Presentacio open data_bcn_aenteg_11...\nBalanç de dos anys de mandat a l'Ei...\nPresentació Avantprojecte Pressupostos 2012\nAvantprojecte Pressupostos 2012 Resum executiuPÀG 1 2.\n1. Resum executiu ORIENTACIÓ 1.1. Criteri de planificació financera i pressupostària 1.2. Principis EL MODEL DE PRESSUPOST EXECUTIU 1.3. L’estructura 1.4. Les prioritats polítiques al Mapa de Ciutat PRINCIPALS XIFRES DEL PRESSUPOST 2012 1.5. Previsió de resultats 2011 i 2012 1.6. Marc d’ingressos i distribució de la despesaPÀG 2 3.\n1. Resum executiu. ORIENTACIÓ 1.1. Criteri de planificació financera i pressupostàriaL’Ajuntament de Barcelona, en compliment de la mesura presentada alConsell Plenari del mes de Setembre del 2011, aplica un criteri estrictede planificació pressupostària en termes del Sistema Europeu deComptes Nacionals i Regionals (SEC 95) La normativa europea, una prioritat del govern Les Entitats Locals, d’acord amb l’article 19 de la Llei General d’Estabilitat Pressupostària(*1), han d’ajustar els seus pressupostos al principi d’estabilitat pressupostària entès com la situació d’equilibri o de superàvit en termes de capacitat de finançament amb la definició continguda en el Sistema Europeu de Comptes Nacionals i Regionals (SEC 95) L’objectiu és protegir la solvència de la Institució Aquesta mesura garanteix la viabilitat i la qualitat de totes les polítiques i inversions públiques de la ciutat de Barcelona i a la vegada crea un entorn de confiança, motor de creixement econòmic i projecció territorial Compliment del Pla Econòmic Financer El pressupost 2012 compleix amb el marc establert pel Pla Econòmic Financer 2010- 2013 vigent i amb el “sostre de la despesa” derivat de la introducció de l’Art. 8bis del Text Refós de la Llei General d’Estabilitat Pressupostària (*1) Llei d’Estabilitat Pressupostària. RDL 2/2007, de 28 de desembre, per el que s’aprova el text refós d’aquesta llei. PÀG 3 4.\n1. Resum executiu. ORIENTACIÓ 1.2. Principis1. RIGOR, COMPETITIVITAT, LIQUIDITAT I CONFIANÇALA IMPORTÀNCIA DEL RESULTAT FINALL’estalvi brut i net sota criteri Llei d’Estabilitat i SEC, com a garants de la solvència dela Institució. Una necessitat financera calculada amb tota confiança i realitatGARANTIR LA LIQUIDITATEl pagament a 30 dies com a mesura i indicador clau. La disponibilitat de caixa noenganyaGENERAR UN ENTORN DE CONFIANÇA, MOTOR DE CREIXEMENT I PROMOCIÓTERRITORIALAmb un Ajuntament adaptat al segle XXI, àgil i competitiu com a einaimprescindible per a crear un entorn de prosperitatPASSAR DE LA CULTURA DE LA DESPESA A LA CULTURA DEL COSTEvitar la cultura incrementalista que només jutja les polítiques públiques per laquantitat de despesa efectuada castigant les reduccions per optimitzacions PÀG 4 5.\n1. Resum executiu. ORIENTACIÓ 1.2. Principis2. PRUDÈNCIA MÀXIMA EN ELS INGRESSOSCAIXA REALPrevisions d’ingressos per tributs, taxes i Participació en els Ingressos de l’Estatrealitzada en base a criteris de recaptació (caixa real any anterior, 2011).PRUDÈNCIAPer la resta d’ingressos es pressuposta allò que jurídicament i formalment és unaobligació per el tercer, garantint una plena alineació del pressupost amb els resultatsfinancers finals i la conseqüent necessitat/capacitat de finançament. A l’estimació deliquidació del 2011 també s’ha aplicat aquest mateix criteri per a que siguin vàlidesles comparatives.NO TRASLLADAR LA CRISI A LA PRESSIÓ FISCALS’apliquen mesures de reducció de pressió fiscal que contribueixen a les polítiquessocials, de dinamització econòmica i millora de la utilització de l’espai públic. PÀG 5 6.\n1. Resum executiu. ORIENTACIÓ 1.2. Principis3. ADAPTACIÓ A LA REALITAT DE LA DESPESAPressupost auster però realista, que dona cobertura a tota la despesa certa delproper exerciciPrioritzant les polítiques socials, la reactivació econòmica, el foment de l’ocupació,la seguretat ciutadana i un espai públic de qualitatReduint les partides no prioritàries i compensant els increments de despesaordinària derivats del funcionament i manteniment de les inversions anteriorsComparant els imports 2012 amb l’estimació de liquidació 2011 i no amb els importsinicials que no són representatius de la realitat de la despesa anterior PÀG 6 7.\n1. Resum executiu. EL MODEL DE PRESSUPOST EXECUTIUEl pressupost 2012 s’emmarca dins d’un procés de planificaciópressupostària més ampli, i que finalitzarà el mes de març del2012 amb l’elaboració d’un nou model de pressupost executiu PÀG 7 8.\n1. Resum executiu. EL MODEL DE PRESSUPOST EXECUTIU 1.3. L’estructura Visió Valors Objectius Objectius de Ciutat Definició de les Perspectives Política prioritats Contribucions per Àrea Gestió Objectius Estratègics Pla Estratègic Objectius Funcionals Execució deDirecció l’estratègiaTècnica PAM Pressupost Actuacions Ordinàries i Inversions 8 9.\n1. Resum executiu. EL MODEL DE PRESSUPOST EXECUTIU 1.4. Les prioritats polítiquesES UN PRESSUPOST QUE DONA RESPOSTA A LES NECESSITATS DE LES PERSONESCiutat més justa, properai amigable 9 10.\n1. Resum executiu. EL MODEL DE PRESSUPOST EXECUTIU 1.4. Les prioritats polítiquesELS VALORS Lideratge i visió de futur Capitalitat Regeneració Emprendre Donar valor a la marca Barcelona Ciutat més justa, propera i amigable Proximitat Escoltar i reaccionar Equitat Fermesa Gestió eficient i coordinada Estratègia Ajuntament facilitador Acció transversal en equip Excel·lència i ambició amb priorització Públic-privat Esperança i il·lusió 10 11.\n1. Resum executiu. EL MODEL DE PRESSUPOST EXECUTIU 1.4. Les prioritats polítiques 11 12.\n1. Resum executiu. EL MODEL DE PRESSUPOST EXECUTIU 1.4. Les prioritats polítiques. PRESPECTIVA BENEFICIARIS1. PERSONES I FAMÍLIES 2. ENTITATS, ASSOCIACIONS I 3. AGENTS ECONÒMICS I Garantir l’accessibilitat, qualitat i equitat dels AGENTS ESPORTIUS, SOCIALS CENTRES DE CONEIXEMENT serveis I CULTURALS Prioritzar l’atenció als col·lectius socials més vulnerables i persones en situació de Potenciar i ordenar els canals d’interacció Fer de la Barcelona metropolitana la capital dependència real efectiva entre l’Ajuntament i les logística del sud d’Europa diferents entitats, associacions i agents Impulsar accions que afavoreixin la conciliació esportius, socials i culturals Impulsar sectors emergents d’alt valor afegit i de la vida laboral, familiar i personal reforçar els sectors econòmics consolidats, Apostar per un model de ciutat basat en la establint Barcelona com a referent de qualitat cooperació, implicació i corresponsabilitat Fer de l’educació i de la cultura un factor clau entre l’Ajuntament i els diferents agents Generar les condicions per atraure capital per de benestar i èxit socials invertir a la ciutat Afavorir una ciutadania saludable Enfortir el teixit associatiu de la ciutat per Potenciar l’aportació internacional a l’economia garantir la seva funció de transmissió i barcelonina Potenciar la funció social de l’esport dinamització dels problemes i necessitats dels ciutadans Donar suport a pimes i autònoms, i promoure Garantir la seguretat de les persones Garantir la convivència veïnal i preservar la l’emprenedoria cohesió social, per tal que ningú pugui ser discriminat o vegi vulnerats els seus drets Fer de Barcelona un lloc fàcil per a fer negocis fonamentals (“Business Friendly”) Reforçar la visió de gènere en les polítiques Fer de Barcelona ciutat de cultura, municipals coneixement, creativitat i ciència generant un entorn favorable per atraure i retenir talent Fomentar l’ocupació estable i de qualitat per a tothom Crear Canals per a tota la ciutadania, sensibilitat per interioritzar el què diuen i donar- hi resposta efectiva 12 13.\n1. Resum executiu. EL MODEL DE PRESSUPOST EXECUTIU 1.4. Les prioritats polítiques. PRESPECTIVA ESTRUCTURA 4. HABITAT URBÀPromoure la renaturalització de la ciutat Promoure l’accés a l’habitatge de qualitati el desenvolupament dels connectors i vetllar pel seu bon úsverds Promoure illes autosuficients iGarantir l’excel·lència en el disseny rehabilitació energètica urbanaurbà i dels edificis impulsant unaarquitectura de qualitat Fomentar barris híbrids en els qual es viu i es treballaImpulsar una política mediambientalresponsable, garantint la qualitat de l’aire Millorar la mobilitat urbana ambi la sostenibilitat dels cicles de l’aigua, sostenibilitat i garantint les mateixesde la matèria i l’eficiència energètica oportunitats d’accés a tota la ciutatLiderar la reinformació de l’espai Impulsar nous atractors urbans, quepúblic: les smarts cities com a generin centralitat a tots els districtes iimpulsores d’una nova economia del distribuir el turisme a tota la ciutatserveis urbans Impulsar l’àrea metropolitana, la integració de port, aeroport i zona franca, i desenvolupar espais d’oportunitat 13 14.\n1. Resum executiu. EL MODEL DE PRESSUPOST EXECUTIU 1.4. Les prioritats polítiques. PRESPECTIVA RECURSOS5. EL PRESSUPOST 6. GOVERN, DIRECTIUS I 3. EL CONEIXEMENT, LA ORGANITZACIÓ TECNOLOGIA, LA INNOVACIÓ I LA COL·LABORACIÓ Garantir la qualitat d’assistència ala Implantar un nou model de col·laboració amb el Gestionar en base a un pressupost sector privat i el tercer sector basat en ciutadania preservant la executiu orientat a aconseguir els contractes programa transparència i ètica en la gestió objectius de ciutat pública Proactivitat en la interacció amb altres Cercar noves fonts de administracions per garantir els millors Considerar el barri com a unitat finançament lligades a la resultats d’acció municipal per a guanyar en capitalitat proximitat i eficàcia Millorar les TIC per a aconseguir una Garantir la capacitat d’inversió administració més propera i eficaç Potenciar equips humans potents, amb experiència i capacitat Millorar l’eficiència, evitar d’innovació i promoure la motivació duplicitats i alliberar recursos i el compromís per altres programes prioritaris Garantir la productivitat i Promoure la cultura del resultat lalineament en tots els nivells de i d’austeritat de la despesa l’organització 14 15.