sobre ICO: Que va recollir la major quantitat de fons durant simbòlics vendes - Blockchain Notícies\nEn l'últim any, ICO era la forma més popular de la recaptació de fons. Però els experts assenyalen que veurem un enfocament completament diferent a la realització de vendes de fitxa en 2018. Ara anem a recordar que els projectes que recull la major quantitat de fons durant ICO-vegades, en uns pocs segons.\nEOS – La infraestructura més potent per a aplicacions descentralitzades\nMés que $700 milions recaptats. ICO està encara en curs\nEOS és una plataforma descentralitzada per als desenvolupadors d'aplicacions descentralitzades. El creador d'EOS és Dan Larimer. També és conegut com el fundador de BitShares, steem, i BitUSD.\nÉs de destacar que els desenvolupadors van decidir dur a terme la recaptació de fons fins al juny 2, 2018. És un període considerable d'aquest tipus de projectes. A finals d'octubre, en l'Escala de llançament 2017 Brock conferència Pearce va assenyalar que l'ICO de EOS havia atret a gairebé $700 milions de dòlars en 345 dies, i no era el límit. D'acord amb Pearce, aquesta ICO reunirà més de $1 MIL MILIONS abans que acabi.\nLa plataforma és operada en blockchain en el format del sistema operatiu per als desenvolupadors. L'objectiu principal és millorar l'eficiència de les tecnologies de la informació (no hi ha límit a la perfecció, i les capacitats d'aquests sistemes només estan limitades per la consciència humana) i per resoldre el problema d'escalabilitat blockchain en augmentar el nombre d'usuaris a milions i la velocitat de les transaccions a milions per segon a través de càlculs paral·lels i de processament de dades. Aquestes idees són impressionants. El funcionament de la xarxa serà confirmada per les OPD (Prova delegat de l'Estaca). Això és, cal mantenir la seva cartera amb algunes monedes tot el temps perquè la transacció apareix en el blockchain. Una xifra concreta no es pot proporcionar en aquest moment, però després d'haver analitzat el principi de la mineria POS, es fa evident que els més monedes a la vostra disposició, més possibilitats tenen de trobar un bloc. Aquest mètode està ben demostrat a la xarxa social Steemit, on la mitjana de temps per confirmar la transacció és un parell de segons.\nFileCoin – Un mercat descentralitzat per a l'emmagatzematge de dades\n$257 milions recaptats\nFileCoin és una xarxa descentralitzada en la seva pròpia blockchain per a l'emmagatzematge i processament de dades. El principi de les operacions de xarxa es pot comparar amb la mineria; l'única diferència és la plataforma per a la mineria. Els usuaris proporcionen l'accés al seu emmagatzematge, a canvi de FileCoins.\nHi ha dues formes d'utilització de la xarxa:\nEls clients compren emmagatzematge en el núvol o sol·licitar la informació necessària dels miners a la xarxa i pagar els serveis amb FileCoins.\nMiners proporcionen als usuaris l'accés al seu emmagatzematge per FileCoins.\nFileCoin té competidors com Storj i Sia. El primer projecte està basat en Etereum i té problemes amb l'escalabilitat, i la segona és força lent, així. FileCoin utilitza la seva pròpia xarxa i protocols per interactuar amb els usuaris i les seves dades.\nTezos – Un Commonwealth nous digital\n$232 milions recaptats\nTezos és un nou sistema blockchain autogestionat descentralitzat que crea una comunitat digital genuïna. La tecnologia facilita la verificació formal, el que demostra matemàticament la correcció del codi normatiu operacions i augmenta la seguretat dels contractes intel·ligents més delicats o financerament ponderats.\nEn altres paraules, els desenvolupadors introdueixen una alternativa a Etereum i anunciar el llançament d'un nou protocol especialitzat en el treball amb contractes intel·ligents segures. El sistema està destinat a complir tasques fonamentals, com ara la transparència, seguretat, i la velocitat de treball. La llengua pròpia dels contractes intel·ligents, crida de Michelson, ofereix un sistema de verificació formal de conformitat amb el principi que s'utilitza en la indústria de l'aviació.\nMalgrat un èxit tal ICO, el projecte està encara en el començament del seu desenvolupament a causa d'algun conflicte intern. Els fundadors de la companyia han recollit una baralla amb el president del fons suís, que va proporcionar la recaptació de fons, i els inversors segueixen esperant les seves fitxes. Mentre que els més impacients ja han presentat diverses demandes contra el projecte.\nBancor – Xarxa de liquiditat descentralitzat\n$150 milions recaptats\nBancor és una xarxa descentralitzada que permet emmagatzemar fitxes Etereum i fàcilment convertir-los en altres tokens sense tercers a un preu calculat automàticament mitjançant un senzill de cartera web.\nLa base del projecte és contracte intel·ligent i un prototip millorat de la xarxa Etereum que intercanvia tokens sense passar pels intercanvis moneda digital. és ràpid, de confiança, i, el que és més important, segur. Les transaccions es realitzen amb l'ajuda de contractes intel·ligents. “Màgia està en les matemàtiques i una fórmula simple que compra i ven de tal manera que la liquiditat constant en el mercat es manté independentment dels volums i els llistats d'intercanvi,” els desenvolupadors expliquen.\nEls èxits de l'empresa són més de 50 projectes de tokens, incloent l'energia Ledger, CERA Token, SENTIT, i altres. Ja s'han unit a la xarxa Bancor. Nou projectes associats han activat els seus fitxes i es pot comprar i vendre a través de l'aplicació Bancor. A més BNT (Bancor xarxa Token), l'aplicació és compatible amb ETH, GNOME, ENJ, BMC, IND, STX, DESITJAR, i IQT. Amb l'ajuda de contractes intel·ligents, la xarxa convertida 20.7 milions BNT ($58 milions a la taxa mitjana de Bancor).\nEstat – El sistema operatiu mòbil Etereum\n$100 milions recaptats\nÉs un nou ecosistema d'aplicacions descentralitzades (Dapps), que proporciona als usuaris una interfície convenient per interactuar amb el sistema, així com amb altres usuaris de la plataforma. d'altra banda, el sistema pot dur a terme de forma independent les funcions d'una cartera, un navegador, i una xerrada. Tot el procés està descentralitzat i, per tant, segur i ràpid.\nÉs interessant que els desenvolupadors estan apostant a la comunitat en el desenvolupament del projecte. Això és, els desenvolupadors donen l'oportunitat al propietari de fitxes a la seva comunitat a participar en la presa de decisions per al desenvolupament de projectes malgrat el fet que el principi de l'OIC implica l'absència d'aquests drets.\nDiverses aplicacions descentralitzades ja s'han registrat a l'Estat, incloent Gnosi i Aragó.\ngnosi (250,000 ETH collected) és una plataforma descentralitzada per a les prediccions. Per exemple, prediccions poden estar dirigides a discutir personatges famosos, debats periodístics, valoració prèvia a la subhasta d'obres d'art, apostes esportives, etc..\nTenX – Convertir i passar monedes virtuals. En qualsevol moment. On sigui\n$83,1 milions recaptats\nLa companyia de pagaments Singapur s'esforça per fer que l'ús de cryptocurrencies tan convenient i fàcil com l'ús de les monedes fiduciàries. Tan, van rebre l'aprovació de Visa i MasterCard i emeten la seva pròpia targeta de plàstic. El cost de l'emissió de la targeta és $15, però es pot ordenar la seva versió virtual al lloc web oficial, així. La companyia promet taxes baixes comissions per utilitzar el servei si les despeses de la targeta estan a menys de $1,000 per any. Si les despeses de la targeta supera aquest nivell, No es paguen les comissions.\navui en dia, el sistema treballa amb Bitcoin, mentre èter i tauler estan en mode de beta tancada. El suport de ERC20 fitxes estàndard també s'afirma, el que significa que la compatibilitat amb DGX, REP, TRUST, NEO, i altres. El més interessant és que es pot pagar amb una targeta de TenX en qualsevol botiga que accepti Visa i Mastercard. És un projecte molt prometedor amb el suport de Vitalik Buterin.\ncívic – Ecosistema d'identitat segura\n$33 milions recaptats\nCiutadana té com a objectiu construir un ecosistema universal que permet l'accés a la informació necessària sobre la demanda. a saber, que proporciona accés als serveis de verificació d'identitat a través blockchain. així, Cívica proporcionarà un accés senzill i segur a les dades personals dels usuaris i verificar la seva identitat.\nPer exemple, la companyia ofereix als residents de l'Extrem Orient per participar en el sorteig de cotxe, el qual es durà a terme només per a ells. Si el promotor coopera amb Cívic, Es pot comprovar si tots els participants són els veïns d'aquesta part del país.\nCiutadana ja ha llançat una aplicació per a la seva plataforma d'identificació digital, coneguda com la Plataforma Cívica Secure Identity (única versió de IOS).\nAventus – Infraestructura B2B de venda d'entrades\n$18.7 milions recaptats\nAventus és una eina per crear i promoure entrades per a diversos esdeveniments d'una manera segura i transparent. Els organitzadors de l'esdeveniment en si no controlar la distribució de bitllets.\nEl projecte permet a reconsiderar el principi de distribució d'entrades en els mercats secundaris, així com per eliminar la publicitat no regulada i activitats il·legals relacionades amb la venda d'entrades. Amb aquestes eines, els organitzadors podran fixar el preu mínim i màxim d'entrades i controlar el seu moviment en el mercat secundari, fer tot el procés transparent i just.\nEn altres paraules, es tracta d'un sistema de tiquets segura. La tasca principal d'Aventus és canviar el concepte de distribució d'entrades i que sigui descentralitzat, el que permetrà als promotors i els sistemes especialitzats en vendre entrades per a esdeveniments de forma automàtica i obtenir una comissió per això.\nAra anem a prestar especial atenció a diversos projectes de l'OIC russos reeixits.