que ha heretat. De seguida, fa per trobar-se una amistat de la joventut, en Cinto Brescó, que juntament amb la seva assistenta, la Filo, conformaran un equip d’investigadors perspicaç i divertit. I és que han de resoldre un cas de morts en circumstàncies estranyes que apunten, a priori, a un mateix assassí.\nTampoc no faltaran els personatges secundaris, molt ben definits amb trets molt particulars i que ajudaran a crear en el lector aquesta sensació de lectura entranyable. Perquè si Holmes o Poirot tenien aquest punt d’irritabilitat, Enric Cazeneuve és un tros de pa! Te l’estimes des del primer capítol i, és clar, vols que se’n surti. Ell i els seus ajudants.\nELS AUTORS, ORIOL MOLAS I FERRAN GRAU AL FESTIVAL DE TIANA NEGRA.\nFOTOGRAFIA DE @MUCHOMÁSQUEUNLIBRO\nUn dels punts forts de la novel·la que signen Oriol Molas i Ferran Grau, és l’ambientació. Me’ls imagino gaudint documentant-se perquè els lectors tinguem la sensació d’estar trepitjant l’edifici de La Vanguardia d’aquella època, pujar als carruatges, veure l’activitat frenètica dels ferrocarrils i del port, cridar com un pròxim reservista més enmig de la famosa vaga del 26 de juliol o imaginar-nos les olors dels carrers de la Ciutat Comtal.\nUna trama ben travada (tot i que jo em vaig imaginar per on aniria el desenllaç, he de dir que parlant amb altres lectors, cap no l’havia esbrinat), on es desmitifica el sentit més estètic de l’assassí en sèrie i s'aborda un problema que segueix sent actual, però que ja descobrireu. Per fer-ho, l’estructura inclou petits capítols analèptics que il·luminaran cada assassinat.\nCom a colofó, afegir-hi que el llenguatge enginyós i els diàlegs desimbolts complauen molt. No la deixeu passar, negreferits, i llegiu-la. Una bona lectura d’estiu, com les que llegia jo quan tot era innocent.\nPublicat per EN CLAU DE NEGRE a 12:55\nEtiquetes de comentaris: Agatha Christie, Capital books, Cazeneuve i la revenja dels desvalguts, Ferran Grau, Hercule Poirot, Oriol Molas, Selecciones del Reader's Digest, Sherlock Holmes\nMiguel Strogoff, del Julio Verne\nPREMIS LITERARIS DE GIRONA 2021\nDia de la Bibliodiversitat\nLa corda, de Xavier Valeri\nAssassins valencians, de Diversos Autors\nCazeneuve i la revenja dels desvalguts, d'Oriol Mo...\nDesagüe, de Jordi Macarulla\nPicadura mortal, de Lourdes Ortiz


El boom urbanístic, la major contribució mediterrània al canvi climàtic – Samarucdigital\ncanvi climàtic 18 December, 2015\nEls ecologistes també mostren la seua decepció amb el text tancat a París. Acció Ecologista Agró considera que el problema continua existint i existirà mentre no es canvie el model energètic basat en els combustibles fòssils, cosa que no fa el super Acord COP21. Una declaració de bones intencions que parteix de reconèixer implícitament un fracàs, perquè amb els objectius plantejats amb tota probabilitat no es podrà evitar que la temperatura mitjana del planeta augmente un màxim 2º a finals de segle respecte a l’època preindustrial, encara que el text diga que si ho deixem en 1,5º…. millor. I es que cada cada país bàsicament pot decidir quines reduccions d’emissions aplicarà i si no ho fa tampoc serà sancionat.\nCom ja avançavem en articles anteriors açó recorda una reunió com la que gràficament definia Harvey Keitel (el Senyor Lobo) a Pulp Fiction.\nRelated ItemsAcció Ecologista AgróActualitatActualitat 2Al Goreburbuja urbanísticaCanvi climàticCEAMcombustibles fòssilsCOP21El temaFelix TenaHarvey KeitelJulià ÁlvarolluviasMedi AmbientMedio AmbienteMillán MillánONUParísPulp FictionSeñor LoboUnión EuropeaVideo