\n1. Resum executiu. PRINCIPALS XIFRES 1.5. Previsió de resultats 2011 i 2012 Estimació Pressupost Variació Milions deuros Liquidació 2011 Inicial 2012 PI-2012 / EL-2011 EL-2011 PI-2012 RESULTAT CORRENT (ORDINARI) A (+) Ingressos corrents 1.871 2.091 11,8% RESULTAT CORRENT B (-) Despeses corrents 1.814 1.830 0,9% (=) Estalvi brut 57 261 % Estalvi brut / Ingressos corrents 3,0% 12,5% 9,7 punts RESULTAT DE CAPITAL (INVERSIONS) RESULTAT DE CAPITAL C (+) Ingressos de capital 96 36 -62,9% -INVERSIONS- D (-) Despeses de capital (Inclou adq. Actius finan) 663 371 -43,1% (=) Dèficit/Superàvit de capital -567 -335 CNF (A+C)-(B+D) = E (=) CNF [Capacitat/(Necessitat) Financ.] -510 -75Capacitat / Necessitat Financera FONTS DE FINANÇAMENT DE CNF F (+) Ingressos de capital financers 36 166 G (-) Despeses de capital financeres 112 91 FONTS DE FINANÇAMENT H (=) Operacions financeres netes -76 75 E+H = I Excedent (Dèficit) Finançament Anual -586 (*) 0 (*) 286 M€ en exercicis futurs x liquidacions negatives 2008 i 2009 Cobertura del Dèficit Finançament Anual 300 M€ amb excedents acumulats d’exercicis anteriors Excedent (Dèficit) Finançament Acumulat I’ Base any 2000 ( Exclou liquidacions negatives +68 +68 PIE, a retornar en exercicis posteriors) PÀG 15 16.\n1. Resum executiu. PRINCIPALS XIFRES 1.5. Previsió de resultats 2011 i 2012INGRESSOS CORRENTS / DESPESES CORRENTS Resultat corrent (ordinari): Ingressos vs. Despeses (M.€) 2.600 (+) Ingressos corrents 2.400 (-) Despeses corrents 2.283 El 2011 pateix el fort 2.233 impacte per la liquidació 2.200 negativa de les 2.042 2.091 2.000 Participacions en ingressos de l’Estat 1.871 1.830 1.800 1.814 1.731 1.775 1.600 1.633 1.400 PL-ajustat 2008 PL-ajustat 2009 PL-ajustat 2010 EL-ajustat 2011 P-inicial 2012 700 28,5% 30% 600 Estalvi brut Des del 2008 la caiguda de 22,5% 25% % Estalvi brut s/ ingressos corrents l’estalvi brut es molt 500 20% pronunciada per costos 400 13,1% 12,5% financers derivats de 15% 300 l’ increment del deute i la 10% caiguda de PTE no ajustada 200 3,0% 5% a la resta de la despesa. 100 650 502 267 57 261 0 0% PL-ajustat PL-ajustat PL-ajustat EL-ajustat P-inicial 2008 2009 2010 2011 2012 PÀG 16 17.\n1. Resum executiu. PRINCIPALS XIFRES 1.6. Marc d’ingressos i distribució de la despesaCAL REVISAR EL PLA ECONÒMICO-FINANCER VIGENT (2010-2013) PRINCIPALS MAGNITUDS Previsió 2011 Previsió 2012 Previsió de la Pressupost (Dades consolidades, d’acord amb el perímetre definit per la LEP i d’acord amb el d’acord amb el liquidació 2011 2012 en milers d’euros, excepte indicació contrària) PEF PEF INGRESSOS NO FINANCERS 2.278.404 1.967.000 2.223.609 2.183.406 DESPESES NO FINANCERES 2.166.038 2.476.900 2.366.727 2.303.580 CAPACITAT/(NECESSITAT) DE FINANÇAMENT +112.366 - 510.000 - 98.094 - 68.807 CAPACITAT/(NECESSITAT) DE FINANÇAMENT EN % D’INGRESSOS NO +4,9% - 25,97% -4,3% -3,1% FINANCERSL’estimació de la liquidació 2011 de l’Ajuntament (amb una Necessitat de Finançament de 510 milionsd’euros) anticipa un incompliment de les previsions realitzades al PEF vigent per l’anualitat 2011. PÀG 17 18.\n1. Resum executiu. PRINCIPALS XIFRES 1.6. Marc d’ingressos i distribució de la despesaINGRESSOS EL-2011 PI-2012 Variació % DESPESES EL-2011 PI-2012 Variació %A. OPERACIONS CORRENTS 1.871,0 2.091,1 11,7% A. OPERACIONS CORRENTS 1.813,7 1.830,0 0,9%1. Impostos directes 812,4 828,9 2,0% 1. Despeses de personal 357,1 350,6 -1,8%2. Impostos indirectes 41,8 51,6 23,5% 2. Despeses béns corrents i serveis 538,8 547,2 1,6%3. Taxes i altres ingressos 278,9 270,5 -3,0% 3. Despeses financeres 36,3 46,1 26,9%4. Transferències corrents 694,4 901,4 29,8% 4. Transferències corrents 881,5 886,1 0,5%5. Ingressos patrimonials 43,5 38,7 -11,0%B. OPERACIONS DE CAPITAL 96,0 35,6 -62,9% B. OPERACIONS DE CAPITAL 663,2 363,7 -45,2%6. Venda d’inversions reals 7,5 12,2 62,7% 6. Inversions reals 228,6 335,0 46,5%7. Transferències de capital 88,5 23,4 -73,6% 7. Transferències de capital 434,6 28,7 -93,4%C. OPERACIONS FINANCERES 35,6 166,2 366,9% C. OPERACIONS FINANCERES 112,0 99,2 -11,4%8. Variació d’actius financers 34,2 - -100,0% 8. Variació d’actius financers - 8,09. Variació de passius financers 1,4 166,2 9. Variació de passius financers 112,0 91,2 -18,5%TOTAL INGRESSOS 2.002,6 2.292,9 14,5% TOTAL DESPESES 2.588,9 2.292,9 -11,4%DÈFICIT FINANÇAMENT ANUAL 586 PÀG 18 19.\n1. Resum executiu. PRINCIPALS XIFRES 1.6. Marc d’ingressos i distribució de la despesaINGRESSOS CORRENTS AJUNTAMENT: - 0,6% d’ingressos (-6,5M€) Mesures d’ajut social: Congelació tipus general IBI i manteniment de topalls. Bonificació IBI famílies nombroses del 60% fins el 90% en funció de VC i discapacitat a càrrec o no. Mesures de foment d’ocupació i reactivació econòmica: Reducció IAE 20% i ICIO 30% Bonificació entre 3 i 7% Impost vehicles (turismes i motos) en funció dels cavalls fiscals Mesures per millora mobilitat: Zones blaves a zones C i D increment 0% Gratuïtat zona verda a residents sense multes any anterior RESTA D’ADMINISTRACIONS: - 6% si es no es té en compte l’impacte dels ajustos 2011 (PIE negativa del 2009) El 6% de decrement correspon al menys ingrés de -19M.€ (anualitat PTE negativa 2008) i -57,2 M.€ (anualitat PTE negativa 2009). = Es pressuposta la mateixa quantia de PTE que l’any anterior (2011) + No es tenen en compte possibles liquidacions positives corresponents a 2010 PÀG 19 20.\n1. Resum executiu. PRINCIPALS XIFRES 1.6. Marc d’ingressos i distribució de la despesaDESPESES CORRENTS PER ÀREES DE DESPESA C.D. 2011 P.I. 2012 Variació %PROTECCIÓ I PROMOCIÓ SOCIAL 206.739 219.209 12.470 6%CÀRREGA FINANCERA DEUTE PÚBLIC 39.023 48.701 9.679 25 %TRANSPORT PÚBLIC 72.886 80.174 7.289 10 %EMPRESA I OCUPACIÓ 62.383 67.852 (*) 5.469 9%EDUCACIÓ, CULTURA I ESPORT 242.891 246.952 4.061 2%SEGURETAT I MOBILITAT CIUTADANA 290.544 292.959 2.415 1%MANTENIMENT URBÀ I MEDI AMBIENT 441.438 443.164 1.726 0,4 %TRANSFERÈNCIES A ALTRES ADMINISTRACIONS 80.680 77.232 -3.448 - 4%HABITATGE I URBANISME 87.012 83.161 -3.851 - 4%ADMINISTRACIÓ I SERVEIS GENERALS 290.133 284.624 -5.508 - 2%TOTAL 1.813.728 1.830.028 16.300 0,89 %(*) A efectes comparatius amb el 2011 s’inclouen 14M€ en concepte de conveni amb el Servei d’Ocupació que no estan computats enel Total. PÀG 20 21.\n1. Resum executiu. PRINCIPALS XIFRES 1.6. Marc d’ingressos i distribució de la despesaPolítiques socials+ Increment 7,2% d’aportació al Institut Municipal de Serveis Socials per fer front als efectes de la crisi econòmica.+ Reducció 4.000 ciutadans en llistes d’espera de Serveis Socials bàsics i + Increment en 2.000 ciutadans amb servei de Teleassistència.+ Consolidació servei de transport persones amb discapacitat.Promoció econòmica:+ Aportació al Mobile World Congress de 5 M. D’Euros+ Conveni amb el Servei d’Ocupació de la Generalitat de Catalunya- Racionalització despeses de comunicació i simplificació funcional de programes pressupostaris.Seguretat i mobilitat ciutadana i espai públic de qualitat+ Incorporació 150 Guàrdies Urbans i 40 bombers.+ 7,2M€ d’increment aportacions a la Autoritat Metropolitana de Transport.+ Increment dotacions per abastiment d’aigües i enllumenat públic.Increment de les despeses ordinàries derivades del manteniment i funcionament d’inversions anteriors:+ Manteniment i entrada en funcionament de 23 noves escoles bressol.+ Manteniment de noves biblioteques.+ Organització esdeveniments esportius singulars (Campionat Mon Junior Atletisme, Copa Rei Bàsquet, Mudials Natació, Handbol, Bàsquet)Racionalització despeses (en especial les no prioritàries):- Contenció generalitzada de la despesa ordinària en un -3%- Contenció de les despeses de personal en un -1,8% (Capítol 1)- Reducció redacció de projectes urbanístics i estudis.- Reducció despeses de comunicació. PÀG 21 22.\n1. Resum executiu. PRINCIPALS XIFRES 1.6. Marc d’ingressos i distribució de la despesaINVERSIONS (Capítols 6 i 7) PER TIPOLOGIA D’INVERSIÓ P.I. 2012 %s/TOTAL ACTUACIONS MÉS EMBLEMÀTIQUES EQUIPAMENTS CULTURALS 62,54 17,20% Centre del Disseny. Mercat del Born. Equipament cultural C/ Alzina. EQUIPAMENTS EDUCATIUS 54,77 15,06% Finalització Escoles Bressol Neptú i Ignasi Iglesias. CEIP Mediterrània. CEIP Sant Martí Remodelacions i actuacions en els mercats municipals: Provençals, Sants, Guineueta. MERCATS 39,62 10,89% Nou Mercat dels Encants. Avinguda de l’Estatut. Urbanització Plaça Navas. Aparcament Pl. Gardunya. Millora ESPAI PÚBLIC I SERVEIS URBANS 38,98 10,72% drenatge clavegueram a la ciutat. Adquisicions de sòl (Castellbisbal, Torre Baró, T.Arnau, Calàbria, 66) i modificació GESTIÓ DEL SÒL 25,32 6,96% MPGM Vallcarca EQUIPAMENTS ESPORTIUS 9,67 2,66% CEM Via Favència. Reforma poliesportiu Valldaura. EQUIPAMENTS SOCIALS 9,50 2,61% Nou Casal Fabra i Coats. CSS Gòtic. EQUIPAMENTS SEGURETAT / ADMINISTRATIU 6,58 1,81% Nova Caserna Guàrdia Urbana. SISTEMES D’INFORMACIÓ 4,40 1,21% Modernització i actualització sistemes informàtics. REDACCIONS DE PROJECTES 2,78 0,76% - BÉNS MOBLES 0,48 0,13% - PENDENT DE PRIORITZACIÓ PIM 2012-2015 30,31 8,33% - TRANSFERÈNCIES DE CAPITAL 28,74 7,90% - EXPROPIACIONS EN TRÀMIT JURÍDIC 50,0 13,75% - TOTAL 363,69 100% PÀG 22 23.\n1. Resum executiu. PRINCIPALS XIFRES 1.6. Marc d’ingressos i distribució de la despesaPREVISIÓ D’ENDEUTAMENT 1.400 70% 58,8% 58,3% 91 Milions € previstos 1.200 55,7% 60% d’amortitzar (devolucions de deute). L’estalvi brut, 1.000 50% 261 m. € cobreix l‘amortització deixant un estalvi net de 170 M. € 800 40% 33,7% 33,6% Fort creixement del deute 600 30% els darrers anys 400 20% La previsió d’endeutament de 165 M. € per al 2012. 200 10% 770 750 1.200 1.090 1.165 0 0% PL-ajustat PL-ajustat PL-ajustat EL-ajustat P-inicial 2008 2009 2010 2011 2012 Endeutament % Deute s/ ingressos corrents PÀG 23 Recommended