\nMobileGo – La segona revolució del joc Is Coming\n$53 milions recaptats\nAccés a Internet de banda ampla ha canviat el món dels jocs. campanyes individuals són avorrits, i els jugadors volen competir entre si en temps real. La tecnologia de blockchain farà una revolució en els jocs multijugador: Ara competicions CyberSport estaran disponibles per a tothom. Això ja està disponible amb el testimoni intel·ligent MobileGo, el que permetrà a milions de jugadors de tot el món a unir-se en tornejos descentralitzats i coincideix P2P.\nPer dir-ho directament, els desenvolupadors volen ampliar els límits dels esdeveniments d'esports electrònics, el que permetrà a tots els jugadors a participar en les competicions en igualtat de condicions. Els jugadors seran recompensats per certs èxits amb premis en efectiu.\nCentre de Mineria de Rússia – mineria multicel·lular\n$43 milions recaptats\nEl holding rus posa en marxa els centres miners a Rússia, desenvolupa miners únics i més avançats, anomenada Multiclet, i produeix miners Sortida.\nLa idea principal avanç d'aquest projecte és la creació d'un miner "ASIC-resistent" que extraureu una moneda digital, per exemple, Etereum, diverses vegades més eficient que les targetes gràfiques i utilitzen una quantitat mínima d'energia. s'han previst Tals indicadors aconseguir mitjançant el desenvolupament d'un processador multicel·lular, que es basa en el principi similar de computació distribuïda d'un xip de targeta gràfica.\navui en dia, l'empresa subministra ASIC Sunrise amb xips de Bitfury estrangera. El desenvolupament de la computació en el processador intern prendrà aproximadament un any. El projecte es pot considerar la revolució russa en la mineria.\nINS Ecosistema – La indústria de l'alimentació, reinventat\n$42.1 milions recaptats\nAquesta arrencada és el primer ecosistema descentralitzat global que connecta als productors i consumidors d'aliments directament.\nL'objectiu és que els compradors poden interactuar amb el fabricant directament, sense passar pels minoristes i altres intermediaris que no poden ser controlades totalment. Els minoristes solen ús excessiu del seu poder de mercat: que cobren preus i suprimeixen els petits comerciants. És un problema comú que pot ser resolt amb l'INS Ecosistema.\nSONM – Superordinador universal Boira\n$42 milions recaptats\nEl projecte representa un concepte d'un superordinador mundial descentralitzada per a la computació de la boira. El sistema operatiu descentralitzat a la plataforma Etereum és responsable de l'execució de les funcions i capacitats de computació. Aquest sistema és una peça de programari especialitzat que permet integrar milers o fins i tot milions d'ordinadors de tot el món en una sola xarxa d'ordinadors. Això farà que sigui possible aconseguir resultats rècord en qualsevol tipus de càlcul i la complexitat, si s'està calculant el nombre de molècules en una peça d'ADN en la medicina, o investigant espai distant, oa la recerca de noves espècies de vida a la Terra i altres planetes.\nLa major quantitat de fons durant simbòlics vendes\nuna font decenter.org\nciutadà de Corea del Sud ...\nInversió en escala de grisos ...\nmissatge anterior:Com serà el mercat ICO canviar en 2018?\nsegüent post:Blockchain Notícies 8 gener 2018


Devata Suite & Residence Bali Indonèsia - Ofertes d'hotels amb els MILLORS DESCOMPTES EN LÍNIA Fer un comentari al lloc web\nDevata Suite & ResidenceJl. Dewi Sri IV, Gg Cendana No. 67, Seminyak, Kuta, Legian, Bali, Indonèsia, 80361 - Veure al mapaTé alguna pregunta per a Devata Suite & Residence?Notable7,6Basada en96comentarisDevata Suite & ResidenceVeure més fotosVista interiorVeure més fotosVeure totes les 26 fotosMolt bona ubicació 7,3Veure al mapa7,3Ubicació\nSuite superior amb accés a la piscina (Superior Suite Pool Access)\nTé alguna pregunta per a Devata Suite & Residence?\nComparar amb allotjaments semblantsSelecció actualDevata Suite & ResidenceThe Akmani Legian HotelHardys Rofa Hotel and Spa LegianAtanaya by Century Park JakartaValoració dels clientsNotable 7,6 (96 comentaris)Excel·lent 8,2 (972 comentaris)Notable 7,4 (99 comentaris)Notable 7,8 (454 comentaris)BarriLegianLegianLegianLegianWi-Fi Wi-Fi GRATUÏTA Wi-Fi GRATUÏTA Wi-Fi GRATUÏTA Wi-Fi GRATUÏTADesdejuni Desdejuni inclòs Desdejuni inclòs Desdejuni inclòs Desdejuni inclòsSeleccionar datesMés informacióMés informacióMés informació\nDistàncies i informació bàsicaaeroports a prop6 kmAeroport internacional de Ngurah Rai (DPS) - Bali120 kmAeroport Internacional de Lombok (LOP) - Lombokestacions de tren i autobús6 kmTerminal de Bus Tegal Sari6 kmTerminal de Bus Bemo Gunung Agunghospitals i clíniques200 mUltimo Aesthetic & Dental Center - Balifarmàcies650 mkawan agung legian tengah Pharmacybotiga de conveniència150 mCircle KRetirada d'efectiu250 mATM\nSobre l'allotjamentDescripcióConstruit a l'any 2012, Devata Suite & Residence és un extra de distinció per a Bali i una el·lecció intel·ligent per als viatgers. L'hotel és a 0.2 Km del centre de la ciutat i permet accedir a les instal.lacions més importants de la ciutat. Un ambient ben cuidat i la seva proximitat a Delta Spa, Sunset Star, Centre Comercial Bali Brasco donen a aquest hotel un encant especial. Aprofiti's de la riquesa de serveis i avantatges d'aquest hotel de Bali. Aquest hotel ofereix nombroses instal.lacions en el lloc per satisfer el més exigent dels clients. L'ambient de Devata Suite & Residence es reflexa en cada habitació. televisió de pantalla plana, aire condicionat, servei de despertador, escriptori, mini bar són només algunes de les comoditats a la vostra disposició. L'hotel compta amb una llista completa de comoditats, com piscina exterior. Gaudeixi d'incomparable serveis i d'una localització de prestigi a Devata Suite & Residence.Mostrar mésCaracterístiquesAccés a InternetWi-Fi gratuït en totes les habitacionsZones públiques amb Wi-Fi Desplaçamentaparcament de cotxesLloguer de cotxes lloguer de bicicletestransport hotel/aeroport Coses a fer, maneres de relaxar-sepiscina [exterior]visites turístiques Àpats, begudes i refrigeribarcafeteria Serveis i comoditatsmagatzem d'equipatgeservei de bugaderia neteja en seczona de fumadors Per als nenshabitació familiar Accésrecepció [24 hores]s'admeten animals de companyia Disponible a totes les habitacionsaire condicionatescriptorireproductor de DVD/CDbarnussosmini barsala d'estarCaixa forta a l'habitacióneveratelevisió de pantalla planaempolles d'aigua de cortesiaplat de dutxaTV satèl•lit/cableIdiomes ParlatsAnglèsIndonesi Mostra MenysPolítiquesNens i llits supletorisNens de 0 a 5 any(s) [inclosos]Gratuït si s'usen els llits existents. Nota, si necessiteu un bressol hi pot haver càrregs extra.Nens de 6 a 10 any [inclosos]Gratuït si s'usen els llits existents.Els hostes de 11 anys i més es consideraran adults.Els llits supletoris depenen de l'habitació escollida. Consulti la capacitat de l'habitació individual per obtenir-ne més informació.Al reservar més de 5 habitacions, poden aplicar-se diferents condicions i suplements addicionals.Mostrar mésInformació útilEntrada/SortidaHorari d'entrada des de: 2:00 PMHorari de sortida fins a: 12:00 PMDesplaçamentDistància des del centre de la ciutat: 0.2 KmDistància fins a l'aeroport: 5 KmDurada del trajecte fins a l'aeroport (minuts): 20L'allotjamentNombre d'habitacions: 24Any de construcció de l'hotel: 2012Mostrar mésAvís importantNyepi Religious Day\nSuite superior amb accés a la piscina\nIt was okay for the hotel.. good for location, the room is super big. But no many furniture.. Comentat el 25 de febrer 2017\nThis place was really wonderful. I wish I was able to stay longer. I booked a two-bedrooms suite, but instead got a spacious two levels unit that consisted of a kitchen and a living room at the lower level and two spacious bedrooms at the above level. The living room is just a few steps from the pool and the pool was huge and clean. Suitable for family with young children. Comentat el 20 de febrer 2017\nGood for staying a night or two”\nBug Rom, nice pool but far away from everything Comentat el 14 de desembre 2016\nSuite superior amb accés a la piscina reservada fa 0 hores, 51 minuts


VIII Festa de la Ciència UB\nVII Festa de la Ciència (2021); tallers en directe\nTALLER DE QUÍMICA: “HI HA QUÍMICA A CASA TEVA?”\nQuè és la Química? Alguns dels missatges que ens arriben a través dels mitjans de comunicació o inclús d’algunes persones del nostre entorn, atorguen característiques negatives als productes químics. Aquesta associació sovint és un prejudici, creieu que podríem viure sense la química? Obriu bé els ulls i descobriu com de present hi és a la nostra vida.\nDe la mà de dues persones expertes de la Universitat de Barcelona descobrireu d’una manera pràctica i visual la diferència entre un àcid i una base. Explicaran com identificar el grau d’acidesa de diversos productes molt coneguts i presents a moltes llars tant fent servir aparells de laboratori, com amb mètodes casolans. A més, es faran demostracions de luminescència amb objectes quotidians.\nAmb aquesta activitat s’ofereix la possibilitat d’interaccionar en directe amb personal investigador de la Facultat de Química a la vegada que realitzen demostracions i experiments en el laboratori. Una oportunitat única de fer preguntes i qüestionar-se com la Química és present i necessària pel nostre dia a dia.\nDIA I HORA: 27 de maig a les 11:00 h\nLes persones que hi participaran:\nAna Belén Caballero Hernández. Departament de Química Inorgànica i Orgànica. Facultat de Química.\nJaume Granell Sanvicente. Departament de Química Inorgànica i Orgànica. Facultat de Química.\nIrene Lapuente, física especialitzada en comunicació i divulgació científica. Cofundadora\ni directora de La Mandarina de Newton.\nVII Festa de la Ciència (2021)\nVI Festa de la Ciència (2020)\nV Festa de la Ciència (2019)\nIV Festa de la Ciència (2018)\nIII Festa de la Ciència (17)\nII Festa de la Ciència (2016)\nI Festa de la Ciència (2015)


