Rajoy apuja l'IVA, suprimeix la deducció per habitatge, abaixa la prestació d'atur i suprimeix la paga extra de Nadal dels funcionaris\nPreveu estalviar 65.000 milions durant els propers dos anys i mig, augmentant ingressos i reduint despesa\n17 min. Madrid 11/07/2012 12:00\n260x366 El govern espanyol apuja l'IVA / PERE TORDERA El govern espanyol apuja l'IVA / PERE TORDERA\nEl president del govern espanyol, Mariano Rajoy, ha anunciat aquest dimecres al Congrés de Diputats un ampli paquet d'ajustos amb el que preveu estalviar 65.000 milions durant els propers dos anys i mig, augmentant ingressos i reduint despesa. Fins ara l'executiu havia presentat aquest any un pla de retallades per valor de 27.000 milions i les autonomies un de 18.000 milions.\nEl govern espanyol ha anunciat que apujarà l'IVA tres punts. El tipus general passarà del 18% al 21% i el reduït del 8% al 10%. El superreduït es manté al 4%. L'augment entrarà en vigor el proper diumenge o dilluns quan el decret que aprovarà aquest divendres l'executiu entri en vigor al publicar-se al Butlletí Oficial de l'Estat (BOE), segons han explicat fonts de la Moncloa. A canvi de l'increment de l'IVA, es redueixen les cotitzacions socials un punt l'any que ve i un altre el 2014.\nTambé s'elevarà la fiscalitat mediambiental. Rajoy també ha anunciat que suprimirà les deduccions per la compra d'habitatge, als nous compradors a partir del 2013. Ha assegurat que no renuncia a abaixar els impostos però assegura que les "circumstàncies han canviat" i s'hi ha d'"adaptar".\nAmb l'augment de l'IVA, els únics productes que quedaran amb el mateix preu seran els d'IVA superreudït, com els aliments bàsics, llibres, diaris i revistes, entre d'altres. Passen a pagar un 10% els d'IVA reduït, com la majoria d'aliments, l'aigua o els productes sanitaris. La resta de productes passaran a pagar el 21%.\nRajoy ha avançat a més que en el consell de ministres d'aquest divendres es realitzarà una reforma de la tributació mediambiental, impulsant en el sistema impositiu el principi que "qui contamina, paga", alhora que es contemplarà la pujada de la imposició del tabac. Addicionalment es realitzaran modificacions en el sistema de pagaments fraccionats de l'impost de societats.\nMenys subvencions i diners pels ministeris\nEl president espanyol ha anunciat també que en matèria de despeses es procedirà aquest mateix any a un nou ajust en les partides dels departaments ministerials de 600 milions d'euros. En el que queda de 2012 es reduiran crèdits pressupostaris destinats a subvencions, a despeses corrents i transferències.\nI a partir del proper any es reduiran un 20% les subvencions als partits polítics, sindicats i patronal.\nFi a la paga extra de Nadal pels funcionaris i retallada de la prestació d'atur\nRajoy també ha dit que es suprimeix la paga extra de Nadal pels funcionaris i espera que també pels diputats i senadors; i que redueix el valor de les prestacions d'atur. Hi haurà canvis en el model de prestació d'atur perquè "no tingui efectes desincentivadors" en la recerca de feina i a partir del sisè mes la base reguladora dels nous aturats passarà del 60% al 50%. La duració de la prestació, de 24 mesos, es manté intacta.\nLa supressió de la paga serà definitiva pels alts càrrecs de totes les administracions públiques, diputats i senadors, mentre que per la resta de funcionaris serà compensada a partir del 2015 amb una contribució al fons de pensions.\nRajoy ha avançat que s'ajustarà el nombre d'alliberats sindicals al que disposa estrictament en la llei, s'equipararan les condicions en situació d'incapacitat temporal a les de la resta de treballadors i es facilitarà la mobilitat dels empleats públics. També ha considerat necessària una revisió integral de la funció pública perquè considera que l'ocupació pública s'ha d'adaptar a la realitat econòmica del moment.\nA més, es suprimiran gran nombre de les actuals bonificacions a la contractació , llevat de les relatives al nou contracte per a emprenedors o la inserció laboral de les persones discapacitades .\nAlhora, ha assenyalat que la partida de sous i salaris de l'administració és una de les de major quantia dels pressupostos i el nombre d'empleats públics ha crescut des de 2007 en 289.000 persones mentre que al sector privat s'han destruït 2,9 milions de llocs.\nCanvis a pensions i privatitzacions\nEl president ha avançat, a més, que portarà al Pacte de Toledo un nou projecte de llei sobre el sistema de pensions per accelerar l'aplicació del factor de sostenibilitat i abordar la jubilació anticipada. És a dir , s'accelerarà el retard de l'edat de jubilació fins al 67 anys. També ha dit que s'impulsaran mesures de liberalització i privatització de serveis ferroviaris, transport i aeroportuari.\nEl president del govern espanyol, Mariano Rajoy, ha anunciat aquest dimecres al Congrés dels Diputats que es suprimeix la paga extra de Nadal pels funcionaris, diputats i senadors; i que redueix el valor de les prestacions d'atur.\nHi haurà canvis en el model de prestació d'atur perquè "no tingui efectes desincentivadors" en la recerca de feina i a partir del sisè mes la base reguladora dels nous aturats passarà del 60% al 50%. La duració de la prestació, de 24 mesos, es manté intacta.\nRajoy ha avançat que s'ajustarà el nombre d'alliberats sindicals al que disposa estrictament en la llei, s'equiparen les condicions en situació d'incapacitat temporal a les de la resta de treballadors i es facilitarà la mobilitat dels empleats públics. També ha considerat necessària una revisió integral de la funció pública perquè considera que l'ocupació pública s'ha d'adaptar a la realitat econòmica del moment.\nEl president ha avançat, a més, que portarà al Pacte de Toledo un nou projecte de llei sobre el sistema de pensions per accelerar l'aplicació del factor de sostenibilitat i abordar la jubilació anticipada. També ha dit que s'impulsaran mesures de liberalització i privatització de serveis ferroviaris, transport i aeroportuari.\nMés continguts Economia\nRajoy apuja l'IVA, suprimeix la deducció per habitatge i abaixa les cotitzacions socials\nCaixaBank investiga per "irregularitats" el director de l'oficina de Mont-roig del Camp\nMontoro aposta ara per apujar l'IVA\n* Nom d’usuari * Contrasenya\n( *) Camps obligatoris\nRSS Subscriviu-vos a Economia\nPista d'aterratgeIgnasi Pujol\nLes samarretes de Zara ja valen més que les antenes de Telefónica\nShow me the moneyÀlex Font Manté\nPolítics a la presó\n1 El govern espanyol estudia eliminar la paga extra de Nadal als funcionaris\n2 El rescat d'Espanya posa en perill que La Caixa segueixi controlant CaixaBank\n3 Sara Carbonero i Iker Casillas s'enfronten als paparazzis\n4 Consulta el calendari de Lliga de 1a divisió de la temporada 2012/13\n5 Una remadora nord-catalana llueix amb orgull l'estelada en un campionat de França\nMés IVA, menys subsidi d'atur i funcionaris sense paga extra: les 20 tisorades de Rajoy\nRESCAT EUROPEU A LA BANCA ESPANYOLA\nEspanya cedeix sobirania a canvi del rescat\nUn accident múltiple causa 10 quilòmetres de cua a l'AP-7 entre Bellaterra i El Papiol\n"El pitjor és tornar quan has fet el pas de marxar": 4 joves que viuen amb els pares\nEls núvols aniran canviant de platges els pròxims dies\nGuia pràctica per entendre l'IVA: la llista dels productes reduïts i superreduïts


desembre – 2008 – Compromís per Carcaixent\nDes del col·lectiu local del Bloc volem donar l’enhorabona (i les gràcies) al Consell de la Joventut per mantenir el seu suport a la música en valencià i a la música que fan els nostres joves. Com quedà demostrat el…\nUs deixem una entrevista que li han fet a Enric Morera amb motiu del nostre pròxim congrés nacional.\nVisita a "Espais de Llum"\nAhir un grup de militants i amics del BLOC vam tindre la sort de visitar les tres seus de l’exposició “Espais de Llum” de la mà de Santi Tormo, coordinador de les obres de restauració fetes a Vila-real, Borriana i…\nEl passat 12 d’abril es complí el 15 aniversari de l’assassinat del jove antifeixista, militant de Maulets i veí de Burjassot Guillem Agulló i Salvador. El BLOC, així com una gran quantitat d’entitats, col·lectius i organitzacions polítiques, culturals i socials,…


Òptica Visió Caballé | Manresa | Baixa visió\nLa baixa visió és aquella limitació funcional dels ulls o del sistema visual que es manifesta com a agudesa visual o sensibilitat al contrast reduïts, pèrdua del camp visual, fotofòbia intensa, visió doble, distorsió visual o una combinació de les anteriors. Una persona presenta baixa visió quan té una agudesa visual per sota del 30% o amb limitacions importants de camp visual.\nL´origen pot ser congènit, hereditari o adquirit. Sol provocar problemes per a funcionar de manera autònoma, en les activitats quotidianes com llegir, conduir o reconèixer les cares de la gent.\nEl pacient de baixa visió és aquella persona que ha passat una patologia que ha deixat una lesió permanent a la visió, no recuperable. El primer pas és l´acceptació d´aquest fet. El més normal és la insistència per a aconseguir veure com abans amb unes ulleres.\nSuperada aquesta etapa, el que s´ha de fer és aprofitar al màxim el reste de visió. En funció de l´objectiu fixat (llegir, mirar la televisió, ...) i de la causa de la patologia, la solució serà diferent. Així, si el problema és de visió de lluny, es fan ulleres o telescopis. Si és de prop, ulleres, microscopis, lupes de mà o de peu i llums. Si el problema és el contrast, es fan filtres especials i s´incideix en la il-luminació. Si és un problema de camp visual central, es fan ulleres magnificadores i s´ensenyen habilitats visuals. Si la dificultat està en el camp visual perifèric, es fan ulleres amb lents negatives, prismes, telescopis inversos, miralls i habilitats visuals.