FUNDA NÒRDICA MIMOSA 6 MARMOL :: Roba de llit des de 1,00€ :: Tovalloles :: Sanchez Hipertextil\nInici / Tovalloles / Tovalloles de platja/Pareos / FUNDA NÒRDICA MIMOSA 6 MARMOL\nVesteix el seu llit amb aquesta bonica funda nòrdica de la signatura MIMOSA Model 6 MARMOL amb un vistós estampat al llarg de tota la seva superfície.\nCoixinera - a joc amb la funda nòrdica.\nSELECCIONAR Mesures i color Llit 135cm C-01 Beix Llit 135cm C-02 Gris Llit 150cm C-01 Beix Llit 150cm C-02 Gris


La T-10 de Mataró a Barcelona s'encarirà 3 euros i l'abon...\nMobilitat // 04/12/2019 - 12:28h\nLa T-10 de Mataró a Barcelona s'encarirà 3 euros i l'abonament mensual costarà un 25% menys\nLa T-10 es dirà T-casual i costarà 30,50 euros l'any 2020, mentre que el bitllet senzill puja 40 cèntims, i la nova T-usual substitueix i abarateix la T-Mes i la T-50/30\nImatge d'arxiu de l'Estació de Rodalies de Mataró. Foto: ACN\nViatjar a Barcelona des del Maresme, així com entre els diferents municipis de la comarca, serà més car a partir de gener 2020 per als usuaris de la targeta T-10 i per als que solen comprar bitllets senzills, i més barat per als viatgers habituals que adquireixen abonaments mensuals. Així ho ha anunciat l'Autoritat del Trasport Metropolità aquest dimecres, amb l'objectiu, segons afirmen, de simplificar els títols de transport públic a partir del gener de 2020.\nLa T-10 passarà a dir-se T-casual, i s'encarirà notablement: dels 27,40 euros que costa actualment l'abonament de tres zones (necessari pel trajecte Mataró-Barcelona), passarà a valer 30,50 euros, és a dir, gairebé 3 euros més, una pujada de l'11,30%. A més, la T-casual passa a ser unipersonal, al contrari que la T-10, que podien utilitzar diverses persones. Per la seva banda, el bitllet senzill de tres zones s'encarirà 40 cèntims: dels 4,10 euros actuals passarà a costar 4,50 euros, un augment del 9,75%\nL'encariment del bitllet senzill i de la T-10 es complementa amb l'aparició de la T-usual, que oferirà 30 dies de viatges il·limitats i que substitueix la T-50/30 i la T-Mes. En aquest cas suposa un abaratiment important respecte als anteriors títols, ja que la T-usual de tres zones valdrà 75,60 €, mentre que la T-50/30 actualment val 99,60 €. En comparació amb la T-mes, també costarà aproximadament 25% menys, ja que el preu actual és de 102 euros.\nLa idea, per tant, és moderar els preus per als viatgers recurrents, que agafen el transport públic pràcticament a diari, a costa d'encarir-lo per aquells que l'usen de forma més esporàdica, i que solen adquirir bitllets senzills o bé la T-10, que pràcticament no té limitació temporal. L'oferta d'abonaments es completa amb la T-Jove, amb viatges il·limitats durant 3 mesos, que també reduirà el preu en un 25%; la T-dia i la T-grup.\nAugment imparable en els darrers 15 anys\nL'abaratiment de les tarifes per a usuaris habituals i per a joves que entrarà en vigor al gener del 2020 és la primera reducció de preus en molts anys que s'aplica als abonaments de l'ATM, que des de principis del segle actual han viscut un encariment continuat, quelcom que seguiran patint els compradors dels bitllets senzills i de l'actual T-10. A tall d'exemple, l'any 2006 el preu d'un bitllet senzill de Mataró a Barcelona era de 2,50 euros, dos euros menys que el que costarà el 2020; i la T-10 de tres zones costava aquell mateix any 18,30 euros, gairebé 12 euros menys que el que valdrà la nova T-casual.\nQuanta raó i veritat Xavier Cases, aquí tenim els polítics més cars de tot l'Estat i els més corruptes també ja no sol el Pujol, Mas i Puigdemont quan d'alcalde a Girona, també la Laura Borràs per això volen la independència però mentre hi hagi tant xai dons s'ha de pagar tot això i entre tot això el car transport Públic q ens prenen el pèl quan sempre ens la colen. Una vergonya això i també els MENAS mantinguts pels xais mentre els hi roben tant polítics de la Generalitat com els propis menes, quina manera d'agrair el seu recolçament i el que fa la ceguesa i fanatisme que no es vegi tot això, quanta manipulació i que mal ha fet\nEva, 05/12/2019 - 16:51h\nEs vergonyós que apugin el transport públic als usuaris esporàdics i també s'insti a deixar el transport privat. No volen promocionar el seu ús, doncs d'aquesta manera no crec. Apart títol privatiu, de qui ha sigut l'invent i per això, no ens queixem. El qui hagi sigut deu ser algú que deu tenir conductor o cotxe privat. Quantes coses més haurem de pagar......\nMataronina, 05/12/2019 - 16:04h\nS'ha de sufragar la independència, els salaris altissims dels dirigents i alts càrrecs de Catalunya, els endollats, les paguetes, el manteniment dels menes, pagar el bitllet dels que es colen, pagar els contenidors cremats,les subvencions a la premsa...etece.\nXavier Cases, 05/12/2019 - 07:40h\nS' ha de sufragar la independència?, mira t' ho bé.\nEmili, 05/12/2019 - 17:36h\nEl transport public hauria de ser gratuit...i el govern en lloc de salvar la quiebra d.un banc corrupte com bankia hauria de financar un transport public de qualitat...i renovar els obsolets trens...que ja fa 30 o 40 anys que no es renoven...\nJordi rigau, 04/12/2019 - 19:39h\nOn treu el Capgròs la T50/30 de 3 zones que val 99,60€? Si solament hi ha el T50/30 d'una zona i de preu 43,50€. Sí és cert que el T-mes de 3 zones que abans costava 102€ pasarà a costar 75€ i encara així és ben car amb tot el que ha pujat tots aquests anys...que s'ho facin mirar que semblen que regalen algo per el tema d'obligar a deixar o tirar millor directament a la brossa el cotxe a gent humilde amb l'excusa d'abaratir l'ús usual quan han pujat molt i molt i ara baixen per compensar, però de regal 75€ per a un mataroní mig que hi han molts que per desgràcia i mala feina dels politics locals de Mataró han de treballar cada dia a Barcelona i que a més tinguin aquest cost (els haurien de no cobrar els impostos municipals com a compensació ja que paren fora malauradament fora de cosa i despeses de dinar, temps perdut, etc) Per una altre part i el cost del T-mes de 4 zones (l'equivalent de Mataró a Barcelona de 3 zones però a nivell Renfe) solo RENFE quan valdrà? Ara costa 78€ i el T-10 de 28€. Algú ho sap? Gràcies.\nmataronina, 04/12/2019 - 18:09h


L’economia social a la Comunitat Valenciana: regulació i polítiques públiques – Economia Social Catalunya\nL’economia social a la Comunitat Valenciana: regulació i polítiques públiques\nUn llibre contribueix a donar un pas a una nova etapa per a l’economia social a la Comunitat Valenciana i recull altres processos de la normativa a diferents punts.\nL’AESCAT treballa des del 2018 en el desenvolupament i aplicació d’una Llei de l’Economia Social i Solidària a Catalunya que contribueixi a cohesionar el model, donar-li visibilitat i presència a les institucions i a promoure els seus beneficis en la quotidianitat de les entitats del sector i de la ciutadania.\nAmb aquest compromís, l’AESCAT va participar a la Jornada sobre la regulació i el foment de l’economia social a la Comunitat Valenciana, el 12 de setembre de 2019, un esdeveniment organitzat per l’Institut Universitari d’Investigació en Economia Social, Cooperativisme i Emprendiment de la Universitat de València (IUDESCOOP) i el seu projecte Ecosocial 2020.\nLa jornada va ser un espai de reflexió on conèixer l’estat de la qüestió a la Comunitat Valenciana, a altres punts de l’Estat Espanyol, a Europa i a Catalunya. Va comptar amb representants de la Confederació Estatal d’Empreses d’Economia Social (CEPES), així com representants de l’economia social, de l’administració i de la universitat en altres comunitats autònomes, on el sector s’ha organitzat i l’administració està desenvolupant les seves competències i implementant mesures de foment de l’economia social.\nXavier Palos, president de la Fundació Roca i Galès, va participar a la jornada de reflexió en representació de l’AESCAT i hi va exposar el procés d’elaboració de la Llei d’Economia Social i Solidària de Catalunya.\nLes aportacions de la sessió han estat recollides al llibre digital ‘La economía social en la Comunitat Valenciana: regulación y políticas públicas‘ (dirigit per Gemma Fajardo García i Rafael Chaves Ávila) editat pel CIRIEC-España, Centro Internacional de Investigación e Información sobre la Economía Pública, Social y Cooperativa. Vol ser una eina de debat sobre la conveniència d’enfortir el sector de l’economia social valenciana i com fer-ho, amb diverses respostes aportades per a les organitzacions participants.\nEntre les seves pàgines s’hi troba, com a document de referència sobre regulació i polítiques públiques de l’economia social, el Pla d’Impuls de l’economia social i solidària de la ciutat de Barcelona (2016-2019). L’accés a la consulta és restringit.\nL’obra es compon de tres parts: a la primera, s’analitza l’experiència de territoris que han realitzat en els últims anys avanços en la matèria, tant en la regulació de l’economia social com en l’activació de polítiques de suport a l’economia social. A la segona part d’aquest llibre es presenta la visió dels principals representants de l’economia social valenciana, a través de les seves estructures sectorials, de tècnics de l’Administració regional i de la Universitat en relació a la pertinència de desenvolupar les citades competències de la Generalitat en relació amb l’economia social. I la tercera part integra una selecció de documents clau que il·lustren les experiències en la matèria en altres comunitats autònomes.\nTags:#LleiESSAESCATComunitat Valencianaeconomia socialESSnormativa


*:* Remove constraint *:* Topic > Poetry Remove constraint subject_topic_facet:Poetry > Madrid (Es), Biblioteca Histórica Municipal Remove constraint repository_facet:Madrid (Es), Biblioteca Histórica Municipal > Bilbao (Es), Bizkaiko Foru Liburutegia / Biblioteca Foral de Bizkaia Remove constraint repository_facet:Bilbao (Es), Bizkaiko Foru Liburutegia / Biblioteca Foral de Bizkaia > Valencia / València (Es), Biblioteca Municipal Serrano Morales Remove constraint repository_facet:Valencia / València (Es), Biblioteca Municipal Serrano Morales > Montserrat (Es), Biblioteca de la Abadía Benedictina Remove constraint repository_facet:Montserrat (Es), Biblioteca de la Abadía Benedictina > Valencia / València (Es), Universidad de Valencia. Biblioteca Histórica Remove constraint repository_facet:Valencia / València (Es), Universidad de Valencia. Biblioteca Histórica


CIRCUIT NINOT RAMPA – La Carpa\nInici / PER PETITS / I CONTINUEM / PISTES I RAMPES / CIRCUIT NINOT RAMPA\nDimensions: longitud 42 cm, alçada personatge 11.5 cm.\nEdat: de 1-2 anys.\nFunciona caminant sense cap mecanisme pas a pas a la pista inclinada de fusta.\nSKU: 105161 Categoria: PISTES I RAMPES


Els alumnes de 6è de l'Escola Pau Romeva venen a l'IBEC a fer el taller de la cèl·lula - IBEC Divulga\nEls alumnes de 6è de l’Escola Pau Romeva venen a l’IBEC a fer el taller de la cèl·lula\nPosted by IBEC on 18/02/2016\nAlumne preparant la seva mostra. Autor: IBEC\nAquesta setmana les dues classes de 6è de primària de l’escola Pau Romeva han visitat l’IBEC per fer un taller sobre la cèl·lula. Durant aquest taller els alumnes han repassat conceptes prèviament treballats a classe com què són les cèl·lules, on les trobem, com són de petites i quines característiques tenen.\nHem incidit sobretot en les diferències entre cèl·lules animals i vegetals. A més a més, amb l’ajuda d’una maqueta d’una cèl·lula a la macro escala, els alumnes han pogut aprendre què és l’ADN, on es troba dins de la cèl·lula i quina funció té. També s’han iniciat en enginyeria genètica aprenent que hi ha tècniques que permeten als investigadors modificar l’ADN incloent o extraient gens determinats.\nAlumnes observant les sves mostres al microscopi. Autor: IBEC\nDesprés, ells mateixos, han fet una preparació de les cèl·lules de la seva mucosa bucal per observar-la al microscopi i utilitzar-la com a control. D’aquesta manera ens han pogut ajudar a determinar quines de les mostres incògnita que teníem barrejades eren d’origen animal i quines d’origen vegetal.\nAmb la visita als laboratoris de l’IBEC els alumnes han pogut contemplar de primera mà quin és l’ambient de la recerca, com són els investigadors i quines són les normes de seguretat que s’han de seguir al laboratori. També han après la necessitat d’utilitzar un idioma comú com l’anglès tant per entendre’s amb altres investigadors com per comunicar els resultats de les noves descobertes.\n« Previous post link “En ciencia y en investigación hay muchísimas opciones diferentes”\nInvitados al acto de entrega de las Ayudas Universitarias de la Fundació Catalunya-La Pedrera » Next post link