Més de 1100 persones visiten el Lluçanès durant el cap de setmana del Benvinguts a Pagès | Consorci del Lluçanès\nMés de 1100 persones visiten el Lluçanès durant el cap de setmana del Benvinguts a Pagès\nHome/Més de 1100 persones visiten el Lluçanès durant el cap de setmana del Benvinguts a Pagès\nEl cap de setmana del 9 1 10 de juny, el Lluçanès, igual que la resta del territori català, va acollir el Benvinguts a Pagès a tot Catalunya, una proposta organitzada per la Generalitat, a través del Departament d’Agricultura, Pesca i Alimentació, de l’Agència Catalana de Turisme i de la Fundació Alícia, amb la col·laboració dels Consells Comarcals, Consorcis i Oficines de Turisme i nombroses entitats i associacions del sector i que permet redescobrir el món de la pagesia, trepitjar el territori, conèixer l’origen dels productes alimentaris que consumin cada dia, tastar les elaboracions de les explotacions participants i omplir el rebost amb productes de proximitat.\nDes del Lluçanès i amb la coordinació del Consorci del Lluçanès, hi van participar 3 explotacions agroramaderes, assolint dades de visitants molt altes, de les primeres de tot Osona. Així, i per ordre de visitants, el Soler de n’Hug va ser l’explotació més visitada a tot el Lluçanès i Osona amb 491 visitants, seguit de Betara, la segona també de tot el Lluçanès i Osona amb 337 visitants i Formatges de Lluçà amb 256 visitants. Amb aquestes dades d’èxit més els comensals que van assistir al Restaurant Cal Baumer (48 persones) tastant un menú de productes locals, i les 45 persones assistents al taller de pa de blat forment guiat pel Forn Cal Pujals de Sant Boi de Lluçanès, sumen un total de 1177 persones participants.\nUna xifra que evidencia l’alt interès turístic per les propostes del Lluçanès.\nAl mateix temps, la iniciativa ha permès acostar el món de la pagesia i producció agroalimentària als mateixos habitants del Lluçanès i comarques veïnes que van aprofitar l’ocasió, de portes obertes, per visitar les explotacions.\nDes del Consorci del Lluçanès es valora molt positivament la iniciativa, que va estar comunicada a través d’una campanya específica a les xarxes socials, on eren els mateixos protagonistes participants al Benvinguts a Pagès que convidaven a assistir als seus establiments. A més es va fer una campanya de comunicació específica al territori a través de les escoles, per arribar al públic familiar – públic principal del Benvinguts a Pagès- i als ajuntaments i espais d’interès com biblioteques, centres cívics, espais socials, ajuntaments i comerços.\nMarta Homs2018-06-12T13:40:47+00:0012 Juny, 2018|Desenvolupament rural, Sin categoría, Turisme|


marfanta.com: Alcanar commemorarà el Tricentenari amb l'espectacle sobre 'Victus'\nAlcanar commemorarà el Tricentenari amb l'espectacle sobre 'Victus'\nALCANAR (Montsià).- El recital historicomusical 'Victus: del mal que van fer aquells soldats' serà a Alcanar el divendres 19 de setembre, en un acte organitzat per la Regidoria de Cultura per commemorar el Tricentenari. Interpretat per l’actriu Sílvia Bel, Carles Beltran i Llúcia Vives, la Cisterna del Vall serà el marc en què es podran escoltar lectures de fragments de la novel·la 'Victus' d’Albert Sánchez Piñol, acompanyades per música barroca de l’època del 1714.\nL’espectacle 'Victus: del mal que van fer aquells soldats', és un recital basat en la memòria d'un dels episodis més ferotges de la història de Catalunya, recreant passatges -narrats i cantats- que difonen de forma lúdica i creativa moments èpics de l’època de la Guerra de Successió. El recital combina diferents elements musicals i literaris. La lectura de fragments escollits d’una de les novel·les històriques actuals i més completes sobre el 1714 es combina amb la narració de passatges de les memòries de Francesc de Castellví, considerat el millor cronista de la Guerra de Successió, i s’acompanya amb la interpretació de romanços que contextualitzen les vivències en la Catalunya del segle XVIII. Serà el 19 de setembre, a les 20 hores, a la Cisterna del Vall d’Alcanar. L’entrada és gratuïta i es prega màxima puntualitat. No es permetrà l’entrada a la Cisterna un cop iniciat el recital.


La Taula Periòdica feta simfonia a la Festa de la Ciència de Barcelona | IRB Barcelona\nImatge del concert d'inauguració de l'Any Internacional de la Taula Periòdica\nQui diu que la ciència o la químicasón avorrides? Per a alguns, com ara l’investigador de l'Institut deRecerca Biomèdica (IRB Barcelona) i catedràtic emèrit de Química Orgànica de la UB, Ernest Giralt, la taula periòdica sona com la música. I ho demostrarà el 27 d'octubre,amb la interpretació d'un fragment de la sevaobra 'Chemical elements 2018: un mosaic musical' juntament ambl'Orquestra Simfònica del Vallés. L'obra, que exemplifica la interrelació entre la música, la química i l'educació, es compon de 118 fragments, i reflecteix la periodicitat i les propietats dels elements de la taula periòdica.\nL'acte, organitzat en col·laboració amb la Fundació Collserolai l'Orquestra Simfònica del Vallés, comptarà també amb uncol·loqui en el qual Giralt estarà acompanyat per Laia Espelt, doctora en química i cap del Departament de física i química de la Fundació Collserola, i Mercè Izquierdo, Doctor en Química i professora de la UAB.L'acte abordarà el paper de l'educació en la divulgació dels coneixements científics vinculats al món de la química, coincidint també amb l'Any Internacional de la Taula Periòdica.\nEs tracta d'una de les dues activitats d'art i ciència en què participarà l'IRB Barcelona, en el marc de la Festa de la Ciència organitzada per l’Ajuntament de Barcelona al Moll de la Fusta (al Port Vell).\nPel que fa a la segona activitat, l'artista Anna Rierola, primera Artist in Residence de l'IRB Barcelona, participarà en un debat sobre art i ciència amb mirada de dona. El Programa de Residència Artística és una aposta per apropar la ciència a la societat de manera creativa, facilitant als artistes l’estada a l'IRB Barcelona per impregnar-se de la manera de treballa dels científics i plasmar-la a través de l'expressió artística.\nEls artistes tenen l'oportunitat única d'accedir a una àmplia gamma d'investigacions, dades i infraestructures disponibles al centre, i explorar, aprendre i establir relacions directes amb els científics, creant així un espai de reflexió i d' inspiració.\nCom a artista visual que parteix de la ciència, com a mitjà de reflexió sobre el món com a xarxa interconnectada, Rierola basa la seva creació en imatges científiques obtingudes gràcies a l'estreta col·laboració amb centres de recerca com l'IRB Barcelona.\nEl col·loqui, organitzat en col·laboració amb QuoArtis, comptarà també amb la presència de la científica de l'IRB Barcelona i ambaixadora del Programa Residència Artística, Neus Prats, i l'historiador de l'art Daniel López del Rincón, els quals tractaran d 'apropar la ciència a la societat, amb l'objectiu d'ajudar a minimitzar els desequilibris de gènere i promoure la igualtat d' oportunitats.\nEl compromís de l'IRB Barcelona amb la societat\nL'IRB Barcelona és un centre de recerca capdavanter que té entre els seus objectius impulsar el coneixement i la cultura científica, promovent el pensament crític i apropant la ciència a diversos públics.\nAixí, el centre està implicat durant tot l'any en nombroses activitats de comunicació i divulgació científica , com ara jornades de portes obertes, fires científiques i conferències gratuïtes obertes al públic en general. Aquestes activitats de participació pública no només mostren la investigació d'avantguarda que estan realitzant els científics del centre, sinó que també proporcionen una mostra del fascinant món microscòpic que s’està analitzant per poder millorar la nostra salut i qualitat de vida.\nEn un moment en què la ciència i la pràctica de la ciència són cada vegada més importants en tots els sectors de l'economia i la societat, les iniciatives de participació pública de l'IRB Barcelona contribueixen a impulsar el coneixement i la cultura científica, promovent el pensament crític i obrint la ciència a una gran varietat d'escenaris i audiències.\nEn consonància amb aquesta tasca divulgativa i de promoció de vocacions, aquest cap de setmana l'IRB Barcelona també organitza dos tallers per a nens d'entre 7 i 12 anys: "Descobreix la química que t'envolta", on a través de diferents jocs els nens descobriran que la química està molt present en les seves vides; i "El nostre cos, la ciutat perfecta",en el qual ells mateixos descobriran a través del microscopi com es veuen i de què estan formats els òrgans del cos.\nAmb la col·laboració def:


Guerra de Successió: un conflicte de classes socials? | Reflexions d'un arqueòleg glamurós\n« SOTA TERRA: Valoració Final\nSindicalisme, vagues i conciència de classe avui »\nGuerra de Successió: un conflicte de classes socials?\nSetembre 11, 2010\nLa visió romàntica i nacionalista sorgida al segle XIX ens ha venut que la Guerra de Successió va ser una mera lluita per la Independència de Catalunya, o quelcom semblant. Bé, cert és que els antics territoris de la Corona d’Aragó van perdre les seus furs, exèrcits i lleis de tradició feudal, quedant així centralitzades, i el castellà va ser l’idioma oficial de l’Administració, tot i que anteriorment ho era el Llatí i no el català.\nPerò Catalunya no en absolut un estat independent abans dels borbons sinó que, dels dels Reis Catòlics (s.XV), formava part d’una sola monarquia que governava sobre un conjunt de territoris amb institucions pròpies, un sistema descentralitzat hereu de l’Edat Mitjana que beneficiava clarament a la noblesa, que tenia el control de les Corts, la Diputació General o les Juntes de Braços; sense que els diferents Reis Hasburgs aconseguissin centralitzar exèrcits i hisendes, tot i els diferents intents per part del Compte Duc d’Olivares.\nInteressos econòmics de classe: noblesa vs burgesia\nFelip V el dia 4 d’Octubre de 1701 va jurar les Constitucions Catalanes i va establir un seguit de concessions reials, molt beneficioses per a la burgesia catalana: un port franc a Barcelona, el lliure comerç amb Amèrica de dos vaixells anuals, la formació d’una companyia comercial, la llibertat de comerç del vi i aiguardent català als ports peninsulars, mentre que va recuperar impostos al camp que perjudicaven als terratinents.