Cunit referma el seu sentiment pel Carnaval - Ajuntament de Cunit Tornar adalt"; jQuery("#scroll-top").html("Tornar adalt");\nCunit referma el seu sentiment pel Carnaval\nInici » Cunit referma el seu sentiment pel Carnaval\nPublicat el 3 de febrer de 2021 a les 10:49\nL’ajuntament de Cunit encara el pròxim Carnaval amb especial voluntat de refermar el sentiment del municipi i la seva població d’una de les festes grosses.\nÉs per això que a partir del dia 11 i fins el 17 de febrer, Cunit viurà un Carnaval diferent, sense grans esdeveniments al carrer, sense Rúes, però sí des de casa i des dels nuclis més familiars. Per part de l’Ajuntament i amb la col·laboració de la Coordinadora de Colles i de la comunitat digital ‘InstaCunit’ es fan un seguit de propostes per viure aquesta festa de forma diferent amb l’esperança de retrobament el 2022.\nLa Coordinadora de Colles promou un concurs de balcons, qui estigui interessat en participar pot consultar les bases en aquesta mateixa notícia. I la comunitat InstaCunit porta a terme un concurs de fotografia amb reptes diaris molt divertits.\nMontse Cámara, regidora de Cultura, explica que “aquest any encarem un Carnaval diferent posant de manifest més que mai el nostre sentiment de municipi pel Carnaval, una festa que vivim any rere any com un dels moments lúdics més intensos que compartim amb tothom qui vol venir a Cunit. Tot i la situació actual, no renunciem al Carnaval ni molt menys a totes les emocions positives que ens genera aquesta gran festa”.\nPrevAnteriorSubvenció de la Diputació de Tarragona – activitats culturals, esportives i educatives: despeses Covid-19 per import de 19.000€.\nSegüentJa està disponible online el Calendari del Contribuent 2021Next


Del monestir de Sant Pere de Rodes al castell Saverdera (100 cims) | la Vall de Santa Creu, Catalunya (España) rute- GPS track\nSpadseretur (Bedste Spadseretur ruter i Spain → Catalonia → la Vall de Santa Creu )\nDel monestir de Sant Pere de Rodes al castell Saverdera (100 cims)\n3.503 361 1256\n243 - Castell Saverdera o Castell de Verdera - Sant Pere de Rodes - 100 cims FEEC (Vandring)\n(Akiba) Alle rettigheder forbeholdes\nVist 4095 gange, downloadet 47 gange\nSortida: situats al poble de Vilajuïga, hem d’agafar la GIP-6041 que ens portarà fins al parking del monestir de Sant Pere de Rodes, allí deixarem el cotxe i anirem en direcció al monestir, just davant de l’entrada hi ha unes escales que hem d’agafar per anar al nostre cim, quan s’acaben aquestes seguim el camí fins al castell, el vèrtex geodèsic es troba al turonet del costat que s’hi arriba des del castell.\nLes vistes són impresionants, la plana de l’Empordà, golf de Roses, el Pirineu, etc.\nTemps: 25 minuts per pujar fins al cim i 20 minuts per tornar pel mateix lloc.\nInici - Parking\nTotalment recomenable, impresionsnts vistes.....preciosa ruta.\nHola RscTarragona, m'alegro de que t'hagi agradat la ruta i la teva valoració.\nAntonia Freixas 20-03-2018\nUna ruta curta i fàcil per fer un 100 cims. Les vistes són espectaculars.\nHola Antonia, m'alegro que t'hagi agradat, és cert, les vistes son impressionants.\nTenemos pensado visitar el Monestir de Sant Pere de Rodes y de paso acercarnos al castell de Saverdera. El tema es que en el grupo hay personas con una cierta edad y no acostumbradas a caminar por montaña y quisier saber que tal es el camino, si tiene mucha pendiente, etc\nHola Ensacor, lo hice hace más de tres años y no recuerdo muy bien el camino, si recuerdo que no era una pista y si en el grupo hay gente de movilidad reducida no te lo aconsejo. Eso sí, si es gente que simplemente no está acostumbrada a caminar, no representa ninguna dificultad y tiene poco desnivel.\nJeg fuldførte denne rute med (Akiba)\nBed (Akiba) om at tilføje dig som Trail Buddy på denne rute


