Problema seguretat WooCommerce per Wordpress ▷ IPGRUP | Manresa\nGreu problema de seguretat en el plugin WooCommerce per WordPress\nDes dels desenvolupadors de WooCommerce, han fet públic un greu problema de seguretat del plugin WooCommerce per WordPress. El passat 13 de juny, un investigador de seguretat va trobar una vulnerabilitat crítica amb el complement de WooCommerce i també amb el WooCommerce Blocks:\n” Nos comunicamos para informarle que se idenificó una vulerabilidad crítica en WooCommerce (version 3.3 a la 5.5), y el complemento de funciones WooCommerce Blocks (versiones 2.5 a la 5.5).”\nEl responsables del complement de venda de productes online per WordPress, van crear una nova versió per tal de garantir la seguretat de totes les botigues online.\nTens una botiga online amb el complement de WooCommerce?\nQue he de fer perquè el WooCommerce sigui segur?\nTal com hem comentat anteriorment, els desenvolupadors del plugin per WordPress han programat una nova versió disponible perquè la pugui actualitzar totes les botiges en línia.\nDes d’IPGrup, recomanem que revisis quina versió està utilitzat la teva pàgina i actualitzis el més aviat possible a l’última versió del complement WooCommerce i WooCommerce Blocks (5.5.1).\nRecomanem que vagis actualitzant de forma progressiva la versió, no saltis directament a l’última versió. Per exemple: Versió actual 4.8, després actualitzar-la a la 5.0 i finalment a la 5.5.1.\nCom saber quina versió de WooCommerce està utilitzant la meva plataforma?\nA continuació, adjuntem una taula de les versions actualitzades que ha facilitat el suport del complement. Si estàs executant una versió que no està en la llista, actualitza immediatament:\nVERSIÓ ACTUALITZADA DE WOOCOMMERCE VERSIÓ ACTUALITZADA DE WOOCOMMERCE BLOCKS\nNo obstant si tens qualsevol dubte, pots contactar amb nosaltres a través del nostre correu info@ipgrup.cat o bé mitjançant el telèfon (+34) 938 77 43 40.\nAprofitem per agrair-te de nou la confiança en l’equip d’IPGrup.\nL’equip d’IP Grup


El racó d'en Cristòfol: 11/02/07 - 18/02/07\n17 de febrer, 2007\nRespectar les arrels d'un poble...\nArresten sis bosquimans per caçar a la reserva del desert de Kalahari\nEl Tribunal Suprem de Botswana ha reconegut el dret del poble de romandre a les seves terres\nEl poble bosquimà de Botswana va aconseguir, el mes de desembre, una històrica victòria als tribunals, quan se’ls va reconèixer el dret de viure a les seves terres ancestrals del desert de Kalahari.\nNDos mesos després, continuen patint la discriminació de les forces de seguretat de l’estat. Segons ha denunciat Survival, sis persones van ser acusades de forma il·legal d’estar caçant a la reserva natural de Kalahari.\n+ Survival: Los bosquimanos, arrestados y golpeados a pesar del dictamen\n+ Web de la campanya I want 2 go home per reclamar el dret dels bosquimans a tornar a les seves terres\nFont mon divers\nLa flama de la llengua arriba al Parlament i al Palau de la Generalitat\nMembres del Club Excursionista Pirenaic la pujaran demà fins a Montserrat\nLa renovació de la flama de la llengua catalana és una tradició que es remunta a l'any 1968, quan una vintena d'entitats agrupades en la Federació Catalana de Muntanyisme es van afegir a la celebració de l'Any Fabra. Des d'aleshores, cada any, una entitat excursionista s'encarrega de renovar el compromís amb la llengua, encenent-la a Prada, on va morir Pompeu Fabra, i transportant-la per diversos llocs emblemàtics del país. Aquest matí ha arribat al Parlament de Catalunya i al Palau de la Generalitat.\nAl Parlament l'ha rebut el president, Ernest Benach, en un acte en què també hi era el catedràtic de filologia de la Universitat de Frankfurt, Till Stegmann. Posteriorment, al Palau de la Generalitat, els amfitrions han estat el conseller de la Vice-presidència, Josep-Lluís Carod-Rovira, i el secretari de Política Lingüística, Miquel Pueyo.