\nEs evident que això va sulfurar a la temerosa i decadent noblesa catalana, que veia amb com el seu poder del que havien gaudit des de l’Alta Edat Mitjana podia desaparèixer davant la gran acumulació de capital que estava aconseguint la nova classe social emergent: la burgesia urbana comercial. Així doncs es va començar a formar un “Partit Austriacista”, format per membres de l’església, militars i els més rics propietaris benestants, que posaren en contra dels borbons a les Corts i el Consell de Cent.\nDintre del bàndol català resulta molt curiós veure com el major partidari de la rendició a Felip V va ser el Conseller en Cap Rafael Casanova, d’origen burgés, que va proposar la claudicació catalana a la Junta de Braços el 1713 i posteriorment el 1714 al Duc de Berwick, cap de les tropes felipistes. Casanova va morir als 83 anys a Sant Boi, perdonat per Felip V, on va poder seguint exercint d’advocat, gaudint de la seva riquesa familiar que en cap cas va ser espoliada.\nEn canvi, el personatge que va lluitar més ferotgement en contra del Rei Felip V va ser el Marqués del Poal, protagonista de la Batalla de Talamanca, un noble que posseïa la senyoria del Poal i els castells de Gimenells i de la Baells, bens que SI van ser confiscats per la monarquia borbònica, quan ell es va exiliar a Viena.\nConseqüències econòmiques del Decret de Nova Planta\nLa imposició d’un model centralista, va assentar les bases del absolutisme monàrquic basat en la fisiocràcia racionalsita i un proto-despotisme il·lustrat, on la noblesa local perdia poder polític i militar al centralitzar-se les Corts a Madrid, però sobretot es va veure afectada de forma econòmica. El 1715 desapareixia la Generalitat (que tan sols es dedicava a recaptar impostos), la Tresoreria Reial, la Batllia General i el Tribunal del Mestre Racional (tots controlats per la noblesa catalana) essent substituïda pel Reial Cadastre, un sistema impositiu proporcional a les propietats de cases, bestiar, molins, forns i molt especialment terres agrícoles. Per primer cop la noblesa catalana passava de recaptar a pagar els impostos. Amb la qual cosa la noblesa va desaparèixer de facto com a classe social, això com totes les fonteres comercials entre feus o els impostos i privilegis aristocràtics, liberalitzant així el comerç intern.\nAquests sistema econòmic va catapultar també els beneficis astronòmics de la burgesia catalana. Progressivament es liberalitza el comerç d’esclaus i rom amb Amèrica creant una gran classe de burgesia mercantil (els quals acabarien sent coneguts com “indianos”), produint una gran acumulació primitiva de capital, que serà la base de la industrialització del s.XIX. La Guerra de Successió va posar les bases pel desenvolupament posterior d’una economia capitalista liberal, que acabarien culminant les desamortitzacions de Madoz i Mendizabal, eliminant les darreres reminiscències de l’Antic Règim.\nNo sabem com seria Catalunya avui si la noblesa austriacista hagués guanyat l’Onze de Setembre, però és molt possible que ens trobéssim en una situació estructural força semblant a la d’Extremadura o Andalusia, amb una gran dependència de l’agricultura latifundista. I ara els mateixos burgesos ens venen la seva visió romàntica nacionalista… potser per amagar les seves vergonyes en aquell conflicte?\nArxivat a Arqueologia, Història i Antropologia | Etiquetat 11 Setembre, burgesia, Felip V, Guerra Successió, Madoz, Marques del poal, Mendizabal, nacionalisme, noblesa, Rafael Casanova |\nNo et discutiré res del que dius, però em xoca aquest paràgraf “No sabem com seria Catalunya avui si la noblesa austriacista hagués guanyat l’Onze de Setembre, però és molt possible que ens trobéssim en una situació estructural força semblant a la d’Extremadura o Andalusia, amb una gran dependència de l’agricultura latifundista.”\nFins on jo sabia, pobra de mi! Andalusia i Extremadura han estat dins la teva admirada Espanya borbònica no? com s’entén doncs?\nLlàstima, perquè fins aquí t’havia quedat d’allò més bé.\nper Clidice Setembre 11, 2010 at 3:46 pm\nEstremadura i Andalusia van estar al bàndol guanyador de la Guerra de successió i la seva noblesa latifundista no es va veure perjudicada per cap decret de nova planta!\nTotes les institucions forals d’origen medieval de Navarra es varen mantenir intactes fins a Isabel II.\nper Arqueòleg Glamurós Setembre 11, 2010 at 6:18 pm\naleshores encara entenc menys el teu text. Si totes les bondats estan del bàndol borbònic i Catalunya no és un país endarrerit, sense indústria i presa dels latifundistes gràcies a la “salvació” que ens va proporcionar el senyor Felip V, per què no estan tan de puta mare a Andalusia i Extremadura i per què els andalusos i extremenys estan tan emprenyats amb l’Espanya jacobina? Jo és que flipo en com vols ficar amb calçador tot allò que pensis, pugui ser o no.\nper Clidice Setembre 12, 2010 at 12:07 am\nA veure, a verue Clídice! Felip V va ser molt bó per a la burgesia catalana preexistent, al posar un sistema impositiu que els beneficiava.\nNO va ser positiu per tota Catalunya, sinó per una classe social en concret que estava aliada amb ell. Felip V va castigar a la noblesa de la Corona d’Aragó que se li havia oposat, confiscant-li els bens i cobrant impostos per primer cop. A la resta de noblesa la va mantenir!\nO es que ara em negaràs que Catalunya va tenir una Industrialització i la major època de creixement econòmic des del s.XIII sota el Règim borbònic? Igual ho he somiat jo!!!\nper Arqueòleg Glamurós Setembre 12, 2010 at 11:00 am\nestimat jo només intento transmetre’t que et perd la ideologia. tu en saps més que jo, no cal dir, al cap i a la fi no passo d’estudiant perpètua, però utilitzar els fets per fer-los “dir” allò que tu vols, tan si, com si, em sembla molt poc acadèmic.\nper Clidice Setembre 12, 2010 at 11:02 am\nLes dades econòmiques i polítiques que he exposat son OBJECTIVES i les conclusions subjectives, des del meu punt de vista polític, ja que no soc neutre ni ho he pretés ser mai, of course!\nper Arqueòleg Glamurós Setembre 12, 2010 at 11:06 am\nDe hecho seria interesante el análisis pre-industrial de catalunya y su relación con el comercio ilegal de esclavos con 30.696 esclavos. ( con Joan Maristany i Galceran a la cabeza ) , así como el uso de las colonias españolas en las americas .\nper PremiaDeMar Setembre 17, 2013 at 1:29 pm\nEstic d’acord amb Clidice sobre el desencert d’aquesta conclusió final, si bé també entenc que Andalusia i Extremadura són zones on el poder de la noblesa es va anar mantenint amb el temps. Tampoc crec que això anés en contra d’una posterior industrialització, ja que en el fons Catalunya està situada geogràficament en una zona que impulsa de per si gràcies al corredor del Mediterrani.\nSobre la Guerra de successió, crec que la visió de guerra d’independència queda relegada només per a les masses ignorants, ja que a poca història que s’hagi estudiat, tots els professors et deixen clar que ni la Revolta dels Segadors ni la Guerra de Successió van ser conflictes per la independència de Catalunya, i que de fet, en la segona, si Catalunya hi va intervenir va ser perquè volien ser part del regne d’Espanya però amb un altre rei. El que ha passat és que amb el temps, s’ha romantitzat tot plegat i s’ha convertit en un símbol degut al patiment que van provocar la guerra i els borbònics.\nper caleglin Setembre 11, 2010 at 3:58 pm\nOle. Per fi comença a haver-hi gent que parlem clar sobre l’11 de setembre i el seu mite. Et reconec que vaig voler fer un article com el teu, pero al final em vaig decantar per analitzar les promeses de la independencia. Et felicito pel teu.\nLa mitificació de l’11 de setembre cada any em sorprén més. Jo que vaig estudiar en un cole ‘nacional-catòlic’, al meu barri de Sabadell era l’única manera als 80 d’aprendre català, ens van inculcar que Catalunya era un estat ric i poderós fins al 1714, on els espanyols malvats ens van robar la llibertat.\nQuan vaig creixer i vaig anar a un institut públic i on el profe més de dretes era del PSC, em vaig emportar un xoc darrera l’altre: Catalunya era un virregne dintre de la Corona d’Aragó, primer, i de la monarquia Hispànica després, que era un regne (aragó) miserable i arruinat en constant estat de guerra civil.\nAra, discrepo al 100% amb que Catalunya (¿Corona d’Aragó?) seria com Andalusia o Extremadura. No, perque a Catalunya predominava i predomina el minifundi i la burgesia urbana, al contrari que el sud. I Castella va ser la primera en perdre el dret foral a la revolta dels Comuneros del 1520, suprimint Carles V la Chancillería de Valladolid. Isabel II va reduïr la foralitat de Navarra a una mera descentralització parcial al 1871.\nCrec que la Corona d’Aragó, d’haver-se mantingut independent (que ho hagués pogut fer no al 1714 sino al 1640 com Portugal) seria precisament com Portugal pero en pobre, un país desestructurat, sense comerç (la vitalitat economica de Catalunya és únicament causa del gran mercat espanyol) i on dificilment s’hagués donat lloc la revolució industrial, ja que el carbó que s’utilitzava a Catalunya provenia del nord d’Espanya, el carbó català era de baixa qualitat, el que explica les colònies industrials que aprofitaven la força dels rius per a crear electricitat.\nQue no: que l’11 de setembre és un mite, una copia absurda del ’14 juliet’ amb la mateixa pressumpta càrrega militar (celebrar batalles). Un mite igual d’absurd i ridícul que el 12 d’octubre, sigui dit.\nEms… ¿quina parrafada, no?\nAh, el meu artícle sobre la independència:\nUn futur de llet i mel http://wp.me/pXeSq-4D\nper PereJP Setembre 11, 2010 at 8:26 pm\nBe, si, realment no seria com Andalusia i Extremadura, gràcies pel detall de la revolta dels Comuneros que havia oblidat!\nDe ben segur la burgesia catalana hauria trobat algun altre aliat amb qui destruir el règim foral i l’economia feudal i aconseguir el poder polític. Una revolta liberal? Una altre batalla? No tinc cap dubte que no s’haurien quedat de braços creuats pagant impostos a marquesos i comptes a una Generalitat feudal.\nQue Catalunya era taaaan minifundista a l’antic règim és més discutible, buscaré bibliografia al respecte!