Tret de sortida a la Biennal de Fotografia Xavier Miserachs amb exposicions de Cristina García Rodero i Leopoldo Pomés, entre altres • Ràdio Capital de l'Empordà\nLa Biennal, que se celebra de l'1 d'agost a l'11 d'octubre a Palafrugell, organitza 5 exposicions en diferents espais del municipi, un programa d'activitats complementàries gratuïtes i visites guiades per a escoles i públic general.\nLa Biennal comptarà amb l’exposició “Con la boca abierta”, de Cristina García Rodero, una de les fotògrafes més importants del país i la primera dona espanyola acceptada a la prestigiosa agència de fotoperiodisme Magnum Photos, i amb l’exposició inèdita “Després de tot”, de Leopoldo Pomés, un any després de la seva mort.\nA més, la Biennal comptarà amb l’exposició “Josep Pla vist per Eugeni Forcano”, el reportatge que el fotògraf va fer a l’escriptor el dia del seu 70 aniversari; l’exposició “Retrats de felicitat efímera (1928-1939)”, de Pere Palahí, banquer de professió i fotògraf d’afició que va documentar el teixit social de l’Empordà dels anys trenta, i la mostra exterior instal·lada en diferents parets del centre del municipi “Nusatrus”, de Lluís Català, una sèrie de retrats que conformen el paisatge humà de Palafrugell.\nEl programa d’activitats complementàries gratuïtes comptarà amb una xerrada de Txema Salvans sobre la seva peculiar relació amb Leopoldo Pomés i les reflexions compartides sobre la fotografia, una sobre la fotògrafa Mey Rahola, pionera en l’àmbit de la fotografia artística a l’Estat espanyol, i una sobre la recuperació de l’arxiu de Pere Palahí i el context en què va realitzar els retrats que composen l’exposició d’aquesta edició; la presentació del llibre “La capsa vermella” sobre el llegat del fotògraf Antoni Campañà de la Guerra Civil, i les projeccions “36 fotògrafs confinats”, sobre com han afrontat la crisi sanitària fotògrafs membres de la Fundació Photographic Social i “Azul Siquier”, dedicat a Carlos Pérez Siquier, fotògraf fundador del grup Afal i figura clau en la renovació de la fotografia a l’estat espanyol als anys cinquanta.\nA més, la Biennal organitza visites guiades a totes les exposicions per a escoles i públic en general de la mà dels autors, comissaris i/o equip de la Biennal.\nLa Biennal de Fotografia Xavier Miserachs celebra la seva XI edició d’aquest dissabte 1 d’agost a l’11 d’octubre a Palafrugell (Baix Empordà, Girona). L’edició d’enguany compta amb 5 exposicions repartides per diferents espais del municipi, un programa d’activitats paral·leles obertes a tothom i visites guiades a escoles i públic general.\n01.08.2020 – 11.10.2020\n“Con la boca abierta”, de Cristina García Rodero. La Bòbila Vella\n“Després de tot”, de Leopoldo Pomés. Museu del Suro\n“Retrats de felicitat efímera (1928-1939)”, de Pere Palahí. Biblioteca Pública i Teatre Municipal\n“Nusatrus”, de Lluís Català. Diferents espais exteriors de Palafrugell\n“Josep Pla vist per Eugeni Forcano”, d’Eugeni Forcano. Fundació Josep Pla\nXerrada “Leopoldo Pomés” a càrrec de Txema Salvans + projecció de “Flashback”, de Poldo Pomés. 5 de setembre, 19 h, Teatre Municipal\nXerrada “A la recerca de Mey Rahola, fotògrafa”, a càrrec de Lluís Bertran Xirau i Roser Martínez García. 26 de setembre, 19 h, Teatre Municipal\nXerrada “Pere Palahí, retrats de felicitat efímera”, a càrrec d’Enric Bruguera, comissari de l’exposició. 9 d’octubre, 19 h, Sala polivalent de la Biblioteca Municipal\nPresentació del llibre “La capsa vermella”, de Plàcid Garcia-Planas, Arnau Gonzàlez Vilalta i David Ramos. 18 de setembre, 19 h, Sala polivalent de la Biblioteca Municipal\nProjecció “36 fotògrafs confinats”, comissariat i produït per Photographic Social Vision. 12 de setembre, 19 h, Teatre Municipal\nProjecció “Azul Siquier”, dirigit per Felipe Vega i produït per Centuria Films. Dia i hora a determinar, Teatre Municipal\nArticle anteriorBillie Eilish enamora amb ‘my future’\nArticle següentEl monestir de Sant Miquel de Cruïlles tanca temporalment\nSupermatíSandrine Buzenet - 27 d'octubre de 2020 0\nAl Supermatí d’avui hem entrevistat Josep Piferrer, alcalde de Palafrugell perquè ens informi sobre les noves mesures que es...\nSupermatí – 27-10-2020\nMarc Casanovas - 27 d'octubre de 2020 0\nPalafrugell Gerard Escaich Folch - 27 d'octubre de 2020 1\nNotícies Anna Salvadó Figueras - 26 d'octubre de 2020 1