El pìlo 20 by Parròquia de Sant Esteve de Vila-seca - Issuu\nParròquia de Sant Esteve Vila-seca Número 20 Octubre - Desembre 2016\nCLAUSURA DE L’ANY DE LA MISERICÒRDIA El diumenge 13 de novembre, a Tarragona com a totes les diòcesis del món, es va fer la cerimònia diocesana de clausura de l’Any de la Misericòrdia, que es va cloure a Roma el diumenge següent, festa de Jesucrist, rei de tot el món. En la carta apostòlica “Misericordia et misera”, el papa Francesc ens diu que “ara, conclòs aquest Jubileu, és temps de mirar cap endavant i de comprendre com seguir vivint amb fidelitat, alegria i entusiasme, la riquesa de la misericòrdia divina”. En aquest sentit, proposa un seguit d’iniciatives concretes per tal d’aprofundir en el camí de la misericòrdia: “Seria oportú que cada comunitat, en un diumenge de l’Any litúrgic, renovés el seu compromís a favor de la difusió, coneixement i aprofundiment de la Sagrada Escriptura.” “Desitjo que el ministeri dels Missioners de la Misericòrdia es prolongui encara, fins a nova disposició, com a signe concret que la gràcia del Jubileu continuï essent viva i eficaç, a tot el món.” “Una ocasió propícia per oferir a tothom la força alliberadora del perdó pot ser la celebració de la iniciativa 24 hores per al Senyor en la proximitat del IV Diumenge de Quaresma, que ha trobat un bon consens en les diòcesis i segueix essent una forta crida pastoral per viure intensament el Sagrament de la Confessió.” “En virtut d’aquesta exigència, perquè cap obstacle s’interposi entre la petició de reconciliació i el perdó de Déu, d’ara en endavant concedeixo a tots els preveres, en raó del seu ministeri, la facultat d’absoldre els qui hagin procurat el pecat d’avortament. El que havia concedit de manera limitada per al període jubilar, ho estenc ara en el temps, mentre no es disposi contràriament.“ “A la llum del «Jubileu de les persones socialment excloses», mentre a totes les catedrals i santuaris del món es tancaven les Portes de la Misericòrdia, vaig intuir que, com un altre signe concret d’aquest Any Sant extraordinari, se celebri a tota l’Església, el XXXIII Diumenge del Temps Ordinari, la Jornada mundial dels pobres.“\nE L S I N FA N T S A M I S S A Durant els anys de catequesi, els infants es van incorporant a la comunitat cristiana que celebra l’eucaristia. Per això, de tant en tant, fem dins de la missa el lliurament dels elements principals de la nostra fe. Tan bon punt comença el primer curs, els lliurem el Nou Testament, que és la font i el nucli del missatge cristià. Més endavant fem el lliurament del Credo, que és la síntesi del que creiem sobre Déu Pare, Fill i Esperit Sant. I ja en el segon trimestre fem el lliurament del Parenostre, la pregària que Jesús ens va ensenyar.\nDurant el segon curs fem encara el lliurament del manament de l’amor, que és la llei que ha de regir l’estil de vida dels cristians. Cada setmana els regalem un cromo de l’església de Sant Esteve de Vila-seca, petita recompensa a la constància en la participació a l’eucaristia. D’aquesta manera, en acabar el curs ja estan preparats per a rebre els sagraments del perdó i de l’eucaristia.\nEL PILÓ - Número 20\nA P L E C D E S A N T B E R N AT C A LV Ó Prop de 300 persones van participar el diumenge 23 d’octubre en l’Aplec del Mas Calvó. Enguany la missa va ser presidida per Mn. Ignasi Olivé, rector de la parròquia de Sant Bernat Calbó de Reus, en ocasió de les seves noces d’or presbiterals. L’esbart Ramon d’Olzina va fer una ballada de danses tradicionals, i com cada any la família Ferrero va obrir el mas i va oferir coca i vi. El conseller d’Interior, Jordi Jané, i els alcaldes de Vila-seca i Reus, Josep Poblet i Carles Pellicer, van assistir a la celebració.\nR O M E R I A A R X I P R E S TA L A M O N T S E R R AT El dissabte 23 d’octubre un bon grup de persones de la nostra parròquia va participar en la romeria de l’arxiprestat del Tarragonès Ponent a Montserrat. Pregària, formació i esbarjo són les tres paraules que serveixen per a definir els continguts del que vivim en aquest dia de convivència. A més de les intencions particulars de cadascú, presentem als peus de la Mare de Déu els projectes i el treball del curs que comença.\nP R E S E N TA C I Ó D E “ S A L M S D ’ AV U I ” L’església de Sant Esteve va ser el marc de la presentació de “Salms d’avui”, llibre de pregàries de Mn. Ricard Cabré, antic rector de la nostra parròquia. A l’estil dels salms bíblics, l’autor ens convida a pregar fent-nos ressò de les diverses situacions en què ens trobem les persones en el món d’avui. Joan M. Pujals va presentar molt encertadament l’obra. Vam poder gaudir també de la declamació i la interpretació musical d’alguns salms del llibre.\nC O N C E R T D E N A DA L El Cor Dacapo de Tarragona ens va fer gaudir del concert de Nadal a l’església de Sant Esteve. El seu director, el noruec Lars Isdahl, ens va oferir una tria de les millors nadales escandinaves, amanides amb algunes tradicionals catalanes. La forta ressonància de la nostra església no va entelar la qualitat de les veus d’aquests joves tarragonins, entre els quals es troben els vila-secans Lourdes Albadalejo, Hortènsia Escolar i Andrés Moya, sinó que més aviat va ajudar a crear una atmosfera de misteri, gairebé hipnòtica. Una gran vetllada.\n2 octubre: Enzo Villar Ferré Lucía Torrente Torres Ángel Rosa Muñoz\nFilomena Ximénez Pubill, el 6 d’octubre als 88 anys\n9 octubre: Sara Garrido Iszlai Hugo Señas Cano 30 octubre: Marta Tena Pestritu Dídac Herreros Pérez Eloy López Mogollón Alejandro Ramírez Gomes\nRamon Carceller Salvadó, el 8 d’octubre als 43 anys Josep Maria Garcia Meix, el 17 d’octubre als 74 anys Alba Rosa Ripoll Cabré, el 22 d’octubre als 78 anys Consuelo Serrano Madrid, el 4 de novembre als 63 anys Manuel Gutiérrez López, el 5 de novembre als 78 anys Tomás Sáiz Adeba, el 6 de novembre als 87 anys Pedro Amat Mesas, el 8 de novembre als 70 anys\n6 novembre: Ronny David Gil Carceller Chloé Alba González\nJuan Pedro Ballesteros Vega, el 8 de novembre als 77 anys\n19 novembre: Hugo Franco López David Palomares Díaz Hugo Moreno Fernández\nRamon Vallverdú Vallverdú, el 17 de novembre als 79 anys\nFrancisca Hurtado Guirado, el 10 de novembre als 90 anys\nRosario Palma García, el 17 de novembre als 86 anys Josep Anton Saltó Garrabè, el 23 de novembre als 56 anys Mariana Martínez Sánchez, el 5 de desembre als 85 anys\nDamián Porlán López, el 8 de desembre als 59 anys\nFernando Torres González i Judit Rubio González, l’1 d’octubre.\nTecla Solé Bové, l’11 de desembre als 86 anys\nIsidro González Parra i Elisabet Mañas Tíscar , el 29 d’octubre.\nAl santuari de la Pineda Juan José Palomares Baranda i Esther Serrano Cabrera, el 22 d’octubre.\nMiguel Aguilar Gámez, el 12 de desembre als 76 anys Maria Antonieta Fàbregas Gavaldà, el 25 de desembre als 58 anys Manuel Castro Muñoz, el 26 de desembre als 76 anys José María Vidal Pujals, el 28 de desembre als 86 anys\nA l’església de l’Esperit Sant Rafael Galera Sánchez, el 14 de novembre als 88 anys\nEl pìlo 20


Galetes – La cuina del Fede\nGaletes de dos sabors\n50 g. de xocolata negra\nBarrejar en un bol la farina amb el sucre i una culleradeta de llevat.\nAfegir la mantega, l´ou i mitja culleradeta de sal. Remenar fins integrar.\nPassar la massa sobre una superfície llisa, enfarinada, i amassar fins fer homogeni. Dividir en dues parts iguals.\nA una part, incorporar la xocolata fosa i seguir amassant fins integrar.\nEstirar bé les dues parts amb el corró enfarinat, i fer dos rectangles iguals.\nCol·locar el de xocolata sobre el que no té res, i enrotllar per la part més llarga, apretant lleument.\nEmbolicar amb paper film i reservar a la nevera 30 minuts.\nRetirar el film, tallar a rodanxes d´un centímetre de gruix i posar a la safata del forn folrada amb paper sulfuritzat.\nCoure al forn preescalfat a 180º uns 12 minuts.


Alba Blasco | INS Frederic Mompou\nTrobada Catalunya – Normandie 2019\nUn any més els alumnes de 4t d’ESO i de 1r de Batxillerat del Mompou han participat a la trobada lingüística amb un grup d’alumnes de l’institut Clément Marot de Douvres (Caen), Normandia. D’aquesta manera el nostre alumnat ha pogut conèixer en persona els… Llegeix més»\nDepartament de llengües estrangeres, ESO 4, General, Institut plurilingüe, Portada Curs 18-19 1\nPracticant el passat en Francès\nAquest trimestre els alumnes de 3ESO han creat històries en passat que han compartit amb els seus companys de classe a través de presentacions. Us en deixem alguna mostra, ja que creiem que són força divertides i originals. Podeu veure els treballs clicant els… Llegeix més»\nDepartament de llengües estrangeres, ESO, ESO 3, ESO 3A, ESO 3B, ESO 3C, General, Institut plurilingüe, Portada Curs 17-18 0\nSortida al teatre dels alumnes de Francès\nEl dijous 19 d’abril els alumnes de Francès de 4t d’ESO i de 1r de Batxillerat van anar a veure una adaptació de “Les misérables”, una de les grans novel·les del romanticisme francès i la més famosa de Victor Hugo. A l’obra s’explica la història… Llegeix més»\n1r de batxillerat, Batxillerat, Departament de llengües estrangeres, ESO 4, ESO 4A, ESO 4B, ESO 4C, General, Institut plurilingüe, Portada Curs 17-18 0\nPer segon any consecutiu, els alumnes de 3r de l’optativa de Francès han fet una estada lingüística de 3 dies a Montpeller. Durant l’estada han assistit a classes de francès durant el matí i han estat allotjats en famílies franceses, la qual cosa els ha permès fer… Llegeix més»\nDepartament de llengües estrangeres, ESO 3, ESO 3A, ESO 3B, ESO 3C, General, Institut plurilingüe, Portada 0\nVisita d’alumnes francesos a l’Institut\nAvui al matí l’alumnat de 4t de Francès han donat la benvinguda a un grup de francesos de l’institut Montgomeri de Troarn (Normandia). Ha estat un matí molt profitós en què hem fet conversa en francès i castellà, i també hem gaudit d’un fantàstic… Llegeix més»\nDepartament de llengües estrangeres, ESO 4, ESO 4A, ESO 4B, ESO 4C, General, Institut plurilingüe, Portada 0\nDesfilada de moda a Francès\nUs presentem una petita mostra de la desfilada de moda dels alumnes de 2n de l’optativa de Francès. Amb aquesta activitat hem repassat el vocabulari de la roba, els colors i els adjectius relacionats amb la moda. Esperem que us agradi!\nDepartament de llengües estrangeres, ESO 2, ESO 2A, ESO 2B, ESO 2C, ESO 2D, ESO 2E, General, Institut plurilingüe, Portada curs 16-17, desfilada, francès, moda 0


Gran èxit de la 8a mostra participativa de Cors de Clavé - Tornaveu\nGran èxit de la 8a mostra participativa de Cors de Clavé\nL'orquestra Camerata i més de 600 cantaires han interpretat l'espectacle 'Camins d'exili i esperança'\nDijous, 14 de novembre de 2019 13:25h\nJosep Mut, director de l'espectacle 'Camins d'exili i esperança' | Jaume Mas\nEls cors de Clavé van ser molt importants en el sorgiment i consolidació del moviment associatiu en els segles XIX i XX, i volen seguir jugant un paper cabdal en el segle XXI. Aquest és el missatge que la Federació de Cors de Clavé (FCC) ha volgut transmetre en la 8a Mostra participativa dels Cors de Clavé, celebrada el 17 de novembre a l'Auditori de Barcelona.\nL'espectacle Camins d'exili i esperança, gran protagonista de la Mostra, ha servit per homenatjar els milers de republicans que van haver-se d'exiliar fa 80 anys, quan les tropes feixistes van imposar-se al bàndol republicà. El mestre Josep Mut, director de la banda Municipal de Barcelona durant més de 25 anys i actual vicepresident de la FCC, ha dirigit un conjunt format per l'Orquestra Camerata de Gràcia de Barcelona, i més de 600 cantaires que s'havien inscrit voluntàriament per a participar del concert, intèrprets d'un repertori format per cançons tradicionals catalanes i occitanes: El Rossinyol, el Cant de la Senyera, Arrels, l'Emigrant, Debatz ma finestro, Senyor Sant Jordi o Muntanyes del Canigó, entre altres.\nUn dels moments més esperats del concert ha estat la interpretació de l'Himne de la Vall d'Aro, peça que formarà part de l'òpera que el mestre Mut està preparant sobre la vida de Josep Anselm Clavé, en el marc del cada cop més proper bicentenari del seu naixement (2024). Un altre dels instants més emotius de l'espectacle, narrat per Josep Fornés, ha estat quan el director del Museu Etnològic i de les Cultures del Món de Barcelona ha aturat el programa per a enviar un escalf al matrimoni Sánchez Pinyol, pares del pres polític Jordi Sánchez.\nDistincions de la Federació de Cors de Clavé\nAprofitant la celebració de la Mostra, la Federació Cors de Clavé ha atorgat les medalles d'or de l'entitat a Elionar Canas i Andrea de Escalada. Bruno Najera, escollit fa dos mesos president de la FCC, va destacar el compromís d'aquestes dues directores amb els "valors republicans, progrés, virtut i amor, del llegat del mestre Clavé".