\nEn tot cas gràcies pel teu extens i encertadíssim comentari que aporta molt al debat d’una història objectiva i material, allunyada de dogmes del nacionalcatolicisme català!\nper Arqueòleg Glamurós Setembre 11, 2010 at 8:46 pm\nNacionalcatolicisme català? Et confons de nacionalisme, noi!\nEl fet és que la centralització va tenir un caire d’homogenització/assimilació política i cultural ben clars, i que llavors comença una subordinació total a lleis i furs aliens. Això no treu que afavorís un canvi en l’estrucutura econòmica a millor, que en tot cas per inèrcia col·lectiva s’hauria donat més o menys tard – les anècdotes històriques poden accelerar o retrassar canvis, però és el tarannà col·lectiu el que els culmina. Un altre fet és que una revolució liberal pròpia que hagués establert el català com a llengua de les institucions (pel llatí s’hi hauria pogut ficar el català i no només l’espanyol), etc. hauria canviat molt les coses, en el sentit de ser un poble sobirà (i no es poden transportar pàtries al passat, el que antropològicament existeix és un poble català, nació cultural, que no ha tingut prou força per independtizar-se -a cada pas, repressió de l’Estat- ni un Estat prou fort com per assimilar-la).\nAra és un bon moment per anar cap a la independència: tenim la raó i la força és innecessària. L’onze de setembre més que celebrar es commemora que malgrat els segles d’intents assimilacionistes ni ens han esborrat ni ho aconseguiran mentre hi siguem. I que per a això últim i moltes coses més ens cal l’Estat propi.\nSalut i bona diada!\nper K.T. Setembre 11, 2010 at 9:24 pm\nÉs curiós l’altre idealització: la de la llengua.\nUs recomano a TOTS la sèrie de documentals històrics radiofònics de RNE 1 ‘Documentos’ (disponible en PodCast), i especialment ‘El archivo de la Corona de aragón’ de Març de 2010.\nAllà es pot fer un seguiment de com la llengua de la corona d’aragó passà de ser el català al castellà cap al final del segle XVI. El català va quedar arraconat com una llengua, malauradament, de segona, quedant reduïda als pirineus i les zones agrícoles de Lleida i Girona. A Barcelona el castellà es va convertir ja al segle XVII en la llengua de comunicació. ¿La raó? Els comerciants comerciaven majoritariament amb castella, simplement. Fixem-nos que el primer diari de la península va ser el Diario de Barcelona, fundat al 1792. La correspondència interna de l’administració de la Corona es practicament tota en castellà ja al 1650 i el català, com a llengua literaria, va practicament desapareixer.\nD’altra banda, a vegades oblidem que el terme ‘nació’, sigui cultural, sentimental o figurada (tant se val) neix amb la revolució americana (1779). La nació era el poble i no el rei sobirà. Qualsevol intent de pressuposar una ‘nació’ abans de la independència de les 12 colònies és una reinterpretació política del passat. Per exemple: al 1640 la revolució dels segadors no va ser per cap causa nacional o política, simplement per la gana que passaven les zones agrícoles de Catalunya que es van revelar contra les taxes abusives que pagàven als nobles, en aquell moment alineats amb la dinastia dels Àustries. Portugal, en canvi, sí es va ‘independitzar’, ja que tenia un imperi d’ultramar propi i hi comerciava.\nEl nacionalcatolicisme és la suma dels valors nacionals (sense que ningú expliqui què recollons vol dir això) d’una nació amb o sense estat i la obsessió malaltíssa per la religió, en aquest cas amb l’escència catòlica de la nació catalana. No té res a veure amb Franco ni amb ESpanya. I sí: el nacionalisme català dels 80 i el que practica avui CiU, SCI o Reagrupament és nacional-catòlic.\nper PereJP Setembre 11, 2010 at 9:58 pm\nÉs ben sabut el tema de com el català va perdre pes institucional enfront del castellà amb el pas del temps, però també és cert que a nivell particular/familiar, hi havia gent amb desconeixement total (o gairebé) del castellà degut a que tota la vida la feien en català. Així fins la Renaixença, en què es va associar la llengua a la nació, segurament pel concepte germano-romàntic de nació = llengua+cultura+sentiment unitari.\nper caleglin Setembre 11, 2010 at 10:46 pm\nMeeeccc… els arxius parroquials (partides de batejos, matrimonis, defuncions) estan en català fins ben entrada la segona meitat del segle XIX. Si més no els que he consultat jo amb els meus propis ulls a la zona de Baix Llobregat-Bages-Anoia. QUe no és precisament “zones rurals de Lleida i Girona i els Pirineus”.\nEls arxius civils sí estaven en castellà des del decret de nova planta, clar, això no ho discuteix ningú. De fet es va imposar una nova classe funcionarial enviant funcionaris nascuts a Castella. Ara bé, durant la invasió napoleònica es va tornar al català en els bans (trilingües català-castellà-francès, i novament, ho dic perquè he tocat els documents amb les meves mans).\nper Rafel Setembre 12, 2010 at 10:51 am\nEin? El català va ser engolit pel castellà en els àmbits formals-institucionals-culturals per pura pressió de Castella, però va ser la llengua majoritària del poble (com ho pot ser el castellà a Castella o el portuguès a Portugal, normalitat, vaja) fins fa històricament quatre dies.\nI de fet l’economia “productivista” amb un model urbà és genuïnament catalana (a la majoria d’Espanya imperava el model agrari-rural), que al segle XX la immigració espanyola als nuclis industrials hagi minoritzat els catalans a les zones urbanes i l’ús social de la llengua s’hagi mantingut més als pobles i altres zones apartades de l’activitat econòmica “central” no vol dir que hagi estat així des de sempre, o “fa segles” (insisteixo en el fet que és un fenomen del segle XX). I la vàlua rau en crear/canviar l’estrucutra social, si uns elements la fan créixer i en modifiquen aspectes no en tenen pas el mèrit, l’alimenten, però bàsicament se’n serveixen (la immigració no és una fita col·lectiva -més aviat un fracàs-, un canvi d’estructura, sí).\nLa fita col·lectiva catalana, la industrialització, va ajuntar-se amb el fracàs socio-econòmic castellà i la seua riuada demogràfica arribada en condicions ALTAMENT contràries al català. Sinó la majoria estarien integrats, com gran part de la meva família, per exemple.\nResulta que, paradoxalment, la llengua “de ciutat” és genuïnament el català, l’oriental si es vol (la Catalunya nova va anar a remolc i va der la funció de “zona agrària del país industrial que emet emigració camp-ciutat, no equiparable a l’espanyola en número, per desgràcia), però català al cap i a la fi.\nPerò a aquests nivells de reflexió socio-històrica no hi arribeu els progres mitjans. Per a què pensar si es pot prejutjar o fer servir tòpics que fingeixen profunditat o móns interiors “complexos”?\nper K.T. Setembre 14, 2010 at 3:35 am\nPerejp que el nacionalcatolicisme no té res a veure amb Franco, apaga y vámonos. Em sembla una falta de respecte impressionant als represaliats polítics per no seguir la moral catòlica durant el franquisme (entre els quals ens trobem els homosexuals…).\nM’encanta que es critiqui el nacionalisme català, però quan no es fa el mateix amb l’espanyol (que té curiosament els mateixos punts criticables), no sé, em sembla tendenciós i descompensat.\nSi el nacionalisme català ha crescut els darrers 10 anys és ni més ni menys per què el nacionalisme espanyol ha crescut en la mateixa mesura.\nper Rafel Setembre 11, 2010 at 10:51 pm\n…i viceversa és clar.\nper Rafel Setembre 11, 2010 at 10:54 pm\nLa diferència està en que a IU no se li passaria pel cap celebrar el 12 d’Octubre ni anar a posar flors a Hernan Cortés!El nacionalisme espanyol es exclusiu de la dreta, mentre que el català sembla intocable.\nJo crec que el que volia dir Pere es que el nacionalcatolicisme és molt més que Franco i que aquest existeix a Catalunya exactament igual que a la resta de l’estat.\nper Arqueòleg Glamurós Setembre 11, 2010 at 11:31 pm\nHome, si el PP té quasi la majoria absoluta assegurada en les properes eleccions de 2012 si no canvien massa les coses, vol dir que el nacionalisme espanyol està molt en auge, més que el nacionalisme català i tot!\nper Rafel Setembre 12, 2010 at 10:41 am\nI CIU no tindrà majoria absoluta a Catalunya?? I els referèndums, manifestacions, municipis exclosos de la Constitució, sorgiment d’un moviment independentista neocón???\nQuan l’independentisme eren Maulets i ERC i s’organitzaven en Cases okupes encara em feien gràcia i m’hi podia sentir identificat, però des de que son empresaris corruptes que somien amb exèrcits catalans i races pures va a ser que no!\nCiU retroalimenta al PP i Ciutadans-UPyD als indepes ultres de Laporta-Carretero! Seria taaan feliç si al proper Parlament Albert Ribera i Laporta o Carretero haguessin de compartir el Grup Mixt i el mateix despatx!!\nSon tal para cual Pascual! Tenen una relació dialèctica retroalimentativa. Quan l’esquerra està al poder la dreta s’agafa a la bandera amb totes les seves forces, doncs és el seu únic argument!\nper Arqueòleg Glamurós Setembre 12, 2010 at 10:49 am\nM’és igual l’explicació. La realitat és que el nacionalcatolicisme espanyol existeix, és molt potent i guanyarà les properes eleccions per majoria absoluta, amb la diferència que prendrà poder sobre un estat real amb poders reals d’estat (Espanya), no com el nacionalisme català de CiU que com a molt governarà una mísera comunitat autònoma.\nCiU juga molt al tema nació i sobiranisme però en el fons la dreta nacionalista catalana sap perfectament per molta soflama i simbologia que en realitat aspira a gestionar una macrodiputació anomenada “generalitat de catalunya”. La dreta nacionalista espanyola en canvi, aspira a governar un estat de veritat, amb poders reals d’estat, Espanya.\nTinc molt clar, a igualtat d’itenció de vot entre CiU a Catalunya i PP al conjunt d’Espanya, que donada l’estructura institucional i els poders de cada institució (Estat i Generalitat), el nacionalisme espanyol representat pel PP és molt més poderós.\nper Rafel Setembre 12, 2010 at 11:08 am\nEL darrer cop que CIU va Governar la Generalitat i el PP més ultra l’estat es van entendre divinament!!