Seguiment especial de la vista judicial al Suprem pel recurs de cassació del president de la Generalitat, Quim Torra, a "El matí de Catalunya Ràdio" - Catalunya Ràdio\nDIJOUS, A PARTIR DE LES 11.45\n16/09/2020 - 18.38\nA les 07.35, a "Les veus de la Covid", el programa analitzarà l'evolució de la pandèmia amb Daniel Prieto-Alhambra, professor de Farmacoepidemiologia de la Universitat d'Oxford.\nA partir de les 8.45, entrevista telefònica a Gonzalo Boye, advocat del president de la Generalitat, Quim Torra, el dia que es fa la vista judicial al Suprem pel recurs de cassació del president.\nLa tertúlia arribarà a les 9.00, amb Jaume Barberà, periodista; Jordi Barbeta, periodista; Iva Anguera, periodista de l'Independiente, i Alejandro Tercero, director adjunt de Crónica Global. Durant la tertúlia, el programa connectarà amb portaveus dels sindicats perquè valorin la fusió de CaixaBank i Bankia i parlarà també amb Roger Rubio, director del programa "Polònia", que avui torna a la graella de TV3.\nA les 10.07, Laura Rosel entrevistarà Juan Carlos Martel, director del Teatre Lliure, que presentarà la programació d'aquesta nova temporada.\nDesprés, a les 10.20, la secció "Ciència", amb Núria Jar, periodista especialitzada en ciència i salut, que conversarà amb Núria López-Bigas, investigadora de l'ICREA a l'Institut de Recerca Biomèdica de Barcelona, que fa anàlisi computacional per identificar gens que predisposen al càncer.\nA partir de les 10.40, a l'espai "Literatura" David Guzman, periodista i responsable del programa "Ciutat Maragda", de Catalunya Ràdio, parlarà de poesia amb Mireia Calafell, autora de "Nosaltres, qui", Premi Mallorca de poesia 2019, i Míriam Cano, periodista i escriptora, autora del poemari "Vermell de Rússia".\nA l'espai "Sèries i cuina", a les 11.05, Toni de la Torre, crític de sèries, i Maria Nicolau, cuinera, maridaran sèries i plats.\nA partir de les 11.45, "El matí de Catalunya Ràdio" se centrarà en la vista judicial al Suprem pel recurs de cassació del president de la Generalitat, Quim Torra, contra la sentència del TSJC que el va condemnar per desobediència a un any i sis mesos d'inhabilitació. El programa connectarà amb Jordi Corbalan i Queta Karmany, que seguiran la vista des de Madrid i farà una taula d'anàlisi amb Maria Núria Revetlle, periodista de Catalunya Ràdio; Ferran Casas, subdirector del Nació Digital; Francesc Canosa, periodista i director de La Mira, i José Antonio Martín Pallín, magistrat emèrit del Tribunal Suprem. També connectarà amb Joaquín Urias, professor de Dret Constitucional de la Universitat de Sevilla i exlletrat del Tribunal Constitucional; Jordi Nieva, professor universitari i catedràtic de Dret Processal de la Universitat de Barcelona; Javier Pérez Royo, catedràtic de Dret Constitucional de la Universitat de Sevilla, i Marc Molins, advocat penalista.


Els perills de l'algoritme en temps del coronavirus – Article del Dr. Ariel Guersenzvaig | Elisava\nEls perills de l'algoritme en temps del coronavirus – Article del Dr. Ariel Guersenzvaig\nContràriament a la idea instaurada en l'imaginari col·lectiu, el concepte d'intel·ligència artificial no és sinònim d'objectivitat. Cap algoritme és neutral: són creacions humanes, dissenyades per equips d'experts que especifiquen els criteris per prendre una decisió.\nPartint d'aquesta realitat i davant l'anunci del Govern espanyol que treballa en algoritmes per prendre decisions sobre els pacients de COVID-19, el Dr. i professor d'Elisava Ariel Guersenzvaig signa juntament amb David Casacuberta (UAB) un interessant article al diari El País.\nEn el text, els seus autors recomanen un seguit de mesures a tenir en compte per part de les autoritats polítiques i sanitàries per tal de garantir decisions justes i objectives en l'àmbit de la salut, un sector sotmès a una enorme pressió aquests dies com a conseqüència de la crisi del coronavirus. En aquest context, el que es vol evitar és, arribat el cas, un mal ús de sistemes automàtics com els algoritmes per prendre decisions sobre els pacients d'un hospital.\nEntre les recomanacions de tots dos experts trobem diversos punts a destacar:\nEstablir auditories tècniques i ètiques.\nImplementar un resultat final de l'algoritme que no sigui una simple puntuació, sinó, per exemple, una sèrie de criteris o dimensions informatives que ajudin al personal sanitari a prendre millors decisions.\nFer explícits els criteris i normes utilitzats per l'algoritme per poder comprendre i justificar el per què de determinades decisions.\nFinalment, els dos autors conclouen que és de vital importància que els resultats de l'algoritme no siguin vinculants: els professionals sanitaris i no "el sistema" han de ser els que decideixin.\nEl Dr. Ariel Guersenzvaig és Director del Màster Universitari en Disseny i Comunicació i Codirector del Màster en Disseny i Direcció de Projectes per a Internet d'Elisava.