\nEnguany, l'encarregat de passejar la flama és el Club Excursionista Pirenaic, que celebra setanta-cinc anys d'història. Demà diumenge, els integrants del club faran relleus per pujar la flama des de Marganell (Bages) fins al monestir de Montserrat. Allà es farà una recepció amb la comunitat de monjos, una ofrena floral, l'eucaristia i una taula rodona amb Jordi Pujol i Soley i Lluís Maria Xirinachs, Vicent Pitarch, Sebastià Barceló i Enric Balaguer.\n197 - Battaglia di Lugdunum, l'imperatore romano Settimio Severo sconfigge il rivale Clodio Albino, assicurandosi il pieno controllo sull'Impero Romano\n1332 - Philippe VI émancipe son fils, Jean, héritier du trône, et le fait duc de Normandie.\n1600 - Giordano Bruno viene messo al rogo a Roma\n1843 - Aberta para trânsito da nova ponte pênsil da cidade do Porto.\n1848 - Carlo Alberto con le Lettere Patenti riconosce ai Valdesi diritti civili e politici\n1854 - Il Regno Unito riconosce l'indipendenza dello Stato Libero di Orange\n1867 - La prima nave attraversa il Canale di Suez\n1902 - Barcelona: s'hi declara una vaga general en la qual hi participen uns 100.000 obrers.\n1956 - O Território Federal do Guaporé teve seu nome alterado para Território Federal de Rondônia (hoje, estado).\n1979 - La Cina invade il Vietnam\n1980 - Prima ascensione invernale dell'Everest (Leszek Cichy e Krysztof Wielicki)\n17 de febrer.\nSant Aleix Falconieri (†1310) i els altres 6 florentins fund. Servents de Maria o servites (1304, OSM). Fugida a Egipte del Senyor; sant Ròmul, mr. (302); sant Silví, bisbe.\nLA RAÓ CATALANA\nComençarem per dir que la llengua catalana és l'única llengua de les poques que nosaltres coneixem que [...] de parlar i de conversar en diu enraonar, que vol dir enfilar raons com els grans d'un collar i que és el verb que expressa com veritablement el geni català que quan parla no enraona, perquè les paraules catalanes no són com les franceses que fan relliscar el pensament damunt el front com els cabells ni com les italianes que fan cantar les idees, ni com les castellanes que omplen la boca i emborratxen com el vi, sinó que són com els graons d'una escala que serveix per a pujar i baixar la raó, com la famosa escala d'en Sibiuda, i perquè es vegi que aquesta raó típica que ens caracteritza és tan antiga com la nostra història, citarem la profecia que en Pròsper de Bofarull copia en el pròleg de la història dels comtes de Barcelona vindicats, que segons diu és una profecia molt antiga, treta d'una obra coneguda per obra de mossèn Sanct Jordi i de Cavalleria, que es conserva a l'Arxiu de la Corona d'Aragó i que entre altres coses que valen la pena d'ésser sabudes pels catalans diu amb paraules textuals, que copiem, que havent estat interrogat un rei got perquè li plaïa més estar a Barcelona que en alguna altra part o lloc, va respondre que perquè aquí s'hi sentia més inclinat a usar de seny, que vol dir fer un bon ús de la raó i que quan li pregunten de què podria provenir aquesta condició respon, amb el llenguatge típic del profeta que fa la profecia, que així devia ésser per especial acte i natura de la terra, segons els seus astròlegs i filosops li havien dit i aconsellat, de manera que aquesta propietat racional del nostre clima, és veu que no solament s'havia observat molts segles enrera, sinó que havia arribat a fer observar degudament de la raó un got, que és tot el que es pot dir, perquè, com hem dit, els gots són els que, cansats i decepcionats de fer funcionar la raó fora de la realitat i veient que no els porta al port de la realitat, fan com hem vist que va fer Duns Scot al segle XIII i Kant al segle XVIII, que tant l'un com l'altre van acabar per negar la raó i declarar que no servia per a res [...].\nConcepte General de la Ciència Catalana, llibre 3r, capítol XII.\nPlazens plasers, tant vos amb e.us desizir,\nque res no.m pot plazer ses vos, ni,m platz.\nPecar faretz, doncs, si.m voletz auzir,\npus als no.m platz ne [no.]m pot abellir;\nqu'eu fora rics si.m dexasatz sofrir\nqu'eu vos pregas ans c'altre.m fazes gay.