Toni Rico: Qüestió de referèndums i territorialitats\nQüestió de referèndums i territorialitats\nFinalment ha acabat passant el que molts pensàvem que passaria des de feia molt de temps: una part de la nació ha anat més ràpid que la resta. Els Països Catalans són una nació fruit, en primer terme, de la unitat de la llengua catalana i, en segon, d’una idea de projecte polític de futur. Aquest és, segurament, el primer motiu pel qual els diferents territoris que els conformen tenen ritmes de conscienciació identitària i mobilització diferents. La unitat territorial de la nació catalana que molts volem per al futur no té una plasmació política present ni tampoc històrica. Evidentment que les relacions polítiques, socials o econòmiques que han mantingut els nostres territoris al llarg dels temps des de la fundació medieval dels diferents regnes, han estat fluïdes i homogènies en molts aspectes però, tot i així, no ha existit una unitat legal comuna per a tots els territoris i això fa que en el present la unitat territorial dels Països Catalans siga únicament això: una proposta de futur. Des del meu punt de vista aquest és el primer motiu que ha portat a l'aparició d'aquests diferents ritmes.\nEl següent problema està en la pròpia formulació de la idea de Països Catalans. Què són aquests? Quins territoris ocupen? Evidentment que quan em faig aquestes preguntes tinc al cap una part del territori molt concret: les zones castellanes del País Valencià. Si prenem el fusterianisme com a referent de pensament (alguns sembla que encara ho fan com a dogma de fe) direm que els territoris castellans del País Valencià queden exclosos del projecte de futur. Almenys aquells que van ser incorporats a l'administració valenciana en temps contemporanis cap l'any 1836 -Requena, Utiel o Villena, per exemple. Correcte. D’acord. Llavors per què els continuem incloent en tots els mapes que editem, en tots els cartells que elaborem i en tota la propaganda que generem? Primer problema: no hem estat capaços en quaranta anys d’esquerra independentista de tenir un debat i generar un discurs tan fonamental com aquest: a quina territorialitat ens referim quan parlem del nostre país?\nAmb el referèndum d’Arenys de Munt s'ha posat sobre la taula, amb més força que mai, el problema territorial. Hi ha una part de la nació que està més prop d’aconseguir el que molts reclamem per a tot el territori: la independència. El fenomen Arenys s’ha estès per tot el Principat com una taca d’oli i en els propers mesos es realitzaran centenars de referèndums, evidentment no vinculants, en pobles i ciutats d’aquesta part de la nació. I ara ve la qüestió: si no es pregunta explícitament pels Països Catalans, l’esquerra independentista ha de donar suport a aquestes consultes? Ha de votar que sí a una pregunta que fa referència a la “nació catalana” però no als Països Catalans explícitament? La meua resposta és clara: sí. I afegisc: només faltaria. De fet, si la pregunta no fa referència a Catalunya com a Comunitat Autònoma o com a Principat i s’ha optat per un terme més ample, ambigu i de diverses interpretacions és gràcies a la feina de l’esquerra independentista. Ara bé, el nostre moviment ha de ser conscient també de les seues limitacions i condicions de força a l’hora d’exigir a la resta de forces polítiques i moviments socials posicionaments ideològics que, ens agrede o no, a dia d’avui gairebé som els únics que les defensem amb cara i ulls. I és més, la nostra situació de força actualment és, en certa manera, únicament culpa nostra pels afers als quals ens hem dedicat els darrers anys oblidant totalment que de vegades la societat va molt més avançada que els moviments polítics que la diuen representar i defensar. Una mica d’autocrítica de tant en tant no ens aniria malament i, si una cosa ha fet el referèndum d’Arenys, ha estat precisament obligar-nos com a moviment a deixar de mirar-nos el melic, haver d’abandonar els menesters interns de capelletes i purismes varis i posar-nos mans a l’obra en la consecució d’una de les parts del nostre ideari polític: la independència de la nació.\nTot i així, els defensors de les essències i la puresa ideològica ja ataquen a aquelles veus que reclamen, en certa manera, un canvi d’estratègia. Em referisc a les respostes i crítiques que articles com el del company Josep Nadal -cantant del grup valencià La Gossa Sorda- ha rebut. En Nadal, però, no és l’únic valencià membre de l’esquerra independentista que es fa les mateixes preguntes i que aposta pel mateix canvi d’estratègia. En el meu cas, precisament, ha estat l’estudi de l’obra de Joan Fuster i la repercussió que aquesta ha tingut en la societat valenciana en particular i dels Països Catalans en general, la que m’ha fet arribar a conclusions molt semblants a les que proposa en Nadal. La primera que cal remarcar és la necessitat que tenim els valencians conscients de ser-ho de valencianitzar la nostra proposta política. Una valencianització que passa inexorablement per l’obligació de posar èmfasi i potenciar aquelles “essències” estrictament valencianes que, val a dir, fins a temps molt recents hem abandonat deixant que caiguen en mans de l’espanyolisme i el blaverisme. Aquesta mena de propostes, però, són sovint qualificades com de neoblaverisme. Què farem! Com deia, els guardians de la puresa ideològica sembla que no tenen més feina a fer.\nPer tant, cal que l’esquerra independentista aprofundisca en l’elaboració d’un discurs valencià i per als valencians, abandonant l’emmirallament principatí que molts cops hem patit. Un emmirallament que no és altra cosa que fruit de la visió tancadament fusteriana del país: el Principat és un model de desenvolupament nacional normal i bo, mentre que els valencians som un fracàs nacional de la història que ha esdevingut pur regionalisme que s’ha d’atacar i eliminar. D’acord que hem d’acabar amb el regionalisme, però no a costa de regalar el país, les tradicions, les festes, la gastronomia i fins i tot la bandera de la ciutat de València a l’enemic. Portem quaranta anys fent això i, sincerament, crec que no descubrisc res si afirme que l’estratègia no dóna per més. Això vol dir apuntar-nos a l’anomenada tercera via? No, ni molt menys. No cal que els guardians de les essències patisquen fins a aquest punt. No estic proposant això. El que estic proposant és precisament que fem allò que el catalanisme del Principat porta fent des de fa més de cent anys: agafar allò que és susceptible de ser regionalitzat per l’espanyolisme i convertir-ho en nacionalisme valencià. Un valencianisme que, al cap i a la fi, no deixa de ser la millor manera d’avançar des de terres valencianes cap al projecte polític comú dels Països Catalans. I aquesta és la principal diferència amb l’anomenada tercera via: la meta final no s’oblida, no es renuncia a res, simplement es canvia d’estratègia per a arribar-hi. Un altre cop no estic inventant res: aquestes coses ja les va idear Lenin fa molts i molts anys.\n“Dir-nos valencians és la nostra manera de dir-nos catalans”. Evidentment. Jo no ho qüestione això. Jo qüestione la manera, la forma, l'estratègia que estem seguint els valencians conscients de ser-ho per a convéncer a tots eixos milers de valencians i valencianes que se senten plenament espanyols i valencians alhora i això no els hi suposa entrar en cap contradicció, més aviat tot el contrari. Per ells això és la normalitat. I de fet aquesta és la victòria de l'espanyolisme a casa nostra. Fuster creia que territoris com el País Valencià havien tingut una feble nacionalització espanyola. Tot el contrari. De fet, si una cosa ha estat l'espanyolisme és molt més llest que el catalanisme. Mentre aquest segon ha renegat durant molt de temps de molts dels trets identitaris estrictament valencians, l'espanyolisme se'ls ha fet seus i ha convertit aquells trets identitaris que ens identifiquen com a valencians, en pur regionalisme espanyol. I nosaltres, en lloc de dir no, en lloc de posar fre a aquesta tendència i rebel·lar-nos contra aquesta estratègia de l'enemic, hem caigut de ple en la trampa. Les falles: blavers. La paella: blavers. La barraca: blavers. Els moros i cristians: blavers. El València CF: blavers..... Collons, llavors que ens queda als valencians per a poder dir-nos valencians? Res, tot s'ho han quedat ells. Això, doncs, s'ha d'acabar. I de fet, sóc plenament conscient que ja s'està treballant en aquesta línia des de diferents àmbits del nacionalisme al País Valencià. Tot i així, però, hem d'aprofundir en aquesta feina.\nI una altra gran pregunta: què passarà si el Principat s'independitza i la resta de territoris no? Això no ho sap ningú i tot el que puguem dir seran suposicions i futurologia. El que si que està clar és que, almenys, una part del país haurà avançat en el camí que tots desitgen i els ciutadans i ciutadanes del Principat podran viure plenament la seua identitat. La nova situació serà millor o pitjor per a la resta dels territoris? Això ho han de decidir els propis valencians, balears, ciutadans de la Franja o els catalans del nord de l'Albera. Ningú més crec que tinga potestat per a decidir per ells. Mai he cregut en els apadrinaments ni amb les tutoritzacions. Els ciutadans d'aquests territoris ja som majors d'edat per a decidir per nosaltres mateixos el què volem per la nostra terra. Altra cosa és que, evidentment, un estat català independent, comprenga els territoris que siga, sempre tindrà l'obligació moral d'ajudar de totes les maneres possibles la resta de països i regions amb que comparteix llengua i cultura. I, sincerament, em sembla que per la resta de territoris ens serà més fàcil avançar cap a la llibertat i el projecte comú si al darrere comptem amb l'ajuda, que no apadrinament, d'un Principat independent amb veu i vot en l'àmbit internacional i gaudint plenament de tots els seus recursos econòmics.\nPerò com deia, aquest darrer paràgraf no és més que política ficció. La realitat de moment és una altra i és contra això que hem d'idear i crear noves formes de lluita i resistència. Aquesta és l'obligació moral i política que tenim els valencians del segle XXI. Sense perdre la perspectiva del passat i tots aquells que ens han precedit. Tenint com a referents el primer valencianisme republicà dels anys 30, la gran aportació del fusterianisme al debat identitari valencià i totes les lluites populars que han protagonitzat els valencians i valencianes, hem d'avançar en la valencianització del nostre discurs. I la resta de territoris que no patisquen: estem obligats a trobar-nos en el futur i així serà.\nPublicat per Toni.Rico a 23:39\nBenvolgut Toni, no vaig a entrar al fons de l'article, perquè discrepe prou i donaria per fer-ne altre.\nPerò només uns apunts: Josep Nadal ha anat a les llistes del BLOC (eps! em sembla molt bé que crega que és el que ha de fer, però sembla que escoltant UN valencià, escoltes a tots els valencians, o a l'EI del País Valencià!).\nI la paella, el VCF, la barraca, les falles, la bandera de València, etc. ja fa temps que no són coses de blavers per l'EI del sud.\n7 d’octubre de 2009, a les 5:53\nToni, no se si estic d'acord amb tu o no, perquè la veritat és que no conec a fons la realitat del País valencià, que és on es centra la teva reflexió. En tot cas, del què estic segur és que l'actitud de repensar constantment els propis referents teòrics, sense per això deixar de treballar, és sempre positiva i necessària. Benvingudes siguin doncs aportacions com les que acabes de fer.\n7 d’octubre de 2009, a les 10:22\njo tampoc estic d'acord amb tú, les hores que són no em puc estendre massa, no ho dic com a excusa, espere en els pròxims dies poder sentar-me tranquil·lament i escriure sobre el tema.\nNo em coneixes, porte uns pocs anys, 8 o 9, militant a l'Esquerra Independentista al País Valencià, a una comarca fortament castellanitzada i on es concentra la majoria del blaverisme del País.\nDes del principi he defensat la valencianització del nostre discurs, no solament per una qüestió de pragmatisme o d'estratègia per apropar-me a la gent, sinó perquè crec que no hi ha cap contradicció entre fer un discurs "valencià" i el nostre projecte polític. Crec en la construcció del País Valencià i dels Països Catalans.\nLes reticències que sempre he trobat a aquesta perspectiva sempre ha sigut precisament de les generacions més majors (no de tot el món, ni tant sols d'una majoria m'atreviria a dir), mentre que els més joves (igual ja no estic entre eixos...) crec que ja tenim o tenen pràcticament assumit aquest nou discurs molt més valencià.\nS'ha avançat moltíssim en aquest sentit al País Valencià, segurament es podria fer més, no dic que no, però el que no pot ser és que des dels sectors de la "tercera via" se'ns continue acusant de les mateixes coses que acusaven al PSAN als anys 70 o 80.\nEm pareix molt injust que no es tinga en compte tota la feina que s'ha estat fent tots estos anys per avançar en este sentit. No ja per part de la "3ª via", que fem el que fem ens acusaran de dogmàtics, essencialistes, etc etc etc. Els clàssics arguments fàcils de totes les terceres vies: Fuster no pot ser un dogma, Marx no pot ser un dogma, Nosaltres els valencians no és la bíblia... etc etc.