El viatge a Eslovènia, Croàcia i Àustria… » Oriol Ferrer Mesià\njuny 11, 2005 Off\nEl viatge a Eslovènia, Croàcia i Àustria…\nVam quedar el divendres a les 9 del matí a Lambrate, l’estació de metro més propera de casa… Allí vaig conèixer a la Sarah, una amiga de la Tamara que acabava d’arribar del Canadà, i que vindria de viatge amb nosaltres…. Al final hi vam anar la Tamara, la Gina (que el dissabte era el seu cumple), la Sarah i jo…. La primera intenció era anar directes a Trieste, però vam decidir aturar-nos a Verona… Vam fer bé! Va resultar molt maco! Vam dinar-hi, i hi vam passejar… També vam veure la casa de Romeo i Julieta! jajajaj\nles fotos de Verona!\nEl plan era anar el divendres a Croàcia, dormir-hi, i tornar el dissabte vespre a Trieste (la ciutat italiana més propera des de Croàcia) pq ens havien dit que era una ciutat plena de gent jove… Així q vam conduir fins a eslovènia, i després fins a croàcia, destí cap a un poble de costa anomenat Rijica…. Hi vam arribar cap a les 9, i ens va costar una mica trobar un hotel assequible… Ens pensàvem que tot seria baratíssim, però l’hotel més barato q vam trobar eren 30 euros la nit…… Al final ens vam quedar a un hotel una mica allunyat de la platja; ens demanaven 30 euros igual, però era molt més maco!\nles fotos de Croàcia!\nEl dia següent vam visitar una mica el poblet, i enseguida vam anar cap a Trieste… Era el cumple de la Gina i ves a saber perqué no el volia passar a Croàcia! 😐\nAixí que a conduir cap a Trieste! Que va resultar una ciutat bastant horrorosa, molt diferent del que s’esperava la Gina (suposo q s’esperava una mena de “Lloret de Mar” ple de gent jove de festa tot el dia)… Així que després d’uns moments de mal rollo general, es va decidir fer una bogeria i anar cap a Salsburg, Àustria!! Així que Route66 en mano, a agafar l’autopista direcció Salsburg! En aquells moments Àustria era el quart país que trepitjàvem en 4 dies; després d’itàlia, Eslovènia i Croàcia… La carretera cap a Àustria va resultar ser al·lucinant, no hi havia ningú i l’asfalt estava nou, i els túnnels estaven molt ben il·luminats; així que vaig disfrutar el cotxe nou com mai! 🙂 A més el paisatge era al·lucinant; semblava que conduíem per les terres del Señor de los Anillos….\nUn cop a Salsburg, quina passada!!! Tot ordenadíssim, una sensació de pau! Com un poblet, però en ciutat… Els carrerers eren amples, però no hi havia gairebé cotxes….. I tots anaven ben a poc a poc, com si la gent no estigués estressada… Com sempre, va tocar buscar hotel; i al final en vam trobar-ne un de força asequible!\nEstàvem morts de gana, així que després de deixar tot a les habitacions, vam a anar a sopar… Buscàvem menjar típic austríac, i el vam trobar!\nVam demanar que portéssin un pastís per la Gina sense que ella se n’adonés, que era el seu cumple! I van portar una mena de Bengala enorme, jajajjaj!!\nDesprés cap a l’hotel a descansar, que ens esperava una nit llarga…. La gina feia 20 anyets, i els pensava celebrar com cal! Així que cap a les 12 vam sortir en busca d’algun Club…. I no vam tenir cap problema per trobar-ne!\nAl final la Gina i jo vam acabar anant a dormir quan ja era de dia…\nI el dia següent a visitar Salsburg! Vam veure la casa de Mozart, vam passejar pels carrers principals, i vam entrar a un parc preciós on tocàven música típica…\nI després vam recollir a la Gina que es va quedar una estoneta més, per pujar al Castell… Des d’on es veien unes vistes espectaculars!\nles fotos de Salsburg!\nViatge! Eslovènia, Croàcia i Àustria….


Nancy Fraser: “El nou feminisme no vol canviar el sistema sinó accedir al poder”\n6 min. Barcelona 14/06/2014 00:00\n260x366 Nancy Fraser: “El nou feminisme no vol canviar el sistema sinó accedir al poder” / PERE TORDERA Nancy Fraser: “El nou feminisme no vol canviar el sistema sinó accedir al poder” / PERE TORDERA\nNancy Fraser (Estats Units, 1947) és una destacada intel·lectual feminista i professora de ciències polítiques especialista en teoria de la justícia. A Sobre la justícia, el nou llibre de la col·lecció Breus del CCCB que es pot comprar amb l’ARA, convida els lectors a cultivar la indignació social i la imaginació política. Fraser reflexiona sobre la globalització, les identitats i l’estat de benestar.\nEn molts dels seus escrits vostè expressa la seva preocupació perquè el feminisme del segle XXI s’ha posat al servei del capitalisme.\nSóc de la generació del 1968 i vaig abraçar el feminisme quan hi havia un poderós i radical moviment contestatari arreu del món. Els joves es van revoltar i hi havia protestes antiimperalistes, antiracistes, manifestacions contra la Guerra del Vietnam. Era el temps de la nova esquerra. En aquells moments, el feminisme era radical, volia acabar amb la divisió de gèneres. Ara triomfa el feminisme liberal. És un feminisme protagonitzat per dones amb un nivell alt d’educació, una elit. Reivindiquen aconseguir les posicions més altes en les grans empreses o a l’exèrcit. Però per fer-ho han de deixar d’ocupar-se dels fills, o de fer-se càrrec de les feines domèstiques. I qui acaba fent aquestes feines són altres dones, immigrants de països i regions més pobres. Nosaltres volíem canviar les institucions i el nou feminisme vol accedir al poder en aquestes institucions. Ha traït el feminisme que volia canviar el sistema.\n¿I creu que aquest nou feminisme millora les condicions de vida de les dones?\nÉs una manera de viure força angoixant, tant per a homes com per a dones. Les dones i homes amb posicions importants treballen 60 o 70 hores a la setmana. Els treballadors pobres també fan jornades maratonianes, tenen dues o tres feines. No els fan contractes a jornada completa, perquè això voldria dir pagar-los l’assegurança mèdica. És una vida horrible. Hauríem d’equilibrar la balança. Tothom hauria de tenir dret a una feina digna, que el satisfés, però també temps per a la família o per socialitzar.\nAls Estats Units l’abisme entre rics i pobres creix. Zygmunt Bauman denunciava que la diferència entre els uns i als altres ja està als mateixos nivells que al segle XIX. ¿Creu que el canvi és possible dins el capitalisme?\nEl capitalisme és un sistema complicat. Al llarg de la història ha pres diferents formes i sistemes d’organització. Després de la II Guerra Mundial, l’estat tenia més poder. Era un món neoimperial i hi havia moltes diferències entre les excolònies i el Primer Món. Ara el capitalisme és global. Al segle XXI no hi ha tanta diferència entre els pobres del Primer Món, que en els últims temps han perdut benestar, i els del Tercer Món. Potser s’hauria de canviar la forma de capitalisme o anar més enllà, construir un nou tipus de democràcia.\n¿I com podria ser aquest nou tipus de democràcia?\nNo puc descriure-la, seria especular. Però hi ha tres aspectes que haurien de canviar. S’hauria de posar fi a la divisió de gèneres. L’economia hauria de deixar de controlar la política. I s’hauria de resoldre la relació entre l’home i la natura.\nPerò el sistema polític actual deixa poc marge als individus. Els polítics pràcticament només escolten els ciutadans cada quatre anys, quan voten.\nQuan el setembre del 2011 la ciutadania dels Estats Units va començar a ocupar les places, en el moviment que es va conèixer com a Ocupem Wall Street, un dels lemes que em va agradar més va ser: “Follar cada quatre anys no és tenir vida sexual, votar cada quatre anys no és democràcia”. L’actual forma de democràcia és molt pobra. Els poders polítics serveixen el poder econòmic però no els ciutadans. I les elits polítiques estan cada vegada més lluny dels ciutadans.\nA través de la mobilització social. Però la protesta no es pot limitar al carrer, ha d’evolucionar i crear partits polítics i institucions alternatives.\nPerò les últimes mobilitzacions, com Ocupem Wall Street i el 15-M, han mort al carrer.\nSí, Ocupem Wall Street va ser un moviment molt fort, va aconseguir un gran suport de tota la població nord-americana, però, tan bon punt els manifestants van ser expulsats de les places, va desaparèixer. Va ser com punxar un globus amb una agulla. Part del problema és que les generacions més joves, les que surten al carrer perquè tenen més energia i més temps, han crescut sense cap experiència política. Van créixer en temps de Reagan, una època de despolitització. No confien en les institucions i tenen una sensibilitat anarquista. Això és comprensible, però no és el més adequat per canviar el sistema. La protesta no pot estar sempre al carrer. Tota l’energia ha de poder utilitzar-se. Potser ningú sap com vehicular tota aquesta indignació. S’hauria de crear un nou tipus de partits polítics, noves maneres de participació.\nA l’assaig Sobre la justícia , utilitza com a metàfora un llibre de Kazuo Ishiguro, No em deixis mai . Els protagonistes són tres nois que són educats en una idíl·lica institució. Són clons, el seu destí és reemplaçar parts de cossos de persones malaltes.\nÉs una fantàstica i molt angoixant manera de descriure la nostra societat. No creixem ni ens eduquen per subministrar parts del cos a altres persones, però sí per netejar banys o escombrar carrers. Aquest és el rol per al qual molts són educats. El sistema explota brutalment les persones i a la vegada els diu que tenen dret a comoditats modernes i atractives, a través dels anuncis i el cinema o la televisió. És terrible.\nTan fàcil és manipular les persones?\nMolts creixen en un món i no són conscients que hi ha altres coses. Creuen que el que viuen és el normal i que no tenen dret a res més. És com un nen a qui un professor repeteix una vegada i una altra que no és brillant i que mai aconseguirà res. Això s’acaba interioritzant. Ara potser això canvia, sobretot en països com Espanya, on més d’una generació que havia conegut el benestar ha sigut expulsada cap a la precarietat. Potser aquesta indignació es transforma. Tot dependrà de si les protestes són simplement per defensar una sèrie de privilegis o per aconseguir una millor justícia social.


PASSIÓ, MOTIVACIÓ, IKIGAI El que ens dona sentit a la vida.\nBirgit Heuts, directora de l'àrea de prevenció de riscos del Grup Serhs i membre del grup de benchmarking PRL.\nQuan em van demanar escriure un article per al Fòrum Carlemany en un primer moment em va sorprendre gratament; i al mateix temps vaig pensar: "Quin pot ser l'enfocament del meu article?"\nVaig pensar en tots els temes actuals com són lideratge, gestió de canvis, resiliència, sobre com gestionar l'estrès, hàbits, etc.; i, finalment, sobre la meva trajectòria professional i personal: els canvis en la meva vida, en la meva rutina; el meu nou projecte professional sobre el mindfulness com a pràctica de reducció de l'estrès; les meves prioritats, les meves urgències... Aleshores, em va venir a la ment ikigai. Un concepte japonès sinònim de "donar sentit a la vida", o "allò per a què hem estat cridats”.\nVa ser en aquest moment quan em vaig adonar que tots els temes que podia aportar al meu article tenien un objectiu comú, de "donar sentit a la vida".\nVaig llegir fa un temps un article sobre el que significa l’ikigai: es defineix com el conjunt del que estimes, allò en el que ets bo, allò amb el que et pots guanyar la vida i el que el món necessita. Només a la confluència de tots ells es troba l’ikigai, la teva raó de ser. És la motivació, el motor que t'inspira, el que t'apassiona i et condueix a l'èxit i a la felicitat en tot el que fem i ens proposem.\nEm semblava molt filosòfic, fins i tot alguna cosa romàntica, i em seduïa la idea de saber més sobre això i saber quin era "el meu ikigai".\nTenia més curiositat i em vaig comprar el llibre, publicat el 2016 per Edicions Urano (autors Hèctor García i Francesc Miralles).\nEn el llibre s'explica com García i Miralles van viatjar al poble d'Okinawa on es concentra la major població de centenaris del món i van preguntar a la gent gran què era el que els movia per tenir ganes de viure. La paraula que solien pronunciar era ikigai.\nMés tard, vaig tenir el plaer d'assistir a unes jornades de mindfulness en què Francesc Miralles relatava les seves experiències viscudes en Okinawa. Van compartir amb tots els assistents un vídeo amb les entrevistes realitzades i em va impressionar veure tants ancians "centenaris" que desprenien tanta vitalitat.\nTot i que el concepte de l’ikigai, tal com està presentat en el llibre, és un concepte propi de la societat i cultura japoneses que té a veure molt amb el paper en la família i la societat, més enllà de la pròpia satisfacció, ikigai significa una motivació vital, una missió, una cosa que et dona forces per seguir endavant.\nEn la cultura occidental podem extrapolar aquest concepte a saber el que ens motiva, el que ens satisfà, el que podem aportar als altres, el que ens fa viure la vida sent més feliços i equànimes. Trobar el teu ikigai et fa viure la vida amb menys estrès, més benestar i, en conseqüència, amb més salut.\nPrecisament en un xat en xarxes socials, en exposar el concepte de l’ikigai, alguna persona va dir que encara estava buscant el seu ikigai.\nPersonalment crec que si prenem consciència del que som i el que fem, tots portem dins el nostre kigai, tot i que les nostres creences i autoexigències de vegades no ens ho deixen veure.\nDe vegades cal aturar-nos i preguntar-nos:\nQuè és el que m'apassiona? Què és el que em dona veritable satisfacció?\nA mi personalment la pràctica del mindfulness m'ajuda a parar i prendre consciència del que sento, del que em motiva realment, em connecta amb mi i amb els altres.\nLa filosofia de l’ikigai es pot aplicar en tots els àmbits:\n● A l'hora d'emprendre un negoci tenint en compte els teus talents, el que t'apassiona i les necessitats alienes que vols cobrir,\n● en la teva professió,\n● en la família,\n● en els teus hobbies\nEl concepte de l’ikigai acompanya un bon "líder", i quan em refereixo a "líder" no només em refereixo al líder que lidera una empresa, equips..., sinó a aquell que lidera la seva pròpia vida. A aquell que estima el que fa, que busca les seves motivacions, que s'adapta al canvi i aporta amb això alguna cosa bona als altres, en qualsevol dels seus àmbits.\nDes de la meva pròpia experiència, quan descobreixes el que realment et motiva i t'aporta valor, satisfacció i ho pots compartir amb el teu entorn, és quan un ha trobat el seu sentit de la vida, el seu ikigai. És el moment en què, tot i que sembla que les coses no surten a la primera o també estem estancats o bloquejats, ens esforcem a posar tota la nostra intenció i atenció en això, i és quan actuem amb coherència. El lideratge millora, la gestió dels canvis s'aconseguirà amb més resiliència, l'estrès es redueix i els hàbits es creen i/o es canvien amb les motivacions.\nSi tenim en compte aquest concepte en les nostres relacions, tant professionals com personals, serem capaços de construir relacions amables i saludables, i gaudir-ne en cada moment, a cada instant.\nI tu, ja has identificat el teu ikigai?