\nDo you remember Majéstic? Si eren tan terribles, com pot ser que aquell pacte es signés?\nper Arqueòleg Glamurós Setembre 12, 2010 at 11:20 am\nDoncs jo no crec que tingui a veure tant amb les dretes, trobo que aqui coincideixen dues coses per separat:\n1.- El desgast de l’esquerra a nivell europeu així com (per tant) l’augment de la dreta més conservadora. En el cas català aquests quatre anys de tripartit han estat com a mínim controvertits i per una cosa o una altra, el PSC sembla que perdrà bastants vots per aquest motiu (així com ERC).\n2.- L’augment del nacionalisme, així com de l’independentisme nivell català, degut a l’augment del nacionalisme espanyol i l’alta esperança de vot que té el PP ara mateix. Si bé l’antiga línia dura del PP (Acebes, Zaplana…) han desaparegut i ja “només” queda el sector Espe, la pressió constant els hi ha donat resultats i a Catalunya sembla ser que mantenen els mateixos fidels al seu voltant. Gràcies a que la línia catalanista del PSC s’ha desmarcat de la candidatura, el més probable és que aquests vots vagin a CiU, i en el cas de l’independentisme, les escissions fan mal a ERC, si bé no sembla que el suficient com per a tenir representació parlamentària.\nAixí doncs, crec que CiU ara mateix es beneficia de dues situacions separades que li donen vots (i no, no sóc pro-CiU).\nper caleglin Setembre 12, 2010 at 12:10 pm\nEl 12O és una festa nacional molt fatxa, molt friki, molt militar, molt horrorosa. Patrimoni exclusiu de la dreta reaccionaria espanyola, que vol patrimonitzar el que és Espanya i traçar linies divisories entre ‘bons’ i ‘mals’ espanyols.\nPero de veritat ningú veu que el nacionalisme català fa el mateix, fil per randa, que el nacionalisme espanyol?\nper PereJP Setembre 12, 2010 at 11:32 am\nClar que el nacionalisme espanyol existeix! Què et penses, ¿que no el critico? Tu espera’t al 12O. I tant, tots els nacionalismes són criticables i execrables perque diuen a la gent com ha de sentir la pertenyença a la nació. No donen peu a que la gent pugui encaixar com vulgui. Per ser català s’ha de ser així, així i aíxi. ¡Pero si tenim a en Joan Laporta passejant-se per les ràdios i teles dient que no és català qui no és independentista! I en Mas dient a la fel·lació de llibre que li va fer la RAhola que ‘Els convers tenim l’ADN català, no és català qui no vota a convergència’.\nEl problema, sota el meu punt de vista, és que el nacionalisme espanyol està molt més estigmatitzat i, per tant, és més identificable. Hi ha la visió de ‘el facha’ que va amb una ‘rojigualda’ i que vota al PP. En el nostre nacionalisme aquesta imatge no existeix i encara es té certa simpatia amb personatges que són ‘fatxes’ igual pero, ah, com diuen ‘Catalunya independent’ en lloc de ‘una y no cincuentayuna’ doncs els hi riem les gràcies o ens empassem que són d’esquerres o els hi acceptem que vinguin a traçar linies entre ‘bons’ i ‘mals’ catalans.\nSobre el nacionalcatolicisme insisteixo que és una manera de definir un nacionalisme que, en la meva opinió, es practica des de la dreta catalana i que copia al ‘movimiento nacional’ de Falange. ¿És una falta de respecte als represaliats polítics? Sí, i també a tots els ciutadans d’Espanya que van ser castrats per un sistema repressor i dictatorial, pero no m’ho diguis a mi, diga-li a en Duran Lleida, a en Puig, al Mas, al Laporta o a en Carretero. És una falta de respecte que tornem a parlar de ‘escències nacionals’, en aquest debat eteeeeern sobre la pàtria, i ens portin al Papa de Roma per a ajudar-los amb la campanya electoral, com si això fos Polònia, no la de la tele, si no la de veritat.\nper PereJP Setembre 12, 2010 at 11:29 am\nper Arqueòleg Glamurós Setembre 12, 2010 at 11:32 am\nDoncs que vols que et digui, comparar un moviment totalitari i antidemòcrata amb qualsevol partit polític democràtic actual ho trobo excessiu ni que sigui pel tema patriòtic. De nacionalistes n’hi ha a cada racó del món i no crec que tots siguin plagiadors de la Falange, ni tan sols els que són de dretes.\nTrobo que l’altre problema que hi ha i al qual encara no s’hi ha fet menció és l’estigmatització de les dretes per part d’un ampli sector de les esquerres. I en el fons, són idees la mar de vàlides també, per més que s’empri sempre la retòrica aquesta dels burgesos i empresaris malvats que només volen oprimir a l’obrer.\nTrobo que és una demostració de salut democràtica que hi hagi partits en ambdúes direccions.\nper caleglin Setembre 12, 2010 at 12:16 pm\nEm sembla que no m’estic explicant prou bé.\nNo comparo en cap moment el Franquisme amb Convergència o ERC o SCI. Clar que són partits democràtics dintre d’un sistema garantista i de dret!\nCritico les actituds que no em semblen democràtiques, i la obsessió nacionalista no m’ho sembla gens. Sigui la de Sarkozy a França, la de Weenders a Holanda, la del Tea Party als EEUU o la de dreta a Catalunya o Espanya.\nTotes busquen el mateix: segregar la societat buscant definicions del que és i no és pertànyer a la nació que defensen. La dreta holandesa cada cop diu més que els ‘musulmans no són holandesos’, el mateix diu el moviment del Tea Party als USA (veiem l’incident amb el Pastor Friki de la Florida dels darrers dies), les expulsions de gitanos a França o els incidents periòdics a les Banlieux (¿s’escriu així?) de majoria musulmana.\nSegregar la societat estigmatitzant la manera de ser, la religió, el color de la pell o el sentiment nacional ¿és democràtic? ¿Té cabuda en una democràcia un partit que diu qui és digne de ser membre d’aquella nació que diu representar i qui no? És democratic que en Mas o Laporta digui qui pot ser o no pot ser català? ¿Per què només ho denunciem si ho fan els frikis d’Intereconomia o la COPE pero hem de guardar rigurós respecte si ho fa eNoticies o RAC1?\nper PereJP Setembre 12, 2010 at 12:44 pm\nHome, què vols que et digui, em sembla que a Catalunya en general hem estat bastant oberts de mires pel que fa a la gent “forana” i no s’ha caigut excessivament en discursos de fer fora a determinada gent. Bé, a nivell de populisme si (per exemple amb els andalusos el segle passat), però s’ha superat bastant bé i no hi ha hagut massa problemes pel que fa a considerar-los catalans igualment.\nBé, en definitiva, que no estic d’acord amb que la obsessió dels nacionalismes sigui decidir qui forma part de la seva pàtria com a essència del seu moviment.\nper caleglin Setembre 12, 2010 at 1:40 pm\nHome, com a marxista, homosexual i proletari entendràs que li tingui un xic de tírria a la dreta no?\nEn tot cas soc absolutament demòcrata o no tinc cap problema amb l’existència de partits de dretes. Simplement exerceixo el meu dret a combatre pacíficament el seu discurs de Deu, Exèrcit, Família, Empresa i Pàtria!\nI subscric el darrer coment de Pere!\nper Arqueòleg Glamurós Setembre 12, 2010 at 12:45 pm\nJo tampoc comparteixo la majoria del discurs de les dretes, però trobo que de vegades se’ls criminalitza tant que es cau gairebé en una persecució d’allò que és o sembla de dretes.\nper caleglin Setembre 12, 2010 at 1:36 pm\nPer cert i tornant al tema original del post, que ja ens estem anant per les branques, llegiu aquí la desmitificació històrica i objectiva de la representació romàntica del monàrquic espanyolista Rafael Casanova, publicada ahir a El País:\nper Arqueòleg Glamurós Setembre 12, 2010 at 12:48 pm\nDe totes formes, tot i ser pro-Borbó segons dius, va plantar cara i va fer el que s’esperava d’ell com a Conseller en Cap i coronel, no?\nEn quant a la mitificació, és evident que sempre, tant guanyadors com perdedors, mitifiquen al màxim els seus personatges per tal de donar una raó de ser a la seva causa (com per exemple la llegenda de Guifré el pilós i la creació de la senyera).\nper caleglin Setembre 12, 2010 at 1:48 pm\nEl problema sorgeix quan el mite es confon amb la història!\nper Arqueòleg Glamurós Setembre 12, 2010 at 2:01 pm\nI la història esdevé dogma.\nper PereJP Setembre 12, 2010 at 2:07 pm\n“No sabem com seria Catalunya avui si la noblesa austriacista hagués guanyat l’Onze de Setembre, però és molt possible que ens trobéssim en una situació estructural força semblant a la d’Extremadura o Andalusia”.\nGaire “objectiva” no és, la conclusió. Ni objectiva ni excessivament empírica.\nper Ferran Setembre 12, 2010 at 5:40 pm\nCom seria una Catalunya amb el poder en mans de la noblesa rural i sense industrialització ni desamortitzacions liberals?\nIgual igual que Andalusia no seria, però de ben segur que molt més semblant del que és avui si!\nI m’agradaria saber que hauria passat amb les immenses possessions eclesiàstiques sense els ministres borbònics Madoz i Mendizabal! A Barcelona els terrenys dels convents ocupaven un 40% del territori el segle XVIII!\nper Arqueòleg Glamurós Setembre 12, 2010 at 6:06 pm\nM’encanta la història ficció, Arqueòleg, t’ho dic de debò, però no serveix per traslladar-la als nostres dies. De totes formes, el post és molt interessant.\nper Ferran Setembre 13, 2010 at 10:46 pm\nCollons quin munt de comentaris!!,no se com t’ho fas. Apa, vinga un més:\nHe gaudit molt amb els comentaris,queda ben clar el nivell dels que llegim aquest blog (je, je ,je), no en se gaire d’història, però el que és ben clar és que la guerra no es va fer en benefici del poble, això no ha passat mai. Els interessos segur que anaven per un altre banda, com sempre ha passat i sempre passarà.\nper madebymiki Setembre 12, 2010 at 10:01 pm\nEl gran problema de catalunya la burgesia catalana, 100% dacord\nper joeyllagrima Setembre 12, 2010 at 11:30 pm\nCada 11-setembre em sorprens més. Sempre va bé que hi hagi hom que ens expliqui certes coses que durant tota la nostra edat escolar s’han obviat. Si que ens deien lo del decret de nova planta, però no com afectava a les classes socials.\nHe tornat… (a voltes les portes entreobertes, es poden tornar a obrir.)\nper conjuntbuit Setembre 13, 2010 at 2:32 pm\nMoltes gràcies per la teua explicació -clara i sense dogmatismes. Quins t’agraden menys la burguesia barcelonina o el independentistes radicals??