\nÒbviament que el que diu Fuster no és cap dogma, això ja ho sabem tots, qui diu el contrari? Si assenyalem les coses assenyalem-les bé. El que a mi no em val és que ara els nostres, justament "els nostres majors", es llancen tots a escriure sobre el tema, llavant-se les mans, com si no tingueren res a vore amb el tema, fent una crida a l'heterodòxia i justament dirigint-se a nosaltres, a les noves generacions de l'EI valenciana, que som (o millor són) els que més estem (o estan) avançant en aquest sentit.\nEm pareix molt injust que se'ns acuse utilitzant els mateixos arguments que la tercera via, perquè amb això l'únic que esteu aconseguint és alimentar-los, ara mateix estan contentíssims de que escrigueu estes coses perquè per a ells demostra (i ho repetiran i ho repetiran fins la sacietat) que els valencianistes partidaris dels Països Catalans som uns dogmàtics, uns ”defensors de les essències i la puresa ideològica”, etc. Em sorprèn moltíssim com molts de vosaltres utilitzeu estos arguments quan sabeu de sobra a qui li esteu fent el joc.\nSi volem canviar d'estratègia fem-ho, proposem i fem, jo porte anys defensant un camí molt paregut al que tu defenses i ho continuaré fent, es podria avançar molt més ràpid, clar que sí, però no se m'ocurriria mai acusar de dogmàtics a TOTS els meus companys perquè em pareix un dels arguments més fàcils i baixos que es poden utilitzar i més quan saps que no és cert. No pot ser que se'ns aplique la mateixa crítica que fa 20 anys, això és demagògia o no saber de que s'està parlant.\n7 d’octubre de 2009, a les 18:02\nI en fi... no tinc temps d'escriure més. Ho senc, però m'indigna i em molesta que feu estes crítiques d'estes formes (es pot dir el mateix de moltes formes) perquè pense, ja ho he dit, que no és just i a mi com a mínim em desmotiva perquè dóna la sensació que la nostra tasca no serveix per a res. No pot ser que porte 8 anys siguent un dels “regionalistes neoblavers” per excel·lència de l'EI valenciana i ara resulta que tot els "nostres majors" s'han fet uns heterodoxos super realistes que ens donen lliçons en públic, amb les mateixes acusacions que ens fa la tercera via i ací ningú té responsabilitat de res. No ho sé... mira el bloc de la meua assemblea (http://www.maulets.org/hortasud/), no és exemple de res ni està massa actualitzat, però que trobes tu que hauríem de canviar? Penses realment que no hem avançat res en 40 anys?? Com pot ser que llanceu crítiques tan antigues com si foren noves? Penseu que no ho havíem pensat abans? No sé, Toni, pense que les crítiques s'han de fer més concretes i amb un poc més cura, sobretot si es parla als teus companys. No em val un crit a l'heterodòxia, això també ho podria fer jo, apuntar-me al carro dels últims articles i a dormir tranquil·lament, però no, això és una posició massa còmoda: “va ràpid, abans de que diguen que sóc jo l'ortodox vaig a apuntar-me al carro de repetir la història del dogma de Fuster, la puresa ideològica,...”. No sé, t'assegure que si fera un article així la gent ni s'estranyaria, perquè molts saben que sempre he defensat la valencianització de l'EI valenciana, però fer-ho d'aquesta forma no em pareix que siga el més oportú.\nEn fi, ho senc si t'ha ofès alguna cosa, no era la meua intenció i igual no està ben expressat, però espere que com a mínim entengues el meu punt de vista.\nEn primer lloc gràcies per les vostres aportacions al bloc. En segon lloc, i anant per parts, jo crec que no es pot estigmatitzar a una persona pel fet d'haver anat en algun moment a les llistes electorals del Bloc. Tots i totes coneixem la complexitat de la política al País Valencià i les situacions "estranyes" que això provoca. Per tant, personalment entenc que el Josep Nadal és un militant de l'EI que en algun moment (i ell mateix ja ho va explicar molt bé) ha decidit anar a les llistes del Bloc per motius x i molt argumentats.\nPer altra banda, company Andrés, sent molt si no t'agradat el tó d'algunes de les meues afirmacions: no era el que pretenia com pots imaginar. Evidentment, les coses escrites queden més impersonals i de vegades es dóna una sensació que no és la que realment es vol donar: això és un problema d'escriure escrits. Com ja dic el propi article, conec de primera mà i done ple recolzament a la valencianització que l'EI valenciana està fent del seu discurs: ho celebre. Tot i així crec que cal que aprofundim encara més en aquesta línia de treball. I també crec que per una qüestió d'estratègia pura i dura no passa res si el Principat es converteix en estat independent i el País Valencià tarda uns quants anys més: no passa res de res. El projecte és el mateix: Països Catalans. Hem trobar, això sí, la millor manera de convéncer als nostres conciutadans i aquí és on crec que hem fallat almenys una mica i que cal que reflexionem i, si cal, canviem d'estrategia.\n8 d’octubre de 2009, a les 4:11\nEl problema és que eixe canvi d'estratègia del que parles, no s'ha parlat i decidit en cap moment. Per tant, jo no sé el que penseu fer a Girona (o al lloc que siga i que pensen com tu) però no pots canviar d'estratègia perquè et dona la real gana, amb els paràmetres que tu creus, i et quedes tan ample i et dediques a dir que els altres han de canviar. Em sembla de calaix...\n8 d’octubre de 2009, a les 6:22\nla qüestió de la territorialitat de la nació catana és molt complexa i recompondre-la és una fita colossal i històrica, i gens fàcil.\nL'article d'en Toni es refereix explícitament a la realitat valenciana però la nostra nació, els Països Catalans, també están formats per d'altres territoris sota administració francesa. I en aquest cas l'estratègia a seguir encara és més complexe.\nHem d'entendre que els PP.CC están explícitament prohibits i la legislació espanyola i francesa blinda qualsevol intent de federar territoris i/o emprendre col·laboracions més enllà de simples folklorismes.\nNO sóc valencià, ni nord-català però com a principatí no renunciaré mai a la reunificació nacional que des de fa 40 anys es propugna des de l'EI, ara bé, algú creu que realment s'està avançant en aquesta direcció? JO visito sovint la Catalunya NOrd i us asseguro que no hi detecto cap avanç més enllà de la pura folclorització.\nEns agradi o no sovint tendim a mirar cap a ponent el que passa a Euskal Herria és per nosaltres un referent a tenir en compte. En l'últim procés de pau ( fracassat i boicotejat) la llista de reivindicacions de l'EI basca es va anar degradant fins a reclamar una unitat territorial sota administració basca en territori espanyol, és a dir, la unió de la CAV i de Nafarroa. I això va fracassar, és absolutament impossible avançar en la integració de territoris en el marc legal espanyol.\nPer això jo penso que no hi ha més remei que avançar en la independència d'un territori i progressivament anar incorporant territoris en funció de la correlació de forces.\ntot plegat molt complexe i sens dubte que digne de ser debatut i redebatut.\n8 d’octubre de 2009, a les 6:49\nEi, Toni. Molt bon article encara que molts no compartisquen les teues reflexions. Pense que l'EI està començant a fer allò que haurien d'haver fet fa 30 anys. Ben fet per aquests que han hagut d'arreglar el mal que han fet uns altres, inconscientment. Posem els ciments, i després vindrà la resta. Diem que l'objectiu és PPCC, però baix un mateix marc polític, cultural, social o econòmic? El que jo pense és que els tres darrers són els més importants, no? Perquè si pensem en el polític comencem a discutir de nou: confederalisme, federalisme, unitarisme o cap de les tres. Bé, unitarisme està clar que no, des de la meua perspectiva. Confederalisme i federalisme, són desitjables. Necessaris? Doncs no ho sé. No cal tindre un mateix marc polític, pense jo. Aquí teniu la meua opinió: http://la-terreta.blogspot.com/2009/09/objectiu-estat-valencia.html\nSalutacions des del Sud!\n8 d’octubre de 2009, a les 8:27\nSobre el canvi d'estrategia o no el meu dubte és si realment tenim això que se'n diu estrategia. Realment la tenim? Tenim aquest full de ruta a seguir? Jo, sincerament, crec que no. Que algú me l'ensenye. Durant molts anys no hem estat capaços (un servidor inclós: no em trec la part de la culpa que em pertoca) d'anar més enllà de la consigna. I aquest és un problema greu perquè la consigna és una declaració de màxims desitjables, però de cap manera és el full de ruta ni l'estrategia a seguir. Renunciar als Països Catalans? MAI DE LA VIDA. M'he deixat els millor anys de la meua vida lluitant per aquesta idea i ho continuaré fent. Ara bé, el canvi d'estrategia crec que és necessari i vital per a convertir l'EI al País Valencià en una alternativa política real i sobretot per a que la societat que diem defensar i volem alliberar ens veja com a quelcom útil. Aquesta ha de ser la clau des de la meua humil opinió.\n8 d’octubre de 2009, a les 8:49\nGens ni mica d'acord, em sembla una vergonya que a aquestes alçades hi hagi gent que diu ser de l'esquerra independentista fent un discurs a la dreta del revisionisme del BNV.\nI a sobre és que fa tota la pinta d'això que tant agrada a alguns de retorçar les teories fins que s'adapten a l'oportunisme més cutre (per estèril) i de vol gallinaci.\nBé, feu el que vulgueu vosaltres si penseu que us ha de donar algun fruït, la resta no renunciarem a la nostra nació.\nAra ja sabem que aquestes fal·làcies argumentals mediocres de de nivell de parvulari, que si 'el dogma de fe del fusterianisme', que si 'no tenim estratègia clara millor que abracem les renuncies', que si els que no pensen renunciar a mig país són 'intransigents defensors de les essències' ja no només ens les diuen els regionalistes, alguns que diuen ser de l'esquerra independentista s'hi apunten.\nBon profit us faci el viatge a enlloc\n9 d’octubre de 2009, a les 4:22\nJosep: em sembla que no has entés res de res.\n9 d’octubre de 2009, a les 5:05\nVirgili ha dit...\nEl punt de partida d'aquesta desfeta dels símbols valencians en mans de la dreta blavera i espanyolista fou la nomenada "Batalla de València" on els pancatalanistes i els blavers disputaren una guerra de símbols, on la balança es decantà favorablement del costat dels blavers. Hem de parar-nos a reflexionar el per què d'aquest fet. Tenim molt terreny perdut, i estic d'acord en que hem d'encetar un debat per tal d'avançar en aquest sentit: la recuperació d'aquests símbols valencians, com precedent inmediat a l'objectiu final que tothom tenim ben present, la independència dels Països Catalans i la seua unitat. Sense la recuperació d'aquests és impossible avançar en aquest camí, i jo pense també que l'Esquerra independentista ho ha deixat una mica abandonat. Certament, en els últims anys s'han fet progresos en aquest sentit, però han sigut insuficients. Ja és hora que des de l'EI es duga a terme un debat seriós sobre aquesta qüestió.\n9 d’octubre de 2009, a les 6:50\nJordi Navarro des de Girona ha dit...\nAl tal Josep jo li recomanaria que aprengués a donar la cara quan fa acusacions d'aquest tipus.\nEl que no es pot fer és acusar a companys de coses gravíssimes i amagar-se covardament rera un semi-anònim.\nQue passa aquí? Que determinats personatges no volen que la gent expressi lliurament la seva opinió? Doncs això és molt greu, hem d'aprendre a debatre i opinar sense faltar al respecte i sobretot amb valentia i humiltat.\nEn Toni rico és un lluitador nat, de pedra picada, i té tot el dret del món a plantejar reptes i debats, només faltaria.\nJo la veritat és que ja començo a estar tip de determinades postures de segons qui. Crec que tots plegats hem de fer un exercici d'humiltat i reconèixer que tenim un moviment que encara ha de recòrrer molt de camí per a esdevenir decisiu , perquè ara per ara està clar que no ho som. Portem més de 40 anys caminant i encara ara no hem aconseguit estructurar-nos bé, i tampoc tenim suport social de debò. Per tatn, ens cal fer molta autocrítica i moltes dosis d'humiltat.\n10 d’octubre de 2009, a les 1:28\nJoan Pujolàs i Vilar ha dit...\nDes de la poca legitimitat que tinc per opinar des de Girona, estic molt d'acord amb l'article, i sé del cert que el que s'hi diu és el que pensen molts valencians i moltes valencianes militants de l'Esquerra Independentista.\nEn qualsevol cas, sí que tinc legitimitat per dir que ens cal debatre, plantejar nous reptes i buscar noves estratègies per seguir avançant. És més, hi estem obligats, com a revolucionaris i revolucionàries. Dialèctica, se'n diu. Dialèctica per avançar.\n10 d’octubre de 2009, a les 4:12\n10 d’octubre de 2009, a les 4:13\nmolt interessant tot plegat. He après molt. Malgrat fa poc més d' un any que milito a l' EI (del Principat) intento tenir/adquirir una visió global i àmplia del moviment, de l' estratègia i del que crec evident una falta de diàleg i de maduresa dins el moviment i entre molts militants.\nJo no conec tant la realitat del País Valencià per poder-ne opinar malgrat em qüestiono i plantejo força coses.\nBé, només volia dir que aquesta falta de diàleg entre les dues organitzacions adultes de l' EI l' acabem patint el moviment i els joves. I no em considero ingenu per pensar això (ho dic per si algú pensa "i aquest què diu, això no pot ser). Cal com algú apuntava molta humilitat i autocrítica i tenir els peus a terra i parlar amb la gent del carrer. Una de les coses que ja he pogut observar és que no podem viure plenament en entorns i ambients militants perquè llavors no observem la realitat i doncs fem o farem males anàlisis i això és imperdonable si es milita en una organització que parla d' estratègies.