\nBe.m poriatz storçre de morir\nsol qu'eu plagues mos fis prechs retenir,\ne far senblan com en pogues jauzir,\ne si.us volgues que altra.n volgues may.\nPlaents plaers, tant us amo i us desitjo,\nque res no em pot plaure sense vós, ni em plau.\nPecat fareu, doncs, si em voleu escoltar\nja que res més no em plau ni em pot abellir;\nque jo fóra afortunat si em deixéssiu aconseguir\nque jo us fes la cort abans que una altra em fes feliç.\nBé em podríeu salvar de morir\nsols que us plagués els meus lleials precs acceptar,\ni mostrar com n'heu pogut gaudir\ni si us agradessin que a una altra no agradessin mai\nFrancesc Pujols i Morgades (Barcelona, 1882 - Martorell, 1962), fou un escriptor i filòsof català.\nL’any 1918, Francesc Pujols publica el ‘Concepte General de la Ciència Catalana’, on estableix l’existència d’un corrent filosòfic autòcton, iniciat per Ramon Llull i continuat per Ramon Sibiuda; en aquesta obra hi figura la seva cèlebre profecia segons la qual els catalans són éssers d’excepció pel fet de ser fills de la terra de la veritat. En anys successius escriu altres treballs filosòfics com ‘L’evolució i els principis immutables’ (1921) o ‘Hiparxiologi o Ritual de la Religió Catalana’ (1937).\nFrancesc Pujols basteix un sistema filosòfic anomenat primerament Sumpèctica o Ciència del Concret, més tard Hiparxiologia o Ciència de l’Existència, i finalment Pantologia o Ciència del Tot. L’any 1931, l’escriptor Josep Pla va dedicar un llibre al seu pensament titulat ‘El sistema de Francesc Pujols. Manual d’Hiparxiologia’.\nEl pa, pa .... i el vi, vi.\nA Catalunya la festa de qui estima es diu Sant Jordi. Sense embuts.\nNo cal que hom vanti la seva ignorància en jotns forasters com aquest.\nEl pobles tenen llurs arrels i llurs tradicions. Cremar-les es "cosmopolita" però fa els colors del món més grisos.\nEls Segadors (versió de Jaume Escala per la película "1714")\nUna bona noticia ...\nPakistan can replace injured players: ICC\nPakistan will announce its 15-man World Cup squad on Tuesday after being assured by the International Cricket Council (ICC) it can seek replacements for any injured players, an official said.\nChief selector Wasim Bari, who will return from South Africa after consultations with captain Inzamam-ul-Haq and coach Bob Woolmer, will name the squad despite fitness problems with leading bowlers.\nClause 6.5 of the Participating Nations Agreement for the World Cup states that after February 13 players can be replaced only in accordance with the World Cup Technical Committee and Medical Regulations.\nFont India Times Criket\nDites i fetes\n1) Més val boig conegut, que savi per conèixer.\n2) Tal faràs, tal trobaràs.\n3) Estàs més penjat que una figa a l'estiu.\n4) Qui menja sopes, se les pensa totes.\n5) Qui té el cul llogat, no seu quan vol.\n6) De Joans, Joseps, Maries, Peres i ases, n'hi ha a totes les cases.\n7) Quan un vell dorm, no li trenquis el son.\n8) D'amics, pocs i bons.\n9) De fora vingueren i de casa ens tregueren.\n10) De desagraïts, l'infern n'és ple.\n11) A la vellesa, bonys i verrugues\n12) Qui no té fe, no te "re".\n13) Qui no corre, vola.\n14) Qui no s'arrisca, no pisca.\n15) Qui la fa, la paga.\n16) Qui de jove no treballa, de vell dorm a la palla.\n17) Qui té mare, gran boca bada.\n18) A Sant i a minyons, no promets si no dóns.\n19) De mica en mica s'omple la pica, i de gota en gota s'omple la bota.\nAnecdotari de Francesc Pujols\nA l’època d’aquella famosa "penya de\nl’Ateneu" es parlava dels sous fabulosos\ndels artistes. Un dels contertulians va dir,\nreferint-se a un dels actors còmics més\nfamosos del moment:\n—Buster Keaton deu guanyar més que\n—I no fa riure tant... –va respondre un\nAmici diem pérdidi.\nAmics he perdut el dia.\nFrase dita, segons Suetoni, (Vida de Titus, VIII) per l'emperador Titus els dies en que no feia una bona obra.\n13 de febrer.\nValor, força, equilibri i seny...\nAl jardí de l’Ateneu, Francesc Pujols\ncontempla filosòficament la laboriosa\nmanera de caminar d’una tortuga, i re-\nsumint les seves cavil·lacions exclama:\n—Avui ja no se’n fan, de coses així...