Vilagrà celebra que Sánchez vulgui indultar els presos, però insisteix en l’amnistia Vilagrà celebra que Sánchez vulgui indultar els presos, però insisteix en l’amnistia – El Món\nVilagrà celebra que Sánchez vulgui indultar els presos, però insisteix en l’amnistia\nLa consellera de la Presidència demana al PSOE que no es deixi endur pels "posicionaments extremistes"\nLa consellera de Presidència, Laura Vilagrà | ACN\nRedacció 28/05/2021 10:39 am\nLa consellera de la Presidència, Laura Vilagrà, ha celebrat aquest divendres que el govern espanyol tingui pensat aprovar els indults als presos polítics, però ha insistit que la solució al conflicte polític entre Catalunya i Espanya passa per l’amnistia. En una entrevista al Matí de Catalunya Ràdio, ha dit que “la primera opció no són els indults”, però que el Govern s’alegraria d’aquesta mesura “per les famílies i els mateixos presos“. També ha afegit que si surten de la presó “seria una gran notícia pel país perquè són importants actius polítics“.\nVilagrà també ha demanat que el govern espanyol, liderat pel PSOE, “no es deixi endur per posicionaments extremistes”, i ha considerat que seria una mala notícia veure com “l’extrema dreta de Vox i la dreta del PP condicionen l’agenda política espanyola“. “Ja sabem on ens porta això”, ha dit.\nPreguntada per si l’independentisme podria tornar a la via unilateral, Vilagrà ha donat a entendre que en cap cas és la prioritat d’aquest nou Govern presidit per Pere Aragonès. Ha explicat que l’Executiu treballarà per tirar endavant la taula de diàleg amb la Moncloa. Tot i això, ha avisat que si això no porta a cap solució “els partits independentistes i les entitats haurem de definir l’estratègia”. “Hauríem d’obrir una nova etapa“, ha dit.\nUna portaveu dona i periodista\nPreguntada per qui exercirà com a portaveu d’aquest Gover, Vilagrà ha donat a entendre a la seva resposta que serà una dona “amb un perfil més neutre i professional”, cosa que l’ha fet confirmar que s’està buscant una periodista. “Aquest seria l’objectiu”, ha dit la consellera de la Presidència.\nFUERA LA OLIGOCRACIA 30/05/2021 1:07 am\nPorque tienen que dar indultos?


Urb. Playa Serena, s/n Esc. Blq-4, 7 º 472\tRef. 23081180\nNº Finca registral: 24646


Música i Art: La forma musical vista dins el museu - Diario de Mallorca\nMúsics al fresc mural dit Champassak. Anònim, devers 1300.\nPassejar per les sales del museu −en aquest cas el Museu de Mallorca− acompanyant els concerts que s’hi ofereixen ens permet escoltar la música a la vora de la seva representació pictòrica. És una oportunitat per veure la forma de la peça musical, i trobar-hi la relació entre allò que sona, l’espai on sona i la seva representació. La forma de l’art en la seva època, en definitiva.\nLa nostra formació cultural ens ha fet entendre dins calaixos tancats les diferents maneres de representació artística com si no fossin dependents unes de les altres i no haguessin sorgit de la seva interrelació. Aquest és el goig que proposa un cicle de músiques al museu, i el punt de partida del nostre recorregut.\nLa música i la vida quotidiana a l’època medieval parteix, a la nostra visita al Museu de Mallorca, del fresc mural recollit de Can Catlar del Llorer, a Palma, d’autor anònim i datat devers l’any 1300. Ens ho hem de mirar amb molta cura, però hi trobarem escenes cortesanes i cavalleresques de la quotidianitat de l’època. Fins i tot, veim els músics que posaven el fil musical a aqueixes celebracions.\nAquesta linealitat gràfica mostra com la música i la representació pictòrica són planes. No és una qualificació despectiva, aquesta; no debades al cant gregorià se’l coneix com a cant pla. La música es desenvolupa a partir d’una veu única, amb una continuïtat d’escenes i de temes. La melodia pot esser engalanada, voltejar, passar-se d’una veu o instrument a altre... seguint el mateix recorregut que ens mostra un retaule: una figura o escena central envoltada −amb la linealitat del còmic−, d’escenes separades per sanefes més o menys decorades, aquestes.\nEsposalles místiques de Santa Catalina. Juan Antonio de Frías y Escalante, devers 1665.\nRetaule de Sant Bernat. Mestre de la Conquesta de Mallorca, devers 1290.\nTrio Cornucòpia de Corni di bassetto. P.E.