\nPerdoneu si m' he desviat del tema. Debats com aquests m' encoratgen a seguir militant.\nCarlos Vílchez, Terres de Ponent\n11 d’octubre de 2009, a les 7:37\nEm sembla un article impresentable, molt impresentable. Pel que vol defensar i per la manera tant mediocre com ho fa. Lamentable.\n12 d’octubre de 2009, a les 2:14\nÉs ridícul, "Lluitadors nats de pedra picada" que ens volen lliurar de malvats "defensors de les essències" que tenen la mania marginal i intransigent de defensar el conjunt del país\nquina pena que foteu, no sé si ja ni en sou conscients, de com de lluny heu anat a parar.\n12 d’octubre de 2009, a les 2:18\nPense com en Jordi Navarro que aquests comentaris no aporten res al debat. Per favor, limiteu-vos a opinar, per descalificar no cal que digueu res. Si penseu que en Toni està equivocat només heu d'explicar per què i aportar coses, no és tan complicat.\n12 d’octubre de 2009, a les 5:21\nÀnònim, tant difícil et resulta donar la cara? Si fossis un revolucionari ho faries però està clar que no ho ets.\nAquí lluitem per alliberar un país, de Fraga a Maó i de Salses a Guardamar, però som conscients de la força que tenim i de que ens cal una estratègia per arribar a algún lloc. I això sembla que als anònims covards se us en fot, quina pena que feu.\n12 d’octubre de 2009, a les 14:19\n1.Jo crec que els companys del país valencià són els que han de discutir com es defineix l'estratègia que volen seguir per treballar uns objectius polítics comuns. Igual com ho han de fer a la Catalunya Nord o a les Illes. Autodeterminació d'idees també pel Pais valencià!\n2. Estic d'acord en el fons de l'article, però no en com ho expressa, titllant de dogmatics a d'altres opinions. No ens posem nerviosos així no arribarem enlloc. S'ha de ser curos i respectuos amb companys de barricada que potser (jo no ho se) han comès alguns errors.\n3. A bones hores tots plegats descobrim que el sobiranisme de caracter més petitburgès és 1000 vegades més fort que l'independentisme. Això és el que ha reflectat el referèndum d'Arenys, res més, res de nou. Amb coses com la CUP i aquests referndums per fi estem posant els peus a la terra! A treballar que se'ns gira feina i de la bona!\n13 d’octubre de 2009, a les 12:14\nAmb l'article només he buscat reflexionar sobre una situació concreta que arrosseguem des de fa anys (i de la qual un servidor és igual de culpable que la resta, no m'estic exculpant absolutament de res).\nEls anònims que no aporten res de res i solament falten al respecte: ells sols ja s'autodefineixen i, sincerament, espere que siguen provocadors i policies i no realment persones militants de l'EI perquè és molt trist veure que hi ha gent al nostre moviment que no reflexiona ni es qüestiona res de res. De fet, quan a l'article parle de dogmàtics i defensors de les essències m'estic referint a aquest tipus de gent i no a aquells que poden pensar diferent a mi però que de manera respectuosa i serena contraposen la seua opinió.\nSobre la resta només donar les gràcies per aportar coses al debat que he proposat.\n15 d’octubre de 2009, a les 0:47\nJo tinc algunes preguntes i reflexions. Primer les reflexions:\n- Precissament hi ha gent que ens aconsella posar els peus a terra i fer un exercici d'humilitat als qui ens neguem d'entrada a renunciar a la nació completa, i em resulta curiós que aquest mateix sector que s'apressura a renunciar a l'autodeterminació dels països catalans, amb l'exepció del principat, en pro d'una suposada negociació que creuen imminent sobre la independència del principat amb agents "sobiranistes de caràcter petit-burgès" -diu el propi comentarista anònim- són els mateixos que creuen que aquesta negociació esdevindrà en un futur immediat gràcies, no al treball nefast (pel que es desprèn d'aquest article i comentaris posteriors) de l'independentisme durant els darrers 40 anys, sinó a que la CUP ha tret 22 regidores a les últimes eleccions municipals i la celebració d'un referèndum no vinculant en Arenys de Munt. Sí senyores, això és realisme i humiltat, i la resta cobòries de marginals puristes...\n15 d’octubre de 2009, a les 13:49\n- D'altra banda, no em deixa menys de pedra l'alegria amb que la gent de Girona esteu fent gala del vostre desconeixement de la realitat al País Valencià. Quantes vegades us heu dignat a baixar a València, d'Alacant ja ni parle, els qui esteu escrivint aquests comentaris? Com preteneu donar lliçons d'estratègies per al conjunt dels Països Catalans si amb prou feines heu baixat alguna vegada de l'Ebre o heu pujat dels pirineus? Què creieu que la construcció dels PPCC, projecte que vosaltres mateixes catalogueu de futur exclusivament, podrà esdevenir sense una la gran tasca conscienciadora que necessita també alimentar-se amb l'intercanvi i les relacions directes -humanes, culturals, etc, etc- entre els territoris de la nació? I si aquesta tasca no la fem en primer lloc els i les militants de l'EI qui la farà? Pot ser Joan Laporta... Sincerament malgrat el poc temps que duc militant he estat moltes, moltíssimes vegades fent peregrinacions al principat -Girona inclosa- com a altres parts del territori, i és del tot descoratjador vore com aquesta actitud no és gens corresposta des de certs sectors de l'"EI" principatina (i escric "EI" entre cometes per que ja pose en dubte la pertanyença al nostre moviment de gent que ha claudicat totalment als seus principis fonamentals i això abans d'arribar a encetar qualsevol negociació), els mateixos que mai han fet cap esforç per aquesta unitat arreu del país que per a major escarni són després, "casualment", els primers en analitzar els "diferents ritmes" en la conscienciació de cada part del territori, posats a parlar de ritmes, podríem parlar també dels diferents ritmes del Principat, a vore que passaria si es fa aquest mateix referèndum a Badalona per exemple, i llavors arribaríem a la conclusió que com hi ha diferents ritmes al si mateix del Principat, doncs caldria independitzar-se millor per comarques, ciutats, barris o unitats familiars.\n15 d’octubre de 2009, a les 13:50\nI ara a les preguntes:\n- La primera és per que a l'article cada vegada que parles dels valencians o fas en primera persona, i això m'ha fet recordar que quan escrius articles a qualsevol mitjà els signes com si els hagueres escrit a Novelda, quant de temps fa que vius a Girona?\n- La segona és per que el Virgili, que no milita en cap organització de l'EI, es dedica a anar fent discursets i demanar-nos debats imprescindibilíssims al si de l'EI. Per que no et dediques a fer feina al teu poble en comptes de passar-te les hores defesant l'indefensable? per molt germà que siga...\nI se'm desprèn de les dues preguntes que el que realment li cal a l'EI valenciana és el mateix treball de formigueta que tants anys hem vingut fent, i sense el qual la situació a hores d'ara a les nostres comarques seria nefasta, aquest treball però amb errades, mancances i misèries incloses, sembla que us molesta prou als qui voleu vendre la nació a preu de saldo, als mateixos "lluitadors nats de pedra picada" que a la primera de canvi fugiu del País Valencià (que la cosa està molt fotuda!) a fer la revolució a comarques més còmodes. Tanmateix les crítiques enverinades no aconseguiran el que no poden ni feixistes, ni estat, ni blavers, que defallim en la nostra tasca.\nLladren, companys, senyal que cavalquem. (Mai creia que hauria d'escriure aquesta frase en relació a suposats companys...)\n15 d’octubre de 2009, a les 13:52\nEt torne a repetir que has entès ben poca cosa de l'article. El primer que et demanaria és que donares la cara ja que és molt trist i covard donar lliçons morals de no es sap ben bé que i alhora amagar-se darrere de l'anonimat. De què tens por?\nEn segon lloc: que visca a Girona per motius personals (que a tu no t'haig d'explicar perquè sincerament t'importen ben poc a no ser que sigues policia)no em treu la meua valencianitat. O és que tu eres ara l'encarregat de repartir carnets? Mira company, a Girona m'he dedicat els darrers cincs anys precisament a treballar per a que la gent de les terres del nord (aquesta que segons tu viu de manera tan còmoda i que no lluita contra feixistes, ni res d'això que tu dius fer dia si i dia també: pobra ignorància) pel projecte dels Països Catalans, per a que siguen conscients (que la militància d'aquí dalt ho és molt malgrat la teua ignorància)que la identitat i la nació catalana no s'acaba a l'Ebre, tot el contrari. Ara bé: això treu que també puga proposar (l'article el faig jo i el signe no, de cap de les maneres el fa l'EI gironina ni jo pretenc ser el representant de res ni ningú) començar a ser conscients que abans de catalans som valencians i que la millor manera de construir el projecte dels Països Catalans i de convèncer als valencians de les millores que aquest suposarà per a la seua vida és aprofundir en la pròpia valencianitat dels valencians? Jo crec que una cosa amb l'altra no són incompatibles.\nFinalment dir-te que des de la llunyania també treballe pel projecte a Novelda fent i col·laborant en tot allò que puc. Però clar, com bon covard que s'amaga rere l'anonimat només et convencen els teus propi arguments, els teus propis pensaments totalment impermeables a d'altres aportacions. En fi, fes-t'ho mirar i et demane que si has de seguir faltan al respecte a la gent i amagant-te millor que deixes d'escriure en aquest bloc.\n16 d’octubre de 2009, a les 1:24\nAmb un cop de Google n'hi ha prou per desmentir el que diu aquell provocador. Segur que si en busqueu, trobeu més coses.\n16 d’octubre de 2009, a les 1:54\nToni, ni cas al provocador aquest, o és un capullo integral o és un policia.\nI tu! Anònim de merda! Dóna la cara, vine a Girona i tot això que dius des de la seguretat de l'anonimat ens ho dius a la cara, covard, i debatem tanta estona com vulguis. Què saps, tu, dels cops que baixem al País Valencià o anem a Perpinyà, ignorant? Què saps, tu, de la suposada comoditat de militar a Girona? Vine un dia al meu barri (a Girona) i veuràs que còmode que és milita-hi, llest. Si no tens ni puta idea del que parles, millor que callis.\nAh! I jo també crec que tu, un covard que llença acusacions per internet sense donar la cara, no ets del meu moviment, ni ganes!\nNo passa res companys i companyes, ja fa anys que infiltrats de tot tipus ( policies inclosos, això és ja un clàssic) intenten crear divisió al si de l'EI amb la finalitat de rebentar un moviment que mica en mica es consolida. I ara utilitzen la tàctica de les respostes anònimes en blogs d'internet.\nPer això no cal fer massa cas d'aquests comentaris incendiaris que només busquen la confrontació.\nA Girona, com a d'altres llocs, cap militant és perfecte i malgrat que treballem diàriament per l'alliberament nacional i social del nostre país, dels Països Catalans, fem el que podem i arribem fins a on podem.\nCuriosament aquests anònims perfectes que tot ho saben desconeixen molt la realtiat dels Països Catalans més enllà del territori que esmenten, no tenen ni idea de quina és la realtiat de la Catalunya Nord, i es dediquen a fer demagògia barata sobre temes que ni tant sols coneixen.\nRes, s'ha de prescindir d'aquests covards provocadors que no són ni militants de l'EI ni independentists. A l'EI tenim molta feina, ja portem quaranta anys de lluita duríssima i hem de continuar treballant, sent conscients de les nostres limitacions i traçant estratègies adequades i intel·ligents.\nPer tant, el millor que podem fer és seguir amb la nostra feina i ignorar completament a aquests covards.\n16 d’octubre de 2009, a les 7:36\nANÒNIM, no crec que valga la pena contestar-te. És cert que ara mateix no milite en l'EI, però ans hi he estat militant (tant que em conèixes també sabràs açò), i en eixe temps de militància puc donar-li la raó al meu germà en l'escrit, no perquè siga el meu germà, ja que tinc personalitat.\nEn segon lloc, dubte molt que sàpigues el que he fet o he deixat de fer al meu poble, si no ho valoraries, i els motius que ara mateix no em deixen dedicar una mica de temps al tema no crec que t'importen. A més, no sé qui ets, per tant no puc jutjar-te com has fet tu.\nPer últim, jo no faig discursets, jo només aporte la meua opinió en un escrit que em sembla important pel futur de l'EI al País Valencià.\n20 d’octubre de 2009, a les 9:44\nSobre els comentàris absurds de l'anònim crec que hem d'estar tranquils, perquè amb la seva actitud covarda i vil ha demostrat que no és cap militant de l'EI. Qualsevol persona sap que els i les militants de l'EI donen la cara sempre i no cauen en comportaments d'un nivell tant baix i lamentable.\n21 d’octubre de 2009, a les 6:33\nJaume de la Vila ha dit...\nEstà clar que considerar català a Requena, Villena o Oriola es fa difícil. També està clar que molta gent a Catalunya no vol ser espanyola. Que el valencià(o català el mateix és) està per sota de tot està clar i sols es utilitzat políticamente, quasi mai en forma de potenciar la nostra costum i tradició de segles. Volem ser diferents però baix les pares nacionals i així anem com anem. Toni els moros i cristians blavers, no se jo…Dificilment rebren ajuda catalana quan estem dia si dia no insultant i fent menyspreus als veins..Haurem d´aguantar canal 9 anys i anys.. no crec que la cosa canvie…