PARCEL NO. 2154 20 07\nL 16 & 17 BLK 9 PLATTE PARK\n\_ 9 S£ |£\nFull-Text MASTER PROPERTY RECORD CARD NO. TRANSF. FR. PARCEL NO. PARCEL NO. 2154 20 07 CARD NO. CARD NO. PROPERTY DESCRIPTION CITY & COUNTY OF DENVER FE 2154-20-0? L 16 & 17 BLK 9 PLATTE PARK PROPERTY DESCRIPTION PARCEL NO. TRANSF. TO PARCEL NO. CARD NO. PROPERTY ADDRESS CARD NO. REMARKS EFFECTIVE YEAR \_ 9 S£ |£ CODE VOUCHER NO. 1 7.326 CHANGES LAND IMPROVEMENTS VALUATION LAND 0 * IMPROVEMENTS OT TOTAL ASSESSED VALUE 0 H CITY AND COUNTY OF DENVE


Art. 141 StPO (Code de procédure pénale - 2020)\nArt. 141 CCP de 2020\nArt. 141 Code de procédure pénale (StPO) - Anwendung bei den Gerichten


L’Oficina de Turisme i les platges del Callao i del Varador tornen a obtenir el distintiu de qualitat turística SICTED - Ajuntament de Mataró\nL’Oficina de Turisme i les platges del Callao i del Varador tornen a obtenir el distintiu de qualitat turística SICTED\ndilluns 14 gener 2013\nTres serveis turístics de Mataró han renovat el distintiu de compromís amb la qualitat turística SICTED 2012 (Sistema Integral de Qualitat Turística en Destinació): l’Oficina de Turisme de l’Ajuntament i les platges del Varador i del Callao.\nEls tres serveis han anat renovant aquesta certificació. La platja del Varador i l’Oficina de Turisme van obtenir-la el 2010, any en què les dues platges també van obtenir la marca ‘Q’ de Qualitat Turística, que atorga l’Instituto para la Calidad Turística Española (ICTE). La platja del Callao va obtenir el distintiu SICTED per primera vegada l’any 2011.\nL’Oficina de Turisme està situada a la planta baixa de l’Ajuntament (La Riera, 48) i des de l’1 de gener de 2013 té un nou horari d’atenció al públic: dilluns, dijous, divendres i dissabte de 10 a 13 h i de 17 a 19 h. Diumenges i festius de 10 a 13 h.\nÉs un projecte de millora de la qualitat de les destinacions turístiques promogut per l’Institut Turismo de España (TURESPAÑA) i la Federació Espanyola de Municipis i Províncies (FEMP), que treballa amb empreses/serveis turístics de fins a 30 oficis diferents, amb l’objectiu d’incrementar l’experiència i la satisfacció del turista. La Diputació i la Cambra de Comerç són les responsables de la implantació del SICTED a la província de Barcelona. Al Maresme, l'ens gestor del projecte és el Consorci de Promoció Turística.\nEl Maresme està al capdavant del rànquing d’aquest tipus de distincions. En concret, han obtingut i/o revalidat el distintiu 66 empreses i serveis de diferents municipis: Tiana, Premià de Mar, Argentona, Dosrius, Mataró, Sant Andreu de Llavaneres, Caldes d'Estrac, Arenys de Munt, Calella, Pineda de Mar, Santa Susanna i Malgrat de Mar.\nEl distintiu SICTED està implantat a un total de 147 destinacions turístiques d'Espanya, 13 de les quals es troben a la província de Barcelona. El Sistema Integral de Qualitat Turística en Destinació és una metodologia de treball que proporciona i garanteix als ciutadans que l'empresa o el servei turístic que estan rebent ha estat avaluat i ha complert tota una sèrie de requisits que acrediten la seva qualitat.


Es basa en eliminar les varius inestètiques de cames i cuixes amb la tècnica endovenosa esclerosant mitjançant un nou sistema amb espuma o bé amb el tradicional líquid segons cada cas en particular.\nLes sessions poden durar aproximadament uns 30 minuts i es realitzaran segons indicació mèdica normalment solen ser setmanals o quinzenals.\nEvitar exposar-te a les radiacions solars o bronzejar amb ultraviolats, com a mínim, durant els primers 45 dies posteriors a la sessió. També, hauràs aplicar un tractament domiciliari específic i col·locar mitges de compressió vascular segons t’indiqui el teu metge per accelerar el procés de reabsorció vascular.\nAquest tractament és totament compatible amb la fototeràpia que emet el làser vascular, sobretot per eliminar petites aranyes vasculars.


Museu del vermut El vermut: història, elaboració i curiositats\nEl Museu es troba a pocs metres de la plaça de Catalunya.\nEl negre i el blanc\nL’origen històric més recent i que ens connecta amb l’actual vermut, el trobem datat i escrit l’any 1773, quan el metge italià Villifranchi va publicar l’obra Enologia Toscana, Ossia Memoria sopra i vini, on explica per primera vegada l’elaboració d’un licor a partir de la barreja del vi amb l’absenta, que ell anomena “Absinthiamtum” o “Absinthianumvinum.”\nFou llavors, des de finals del segle XXIII, que aquests vins aromatitzats són coneguts amb el nom de “vermut”, nom derivat de l’alemany ”wermut”, paraula que vol dir donzell, que és principal ingredient en la elaboració de begudes com el vermut i l’absenta.\nTot i que en alguns documents i escrits dels segles XVII i XVIII ja trobem elaboracions i receptes que connecten amb el vermut, no serà fins a finals del segle XXIII quan aquesta beguda agafa una volada comercial i definitiva.\nTot comença quan a la ciutat italiana de Torí es rescata la beguda “Alessio”, procedent del nord d’Europa. Es tracta d’una recepta que té l’origen a Baviera, on s’elabora un licor a base de vi i amb una barreja d’herbes alpines, com el donzell, al qual anomenaven “wermut wein”. Finalment, l’any 1786 es va atorgar l’invent a Antonio Benedetto Carpano, un licorista de Torí.\nL’esclat del vermut té en aquella època el seu epicentre en La Bottega de Carpano, un punt de trobada de les classes més benestants de Torí i on es gaudia d’aquest vi aromàtic. Artistes, polítics i la burgesia es reunien en aquest indret per degustar el gran invent del licorista més perfeccionista de Torí, que després de moltes mescles en el seu laboratori del celler va aconseguir crear el vermut: el rei dels aperitius. Per cert, la paraula aperitiu prové del llatí aperire, que vol dir obrir la gana.\nDes de llavors el vermut va començar a creuar fronteres. L’any 1821 tres licoristes de Chambery (Comoz, Chavasse i Dolin) s’atorguen la primera elaboració de vermut a França, tot i que encara no se sap qui en va ser el primer. Com que els licoristes francesos veien que no es podia competir amb el consolidat vermut italià, van crear un derivat: el vermut blanc. Per aquest motiu, sovint coneixem el negre com el vermut italià i al blanc com el vermut francès.\nEn la fase d’expansió del producte, destaca el primer carregament de vermut que arriba als Estats Units, procedent d’Itàlia de la mà dels germans Cora de Torí, era l’any 1838; també fou transcendental quan, uns anys després, el vermut arriba per primera vegada a Catalunya, i ho fa concretament a Reus.\nel vermut i reus\nDes de finals del segle XVII i durant tot el segle XIII, es va produir una gran expansió vinícola al voltant de Reus que va convertir la ciutat en la capital catalana de l’aiguardent. Des del port de Salou, situat a uns 10 km de Reus, cada dia salpaven vaixells que transportaven el 60% dels aiguardents que s’elaboraven a Catalunya.\nEl seu destí era, en gran part, els països del nord d’Europa, però també anaven carregats d’aquest beuratge cap a les colònies americanes d’ultramar. D’aquesta època prové l’expressió “Reus, París i Londres”, ja que eren les tres ciutats que cotitzaven el preu mundial de l’aiguardent.\nTot i les crisis com la de la fil·loxera, durant el segle XIX, Reus va continuar sent un dels centres vinícoles més importants del país, respectat per empresaris del sector procedents de França i Anglaterra. Fou quan el vi va treure cert protagonisme al potent aiguardent.\nA mitjans del segle és quan apareix el vermut a la capital del Baix Camp, quan s’integra a l’oferta de begudes, juntament amb els grans vins blancs de la zona del Camp de Tarragona, com les varietats de macabeu, parellada i xarel·lo. El vermut, doncs, fou el darrer en arribar però en pocs anys es va consolidar en els aperitius reusencs.\nTot i que ja es produïa vermut a granel molt abans, s’ha preés com a referència l’any 1892 com la data de la primera elaboració de vermut a Reus, any en el qual Joan Gili va registrar la primera marca de vermut de la ciutat. Un any després també ho van fer Josep Boule i Enrique Yzaguirre.\nReus va ser la primera ciutat de Catalunya i de tot l’estat on es va començar a elaborar aquest licor, a finals del segle XIX hi van arribar a haver unes 30 empreses que van produir més de 50 marques diferents. Una empenta que ha catapultat el producte i la ciutat arreu del món i fins a l’actualitat, gràcies a la marca comercial «Vermut de Reus».\nTrucs per elaborar un vermut tradicional\nA continuació us expliquem la manera d’elaborar un bon vermut tradicional i reusenc, basat en la maceració del vi. Partirem d’un vi neutre de baixa graduació, sense components aromàtics, on hi afegirem el resultat d’una barreja de botànics amb aigua i alcohol de melasses a parts iguals. Una mescla que la conservarem durant tres mesos o, en cas de reserva, durant mig any. Si tenim pressa per accelerar l’envelliment del vi macerat, cal que el sol escalfi als bidons i les garrafes on tenim el vi amb les herbes, així com sacsejar el continent cada dia, d’aquesta manera obtindrem en pocs dies la mescla final.\nEl procés d’aromatització el podem realitzar per infusió o per maceració, usant plantes, arrels i espècies. Si el vi és sec caldrà que afegim sucre de canya dissolt amb aigua o most de fins a 6º, serà llavors quan conservarem la barreja a una temperatura de 15º.\nL’edulcoració del licor es fa amb sucre cristall, que remenarem amb el vi alcoholitzat. Per elaborar el vermut negre, cal afegir-hi caramel natural, que li aportarà el color daurat. En el cas del vermut blanc, per donar-li la transparència característica d’aquesta varietat, ho farem amb carbó decolorant.\nAbans d’afegir els extractes i les herbes, convé refredar i filtrar el vi base, aquest procés ens ajudarà a eliminar els components no desitjats i les impureses. Per elaborar quantitats petites de vermut, de 20 a 25 litres, és recomanable macerar directament el vi base amb les herbes. I per a quantitats més grans, de més de 100 litres, és preferible la infusió hidroalcohòlica calenta i calculant uns dos litres d’infusió per cada 100 de vi base.\nCal tenir present que el vermut recent preparat no acaba de lligar bé els sabors i les aromes, i que només amb paciència i una bona criança aconseguirem un envelliment desitjat. El filtratge i l’esterilització de la beguda serà el darrer pas abans de l’embotellament.\nAlguns dels principals ingredients del vermut: absenta seca, arrels de genciana, fulles seques de camamilla, gingebre, palets de canyella, sàlvia seca, pell de taronja i de llimona, beines de cardamom, llavors de coriandre, vi lleuger i xerès dolç o sec. I sobretot no us oblideu les olives, l’ingredient final que tota presentació d’un vermut ha de tenir.\nSap quins famosos adoraven el vermut?\nTots recordem l’agent secret 007, James Bond, com degustava un Dry Martini després de cada missió. I és que la tradició de beure i fer el vermut també ha arribar a personatges universals, a continuació en descobrim alguns:\nCary Grant: Abans de començar cada rodatge l’elegant actor nord-americà bevia un vermut ben fred amb una oliva, ell assegurava que aquest combinat l’ajudava a calmar els nervis escènics.\nSalvador Dalí: Diuen les males llengües que algunes de les millors obres de excèntric pintor foren creades amb l’ajuda d’un parell de gots de vermut de més. El que sabem segur és que Dalí bevia vermuts clàssics amb la companyia de la Gala, la seva musa.\nRichard Nixon: Per oblidar la seva marxa obligada de la Casa Blanca, a causa del escàndol del Watergate, el president americà es va beure un parell de vermuts negres, als que sembla que ja hi estava acostumat.\nFrank Sinatra, Glenn Ford, Oprah Winfrey, Franklin Roosevelt o Ernest Hemingway són altres personatges famosos que també van practicar l’art del vermut.