Tret de sortida al 40è aniversari de l'associació Embruix\nEl Morell dóna el tret de sortida al 40è aniversari de l'Associació Cultural Embruix\nUna cercavila, un vermut i un dinar de germanor van encetar un any carregat d'activitats commemoratives\nEl Morell dóna el tret de sortida al 40è aniversari de l'Associació Cultural Embruix | Ajuntament del Morell\nEl passat dissabte, 6 d'abril, l'Associació Cultural Embruix del Morell va donar el tret de sortida als actes de commemoració del seu 40è aniversari amb una cercavila, un vermut i un dinar de germanor. Amenitzat pels mateixos músics de l'Embruix, els grallers de Vilallonga, el Catllar i Botarell, juntament amb els vallencs Vallsamba i el concert dels morellencs Punt i Coma, la jornada va esdevenir un punt de trobada entre els membres actius i els no actius que han format part de l'entitat des del 1979.\nEn aquest sentit, Emma Piqueras, presidenta de l'entitat cultural, agraïa enormement l'assistència dels embruixaires, celebrant que «la previsió de pluja no ens va aturar i vam poder gaudir d’una jornada completa. Vam tenir una cercavila on vam treure a passejar els nostres elements festius, el vermut amenitzat amb música, i un dinar de germanor amb un arròs deliciós». Tot remarcant que «encara resten mesos per seguir ballant i llençant foc», «la grandesa de l’associació no es compta per la seva edat, sinó per tots aquells que, des del primer dia, l’hem fet créixer. Llarga vida a l’Embruix!».\nPer la seva banda, la regidora de Cultura de l'Ajuntament del Morell, Judit Fernández, lloava «la gran tasca de l’entitat, que té un paper més que destacat en la vida festiva del nostre municipi», alhora que encoratjava els membres actius «a continuar treballant com fins ara per seguir sumant anys».\nLa festa popular des del 1979\nAssociació cultural sense ànim de lucre, l'Embruix acompanya les festes del Morell des de la recuperació de la democràcia, mantenint viva la cultura popular i la tradició arrelada al territori.\nDes del 1979, l'entitat aglutina els elements festius més emblemàtics del municipi, com són el seu Ball de Diables, el Drac del Morell, els gegants Clariana i Senén, a més de la característica Zeuzera Pyrina.


Subvenció aceptada: Reparació camí dels Llavadors i camí del Penyó | Ajuntament La Vall de Laguar\nInici | Notícies | Subvenció aceptada: Reparació camí dels Llavadors i camí del Penyó\nSep 2, 2021 | Notícies, Turisme\n” De conformitat amb la Convocatòria de Subvencions a Ajuntament i EATIM de la Província d’Alacant, inferior a 5.000 habitants, per a Reparació i Conservació de Camins de Titularitat Municipal 2021. Línies 1 i 2, per l’EXCMA. DIPUTACIÓ PROVINCIAL D’ALACANT, l’Ajuntament de La Vall de Laguar ha resultat beneficiari de la mateixa amb les següents actuacions:\n– Línia 1 – Reparació del “Camí dels Llavadors”: Per import de 4.998,38 €. (100%)\n– Línia 2 – Desbrossament i neteja del “Camí del Penyó”: Per import de 2.499,93 € (100%)\nA l’efecte de la base Cinquena de la referida Resolució de subvenció”.


Placa d'extensió 12S RLY12 - ACCESOR\nPlaca d’extensió 12S RLY12\nEts aquí: Inici1 / Productos2 / Control d'accessos3 / Control d'Accessos Online4 / Placa d’extensió 12S RLY...\nLa placa d’extensió RLY12 permet incorporar 12 sortides de relé a les centrals de control d’accessos TPL.\nIdeal per al control d’ascensors.\nRelés Rating: 24V AC / DC / 0.2a AC / DC max.\nCada sortida de relé és Núm (Normalment obert-normally Open) i CO (Comú).\n12 leds indicadors de l’estat del relé que s’encenen quan la sortida està activada.\nMÒDUL CONTROL DE VISITES per a Amadeus 5\nPlaca d’extensió de 8E / 4S EXT-84 Controlador Online 16 Entrades / 4 Sortides DS216