Mathematics Cost. Each year, the following costs are awarded by the Austrian Mathematical Society: Promotional Prize Early Student Award and Student Runner Student * Indoor Prize. – Or.comm


'Prisioneros', amb Hugh Jackman i Jake Gyllenhaal - Sies.tv\nFins on arribaries per protegir la teva família?\nKeller Dover s’enfronta al pitjor malson d’un pare: Anna, la seva filla de sis anys, ha desaparegut, amb la seva amiga Joy, i a mesura que els minuts es converteixen en hores, li va envaint el pànic. L’única pista: una atrotinada autocaravana que va estar aparcada anteriorment al seu carrer. Encapçala la investigació, el detectiu Loki, qui deté el seu conductor, però la falta de proves l’obliga a tornar-li la llibertat. Tot i que la policia segueix múltiples pistes, la pressió va en augment en saber que la vida de la seva filla està en joc.\nComentar ( ) dramahugh jackmanjake gyllenhaalthriller


Política de privacitat – Mel de l'Oest\nÚltima revisió: 20 de setembre de 2018\nCorreu electrònic de contacte del Titular: info@meldeloest.com\nEntre les classes de Dades Personals que recull aquesta web, ja sigui directament o mitjançant tercers, es troben: nom, número de telèfon, adreça de correu electrònic, Galetes i dades d’ús.\nLa informació complerta referent a cada categoria de Dades Personals que es recullen es proporciona en les seccions de la present política de privacitat dedicades a aquesta finalitat o mitjançant textos explicatius específics que es mostren abans de la recollida d’aquests Dades.\nLes Dades Personals podran ser proporcionades lliurement per l’Usuari o, en cas de les Dades d’Ús, seran recollides automàticament quan s’utilitzi aquest web.\nTots els Dades sol·licitades per aquesta web són obligatories i la negativa a proporcionar podrà impossibilitar que aquesta web pugui procedir a la prestació del servei. En els casos en què aquesta web indiqui específicament que certes Dades no són obligatories, els Usuaris seran lliures de no comunicar tals Dades sense que això tingui cap conseqüència sobre la disponibilitat o el funcionament del Servei. Els Usuaris que tinguin dubtes sobre quines Dades són obligatories poden contactar amb el titular.\nL’ús de galetes (o d’altres eines de seguiment) per part d’aquesta web o pels titulars de serveis de tercers utilitzats per aquesta web té com a finalitat la prestació del servei sol·licitat per l’Usuari, a més de qualssevol altres finalitats que es descriguin en el present document i en la Política de Cookies, en cas d’estar disponible.\nL’Usuari assumeix la responsabilitat respecte de les Dades Personals de tercers que s’obtinguin, es publiquin o comparteixin a través d’aquesta web i declara per la present que té el consentiment d’aquests tercers per proporcionar aquestes Dades al Titular.\nEl tractament de Dades es realitzarà mitjançant ordinadors i/o eines informàtiques, seguint procediments i modalitats organitzatives estrictament relacionades amb les finalitats assenyalades. A més del Titular, en alguns casos podran accedir a les Dades certes categories de persones autoritzades, relacionades amb el funcionament d’aquesta web (administració, vendes, màrqueting, departament jurídic i d’administració de sistemes) o contractistes externs que prestin serveis al Titular (tals com proveïdors externs de serveis tècnics, empreses de missatgeria, empreses de hosting, empreses d’informàtica, agències de comunicació) que seran nomenats pel Titular com Encarregats del Tractament, si cal. Es podrà sol·licitar al titular en qualsevol moment una llista actualitzada d’aquestes persones.\nQuan els Usuaris hagin donat el seu consentiment per a una o més finalitats específiques. Avís: A l’empara de diverses legislacions diferents, el titular podrà estar autoritzat a tractar les Dades Personals fins i tot quan l’Usuari s’oposi (“rebutjar”), sense necessitat de consentiment o qualsevol altra base legal. No és aplicable, quan el tractament de les Dades Personals estigui subjecte a la normativa europea en matèria de protecció de Dades Personals;\nQuan l’obtenció de Dades sigui necessària per al compliment d’un contracte entre l’usuari i/o qualsevol altra obligació precontractual del mateix;\nLes Dades Personals recollides per a la formalització d’un contracte entre el titular i l’Usuari s’hauran de conservar com a tals fins a tant el contracte s’hagi formalitzat del tot.\nUn cop acabat el període de conservació, les Dades Personals haurien d’eliminar-se. Per tant, els drets d’accés, modificació, rectificació i portabilitat de dades no es podran exercir una vegada hagi expirat aquest període.\nLes Dades relatives a l’Usuari són recollides per permetre al titular la prestació dels seus serveis, així com per a les següents finalitats: Contactar amb l’Usuari i Visualitzar continguts de plataformes externes.\nEls Usuaris poden trobar informació detallada sobre aquestes finalitats del tractament i sobre les Dades Personals específics utilitzats per a cada finalitat en les respectives seccions d’aquest document.\nComprovar i sol·licitar la modificació. Els Usuaris tenen dret a verificar l’exactitud de les seves Dades i sol·licitar que les mateixes s’actualitzin o corregeixin.\nRestringir el tractament de les seves Dades. Els Usuaris tenen dret, en certs supòsits, a restringir el tractament de les seves Dades. En aquest supòsit, el titular processarà les seves dades amb l’únic propòsit d’emmagatzemar-les.\nBorrar o eliminar les Dades Personals. Els Usuaris tenen dret, en certs supòsits, a obtenir l’eliminació de les seves Dades per part del Titular.\nRebre les seves Dades i transferir-los a un altre responsable. Els Usuaris tenen dret a rebre les seves Dades en un format estàndard, estructurat, mecànicament llegible i, si fos tècnicament possible, al fet que es doni trasllat dels mateixos a un altre responsable sense cap impediment. Aquesta provisió serà d’aplicació sempre que les Dades s’hagin tractat a través de mitjans automatitzats i que el tractament es basi en el consentiment de l’Usuari, en un contracte del que l’Usuari formi part o que aparegui en les obligacions precontractuals del mateix.\nEls Usuaris han de saber que, però, en cas que les seves dades personals siguin tractades amb finalitats comercials, poden oposar-se en qualsevol moment a aquest tractament sense necessitat de justificació. Per saber si les Dades Personals dels Usuaris estan sent tractades per part del Titular per a fins comercials, aquests hauran de consultar les seccions rellevants del present document.\nLes Dades Personals de l’Usuari podran ser utilitzades per a la defensa jurídica del titular davant un tribunal o en les fases judicials prèvies a un possible plet derivat de l’ús inadequat d’aquesta web o dels Serveis relacionats.\nA més de les informacions contingudes en aquesta política de privacitat, aquesta web pot proporcionar a l’Usuari informació addicional i contextual relativa a Serveis específics o a la recollida i tractament de les Dades Personals.\nPer motius relatius al funcionament i manteniment, aquesta web i qualsevol altre servei, proporcionat per tercers, que s’utilitzi, podrà recollir un registre del sistema; és a dir, arxius que registrin la interacció amb aquesta Web i que puguin contenir Dades Personals, com ara l’adreça IP de l’Usuari.\nAquesta web no permet sol·licituds “Do Not Track”.\nEl Titular es reserva el dret de modificar aquesta política de privacitat en qualsevol moment, notificant-ho als Usuaris a través d’aquesta pàgina i, si és possible, a través d’aquesta web i/o de ser tècnica i legalment possible notificant directament als Usuaris, en el cas que el titular disposi de la informació de contacte necessària per a tal finalitat. Es recomana encaridament que revisin aquesta pàgina amb freqüència, prenent com a referència la data de l’última actualització indicada a l’inici de la pàgina.\nEn el cas que els canvis afectessin les activitats de tractament realitzades sobre la base del consentiment de l’Usuari, el Titular haurà d’obtenir, si cal, el nou consentiment de l’Usuari.


Cultura / Dansa 05/05/2022\nL'aplicació xinesa s'ha convertit en el gran escenari on interpretar balls populars, divertits i directes\nCaptures de pantalla de diversos 'tiktokers' TikTok\nBarcelonaTikTok no té manies ni fa distincions: tan vàlid és un ball al menjador de casa com damunt del pont de Brooklyn o davant de la Torre Eiffel. L'aplicació xinesa creada el 2016 és coneguda sobretot pels vídeos en què ballen que publiquen milions d'usuaris d'arreu del món. La majoria són coreografies senzilles i directes que es fan virals. Tothom hi és benvingut perquè impera la filosofia que no es fa burla del ridícul i que qualsevol es pot sumar a les tendències, sigui quina sigui l'edat, el físic i les habilitats motrius del protagonista. Mentre la dansa professional segueix lluitant per guanyar públic i trencar amb l'estigma d'una disciplina minoritària dins les arts escèniques, TikTok ha aconseguit captar l'atenció dels usuaris amb coreografies de 10 segons i moviments sincopats. És la solució als mals del sector?\n"És la nova dansa folklòrica, el ball a la plaça del poble sense que ja no estigui lligat a un lloc, una cultura o una nació", afirma la coreògrafa i ballarina Núria Guiu, que ha dedicat els últims anys a analitzar els continguts de l'aplicació per convertir les seves reflexions en un espectacle. Després d'inspirar-se en els "M'agrada" a Likes i qüestionar les polítiques de control sobre la imatge a Spiritual boyfriends, Guiu volia crear una peça de grup basada en l'impacte de TikTok a la societat. El resultat, Cyberexorcisme, es representa fins diumenge al Mercat de les Flors.\n@maurocyan Ser yo no es nada fácil😩 #parati #foryou #fyp ♬ whos that chick - &lt3\n@rochimusic17 Cual es su artista fav del @lollapaloozaar ? #lollaar #degiracontiktok @TikTok en español ♬ Prende la Cámara RMX - FMK & Tiago PZK & Mau y Ricky\nUn llenguatge gestual fet a mida\nA través dels milions de balls publicats a TikTok, els usuaris han construït un llenguatge gestual molt concret que defineix les publicacions. Són danses fragmentades en espais reduïts, perquè l'aplicació només mostra allò que queda dins de la pantalla del mòbil. "Hi ha molts solos en primer pla o coreografies en grup amb una persona en primer pla i la resta al fons. Són moviments sensuals propis de la dansa urbana, llatina o afro fusionats amb la cultura dels emojis, gestos amb les mans, els dits i la llengua. Els codis semblen aleatoris, però no són gens improvisats. Cada vídeo està pensat i tot està compost, també aquells en què al fons s'hi veu algú esmorzant o plegant roba mentre l'altra persona balla", diu Guiu.\n"Hi ha alguna cosa dels passos i els moviments que són addictius. Els veus i els vols fer, no són gens difícils i produeix cert plaer", explica Carlos G. Corchia, un dels intèrprets de Cyberexorcisme. Ell és l'únic del repartiment que no té perfil propi a TikTok, però ha participat en els vídeos que publicava el seu entorn. "Quedes amb les amigues i, en comptes d'anar a fer un cafè, et trobes i fas el ball nou que acaba de sortir", assenyala Corchia. A Cyberexorcisme ha treballat amb Mau Cyan, la més viral del repartiment: té gairebé 300.000 seguidors a l'aplicació. "Vaig començar per Nadal de l'any passat gravant-me a casa, de forma gens professional. De cop vaig viure un boom de seguidors i des d'aleshores hi dedico més temps. S'ha convertit en la meva feina", relata Cyan, que a banda de l'espectacle també fa col·laboracions patrocinades a la xarxa social.\n@ferranxidk @gemmetaladivina ❤ #fyp #foryou #foryoupage #estiktokat #couplegoals #xmas ♬ original sound - ash\nMe da vergüenza pero bueno 🌝\nL'humor i la representació d'un mateix són elements fonamentals en l'ecosistema de TikTok. "Faig trends, la versió de la versió de la versió d'un ball, i els faig a la meva manera. Barrejo l'humor amb el ball en vídeos en els quals qualsevol lloc de casa pot ser un escenari", diu Cyan. "És una coreografia que es va traspassant d'un cos a l'altre. Hi juga un paper el mimetisme, molt relacionat amb la infantesa, però també la idea que fas el moviment de l'altre aportant-hi la teva identitat", afegeix Guiu.\nUn espai on l'autoria es difumina\nEn l'àmbit artístic, TikTok es diferencia d'Instagram perquè no se'n fa un ús tan professional. "Instagram s'utilitza com un dossier, un aparador per als projectes creatius. TikTok és més efímer", explica la ballarina i coreògrafa Mabel Olea. Entre els seus treballs més recents hi ha la participació en el videoclip Ay, mamá i a les actuacions de Rigoberta Bandini, com també un seguit de performances a l'exposició Active, activism, act a l'Ideal Barcelona , on aborda la dicotomia amor/odi que li generen les xarxes. Olea entén TikTok com "una gran biblioteca de coreografies d'on es poden extreure referents".\nEl fet que l'autoria dels balls desaparegui –la viralitat dificulta saber quin va ser el primer vídeo d'una dansa– no li preocupa. "Passa com amb els mems, que són quadres sense autors. No ho veig malament, al final són vídeos infinits que queden al subconscient i que, com a creadora, és inevitable que em vinguin a la ment", explica Olea, que el 21 de maig estrenarà Japan al Sant Andreu Teatre. La coreògrafa també subratlla que TikTok té un paper actiu en les creacions dels artistes i posa d'exemple Chicken Teriyaki de Rosalía : "Els moviments de l'estrofa principal estan pensats com un vídeo curt de TikTok perquè tothom els reprodueixi".\n@mabelolea_ soy una capulla #butterfly #outsider ♬ original sound - Mabel Olea\n@mmunniaa gràcies mama roc pels pijames @rrrrroocky ♬ Dance with Me Tonight - Olly Murs\nLa mirada més crítica dels artistes sobre TikTok qüestiona la interferència de les grans empreses i de la publicitat sobre els usuaris. "Els perfils més virals acaben absorbits per les grans marques. El seu contingut s'acaba mercantilitzant", diu Guiu. Les companyies de dansa professional encara mantenen distància amb TikTok i no l'utilitzen per buscar intèrprets, però Olea defensa que l'aplicació és un aparador creatiu: "Si acceptes les regles del seu joc, pot ser beneficiós i extreure'n contactes. Això no treu, però, que la dansa s'hi acabi articulant des de les firmes més comercials".\nTikTok Mercat de les Flors