\nper Parce Setembre 13, 2010 at 4:44 pm\nPeró si son els mateixos!!!\nper Arqueòleg Glamurós Setembre 13, 2010 at 6:49 pm\nTot i que la conclusió la trobo radical i desencertada (els “nas-de-cleopatra” fan molt mal), et felicito per la indiscutible bona voluntat del text. Tot i que em considero independentista, no suporto els mites romàntics nacionalistes de cap mena. L’espanyolisme que vanagloria els conqueridors és igual de patètic que el catalanisme que posa reis en un pedestal i considera que la guerra de successió va ser una brutal batalla entre els espanyols centralistes i els pobres catalanets reprimits. Jaume I era un bàrbar, Serrallonga un espavilat i Carles d’Àustria no era més que un altre monarca poderós. Com tota nació, Catalunya necessita una Diada, i no em fa res que sigui l’11 de Setembre; m’està molt bé que un dia a l’any es reivindiqui l’orgull de ser d’on has nascut, com es fa a tots els països. Però tampoc cal tergiversar res.\nper res Setembre 13, 2010 at 9:06 pm\nHome!! Per fi un independentista racional i materialista!! Quina “rara avis”\nper Arqueòleg Glamurós Setembre 13, 2010 at 10:25 pm\nNo, ni els catalans ni d’altres s’han de sentir orgullosos del que són sense més, perquè és quelcom que els hi ha vingut donat i no ha suposat cap esforç. Et pots sentir orgullós de treballar (de mil formes diferents) pel bé comú dels catalans i/o conciutadans, però no pel fet de “ser-ho” i prou, no té sentit.\nEm quedo amb la visió objectiva-materialista de la Història, i crec que idealitzacions, ofrenes a Casanoves i altres contes a la vora del foc sobren. Ara bé, en gènesi CREC que l’11-S es commemora una cosa ben certa: des de llavors l’interès en crear un Estat-Nació unificat a la castellana on els catalans sobrem (fet nacional/diferencial/no som castellans ves què hi farem) ha sigut clar, amb intents repetits i demostrats d’assimilacionisme etnocida. Però no se n’han sortit i cal insistir en què aquell projecte, encara en marxa, NO ha de ser culminat. La plena sobirania és, per a mi, l’única garantia consistent en contra d’un model d’Estat, assimilacionista-homegenitzador, encara vigent. Com a simpatitzant de l’EI, indestriable de la lluita social (- perquè el fet “nacional”, socio-històric de fet, HI és i HI SERÀ, malgrat no vulguem entendre que els espanyol són, davant de tot, espanyolistes).\nDe regal, no és meu però és curiós com a document:\nper K.T. Setembre 14, 2010 at 4:00 am\nSi es fan ofrenes i coses d’aquest estil és perquè la gent viu dels símbols, són tan importants, que moltes coses ideològiques/religioses no tindrien pas gaire sentit sense tota la simbologia que hi ha al darrere.\nExtrapolant-ho una mica a un altre camp, tot i que sense comparar, és el cas dels pro-taurins, que volen mantenir els toros perquè sempre s’ha fet. És la potència de les tradicions i dels símbols.\nper caleglin Setembre 14, 2010 at 8:37 pm\n[…] data històrica amb forces ombres i dubtes sobre el que realment es celebra: Tal com ja vaig exposar, la Guerra de Successió va enriquir enormement a la burgesia catalana, enfront a la noblesa i, per altre banda, Rafael Casanova té forces números per ser un talp o un […]\nper 11 Motius per NO anar a la Mani de la Xusma Convergent el 11S « Reflexions d’un arqueòleg glamurós Agost 20, 2012 at 11:29 pm\nGran post. Ja va siguent hora de posar les coses al seu lloc.\nper Josep Miquel Costa Esteban Setembre 27, 2012 at 4:43 pm\nAbans d’estudiar historia antiga varem fer un xic d’epistemologia. He buscat la mica de treball que vaig fer i he trobat això que aquí ve molt al cas:\n“El corrent ideològic que creu que la historia és una ciència pura i per tant objectiva i que el passat és quelcom real s’anomena positivisme realista i avui en dia esta en fase de superació. Contràriament, per l’anomenat relativisme-nominalista , el passat ja no existeix i encara que el present n’és la conseqüència, els esdeveniments que ens han precedit ja no són reals. Aquesta aproximació nominalista relativa té en compte el fet que l’historiador esta condicionat per moltíssims factors, primer per aquest mateix present que l’hi ha tocat viure, segon per les seves pròpies vivències personals i desprès per la tria de fonts i mètodes. Una vegada acceptada aquesta subjectivitat com un fet, hem de tenir en compte que l’historiador construeix la seva interpretació del passat dins els límits que l’imposa l’evidencia acadèmica de les fonts històriques, i del mètode escollit. A partir d’aquesta fonamentació, construeix el seu propi discurs, la seva interpretació que com diu George Duby no serà real però si veraç. Vist des d’aquesta perspectiva, l’historia és gairebé, una subjectivitat científica, una ficció fonamentada en les evidencies. En això rau el seu atractiu, és ciència en quant les fonts, el mètode i els resultats passen pel sedàs acadèmic, però la interpretació esta condicionada per multiplicitat de subjectivitats tan personals, cronològiques com de l’entorn”\nLa conclusió d’això és que la historia és gairebé un gènere literari, però atenció!! Un gènere literari amb una bastida factual. La interpretació que dona l’autor d’aquest bloc és economicista i de lluita de classes, és una aproximació legitima i seriosa encara que no l’única. La que no és permissible des de cap punt de vista és la que instrumentalitza el nacionalisme, ja que no honora aquesta bastida factual sinó que usa la historia de la mateixa manera que usa el llenguatge, l’esport o la protecció als animals per dir alguna cosa, això es: com instruments per objectius polítics. Entenc que entre fets i fets històrics hi ha grans llacunes que l’historiador omple i prova d’interpretar, segons el seu sentir i la seva ideologia, però el nacionalisme directament reinventa els fets (com quan jo era petitet amb puto Franco) o en el millor dels casos els hi assigna una funció que ja no és historia sinó pura ficció, aquesta ficció la gent se l’empassa. Si un no és historiador és molt difícil de veure o està el truc! De fet cada cop és més difícil veure les construccions intel•lectuals de l’autoritarisme del segle XXI, i la gent cada vegada estem mes alienats i sense recursos per contrarestar tot això\nper marciano69 Juliol 8, 2013 at 12:08 pm\nCom que veig que esteu tots molt polititzats, i si en teniu ganes us puc donar la meva visió apolítica, no en aquest tema específicament sinó en general\nPenso que les coses començaran a canviar de veritat no per l’acció política, sinó per la revisió en les concepcions arrelades a la psique humana que son les que generen ideologia. No vull dir que la política no sigui necessària, ho és, i molt, però només pot aspirar – en el millor dels casos i si és honesta – a apedaçar. Si no es canvien les concepcions sempre es construirà una realitat esperpèntica, ja que les que fonamenta la nostra cultura així ho són\nHi ha dues àrees a treballar molt complexes i extenses, que tinc el convenciment són les argolles principals de la cadena del pensament occidental, qualsevol cosa que es diu aquí està relacionada amb aquests dos móns, sense remei ,i a desgrat que algú l’hi pesi…. i quan dic tot vull dir tot (politica, idees, sexualitat, art, economia etc…)\n1)La filosofia androcèntrica grega d’arrel indoeuropea (filosofia Jònia) creadora del discurs lògic racional com a única ontologia valida\n2)El monoteisme patriarcal autoritari semita\nLes dues estan interconnectades, treballen juntes i ens tenen esclaus. Si es modifiquessin aquests substrats la realitat canviaria radicalment.\nJa fa anys que hi penso, i llegeixo coses aquí i allà… i el vostre blog desvergonyit i sexuat m’ho ha recordat, voldria treballar sobre això, plantejar qüestions i mirar que gent intel•ligent i formada hi participi, ( a mi em falta molta preparació) no sé, però sento que és una qüestió important, molt important, les concepcions són les que generen els fets mentre que l’acció política treballa sobre fets ja consumats donant pals de cec la majoria de les vegades!! Si em decideixo ja us ho faré saber, mentre bones vacances pels que pugueu i els que no paciència!!\nper marciano69 Juliol 9, 2013 at 4:12 pm\nmolt d’acord en el segon punt, gens amb el 1r. Soc absolutament materialista, racional i científic. El relativisme em sembla bruixeria, xamanisme i obscurantisme pre-il·lustrat\nper Arqueòleg Glamurós Juliol 9, 2013 at 5:06 pm\nD’això ja me’n adonat. En rigor si ets demòcrata, t’has d’arrelar en el discurs lògic grec ja que la democràcia és la conseqüència política d’aquest discurs, de la mateixa manera que la monarquia ho és del discurs religiós monoteista. La il•lustració forma part de l’evolució del discurs racional grec, també la idea d’estat, de jurisprudència, d’urbanisme que no és res més que el discurs grec posat a la practica pels romans ….també ho és l’era industrial i posiblement el desastre dels ecosistemes, ja que el discurs racional considera el món sensible, el món que que ens envolta, com a objectes i no subjectes, ergo: en pots fer l’ús que vulguis. No tot el que ha aportat la ilustració és meravellós …. hi ha una errada ontològica, una errada fatal en el discurs racional tant greu com la que hi ha en el discurs autoritari monarquic, i això s’anirá manifestant cada dia amb més claredat\nNo tot l’irracional és obscurantista, ni xamanic, només ho és l’irracional que pretén presentar-se com a racional. Tota expressió irracional que utilitza la dialèctica per expressar-se, és en essència un frau, ja que pren una gramàtica que no és la seva . No hi ha frau en un poema on l’expressió no és només en una direcció sinó en moltes, i que a més es contradiuen entre elles, tampoc n’hi ha en la majoria de manifestacions artístiques que encara que usin estructura, són en essència discurs mític, simbòlic. Tampoc n’hi ha en el món dels somnis, del subconscient …. el discurs lògic científic és utilitari, ens permet sobreviure i és molt valuós però NO és una posició ontològica vàlida; és una part del cervell que dona estructura, aprehensió, on es materialitza, categoritza i on és prova de donar forma a la