Langley Apartments - Union Grove Aberdeen Regne Unit - Ofertes d'hotels amb els MILLORS DESCOMPTES EN LÍNIA Fer un comentari al lloc web\nLangley Apartments - Union GroveApartamentUnion Grove, Aberdeen AB10 6SN, Aberdeen Centre Ciutat, Aberdeen, Regne Unit, AB10 6SN - Veure al mapaExcel·lent8,8Basada en1comentariLangley Apartments - Union GroveVeure més fotosVeure més fotosVeure totes les 24 fotos\nSituat a Aberdeen Centre Ciutat, Langley Apartments - Union Grove és el lloc perfecte per gaudir de Aberdeen i els seus voltants. Des d'aquí, els viatgers poden gaudir d'un fàcil accés a tot el que aquesta viva ciutat ofereix. Amb la seva bona localització, l'hotel ofereix fàcil accès a les destinacions obligades de la ciutat. A Langley Apartments - Union Grove, l'excelent servei i instal.lacions superiors faran de la vostra estada una experiència inoblidable. A l'hotel s'hi pot gaudir d'unes comoditats de primera classe com habitació familiar. Totes les instal.lacions per als clients, ofereixen comoditats destinades a assegurar tot el comfort possible. A més, l'oci que l'hotel ofereix assegurarà que tengui molt a fer durant el dia. Langley Apartments - Union Grove és una elecció inteligents per a viatgers a Aberdeen, i ofereix una estada relaxant i sense molèsties.


Famílies confinades en una sola habitació, un pis de 46 metres quadrats o un baix amb humitats: “No és gens fàcil” - Social.cat\nPer a algunes persones el dia a dia es fa més “complicat” pel fet d'haver de conviure en espais que no són adequats\nDijous, 2 d'abril de 2020 | 11:30 h\nEl John, a l'habitació de l'hostal on vui temporalment amb la seva família | Cedida\nAl John i la seva família l'estat d'alarma els va enganxar sense casa. Els havien desnonat feia pocs dies i ell, la dona i els seus dos nebots són des del 9 de març en un hostal de Barcelona, on van arribar-hi a través de serveis socials.\nEls quatre dormen en una petita habitació amb dues lliteres i han de compartir la cuina, el menjador i el lavabo amb altres persones. “No és com casa teva, que disposes de tot a l'hora que vols, aquí hem de tenir límits”, explica. La seva sort, diu, és que són una “família unida” i això els ajuda.\nLa Julia no ha de compartir l'espai on viu amb ningú però a Barcelona no hi té família, és mare soltera i ocupa amb els seus tres fills petits un baix en un edifici al barri de Ciutat Meridiana. “No és gens fàcil”, apunta, ja que “és un espai petit, té bastant humitat i no hi ha escalfador d'aigua”.\nA pocs carrers de la Julia, també al barri de Ciutat Meridiana, a Nou Barris, hi viu l'Omar amb la seva dona i els seus tres fills, d'11, 8 i 6 anys. Quan van mudar-se al pis, el 2010, tot just acabaven de tenir el primer. El confinament els ha tocat amb família nombrosa però entre les mateixes parets. “El pis és petit, estret, i hi ha problemes entre els nens”, reconeix. Amb tot, es mostra optimista de cara al futur: “Tot passa”, comenta.\nLa Julia, en canvi, no és tan optimista. “Per a mi i els meus fills és angoixant”, expressa. La primera setmana, explica, ho va passar “fatal” perquè tenia febre i tenia por de trucar a emergències i no saber amb qui deixar els fills. “El confinament no és superable”, alerta, i assegura que se li està fent “dur”.\nEn una línia similar s'expressa el John, que apunta que en un espai petit com l'habitació que comparteix amb la dona i els nebots, és difícil, per exemple, poder fer-hi un “aïllament” preventiu. “Si un surt i agafa el virus estem tots a la mateixa habitació i això fa que hi hagi molt més risc, aquí és complicat”, afirma.\nInfants i joves “avorrits”\nEl John admet que malgrat que els primers dies portaven bé el confinament, els seus nebots, de 18 i 25 anys, ja estan “avorrits” d'estar des de fa tants dies tancats. “Els veig una mica incòmodes”, assenyala. Entre tots quatre tenen un ordinador i es posen d'acord per veure pel·lícules o sèries a l'habitació, però també veu que a mesura que avancen els dies el confinament és “més difícil de suportar”. El 95% del temps, diu, se'l passen junts a l'habitació de l'hostal i només surten als espais comuns per anar al lavabo o cuinar. Per això, confessa, allarguen tant com poden l'hora de llevar-se i així el dia se'ls fa més curt i menys pesat.\nEn el cas de la Julia els seus fills són més petits, d'11, cinc i poc més d'un any, i noten d'una altra manera el fet de no poder sortir de casa: “Ells tenen una rutina, van al casal...i només van a casa a sopar, dutxar-se i dormir, però ara els toca estar tancats”. “Encara que vulguis organitzar-te, amb horaris, no és el mateix perquè és una altra dinàmica que et tanquin en quatre parets i pocs metres quadrats”, explica la Julia, que ho descriu com a “frustrant”.\nL'Omar, pare de fills d'edats similars, comenta com per exemple hi ha baralles a casa per l'única televisió que tenen, perquè per exemple un nen vol veure els dibuixos i un altre jugar a la consola. “El pis és petit, no tinc una altra sortida”, reconeix.\nA ell l'avisaven ocasionalment per algun contracte d'obra però això també s'ha aturat i ara els nebots surten al carrer per comprar el menjar que els cal a la família. Per això, recorda que va rebre la notícia de la pròrroga de l'estat d'alarma com un fet “descoratjador”. “Un necessita l'economia per viure i en la situació en què estem no tenim feina estable ni documentació”, destaca.\nA més, sap que a l'hostal on són ara no s'hi podran quedar “per sempre”. Espera, però, que almenys puguin quedar-s'hi fins a trobar un lloc on viure.