2017 | Escola Salvador Sanromà\nSortida 6è: Granja Escola, Sta. Mª Palautordera\nDIA: dimecres 18 d’octubre de 2017\nLLOC: Granja Escola, Sta. Mª Palautordera\nACTIVITAT: Realitzarem una activitat anomenada “La Cohesió”\n– Reforçar el sentiment de pertinença al grup, entrenant el treball en equip per aconseguir la cohesió.\n– Coordinar-se i cooperar per assolir un objectiu comú.\n– Treball de consciència emocional de com funcionem com a grup.\n– Realitzarem diversos reptes on posarem a prova el nostre equilibri personal dins el grup.\n– Treballarem la creativitat, la cerca d’alternatives i la resolució de conflictes.\nComunicat de sortida: COMUNICAT SORTIDA CS 6è La granja\nReunió d’aula de P-5\nBenvolguts pares i mares de P5:\nUs convoquem novament a la reunió d’aula. Serà el dilluns, 9 d’octubre de 2017 a les 16,45 a l’aula de P5B. Us hi esperem a totes i tots!!!!


Marée de l’amour (122) – Gehirnorgasmen feat. Rocko Kakoschke\nVeröffentlicht am 9. Januar 2011 29. April 2020 Autor KakoschkeKategorien Rocko spinntSchlagwörter die B-Seite, Dr. Jekyll, Liebe, Mr. Hyde, Rocko spinnt, sentimentale Scheiße\nZurück Vorheriger Beitrag: Berührungen (119)\nWeiter Nächster Beitrag: Du fehlst mir #4: Comedian Harmonists – Liebesleid (123)


editorial arrela | Quadern del turó | Pàgina 2\n“Préstecs i variacions”. Versions poètiques de Jean Serra\nPublicat el 14 Octubre 2014 per peregomila\nDurant els darrers mesos hem tingut el gust de poder parlar en diverses ocasions de l’editorial Arrela, que en poc més d’un any ha realitzat un esforç ingent i ha creat quatre col·leccions literàries amb la voluntat d’arribar a tot … Continua llegint →\nPublicat dins de Premsa\t| Etiquetat com a editorial arrela, jena serra, versions de poesia\t| Deixa un comentari\n“Versos per la llengua” d’Eivissa i Formentera\nPublicat el 1 gener 2014 per peregomila\nCrear avui una editorial requereix no només un cert grau de valentia, sinó més tost un alt grau de passió, de creure per damunt de tot en el poder fecund de la paraula escrita, en la permanent, imprescindible, funció del … Continua llegint →\nPublicat dins de Premsa\t| Etiquetat com a editorial arrela, isidor marí, marià villangómez, poesia pitiuses, versos per la llengua\t| Deixa un comentari\nPublicat el 31 Juliol 2013 per peregomila\nCelebrar la desena edició d’Illanvers ens omple de satisfacció per diversos motius. Arribar als 10 anys n’és un, recordar totes les veus poètiques que l’han fet possible n’és un altre, i no menys important el fet que, a pesar de … Continua llegint →\nPublicat dins de Llengua\t| Etiquetat com a accio cultural de menorca, bastio des governador, editorial arrela, illanvers, poesia a menorca, recital poetic, xalubinia\t| 2 comentaris\nVersos per la llengua. L’expressió col·lectiva\nPublicat el 9 Juliol 2013 per peregomila\nAcaba de publicar-se el poemari Versos per la llengua. Cinquanta-una veus poètiques de Menorca amb què l’Editorial Arrela enceta la seva col·lecció de poesia Anvers, una iniciativa lloable i coratjosa que omplirà la important mancança que en aquesta matèria teníem … Continua llegint →\nPublicat dins de Premsa\t| Etiquetat com a arrela, editorial arrela, poesia menorquina, poetes de menorca, versos per la llengua\t| 4 comentaris


19 Locales En Alquiler En Martorell, Barcelona Desde 425€\nventa locales martorell (4)\nAlquiler Locales Martorell\nPoblación Abrera (0) Begues (0) can trias (0) Castelldefels (2) castellvi de rosanes (0) Cervello (0) Collbato (1) Corbera de Llobregat (0) Cornella de Llobregat (1) El Papiol (0) Esparreguera (2) Gava (1) La Palma de Cervello (0) Martorell (5) Molins de Rei (1) Olesa de Montserrat (5) Palleja (0) Sant Andreu de la Barca (0) sant climent de llobregat (0) Sant esteve sesrovires (0) Sant Feliu de Llobregat (1) Sant Joan Despin (0) Sant Just Desvern (2) sant vicenç dels horts (5) santa coloma de cervello (0) torrelles de llobregat (0) Vallirana (0) Viladecans (5)\n19 locales en alquiler en Martorell\ny en un radio de 15 Kms. si quieres ver solo locales de Martorell, pincha aquí\nLocal en zona Torrent De Llops\nLocal Segunda mano Torrent De Llops Martorell\nAlquilar local con aire acondicionado\nLocal en zona La Vila\nAlquilar local Segunda mano La Vila\n202 m² 1 baño\n202 m² 1\nLocal en zona El Pla\nAlquiler local Segunda mano El Pla\nSe alquila local con aire acondicionado Olesa De Montserrat A 8 Kms. de Martorell\nLocal Segunda mano Olesa De Montserrat A 8 Kms. de Martorell\nAlquilar local Segunda mano Olesa De Montserrat A 8 Kms. de Martorell\nAlquiler local Segunda mano Esparreguera A 8 Kms. de Martorell\nLocal en zona Closos\nLocal Segunda mano en alquiler Olesa De Montserrat A 8 Kms. de Martorell\nLocal en zona Els Clossos\nSe alquila local Segunda mano Olesa De Montserrat A 8 Kms. de Martorell\nAlquilar local Segunda mano Esparreguera A 8 Kms. de Martorell\nLocal segunda mano Molins De Rei A 9 Kms. de Martorell\nLocal en zona La Vinyala\n+75%Ha subido 150€\nAlquilar local En buen estado Sant Vicenç Dels Horts A 11 Kms. de Martorell\nLocal en zona Casc Antic\nLocal de 67 m² económico en alquiler Sant Vicenç Dels Horts A 11 Kms. de Martorell\nLocal En buen estado Sant Vicenç Dels Horts A 11 Kms. de Martorell\nAlquiler local En buen estado Sant Vicenç Dels Horts A 11 Kms. de Martorell\nAlquilar local A reformar Sant Vicenç Dels Horts A 11 Kms. de Martorell\nLocal en zona Can Olle\nLocal Segunda mano Collbato A 13 Kms. de Martorell\nHola, estoy buscando un local/oficina en alquiler en martorell. Por favor, manténgame informado sobre ofertas que me puedan interesar. Gracias.


Ca L'Ignasi - les bambalines....: En Nandu, la Michelin, Sant Llorenç i les estrelles.\nEn Nandu, la Michelin, Sant Llorenç i les estrelles.\nSabeu ?, ahir a la tarda, 22 de novembre, vaig tenir una conversa, com sempre molt gratificant, amb l’amic Nandu Jubany per l’esperada puntuació de la seva segona estrella dins de la mediàtica guia Michelin sobre el seu restaurant, que tant el seu equip com la seva família desitgen i que ja havia dut a més d’un de felicitar-lo per endavant (mal fet, nois, mal fet) i ja em va explicar, si no li donaven, el per què de tot plegat.... tot i que encara va tenir temps per deixar-me anar que potser jo podria ser candidat d’aquest any.\nOstres, mira, per què no? Varem deixar volar coloms un parell d’hores, que és gratis, al capvespre amb la Laia... què fariem? cridar? plorar? riure? el primer agraïment el donariem a tothom que ens envolta, trucar a la família, als amics, al “dire” del banc, al proveïdor que anem retrassats, potser assegurar als clients que no tocarem preus perquè no s’espantin i és que això de l’estrella té el doble vessant, guanyes molts clients però també en deixes molts a la cuneta.... total que et vas enfilant, enfilant, enfilant... fins que surt la llista ahir a la nit i de cop toques de peus a terra i com l’endemà de la “Loteria Nacional” et mires i et dius: mentre hi hagi salut.... “\nJo he tingut una idea enmig de la atapeïda boira d’aquest matí a la Plana i seria proposar, donada la manera de ser dels catalanets, a la Michelin de fer una guia només per Catalunya i que aquesta es presentés el dia de Sant Llorenç, 10 d’Agost, ja que com que és el dia de la pluja d’estrelles i ell va ser un sant màrtir (els romans el van sucarrimar) obtindriem pluja segura d’estrelles al cel, en caurien alguna més al firmament català i podriem celebrar el no-estrellat, com a bons devots, i fer unes bones festes com la Diada, on celebrem una derrota amb orgull.\nCom que els catalanets som així de positius i d’una derrota en fem festa, els que ho celebrarien serien tots aquells que desitgessin obtindre-la... què, us agrada la idea?\nDoncs escrivim a Michelin, que quants més serem més riurem; a la fi, si dilluns dóna un tomb la nostra situació dins la Península, potser ho hauran de fer igualment així que els estalviem temps.\nAvui el Nandu amb el carisma que el caracteritza, pujarà els ànims de tothom qui l’envolta, acceptarà amb resignació els molts (jo entre ells) que li voldran mostrar un xic de solidaritat, cridarà dins el servei potser una mica més del que és habitual (som humans) i seguirà aixecant el vol ja que per sort el món no s’acaba amb el ninot més gastronòmic de tots, de tothom és sabut que en Nandu té les estrelles dins a casa seva, les millors, i qüestió de temps ja vindran les de fora, no ho dubteu.\nAls catalanets que voleu tenir estrelles “gastro”, no defalliu que a tot això li donarem la volta...\nHistòricament sempre ho hem fet, no? som quatre tossuts en un racó de l’Iberia....\nIgnasi Camps, cuineret tafaner al Collsacabra\nPublicat per Ignasi Camps a 15:32\nRuben 23 de novembre de 2012 a les 15:51\nSomiar sempre és gratis :-) i això no ens ho poden prendre, mai\nLaia Cano 23 de novembre de 2012 a les 17:07\ni per molts anys !! (sobretot a partir de dilluns)\nCuinetes 28 de novembre de 2012 a les 1:39\nMira que m'has fet riure! Sort en tenim els catalans d'aquests sentit de l'humor que ens ajuda a tirar endavant després d'una decepció (no és una derrota… temps al temps!).\nMés igual si sou estrellats o no, per mi sou els millors cuinerets del món i ho demostreu al plat, al servei i com a persones, i això és el més important! Molts petons guapos!\nLaia Cano 28 de novembre de 2012 a les 13:48\nla febrada d'una tarda de novembre... ja ho porta aixó, ara ja tenim el cap en un altre lloc: dona-hi un cop d'ull (ens fiquem en cada envolat que deu n'hi do) http://www.tedxpladelacalma.com/index.php/ca/bloc-ted-x-pladelacalma\nGràcies de tots dos per els teus comentaris !!\nCuinetes 29 de novembre de 2012 a les 0:47\nHo he vist!!! I estreneu carquinyolis oi?? Ben fet de sarau a sarau!!! Dissabte venim i passem a veure-us que ja toca! Molts petons!!\nLaia Cano 29 de novembre de 2012 a les 11:41