AP Granada, Sec. 5.ª, 30-10-2009\nAP Granada, Sec. 5.ª, 510/2009, de 30 de octubre\nRecurso 376/2009. Ponente: KLAUS JOCHEN ALBIEZ DOHRMANN.\nSe acredita la existencia de contratos entre empresas con relación contractual previa y duradera por faxes enviados\nNo acreditada la razón de la disminución de precio de venta del producto después del incumplimiento contratual, no cabe indemnización por perjuicios económicos


LICEU 2018/2019: L’ENIGMA DI LEA | IN FERNEM LAND\nL’enigma di Lea. Acostuma a passar que quan les expectatives són tan altes, motivades per quasi una unanimitat entusiasta, en acabar m’ha envaït un estat o una sensació de decepció perquè no he trobat allò que hagués volgut trobar.\nHe de dir que el més m’ha agradat és la part orquestral, quelcom que no esperava perquè l’obra de Benet Casablancas no l’acabo d’entendre mai i en aquesta òpera per primera vegada m’ha motivat, interessat i a estones captivat, no diré emocionat perquè mentiria, però és innegable que el compositor sabadellenc ha fet una obra important i ha anat a beure de fonts infal·libles, amb clares referències a Stravinsky, Wagner o fins i tot Puccini, a banda de l’estil propi, si bé en aquesta ocasió sembla que ha fet moltes més concessions del que era habitual fins ara, per buscar complicitats amb el públic operístic, quelcom que em sembla bo tot i que en aquest sentit penso que s’ha estavellat amb la part vocal, ja que com tants i tants compositors actuals, sembla que lluiten amb les veus i mentre saben expressar molt bé amb el llenguatge orquestral, són o semblen incapaços de tractar les veus amb clemència per tal de que expressin i interpretin allò que diu el llibret i l’acció escènica sense necessitat de transmetre constantment crispació i tibantor per l’ús abusiu dels extrems aguts de totes les tessitures. Sembla com si Casablancas, com tants d’altres no es motivés amb la zona més natural i central de la veu, sobretot comptant pel rol principal amb una mezzosoprano a la qual sovint la fa circular per zones més properes a la tessitura de soprano. Aquesta tensió vocal en a mi, però penso que no només en a mi, fa que es provoqui en l’oïdor una tensió no pas dramàtica, si no nerviosa que acaba per esgotar i en aquesta ocasió vaig agrair molt els passatges només orquestrals perquè sobretot a la tercera part el compositor crea uns espais sonors carregats d’atmosferes seductores, líriques i motivadores.\nTot i així la gran decepció per a mi és el llibret tan poc teatral de Rafael Argullol. Un altre dels grans inconvenients de les òperes contemporànies és la manca de veritables llibrets teatrals. Trobar un cas tan excepcional com el de Benjamin és molt rar. El llibret és el 50% de l’òpera, i si aquest és complicat de fer arribar al públic, i a més a més es mou en el sempre conflictiu món de les idees més que de les accions, aleshores el discurs dramàtic decau i amb ell l’interès. Durant tota la pretesa acció dramàtica vaig estar esperant algun punt de connexió que em fes reaccionar i amb la reacció vingués la complicitat i per què no, l’emoció, però no, no em va interessar el poc que vaig arribar a entendre, només vaig intentar seguir amb extrema dedicació el sobra titulat, quelcom que em va acabar de desencisar i distanciar perquè no m’importa res el que li passa a Lea. Sense un text que m’interessi tota la responsabilitat recau en la música i això sembla una exigència excessiva tractant-se d’una òpera del segle XXI.\nTampoc em sembla gaire encertat que l’òpera es canti en italià (el cor en l’idioma del país on es representi, per tant al Liceu, ara per ara en català). És cert que així s’obren més portes a una futura programació en teatres de l’àmbit internacional, però diu molt poc a favor de tantes coses que semblen sagrades i que després de cara a la pela, es passen pel forro. No crec que si hagués estat cantada en català l’hagués entès més, ja que el meu coneixement i domini de l’italià fins i tot en un text tan rebuscat, sofisticat i críptic és més que suficient, però diu poc de la nostra cultura. En els països nòrdics, on s’estrenen òperes cada any, no hi ha gaires discussions al respecte i tant que ens hi volem emmirallar i tan malament que ho fem.\nL’orquestra del Liceu sota la direcció de Pons és una altra orquestra i ahir ho va tornar a demostrar malgrat el handicap d’una acústica tan poc acollidora i beneficiosa pel gaudi de la música en general i de la contemporània en particular, ja que es necessita més amplitud i espai per recórrer que no pas el so abrupte, sec i directa que rebem la immensa majoria dels asseguts a les localitats del teatre.\nAmb el cor, que té moments de notori protagonisme passa una mica el mateix i en lloc de buscar una sonoritat més compacte i arrodonida, la partitura els porta als extrems, i tot i que el Cor del Liceu mostrava signes evidents de reforç, no està per a gaires tensions, ja que quan això succeeix ben aviat es noten les carències i deficiències actuals. Venint de Paris i València, les comparacions a nivell coral són inevitables. Conxita Garcia els prepara a consciència però miracles no en pot fer més, prou en fa.\nL’equip vocal és bo.\nLa mezzosoprano Allison Cook es Lea. Crec que la partitura li exigeix massa sovint moure per la zona del passatge, fet que motiva la sensació massa sovint de crispació vocal. Ella és la que canta més i està tota l’estona en escena, potser situar el seu cant en una zona central hagués pogut beneficar a ella i a la representació en general.\nRam el somnàmbul és el baríton José Antonio López, que amb una veu més sonora que bonica va imposar presencia vocal i escènica, característiques i virtuts que també són atribuïbles al contratenor Xavier Sabata que interpreta al malèfic Dr Schicksal, al que a més a més podem agrair-li la personalitat artística inqüestionable i el domini tècnic i interpretatiu que desplega sobre l’escenari\nSara Blanch, Anaís Masllorens i Marta Infante són les tres dames de la frontera (un homenatge a Mozart?), totes tres van estar esplèndides i conjuntades. També com una referència als guardians del temple a Zauberflöte, en aquesta òpera hi ha dos vigilants, magnificament assumits per la soprano Sonia de Munk i el baix Felipe Bou. I continuant amb el número tres completen el cartellone els tres artistes, interpretats pels tenors David Alegret, Antonio Lozano i Juan Noval-Moro, tots esplèndids en projecció i en estat de forma.\nUn gran encert de l’estrena és la magnífica proposta escènica dirigida per Carme Portaceli, amb escenografia espectacular de Paco Azorin i disseny de vestuari de Antonio Belart, coreografia de Ferran Carvajal i disseny de llums de Ignasi Camprodon, amb vídeos de Miquel Àngel Raió.\nPortacelli davant de tant simbolisme prefereix situar l’acció entre suggeriments visuals i experiments, res a veure amb un entorn perfectament identificable que ajudi. La proposta ofereix moments estèticament molt aconseguits, especialment en la dansa d’amor i en el gegantí descens de l’estructura escènica.\nÉs una producció encertada perquè no cal entendre res per gaudir de la proposta, ara bé, n’hi ha prou amb això per considerar que és una bona producció? Ajuda a entendre l’enrevessada idea?\nQuan haurem d’esperar per assistir a una altra estrena mundial d’un compositor català? Podria citar a García Demestres, Albert Guinovart, Miquel Ortega o Joan Magrané? Tots ells, entre d’altres, amb òperes en el seu opus pendents d’estrenar-se al primer teatre del seu país, tots ells ben diferents i tots ells havent demostrat que tenen obres meremereixed de figurar en les temportemp del Liceu.\nEl Liceu té l’obligació d’estrenar òperes de compositors actuals i ha d’invertir en els talents existents. Esperem que no triguin tant de temps en tornar a oferir la possibilitat d’esdevenir un teatre generador de nova creació.\nEncara teniu l’oportunitat d’assistir a l’esdeveniment, avui darrera representació i esperem que no sigui l’última.\nper Joaquim a 13 de febrer de 2019\n← DIE WALKÜRE (WESTBROEK-THEORIN-KULMAN-SKELTON-RUTHERFORD-HALFVARSON-RATTLE\nLA MONNAIE 2018/2019: LA GIOCONDA (URIA-MONZÓN, TRO SANTAFÉ, LIANG, LA COLLA, VASALLO, TEITGEN;PY, CARIGNANI) →\nHe vist dues vegades l’òpera i estic totalment d’acord amb els teus comentaris. Per sobre de tot m’ha agradat molt la música, principalment els interludis, la part dels ballarins i el final; en general tot el tercer acte. Molt bones les veus, encara que a mi no m’han agradat tant els dos vigilants. Molt potent també la producció teatral de Carme Portaceli. Estem d’acord amb la part negativa del “llibret” (crec que el autor no en diu així). Una cosa és un recital poètic, una cosa és un assaig filosòfic… i altra cosa és una òpera (“teatre” líric). Els que hi aneu avui, no us preocupeu excessivament per el text, escolteu la música!\nEls teus comentaris sempre m’ajuden una mica, o molt. En aquest cas, segurament havia copsat però no n’era del tot explícitament conscient del problema de la tessitura que molts compositors actuals imposen als cantants; no deixen “cantar” amb naturalitat (si és que cantar és natural), sobretot a la protagonista, que pensava que era soprano.\nEn definitiva, penso que és un esforç gran, també econòmic, que seria una pena que aquesta òpera no tingués després un cert recorregut, com passa amb molts òperes.\n13 de febrer de 2019 a les 8:36\nComparteixo les opinions d’en Quim i de Trepat: posada en escena potent, cantants més que correctes, música més encertada en la vessant simfònica que en la lírica. Tanmateix, sensació de desencís per la manca de sintonia amb el contingut dramàtic.\nA mi em sembla que si avui en dia es compon una nova òpera (amb, entre d’altres, la intenció d’ampliar el públic interessat), cal fer-ho sobre un text potent i que, gairebé, mantingui el mateix interès si se’l representa sense la component musical. En la meva opinió, les digressions filosòfiques d’un reputat catedràtic d’estètica no són una base adequada per bastir un espectacle teatral que emocioni i atrapi l’interès.\nFinalment, un apunt sobre l’idioma. Crec que si el Liceu encarrega una nova òpera, el text ha de ser en català. Per la raó que, si no ho fa el Liceu (o les Arts), no ho farà ningú altre i perquè crec que el Liceu ha de tenir un compromís amb la cultura catalana. Dit això, trobo absurd i ridícul que, si el text original està escrit en castellà (l’idioma en què publica la immensa majoria de les seves obres Rafael Argullol), ja en el moment de l’estrena calgui traduir-lo a l’italià i, a estones, al català.\n13 de febrer de 2019 a les 9:39\nDiumenge em vaig avorrir i adormir.\n13 de febrer de 2019 a les 10:18\nYo el martes también.\n13 de febrer de 2019 a les 15:10\nBe a mi no m’ha agradat gaire la proposta, la música que preten ser d’avantguarda per a mi ja no ho es, la considero una música antiga, mil vegades sentida que veu del atonalisme de Schoenberg i una barreja de Stravinsky i altres compositors però que té una manca de consistència dramàtica per expressar-se en el llenguatge operístic, així tot resulta buit de contingut, l’argument que pretenia inspirar-se amb una esperada enigma que al final resulta ser decebedora, ni l’enigma m’interessa ni res del que succeix a l’escena, el cor cantant en català i els personatges amb italià, això em recorda a èpoques passades del liceu quan els cantants cantaven en alemany i el cor amb italià, el ballet amb passos de Bejart de la consagració de la primavera, la protagonista de l’obra la vaig trobar cantant amb un volum de veu molt reduït res a veure amb Quartet, aquest estrena passarà sense pena ni glòria com altres òperes com la Cabeza del Bautista, Gaudi, Don Quixot etc. mai més representades enlloc\n13 de febrer de 2019 a les 19:51\nJo hi vaig anar el dia de l’estrena i vaig sortir amb una sensació incòmoda, i ara, llegint la teva crítica veig que vam sortir amb la mateixa sensació. Vaig arribar al Liceu a temps d’escoltar la presentació del Foyer. Havia llegit la revista que ens envien a casa i vaig pensar que l’argument era un xic enrevessat o bé jo tenia un mal dia i em fallava la comprensió lectora. Després d’escoltar la presentació, quan vaig veure que a l’argument hi havien dedicat un 85% del temps pel cap baix vaig pensar que alguna cosa no anava a l’hora. I efectivament, no vaig entendre res. Encara no se si això era una al·legoria de la societat actual, o tenia algun altre significat ocult que encara no he descobert. I com ve dius Joaquim, en cap moment em va interessar quin era l’enigma ni el problema de Lea, de fet encar no se quin era l’enigma que tenia.\nLa música em va semblar una mica dura al començament, tot i que tal i com apunteu, el tercer acte va augmentar l’interès. Tot i així, hagués agraït una mica més de condescendència per a les meves orelles, però això és del tot subjectiu.\nDe l’equip vocal en destacaria el malvat Dr. que és qui més ovació es va endur suposo que fruit d’una magnífica implicació en el paper. Ara, llegint la teva crítica, veig que Allison Cook va tenir més temps en escena del que tinc mentalment enregistrat, no vaig empatitzar gaire amb la seva interpretació. La resta, si fa no fa la vaig percebre igual.\nAl final, com deia vaig sortir amb una sensació incòmoda per poc definida. No vaig sortir satisfet però tampoc decebut, ni en cap cas indiferent, així que la impressió es va tornar en incòmoda. Hi tenia grans expectatives posades, sobretot després de les bones experiències de Written on skin, Quartet i algunes d’altres que ens han arribat a través d’Internet.\nNo obstant tot això, el que si em satisfà és que s’inverteixi en noves òperes i es doni oportunitat a compositors contemporanis a donar sentit a la seva feina.\nBon dia Infernems!\n13 de febrer de 2019 a les 11:28\nVaig assistir el dia de la estrena , sent la meva primera òpera contemporània en directe. Després de llegir la teva crònica i als companys de blog, coincideixo molt en la sensació agredolça. No em va desagradar pas el estrenar-me amb aquest tipus d’òpera , al contrari. Hi destacaria la magnífica posada en escena, el bon treball orquestral especialment en la vessant simfònica , el cor , el nivell general dels cantants. Pero no em va acabar d’emocionar ni enganxar del tot , doncs com bé dius, el llibret encara que parteix d’una idea que a mi m’agrada, acaba sent poc interessant, inclús avorrit i això es el que fa en la meva opinió que el conjunt no acabi de ser rodó,. Jo també vaig assistir a la presentació del Foyer i igual que el JordiP, em vaig quedar molt astorat en que se li dediquessin tants minuts al argument , cosa gens habitual en aquest tipus de presentacions.\nCelebro l’aposta del Liceu per la estrena d’aquesta òpera i també espero que poguem anar assistint a noves estrenes en el futur.\n15 de febrer de 2019 a les 0:09\nPer començar diria que estic d’acord en que el llibret que no el text hi manca mes sentit teatral, crec que aquí hi rau el principal escull de l’opera. La musica d’en Benet Casablancas que beu de les fons del dodecafonisme, aquí pren un altre caire en quant al tractament de les veus, que en general te una escriptura respectuosa amb la linia melòdica del cant, cal dir, no obstant que la par de Lea m’ha semblat que en dues o tres ocasions s’ha portat al extrem agut de la tessitura de mezzo i que m’ha incomodat. En quant a la part orquestral haig de dir que m’ha semblat una orquestració molt rica, amb molta percussió subtilment utilitzada, rica timbrica i rítmicament, gens facil per l’orquestra, val a dir que el treball d’aquesta i d’en Josep Pons ha estat esplèndid. Com dic la part orquestral m’ha semblat rellevant, pero he trobat a faltar moments de climax, vull dir que la musica m’ha semblat en certs moment una mica plana i que hi faltaven moment de mes exaltació orquestral, potser degut segurament al llibret i la falta d’un orientació mes teatral; per exemple, després de la “alliberació” de Lea i Ram he trobat a faltar un gran duo liric i enlloc d’aixo es passa rapidament a un interludi suau amb participació de un pseudo ballet. En l’apartat vocal l’equip de cantants ha estat a l’altura del esdeveniment,repartiment sense fisures i totes les parts cantades amb solvència i brillantor adients. Tant la direcció escènica com la escenografia m’han semblat molt adients. Val a dir que aquesta opinió es despres de una primera escolta absoluta i per tant subjecte a d’altres consideracions despres de mes escoltes, que seria lo convenient. En tot cas felicitem-nos per una estrena absoluta d’una opera i de un compositor nostrat, tant de bo en poguéssim tenir-ne una cada un o dos anys, voldria dir que la situació cultural i musical del pais s’ha normalitzat.\n13 de febrer de 2019 a les 17:27\nVaig assistir-hi com a repte personal i evitant prejudicis sobre òpera actual; i tot i que va resultar correcta l’experiència, vaig patir les mateixes coincidències, cant crispat que acaba posant neguitós; text carregat amb moltes “idees o conceptes” (ètics, filosòfics, morals, estètics… ) on manca temps d’interpretar i processar i on s’agreixen els descansos orquestrals.\nPer Catalunya música, retransmissió d’ahir, a veure si “reprocesso”.\nTot l’encert amb la passada pel forro i minorització cultural com a país.\n13 de febrer de 2019 a les 18:42\nHe tingut la sort d’assistir en directe a una desena de representacions d’òperes del segle XXI i sempre m’han causat una molt bona impressió, fins al punt d’entusiasmar-me. L’Enigma di Lea ha trencat la ratxa. No m’ha desagradat, alguns moments els he gaudit molt, pero en conjunt no respon a allò que jo busco en un espectacle operístic contemporani.\nTrobo que és una òpera passada de moda, tant pel pretenciós llibret, que perpetua l’etiqueta d’elitista que sovint es penja a la música contemporània (i no ho dic per que sigui més o menys difícil, sinó per la temàtica escollida), com per la música, que em va donar la sensació que ja havia escoltat moltes vegades. I que consti que amb això no vull dir que no sigui música ben feta, que ho és, ni que no funcioni bé en molts moments. Potser és culpa, com diu el Joaquim, de les expectatives. Fa uns anys m’hagués agradat molt, n’estic segur. Però des d’aleshores he escoltat molta música contemporània i he assistit a moltes estrenes, prou per tenir clar què m’interessa. Tot i que també pot passar que, d’aquí uns anys, quan encara n’hagi escoltat molta més, retorni a Lea i canviï d’opinió, qui sap! De moment, celebrem que les estrenes operístiques hagin tornat al Liceu, i tant de bo en vinguin moltes més!\n13 de febrer de 2019 a les 21:50\nAquest cop, ha estat una llàstima perquè la part musical és de les millors que hem sentit en les últimes estrenes. Fins i tot, la part vocal no ha estat tan “crispada” com altres cops, fora d’alguns moments. Hi ha música refinada, rica, suggeridora, amb una línia de cant molt discursiva, com sol passar, però que es podia seguir i sempre lligava amb la part orquestral, sense que aquesta la tapés o semblés desequilibrat. Hi ha parts que recorden, com sol passar en Casablancas, per la formació i les influències, la Segona Escola de Viena i els seus epígons, però no es queda aquí i, en altres parts, deixa aquests referents i fa propostes més personals que, en alguns fragments són francament bells.\nEl problema ha estat el text: no sigueu tous, que és l’antítesi del que ha d’ésser un llibret operístic. Sense cap intenció dramàtica, pedant sense mesura, que de tant voler ser transcendent acaba deixant de tenir el mínim interès… No serviria com a bona proposta de llibret ni per a una cantata.\nArgullol és un bon assagista, però si no té cap experiència teatral, perquè s’hi posa? I Casablancas, no veu, quan el rep, que allò no pot funcionar? Tot símbol, tot abstracció… Sí, val, Die Frau ohne Schätten també té símbols, però abans hi ha l’obra de teatre i una història que té força dramàtica. En L’enigma, no. I això arrossega la música, que no pot aixecar-se amb aquest llast ni arribar a connectar amb el públic.\nÉs llàstima, perquè Casablancas, amb un bon llibret, podria haver fet una òpera interessantíssima. Per al meu gust, de les estrenes al Liceu des del Cristóbal Colón de Balada, la més rodona (sempre i quan es modifiqués la tessitura de la soprano protagonista, que no era adequada, i canviés d’ordre alguna escena per a equilibrar el conjunt) ha estat La cabeza de Bautista, d’Enric Palomar. La música tenia sentit i força i s’adequava a un llibret bo, que era una obra de teatre (mèrit de Valle-Inclán, dramaturg bo fora de tota sospita). Altres que hem vist, de Benjamin o Francesconi, tenen bons llibrets o llibrets que, almenys, plantegen una situació que pot tenir un desenvolupament dramàtic. Fins i tot Yo, Dalí, de Benguerel, tenia un llibret amb situacions interessants (de Salom, un altre dramaturg reconegut) i va funcionar. Tant costa entendre que una òpera ha de tenir un llibret teatral (no dic que sigui bo, sinó que tingui un plantejament teatral), ja que l’objectiu és fer-ne una representació i ha de funcionar?\n14 de febrer de 2019 a les 16:34\nVaig veure-la diumenge. Totalment d’acord amb el llibret. El Sr. Argullol en diu “llibre”, no llibret. Vaig pensar, com vosaltres, que no era un llibret operístic. A la meva manera de veure el llibret és una obra pretenciosa i res més.\n15 de febrer de 2019 a les 21:45\nPretenciós. La mateixa paraula que vaig fer servir jo per explicar l´argument a algú, el dia següent. I Snobisme, també.\nI és una llàstima, ja que resulta prou difícil poder-te apropar a obres contemporànies. Mai no és programen i sovint ens falta entrenament per trobar l´entrada al seu llenguatge particular.\nSi a sobre t´ho posen més difícil amb flipades argumentals com aquesta mai no aconseguirem que la música més recent ocupi el lloc que li pertoca.\nTota la resta, bé, però en Casablancas ho tenia difícil per inspirar-se amb aquest llibret. Potser amb un altre ho aconsegueix,…jo hi aniré a veure-ho.\n18 de febrer de 2019 a les 10:03