Aquest màster, que és la continuació lògica del grau d'Estudis Literaris i de l'antiga llicenciatura de Teoria de la Literatura i Literatura Comparada i que també està obert a estudiants d'altres perfils: Filologia, Humanitats, Història, Filosofia, etc., té l'objectiu general d'aprofundir els coneixements adquirits durant el grau o llicenciatura, de manera que s'assoleixi un alt nivell de reflexió sobre els principis teòrics, comparatístics, històrics i crítics que sustenten els debats actuals en Teoria de la Literatura i Literatura Comparada, s'ampliï el camp de reflexió sobre la tradició literària, les seves crisis i transformacions, i es posin en moviment de manera crítica tots aquests coneixements.\nUn segon objectiu, complementari i indissociable del primer, és l'especialització dels coneixements en virtut dels interessos de cada estudiant. Aquesta especialització es concreta mitjançant la iniciació a la investigació avançada en el camp de la Teoria de la Literatura i la Literatura Comparada, a través tant de les matèries proposades en el màster com de la concepció, el desenvolupament i la defensa d'un treball de recerca, degudament tutoritzat, que doni accés al doctorat.\nCapacitat per articular un discurs complex i fer-se càrrec de textos, exposicions i documents complexos en un context interpretatiu múltiple i canviant.\nCapacitat per anàlitzar i sintetitzar.\nCapacitat per fer estudis i treballs aprofundits sobre temes diversos.\nHabilitat en l'ús de recursos bibliogràfics generals o específics de les humanitats, tant pel que fa als suports principals (biblioteques, hemeroteques, arxius i d'altres fonts documentals) com pel que fa a les tecnologies de la informació.\nCapacitat per articular un discurs propi i comunicar-lo de manera clara i rigorosa, i capacitat per transferir coneixements a un públic tant especialitzat com general.\nCapacitat per reflexionar i mostrar un pensament independent i crític.\nCapacitat de raonament intel·lectual: construcció d'arguments sòlids, lògics i coherents basats en una gran competència analítica, capacitat de síntesi i rigor en l'ús de conceptes.\nCapacitat per integrar en el context propi la diversitat cultural com a font d'enriquiment i de rigor en les argumentacions.\nHabilitats comunicatives: claredat expositiva, precisió i rigor en les argumentacions, nitidesa en l'expressió del propi pensament, pel que fa a l'exposició tant oral com escrita.\nCompetència literària: capacitat per comprendre i posar en relació textos literaris complexos, tot valorant les especificitats de la composició de cadascun, la naturalesa de la relació amb el context que els va originar, l'entorn de recepció i la dimensió intel·lectual.\nCompetència teoricocrítica: capacitat per analitzar els textos literaris i altres documents de cultura amb les categories i conceptes teòrics específics que demanin, tot generant nous interrogants i qüestions crítiques a partir dels comentaris de text.\nCompetència comparatística: capacitat per pensar en termes de relacions interliteràries i establir la relació entre la tradició literària pròpia i la tradició literària europea i occidental.\nCompetència crítica transversal: capacitat per posar en relació crítica la tradició literària amb altres produccions culturals (arts plàstiques, cinema, música, arquitectura, etc.) i amb altres pràctiques discursives (filosofia, estètica, història, dret, etc.) amb les quals constitueix una totalitat de sentit històric.\nCompetència científica: capacitat per desenvolupar les competències descrites anteriorment en forma d'investigacions específiques.\nCompetència intel·lectual: capacitat per redactar documents i articles crítics, de caràcter intel·lectual, que la societat necessita per articular-se com a tal, mitjançant la comprensió dels textos literaris i de la funció que tenen en la realitat actual.