intuïció i als instints. Hi ha, però, un món subjacent molt poderós , que ultrapassa la capacitat estructurant del raciocini i s’ha de materialitzar en forma simbòlica, l’art està immers en aquest món irracional. La gramàtica prosaica és lògica, causal i lineal, la gramàtica del discurs mític està formada de símbols i no només té una direcció sinó que és un missatge polièdric. No podem donar l’esquena a aixó, de la mateixa manera que no només podem viure de dia i obviar que existeix la nit. Una presa de consciencia d’això estic segur que conté un gran potencial de canvi! I es manifestaría en la vida publica i social …\nEnfi que aquest és el teu blog!! Els temes els proposes tu!! Ja muntaré alguna cosa …\nper marciano69 Juliol 9, 2013 at 9:29 pm\n[…] fal·làcia anacrònica que pretén donar connotacions nacionalistes a la Guerra de Successió, un conflicte internacional i econòmic que va beneficiar enormement a la burgesia catalana (enriquida gràcies a la fi de les institucions fiscals feudals com la Generalitat). Però com […]\nper L’Hospitalet pel Dret a Decidir: AIXÍ SI! | Reflexions d'un arqueòleg glamurós Juliol 20, 2013 at 10:26 am\n[…] de Successió, entre partidaris de la família Habsburg i dels Borbons, on la noblesa catalana, fruit dels seus interessos econòmics, va empènyer a les seves institucions feudals a donar suport a la fracassada candidatura […]\nper Monarquics per la Independència: si, existeixen! | Reflexions d'un arqueòleg glamurós Agost 23, 2013 at 12:41 pm\n[…] Ah i aquí ja no em fico sobre la versió que es ven de la nostre història, sobre la versió mítica de Rafael Casanova (un covard o bé un traïdor) ni de si la Guerra de Successió va ser un conflicte entre Catalunya i Espanya o entre la noblesa tradicionalist… […]\nper El que TV3 no explicarà sobre el jaciment del Mercat del Born | Reflexions d'un arqueòleg glamurós Setembre 10, 2013 at 9:10 am\nPerdoneu, però la burgesia catalana, sorgida dels cabalers o dels fills que no heretaven a pagès i que anaven a ciutat (burg) a invertir, són la base de la industrialització.\nConfondre aristocràcia latifundista amb burgesia és un error important en l’interpretació de la història de Catalunya.\nQue després la burgesia hagi pres el lloc a una aristocràcia que ha ant emigrant a altres llocs d’Espanya, i ara siguin els que remenen les cireres, són figues d’un altre paner.\nPer la resta, l’article mereix cinc estrelles. Tots els nacionalismes manipulen la història per tal que els quadri amb els seus interesos. I com a poble, com a treballadors oprimits que som, hem de lluitar contra això.\nper Oriol Fort Setembre 10, 2013 at 4:31 pm\nOriol, jo la burgesia l’entenc en el sentit marxista com aquella classe social que es propietària dels mitjans de producció, primer gremials i mercantils a l’edat moderna durant el capitalisme comercial i després industrials a partir del s.XIX.\nEn cap moment l’he confós amb la noblesa latifundista, classe social vinculada a un mode de producció molt diferent: el feudal\nper Arqueòleg Glamurós Setembre 10, 2013 at 4:35 pm\nDoncs per l’última frase i per alguns comentaris m’ha semblat entendre-ho així.\nJo també entenc la burgesia així, ja que els propietaris de la terra tenen un altre nom.\nper Oriol Fort Setembre 10, 2013 at 4:45 pm\n[…] merament dinàstic, Espanya passa d’un model confederal a un centralista i racional que acabaria beneficiant molt a la burgesia catalana, alliberada dels impostos nobiliaris i amb un lliure comerç d’esclaus amb Amèrica a partir […]\nper Apunts sobre el Simposi “Espanya contra Catalunya” | Reflexions d'un arqueòleg glamurós Desembre 12, 2013 at 7:04 pm\n[…] Cada 11 de Setembre diversos grups nacionalistes fan ofrenes i actes polítics al Fossar de les Moreres, seguint la creença llegendària de que allí hi han enterrats tots els defensors de la ciutat del setge de 1714, durant el conflicte dinàstic i de classes socials conegut com Guerra de Successió. Però es realment així?… […]\nper Qui hi ha enterrat al Fossar de les Moreres? Mite vs Arqueologia | Reflexions d'un arqueòleg glamurós Març 17, 2014 at 10:58 am\n[…] que es basen en poesies i llegendes, biografies tergiversades de falsos herois d’una guerra d’interessos econòmics, disfressada d’un suposat conflicte de nacions, tot i que aquestes no s’havien ni tan […]\n[…] o menor mesura, amb la conmemoració d’una Guerra que, en la meva opinió, va ser un mer conflicte dinàstic espanyol que va enfrontar els interessos econòmics de l’aristocràcia feu…. En canvi el Govern de Mas ho va interpretar com un conflicte ètnic i nacional, esdevenint la […]\nper Perquè no existeix una Cultura Crítica a Catalunya? | Reflexions d'un arqueòleg glamurós Juliol 22, 2015 at 4:14 pm\nMuy bueno, gracias. Podrías recomendar algúnos libros o artículos que desarrollan esta interpretación en más detalle?\nper Russellrojo gener 20, 2016 at 8:24 am\n[…] pròpies de cada territori, feudals i nobiliàries. La Guerra de Successió es un conflicte entre estats, classes socials, formes de govern i entre dinasties, però totes elles per governar una Espanya que existia des de feia 200 anys. Catalunya va perdre les […]\nper Desmuntant el Manifest Lingüístic del Grup Koine | Reflexions d'un arqueòleg glamurós Abril 3, 2016 at 10:23 am\n[…] relectura esbiaixada de la Guerra de Successió com si fos un conflicte de Catalunya contra Espanya (quan en realitat era una lluita dinàstica i un conflicte d’interessos econòmics entre l&#8… Van triar com a heroi nacional Rafael Casanova, a qui van fer una estàtua molt maca (tot i que […]\n[…] català, on qualsevol element simbòlic profà o impur per la Mitologia Llegendària de 1714 (que res té a veure amb la història científica) es interpretat com una heretgia i pot acabar degenerant en una fúria iconoclasta, com si fos el […]\nper Restes Arqueològiques de 1714 al Barri del Born destruïdes o cobertes | Reflexions d'un arqueòleg glamurós Octubre 24, 2016 at 9:28 pm\n[…] en Cap de Barcelona, un càrrec equivalent al d’alcalde, durant la Guerra de Successió, un conflicte dinàstic, econòmic i de classes socials que enfronta als partidaris d’una Espanya Absolutista amb els d’una Espanya Confederal. […]\nRespon a Arqueòleg Glamurós Cancel·la la resposta


El Pla d’infància 2021-2030 de Barcelona a l’abast dels infants - Institut infància i adolescència\nL’Institut Infància i Adolescència i l’Ajuntament de Barcelona hem editat dos materials adreçats als infants de la ciutat (una infografia i un vídeo animat) per tal que estiguin informats sobre el nou Pla d’infància de Barcelona que l’Ajuntament va aprovar l’octubre de 2021, un pla que es projecta a 10 anys vista i que recull 70 accions per millorar la vida dels infants i els adolescents a la ciutat.\nD’acord amb el que estableix l’article 17 de la Convenció dels drets dels infants, els infants tenen dret a una informació adequada, en especial, aquella que té per finalitat promoure el seu benestar social i cultural. És per això que, d’acord amb el dret a la informació que els empara, s’ha preparat dos materials comunicatius per donar a conèixer als infants el nou Pla d’infància, per destacar que el compromís amb els infants ha estat renovat i per explicar-ne els seus continguts a tots els nens i nenes.\nD’una banda, hem elaborat la infografia 70 accions per millorar les vides i els drets de la infància en la que es destaquen algunes de les actuacions del Pla d’infància, totes elles organitzades entorn als 7 drets de la infància sobre els quals s’estructura el pla.\nDe l’altra, en aquest vídeo animat d’explicació del Pla d’infància (amb subtítols disponibles en català, castellà i anglès), dos infants, l’Ona i el Pau, s’encarreguen d’explicar-ho de viva veu als nens i nenes de la ciutat. A partir del vaixell dels drets que arriba a les platges de Barcelona, repassen les principals actuacions que es desenvoluparan en els propers anys a la ciutat per tal d’avançar cap al ple exercici dels drets dels infants per a totes les nenes, nens i adolescents de Barcelona, amb especial focus als qui més ho necessitin.\nAl llarg de la darrera setmana de maig, des de l’Ajuntament de Barcelona es farà arribar una infografia del Pla a totes les escoles de la ciutat i se les animarà a fer-ne difusió i a mirar el vídeo amb tots els nens i nenes.


Avancem amb els grups d’experts i comencem a “construir” la revista en paper | AIXÍ APRENEM A L'INSTITUT! Fem una revista.\nAvancem amb els grups d’experts i comencem a “construir” la revista en paper\nPublicat el 3 de maig de 2017 per Toni\nContinuem avançant organitzats en Grups d’experts els dies que ens queden.\nCada grup d’experts té unes funccions ben definides que ajuden a cada alumne ha triar a quin equip d’experts vol treballar.\nEls de Marketing han de contactar amb imprentes, valorar els diferents pressupostos, trobar maneres de cobrir el cost de la revisa en paper… S’organitzen ràpidament en petits equips de treball que posen en comú al final de cada jornada.\nEls dissenyadors han d’encarregar-se del format de la revista: tipus de lletra, on posar imatges, com distribuir-les a cada pàgina, índex, disseny unitari de totes les pàgines d ela revista, on col.locarem el nombre de pàgina, logo…estat decidint l’ordre més adient dels articles, l’elaboració de l’índex…\nEls il·lustradors han de dissenyar la portada, contraportada, logo que representi la imatge de la revista…\nEns hem adonat que calia fer dos grups d’experts més, a banda dels previstos inicialment.\nA mesura que els dies avançaven ens hem adonat que els editors eren un 4t grup d’experts perquè encara tenien feina a fer acabant d’introduint els articles, revisant-los, afegint contingut multimedia… I també s’ha generat un nou grup que els hem anoment Maquetadors on hi ha aquells alumnes que s’han mostrat interessats en aprendre utilitzar el programa “Canva” (https://www.canva.com/es_es/) que serà l’eina que farem serveir per a crear el disseny de la revista en format paper.\nAquest article s'ha publicat dins de Calaix de sastre, Implementació per Toni. Afegeix a les adreces d'interès l'enllaç permanent.