Vilafranca acull l’onzè Fòrum Auriga sobre la tradició, la història i l’arqueologia de l’època grecoromana als Països Catalans | RTVVilafranca\nVilafranca acull l’onzè Fòrum Auriga sobre la tradició, la història i l’arqueologia de l’època grecoromana als Països Catalans\nOrganitzat per la revista Auriga, el proper cap de setmana tindrà lloc a Vilafranca l’onzè Fòrum Auriga sobre coneixement de la tradició, la història i l’arqueologia de l’àpoca grecoromana a Catalunya i a la resta de territoris de parla catalana.\nEn la presentació d’aquest fòrum, el regidor de Cultura de l’Ajuntament de Vilafranca, Raimon Gusi, explicava que aquesta jornada se celebra anualment en la ciutat que acull la Capitalitat de la Cultura Catalana i que està obert a totes les persones que es mouen a l’entorn de la cultura grecoromana. Gusi també destacava que, per primer cop, s’han programat quatre intervencions relacionades directament amb el món del vi tenint en compte que el Penedès és el lloc on s’han trobat els vestigis més antics del comerç del vi.\nAlgunes de les comunicacions relacionades amb el vi seran Vi i fang: les arrels d’una moda renovada, a càrrec del director de l’Institut Català d’Arqueologia Clàssica, o Arqueologia del vi a l’època romana, a càrrec de l’arqueòleg Antoni Martín Oliveras. En nom de l’organització del fòrum, Montserrat Tudela explicava que la revista Auriga, nascuda fa 23 anys, és l’única publicació periòdica als Països Catalans dedicada al coneixement del llegat grecoromà. El fòrum vol difondre el gran cabal de coneixement i cultura que va aportar tota aquesta època.\nSegons Tudela, el fòrum va néixer per ser punt de trobada de professionals i estudiosos i gent vinculada al llegat grecoromà: mestres, professors universitaris, regidories de cultura i patrimoni o persones vinculades a les disciplines conegudes com “humanitats”.\nLa jornada, que tindrà lloc dissabte i que és oberta a tothom s’estructura en comunicacions de 10-15 minuts que es complementaran amb un taller de twitter i una visita al conjunt monumental d’Olèrdola, diumenge al matí.\nActualment ja hi ha unes 75 persones inscrites, provinents dels diferents territoris de parla catalana. Avui és el darrer dia per a fer les inscripcions a www.auriga.cat.\nantiguitat, arqueologia clàssica, Auriga, Capital Cultura Catalana, època grecorromana, Fòrum Auriga, Montserrat Tudela, revista, XIè Fòrum Auriga


El Gobierno central aprueba la creación del juzgado de primera instancia e instrucción número 5 de Sagunt Noticias, última hora, vídeos y fotos de Noticias de España en lainformacion.com\nEl Gobierno central aprueba la creación del juzgado de primera instancia e instrucción número 5 de Sagunt\nLeón Moncada Valencia Club de Fútbol Ministerio de Justicia Masamagrell Valencia Generalitat de Catalunya Consell Sagunto Noticias de España\nLa consellera de Justicia y Administraciones Públicas, Paula Sánchez de León, anunció hoy la aprobación, por parte del Ministerio de Justicia, de la creación del juzgado de primera instancia e instrucción número 5 de Sagunt (Valencia), en sustitución del juzgado de lo penal número 18 de Valencia, con sede en la citada localidad, según informaron fuentes de la Generalitat en un comunicado.\nSánchez de León, que mantuvo esta mañana una reunión con profesionales de la Justicia de este partido judicial, explicó que la solicitud inicial del juzgado de lo penal "estaba plenamente justificada, ya que agruparía a los partidos judiciales de Sagunt, Massamagrell y Moncada y habría aligerado la carga de trabajo de los juzgados penales de Valencia, pero la actual situación económica ha supuesto un incremento considerable de los asuntos civiles, por lo que entendemos que era prioritaria la creación de un nuevo juzgado mixto", explicó.\nLa consellera de Justicia recordó que el cambio de un juzgado por otro se solicitó de forma consensuada con los profesionales, teniendo en cuenta "la sobrecarga de trabajo que están sufriendo las oficinas judiciales de la Comunitat, particularmente los juzgados que conocen de la actividad mercantil y de primera instancia". En el caso del partido judicial de Sagunt, Sánchez de León hizo referencia al "colapso" de asuntos civiles e insistió en la "conveniencia" de crear este quinto juzgado mixto.\nNo obstante, lamentó que este nuevo juzgado entrará en funcionamiento, "como todos los que se han aprobado para este año, excepto el mercantil de Valencia --ya creado--, a 30 de diciembre", lo que, a su juicio, tendrá "consecuencias gravísimas" en determinados juzgados de la Comunitat, porque están llegando "a situaciones de colapso desde el mismo momento en que entran en funcionamiento", criticó.\nSánchez de León aprovechó su visita para anunciar que la Generalitat apoyará la conversión de las plazas de juez en plazas de magistrado para evitar rotaciones, dotar de mayor estabilidad al partido judicial y agilizar la resolución de los asuntos.\nPor último, puso de relieve el "interés" del Consell por "mejorar y modernizar" la Justicia, e hizo mención a la instalación de equipos multifunción o a la reciente entrega de ocho ordenadores portátiles para los profesionales. Además, recordó que se han renovado nueve equipos informáticos y que el partido judicial cuenta con el sistema de videoconferencia y con equipos de grabación para las tres salas de vistas.