Les fortes ventades provoquen despreniments en una façana del nucli antic de Tortosa ~ EbreDigital.cat\nLes fortes ventades provoquen despreniments en una façana del nucli antic de Tortosa\nRedacció Ebredigital.cat2019-02-02T13:40:23+01:002 de Febrer de 2019|Societat| Tortosa|Nucli antic, Protecció Civil, vent|0 Comentaris\nLes fortíssimes ratxes de vent que escombren les Terres de l’Ebre aquest dissabte ja han provocat diverses incidències a Tortosa. El vent ha fet caure el revestiment d’una façana del número 10 del carrer d’en Carbó, al nucli antic de la capital del Baix Ebre. La Policia Local ha tallat el carrer i ha estat necessària l’actuació dels bombers. Des de l’ajuntament demanen als veïns seguir les indicacions de Protecció Civil i subjectar els elements dels balcons.\nFins al migdia d’aquest dissabte, el Servei Meterològic de Catalunya havia registrat ratxes màximes de 122 km/h al Perelló, 120 km/h al Mas de Barberans, 100 km/h al Parc Natural dels Ports i 98 km/h a Amposta.\nProtecció Civil de la Generalitat ha activat l’alerta del pla VENTCAT per la previsió del Servei Meteorològic de Catalunya (SMC) de fortes ratxes de vent durant tot el cap de setmana sobretot a les cotes altes del Pirineu i Prepirineu, al litoral de Tarragona i a les Terres de l’Ebre.\nEs recomana molta prudència en la mobilitat a les zones afectades per fort vent, i també en les activitats a l’aire lliure en zones boscoses i d’alta muntanya. En àmbits urbans, cal retirar de façanes i balcons els elements que puguin quedar inestables i caure pel vent.\nFins demà dissabte, el vent al litoral pot provocar fort onatge i afectacions al front marítim. No us acosteu a espigons i esculleres afectats pel fort onatge, i recordeu la resta de consells que trobareu a interior.gencat.cat/onatge\nEl fort vent provoca incidències a diverses zones de #Tortosa. @PLTortosa @bomberscat @protecciocivil i serveis municipals treballen en algunes afectacions. Al barri del centre ha afectat un tros de façana al c. de’n Carbó. Seguiu indicacions i subjecteu els elements dels balcons\n— Ajuntament de Tortosa (@Tortosa) 2 de febrer de 2019\n#ProteccioCivil activa l’ALERTA per fort vent 🍃 el cap de setmana a cotes altes del #Pirineu #Tarragona i #TerresdelEbre\nALERTA pla #VENTCAT\nNota premsa 👇https://t.co/CDi1kjGnnC pic.twitter.com/BrmSdeTIy0\n— Protecció civil (@emergenciescat) 1 de febrer de 2019


Si estàs buscant Shock doctor Gel Max Power Adult, avui estàs de sort! A la botiga online de fitnes trobaràs el material esportiu al preu més baix i podràs comprar en un entorn totalment segur i amb la confiança de traininn. No esperis més i fes la compra online dels productes de Equipament esports de combat. traininn t’ofereix una selecció exclusiva de Bucals per la pràctica de diferents activitats. Tots els productes de la secció de Bucals estan especialment dissenyats per satisfer les teves necessitats i donar-te el total control en la pràctica de l’esport, independentment del nivell que tinguis o el temps que faci.


LECTURES DE LA MISSA: DIUMENGE IX DURANT L'ANY / Cicle A\nDIUMENGE IX DURANT L'ANY / Cicle A\nLectura primera Dt 11,18.26-28.32\nUs proposo d'escollir entre la benedicció i la maledicció\nAvui us deixo escollir entre la benedicció i la maledicció: la benedicció si obeïu els manaments del Senyor, el vostre Déu, que avui us dono; la maledicció si desobeïu els manaments del Senyor, el vostre Déu, si us aparteu del camí que avui us assenyalo, per seguir altres déus que vosaltres no coneixíeu. Procureu de complir bé els decrets i les decisions que avui us dono».\nLectura segona Rm 3,21-25a.28\nDéu fa justos els homes per la fe, al marge de les obres de la Llei\nGermans, ara, al marge de les obres de la Llei, però d'acord amb el testimoni que en donen tant la Llei com els profetes, Déu ha fet conèixer la seva justícia que, per la fe en Jesucrist, fa justos tots el creients, sense cap distinció: tots havien pecat i vivien privats de la presència gloriosa de Déu. Ara, però, en la seva gràcia, Déu els ha fet justos purament per favor, en virtut de la redempció realitzada per Jesucrist.\nJo soc el cep veritable, i vosaltres, les sarments.\nEvangeli Mt 7,21-27\nPerò tothom qui, després d'escoltar aquestes paraules meves, no les compleix, és com un home sense seny que va construir la seva casa sobre la sorra. Quan vingueren les pluges, cresqué la riuada i el vent es llençà contra aquella casa, la casa s'ensorrà i no en quedà ni rastre».


saragatona: olor d'oxímoron i gust d'al·legoria\nEm permeto enviar-te l'enllaç a la meva entrada OXÍMORON que alguna vegada vaig incloure en el meu Dicofilopersiflex.\nDesprés de perdre el meu diccionari "filosòfic, personal i flexible" com a míni dues vegades, en forma de pàgina web al final dels anys 90, i mig-salvar-lo dos cops, en va quedar el que hi ha ara a un blog de Blogger.\nEspero que el poc que aporta al teu post sigui, malgrat tot, del teu interès... i vegis que el Sani t'acompanya unes passes en el món de la retòrica... d'alta volada.\nSi mai et queda un moment lliure i et vénen ganes d'enviar un mel, faràs un "heureux" ... però ja sé que no cal demanar menta a la saragatna ni peres al pomer.\nDintre d'una estona aniré a veure els teus oxímoron, Sani. Gràcies per recordar-me'ls.\nAi, les sargantanes van de capa caiguda, però de tant en tant encara recorden què és la menta :-)


El bucle interminable del procés: ni amb la llei, ni amb la força\nMarlaska adverteix la Mesa del Parlament que pot incórrer en "desobediència al TC" El Nacional\nMadrid. Dilluns, 9 de gener de 2017\nPrimer es van convocar unes eleccions, que se les va anomenar "plebiscitàries". No va funcionar. Van xocar amb el concepte, perquè una elecció parlamentària no té res a veure amb un plebiscit, i amb la realitat, perquè el resultat no va donar de si per aconseguir el que es buscava. D'aquí va sortir que els independentistes tenien força sobrada per governar, però no per provocar la secessió.\nNo és tan sols un problema de participació. En unes eleccions o en un referèndum regular, fins i tot els que exerceixen el dret d'abstenir-se accepten la legitimitat de la votació i hi queden vinculats. Què passa, però, quan la meitat o més dels teòricament consultats repel·leixen el mateix fet de la consulta? Que qualsevol que sigui el seu resultat, és un acte fallit.\nA més va fallar també la realitat, perquè dels 5,4 milions de ciutadans que podien intervenir en el "procés participatiu", només 1,8 milions ho van fer per donar suport a la independència: el 34,4% dels cridats a votar. Fiasco conceptual i fiasco numèric.\nI així està des d'aleshores la política catalana, atrapada en un bucle interminable, transitant erràticament pel laberint que els seus governants han creat, buscant una sortida que, simplement, no existeix.\nDurant uns mesos, es mobilitzen pel referèndum, i no funciona. No va funcionar el 9-N i tampoc no ho farà al setembre, exactament per les mateixes causes. Llavors, se'n van a unes eleccions intentant obtenir-hi el mateix resultat, i tampoc no funciona. Primer de tot, perquè un parlament autonòmic elegit en el marc de l'Estatut no està habilitat per declarar la independència, i, segon, perquè els números no surten, i condueixen una vegada i una altra al mateix resultat: només els independentistes tenen força per governar, però no la tenen per consumar la independència.\nFa cinc anys que Catalunya està extraviada, acumulant divisió i frustració perquè els seus governants no troben la forma ni el moment de dir als seus ciutadans que els Reis d'Orient no existeixen\nEs parla d'un referèndum que sigui sobre la independència, que sigui legal (se suposa que d’acord amb la llei vigent, encara que sigui per reformar-la) i que sigui pactat (s'entén que amb l'Estat espanyol). És un altre trilema impossible, dels que tant abunden últimament: una d'aquestes tres coses ha de ser falsa perquè siguin certes les altres dos.\nSi el referèndum és sobre la independència, no pot ser legal ni pactat. Si es vol que sigui legal, no pot incloure la independència com una opció. I si es produís el miracle d'un referèndum pactat que versés sobre la independència, encara continuaria sent il·legal. No era necessària la sentència del Tribunal Constitucional alemany sobre Baviera per constatar aquesta obvietat, però s'agraeix la claredat amb què ho ha explicat.\nSi amb el referèndum no pot ser, anirem a les eleccions, diuen molts. Aquesta pel·lícula ja l'hem vist, i en sabem el final. L'enquesta de GAD-3 que ahir va publicar La Vanguardia s'ha encarregat de corroborar-ho. Si es convoquen unes eleccions a Catalunya –que és el que jo crec que passarà quan es comprovi que el camí del referèndum està cegat–, aquesta votació potser serveix per a diverses coses importants:\nPer exemple, perquè es consumi el cantat sorpasso dins de l'espai nacionalista i es confirmi la primacia d'ERC; perquè Oriol Junqueras sigui el pròxim president de la Generalitat; potser per deslliurar-se del xantatge de la CUP i substituir-lo per una còmoda majoria de govern amb ERC, el PDECat i els comuns, amb el dret a decidir com a element aglutinador (i sense entrar en molestos detalls sobre la manera i el temps per concretar-lo). O per formar un govern més cap a l'esquerra en les seves polítiques, però menys esclavitzat per l'extrema esquerra antisistema. Junqueras serà més lliure i tindrà més marge de maniobra que Puigdemont. I com que el paio ha demostrat ser llest, jugarà amb aquest marge sense que sembli que renuncia a res.\nPer al que no serviran aquestes eleccions serà per assolir la independència. Perquè tornaran a fallar el concepte (un parlament autonòmic renegant de l'autonomia) i els números.\nLa realitat és que les grans transformacions només poden produir-se de dues formes: o es fa pel camí de la llei o es fa pel camí de la força\nLa realitat és que les grans transformacions (i trencar un estat de 500 anys d'existència és sens dubte una transformació traumàtica, per molt que Junqueras provi de presentar-ho com un afer gairebé quotidià, sense més transcendència) només poden produir-se de dues maneres: o es fan pel camí de la llei o es fan pel camí de la força.\nLa trampa de fons del procés és que formula un objectiu que no es pot assolir ni per la llei ni per la força. I quan això passa, el que fan les persones adultes i responsables és revisar l'objectiu –o mantenir-lo en l'horitzó, però acomodant la seva pràctica a les possibilitats que ofereix la realitat–. En la política i en la vida, quan una pregunta no té resposta la culpa sempre és de la pregunta. I quan una aspiració no té un camí transitable, cal reconsiderar l'aspiració.\nÉs evident que la sobirania catalana no vol –ni podria– imposar-se per la força. Així que només li queda la via de la llei. Participar de ple en l'espai institucional, treballar per reformar-lo i ampliar-ne els marges, esprémer al màxim les possibilitats que la llei ofereix per avançar dia a dia, establir en aquest marc les aliances que resultin més profitoses.\nL'altra opció, continuar fent creure la gent que pot aconseguir-se un objectiu sense que t'acompanyin ni la llei ni la força, és simplement enganyar. Si, com sembla, hi ha eleccions en vista a Catalunya, li recomano una recepta saludable que practico últimament: no voti el que menteix millor, sinó el que menteix menys. Probablement perdrà, però vostè es quedarà més a gust.\nLa Sentència Els estudiants forcen la suspensió de les classes a la Facultat de Dret de la UB


Fersix | FERSIX PATROCINA ELS 10.000 DEL CN GRANOLLERS\nFERSIX PATROCINA ELS 10.000 DEL CN GRANOLLERS\nPosted at 12:25h in Actualitat\tby\tFersix 0 Comments\nFersix ha patrocinat la primera edició de la prova 10.000 per Relleus, organitzat pel Club Natació Granollers.\nUn total de 20 equips han participat en aquest repte de natació. Es tracta del 10.000 per Relleus, una competició que s’ha disputat a la piscina climatitzada exterior en equips formats per entre 5 i 3 nedadors a cada un.\nCada equip ha hagut de completar un total de 10.000 metres, en un màxim de 4 hores, en etapes de 300 metres abans de passar-li el relleu a l’altre membre de l’equip.\nAl finalitzar la prova, s’ha realitzat el pertinent lliurament de premis als equips guanyadors de cada categoria (masculina, femenina i mixta), on tots els equips han lluit una bonica samarreta personalitzada per Fersix. I per a finalitzar, una xocolatada per recuperar forces després del gran esforç que han realitzat.\nDes de Fersix volem donar l’enhorabona no només als guanyadors, sino a tots els valents que han participat en aquest prova que exigia sacrifici, disciplina i màxim esforç.\nAquí tens el recull dels millors moments de jornada esportiva!


Petits monstres - Teatre Barcelona\n“Tots vivim rodejats de pors, però intentem superar-les o, almenys amagar-les de la vista dels altres. L’Ana, en canvi, ha decidit conviure amb tots els seus temors i paranoies i ensenyar-los sense complexos, acceptant així, públicament, que la seva vida és i serà una veritable merda. A punt de fer els 40 anys, artista conceptual a l’atur i vivint de nou a casa dels seus pares, l’Ana s’ha convertit en un molest espantall que no suporta el món en el qual viu, i el món tampoc la suporta a ella. Només que la seva idíl·lica vida de merda es veurà amenaçada per la intenció de la seva germana Marta de separar-se del seu xicot – vegà i practicant de ioga – i tornar a la llar paterna. La guerra esclatarà entre les dues germanes per conquerir un mateix espai, i en aquesta batalla delirant s’enfrontaran les dues maneres radicalment oposades i irreconciliables de veure el món i viure’l; dues maneres d’enfrontar-se al buit i a les pors i dues maneres de salvar-se a un mateix quan tot va malament, però que molt malament. Marilia Samper\nL’evolució de les crisis\nA diferència de la generació dels nostres pares, que estava enfocada a treballar i a formar una família, a nosaltres se'ns va educar per tenir somnis i aspiracions. Ara bé, ningú va tenir el valor per avisar-nos de que molts d'aquests objectius no s'acomplirien mai. Petits monstres parla de tot això, i és precisament en el personatge de l'Anna -impecable i divertidíssima Vanessa Segura- on es donen cita totes les frustracions, els desencisos i les petites misèries. Ella ens posa davant dels ulls un personatge que accepta viure amb les seves pors i amb els fantasmes que la persegueixen des de fa anys.\nTambé és curiós, d'altra banda, que l'obra es presenti com "la comèdia de la crisi dels quaranta". En altres èpoques, entrar a aquesta edat es relacionava amb sexe insatisfet o amb l'arribada a un sostre professional -o vivencial- del que ja només s'esperava el compte enrere... La diferència amb l'actualitat, segons el text de Marilia Samper, és que ara molts arriben als quaranta sense haver aconseguit res de res: ni una feina estable, ni una família, ni un sostre propi on aixoplugar-se, etc. De totes formes, en lloc de furgar en una situació així, l'autora busca la comicitat i el punt just d'escepticisme. Potser peca en ocasions d'una certa ingenuïtat, però el conjunt acaba resultant simpàtic. Recomanable per als que vulguin passar una bona estona i tinguin la capacitat de riure's d'ells mateixos, sobretot si han entrat en la dècada del quatre.\nLa crisi és un poderós motor dramàtic per a qualsevol història. Per això, sobre la crisi dels quaranta ja s’han escrit un bon grapat d’obres al llarg del temps i, malauradament, també a aquestes alçades, moltes que parlin, a més, de la crisi econòmica. Persones en crisi en moments de crisi. Segurament, és del que toca escriure ara i el que el públic vol (o necessita) veure. En clau de comèdia, Petits monstres tracta sobre les pors, les contradiccions i la insatisfacció existencial de l’Ana, una artista conceptual que viu amb els seus pares i no se sent gaire compresa per la gent que l’envolta. El personatge, interpretat per una carismàtica Vanessa Segura, està dissenyat amb molta cura i originalitat, fins al punt que, més enllà de la seva visió del món i la seva idiosincràsia, l’argument de l’obra importa poc. Així, tot i ser divertida i, per moments, molt personal, planteja conflictes que no acaben de funcionar més que de manera superficial i, fins i tot, poc creïble... que, a més, acaben resolent-se per ells mateixos. Per aquest motiu, el més interessant, en conjunt, són els parlaments on la protagonista expressa, amb gran sentit de l’humor, les seves inquietuds més profundes. Malauradament, aquest món interior seu tan ben treballat per l’autora i directora, Marilia Samper, no es trasllada a cap trama externa a l’altura de les circumstàncies tot i que, malgrat això, l’espectacle té un bon ritme i aconsegueix fer passar una bona estona.\nUna bona direcció al servei d’un bon text\nMarilia Samper torna a encertar de ple i, en aquesta ocasió, ho fa amb una obra que amaga molt més del que pot semblar d'entrada. Així, durant una hora i quart assistim a una batalla entre formes oposades d'afrontar la vida, tot a través de l'humor i d'un diàleg molt àgil. De fet, com ha demostrat en obres com Animals de companyia o Pulmons, la també autora de l'obra és tota una experta en aportar ritme a l'acció i en la direcció d'actors, tot aconseguint omplir l'allargat escenari de La Villarroel amb només tres intèrprets. Sens dubte, el dinamisme amb que es desenvolupa l'obra atrapa a l'espectador, al mateix temps que ho fa un text farcit d'idees realistes amb les quals es gairebé impossible no sentir-se identificat d'alguna forma o una altra. En aquest sentit, l'obra arriba a un públic bastant ampli, anant des del que busca una comèdia per només distreure's fins a aquell més exigent que vol aprofundir en la temàtica plantejada. I es que, busqueu el que busqueu, aquests Petits monstres bé valen una visita a La Villarroel.\nTens entre 30 i 40 anys i encara tens la sensació que no entens res de res? Això de fer-se gran ha resultat ser un parany malvat? Petits monstres és sens dubte el teu muntatge i l'Anna, la protagonista impecablement interpretada per Vanessa Segura, la teva nova heroïna. Petits monstres és una comèdia ràpida, intel·ligent i molt divertida que després de representar-se en diferents terrats de Barcelona, aterra a La Villarroel amb una versió allargada (se li nota en el flash forward final, ficat amb calçador, la veritat).\nVa començar com a experiment de 20 minuts, va passar a 40 per fer-la als Terrats i ara en dura 80 a La Villarroel, a més s'hi han afegit dos ajudants a la dramatúrgia i de castellà ha passat a bilingüe (cast-cat). No sé, no sé; em temo que tants canvis no li han fet cap favor. L'obra és divertida, la situació enginyosa i els actors la defensen bé. Les discussions de les dues germanes amb el cunyat de sparring divertides, però en general m'ha semblat allargassada. També entenc que no es poden obrir les portes d'un tetre com La Villarroel per només 40 minuts. Llegiu-ne més.\n“Petits monstres” a La Villarroel. Es queda a mig camí. Ni m’ha fet riure prou ni provocat reflexions prou interessants. El personatge protagonista, no confondre amb la intèrpret, vol ser tan estrambòtic que cau en la caricatura, amb el que et distancies d’ell. Sí, rius de tu mateix, que sempre és bo, però no m’ha dit gaire cosa, la veritat.\nNo hi ha res més reconfortant que riure’ns de nosaltres mateixos. És catàric. Ja ho fèiem fa uns dies a Joc de Miralls i ara en aquests Petits Monstres de la Marilia Samper, més directa, més aparentment autobiogràfica (potser que no ho sigui en absolut, però ho sembla), i també, inevitablement més senzilla, potser massa.\nPerò la comèdia funciona i s’inscriu en un paquet on ja n’hi ha unes quantes com l’esmentat Joc de Miralls, els Animals de Companyia… sense arribar, pel meu gust, al nivell d’aquestes dues. Ara bé, si el que es tracta és de passar una bona estona rient dels petits monstres (d’aquells que creem nosaltres, no dels grans monstres que ens porta la vida), està prou bé. Situacions de la vida quotidiana, que ens fan riure i no plorar perquè sabem que no és si no la nostra pròpia estupidesa la que ens hi aboca, maldestres com som.\nQue en facin més (si són una miqueta més elaborades que aquesta, millor), són un bon antídot de les tragèdies del món real, molt millor que les suposadament còmiques comèdies xiripitiflàutiques que t’asseguren que esclafiràs a riure cada mig minut. No cal.


Bloc d'en Jaume Oliveras Malla: AVUI ENS HA DEIXAT UN GRAN PATRIOTA\nAvui, després d'una llarga malaltia, ha mort en Joan Ventura i Ballbè. No sóc pas dels que us podria explicar grans coses d'ell, ja que, des d'un punt de vista de relació estrictament personal, vaig mantenir-hi un bon nivell de col·laboració mentre va editar i publicar la revista Pedra Llarga, entre 1994 i 1995, i més tard, en la present legislatura, en tant que Portaveu del Grup municipal de CiU, consultant-li i negociant amb ell determinades mocions de caire clarament independentista, de la que n'és l'exemple més clar, la que declarava la Independència del nostre país deixant clar que Palau-solità i Plegamans esdevenia un territori català lliure i sobirà, aprovada pel ple municipal del mes de setembre de 2012.\nSé perfectament com s'estimava el nostre poble, el Barça i Catalunya. Conec (perquè m'ho havia explicat) els seus viatges d'aventura fent grans fotografies lligades a una altra de les seves aficions com era l'esport a tot nivell.\nRecordo com d'ell va sorgir la primera idea del que va resultar ser també la primera de les grans manifestacions multitudinàries dels darrers anys; la de l'Onze de Setembre de 2012. Especialment recomanable resulta la lectura del seu llibre sobre la història del Futbol club Palau, on sí que es reconeix de forma explícita, i no d'amagat com alguns fan aquests dies, figures i personatges tant i tant importants per al club de futbol del nostre poble, com van ser; En Bartomeu Aguilar (de la Vaqueria),en Josep Mas (cua), en Ramon Llanes, en Jaume de can Sors..., i per què no dir-ho, en Cisquet Truyols (pare d'en Miquel Truyols) i el meu propi pare, qui van ser els encarregats de fer que aquestt club llueixi la samarreta amb les quatre barres, després de demanar permís al club de futbol Sant Andreu del que en va ser president l'amic Josep Vivancos, i que van encarregar-les a la botiga d'esports que un antic jugador del Barça (Mariano Martín) tenia oberta a Barcelona.\nVull dir que, en Joan Ventura, mai enganyava. Sempre ha anat de cara. Potser contradictori, revel, inconformista, radicalment demòcrata, sempre inquiet, creant noves entitats, noves formacions polítiques, nous moviments de lluita per la llibertat nacional... Era així, i mai ha renunciat a ser-ho. Ha deixat una gran petjada entre nosaltres. Un dels exemples més clars, va ser la revista setmanal Pedra Llarga a la que hi vaig col·laborar durant un temps. Una gran publicació que va haver de tancar després que el primer govern socialista del nostre poble l'any 1995, li retirés de cop i d'avui per demà, la subvenció que feia viable la publicació.\nAvui ens ha deixat, en un moment de gran esperança nacional, malgrat que durant les darreres hores tots tenim el cor una mica encongit a cop de conferència. No veurà la Independència de Catalunya. Però, el dia que hi arribem, haurem de tenir, ni que sigui, un petit record per ell. Sense persones lluitadores com ell, no seriem pas on som!


» L’Spitzer observa una “pluja” de cristalls de vidre en uns núvols d’una jove estrella.\nL’Spitzer observa una “pluja” de cristalls de vidre en uns núvols d’una jove estrella.\nMaig 29, 2011 | Categoria: Articles\nUns diminuts cristalls d’un mineral verdós anomenat olivina, s’han observat sobresortint d’una estrella en forma de pluja emergent, segons unes observacions fetes amb el telescopi espacial Spitzer de la NASA.\nAquesta és la primera vegada que aquests cristalls s’han observat en núvols de pols al voltant d’estrelles que s’estan col·lapsant. Els asrònoms estan estudiant la formació d’aquests cristalls que probablement provenen dels esclats de les estrelles embrionàries.\n“Es necessiten altes temperatures com la lava per la formació d’aquests vidres”, ha comentat en Tom Megath, membre de la Universitat de Toledo a Ohio, que també es el responsable d’aquesta recerca. “Creiem que aquests cristalls és van cuinar a prop de la superfície de l’estrella en formació i a continuació és va acabar de formar dins del núvol circumdant on les temperatures són molt més fredes, on finalment els podem observar amb la seva brillantor”.\nEls detectors infrarojos del Spitzer van descobrir aquests cristalls al voltant d’una estrella embrionària sembñant al Sol, anomenada HOPS-68 situada en la constel·lació d’Orió.\nEls cristalls en forma de forsterita, pertanyen a la família dels minerals dels silicats d’olivina i és poden localitzar en les platges de sorra verda de Hawaii o en llunyanes galàxies.\n[…] 29 Maig 2011. L’spitzer observa una “pluja” de cristalls de vidre en uns núvols d’una jove strella. […]