\nI si algú s'estranya que un poble com Catalunya que al costat de les altres nacions no és res ni representa res, perquè no té ni independència política, que és al menys que es pot tnir, i no pesa en el consell dels Estats, amb tot i que les raons catalanes són sempre raons de pes, perquè estan plenes de realitat, sigui una nació que ha d'arribar tan amunt i hagi de dominar el món sense armes, li respondrem que si quan els romans en illo tempore, que deien els llatins, volien dominar la Judea els haguessin dit que vindria dia que els jueus dominarien a ells i a tot Europa i com si això no fos prou a tota Amèrica, que aleshores encara no estava descoberta, estem segurs, com si ho veiéssim, que s'haurien posat a riure i no ho haurien volgut creure encara que els ho haguessin jurat, de manera que el q tres responem catalanització del món, van molt equivocats perquè si diem el que diem ho diem després d'haver regirat el pensament català de dalt a baix i fins al capdavall de tot, tant com l'hagin pogut regirar les rates de biblioteca que claven les dents al cor dels llibres i fan niu entre els fulls i estem convençuts que si l'europeïtzació de Catalunya suposaria la seva desuniversalització, la catalanització d'Europa, que avui és el rovell de l'ou de la civilització, representa la universalització del món i per això creiem que el millor favor que se li pot fer és catalanitzar-lo fins que el nom de Catalunya ompli la terra i faci veure a tothom que en les qüestions capitals Catalunya té la paella pel mànec, i és l'única nació del món que pot portar ideals reals, positius i concrets, a la civilització europea, que, com hem dit i repetim, no passa ni ha passat mai d'ésser una civilització material, que ha fet un ús equivocat de la raó i que havia d'acabar a cops de puny i a canonades, com veiem que ha acabat amb la guerra que va començar l'any 14 d'aquest segle, que és una conseqüència lògica de la manca d'una lògica fonamentada en l'estudi natural, prquè si els homes del Nord han estudiat la realitat ha estat sempre portats per l'afany de modificar-la i en ço que fa referència als ideals reals i definitius que toquen de peus a terra els han volgut substituir per ideals irrealitzables que han tingut la pretensió, no solament de tergiversar la realitat, sinó de canviar-la i destruir-la si en la inventiva material que pot modificar aquesta realitat, han fet el que han fet, en la realitat completa no han pogut sortir de les boires i els ha passat com amb les obres del gran poeta dramàtic anglès William Shakespeare, que va deixar les tragèdies que va escriure, embolcallades amb el misteri i barrejades i foses en el món desconegut que ens volta i ens voltarà per sempre, com si les seves tragèdies estiguessin escampades i deixatades en l'ombra de la vida, al revés de les obres dels tràgics grecs, que fent una comparació, que ens vindrà molt bé per a acabar aquest capítol, direm que en comptes de barrejar llurs tragèdies en la gran confusió que ens volta, les van tallar a cops d'escarpra, en ço que en podríem dir la roca viva del misteri, com si fossin escultures, de la mateixa manera que la ciència que es fongui en el tot com una concepció evolucionista o panteista, quedarà marcada i segellada damunt de la realitat com una còpia exacta del natural, que esborrarà tots els ideals abstractes, per a donar ideals farcits de realitat crua i una còpia exacta del natural, que esborrarà tots els ideals com els de la civilització del Nord, siguin idealitzacions de la realitat, o més ben dit la realitat omplint les idees, com el que fa botifarres, i així es podrà dir, aquí i a tot arreu, que Catalunya pel fet d'ésser com és un poble sense ideals, perquè d'ideals fora de la realitat no en té, ha dominat totes les civilitzacions conegudes.\nConcepte General de la Ciència Catalana, llibre 3r, capítol XVIII.\nFont Racó Català\nQui fou patrona d'una terra lliure\nThe Cathedral of Santa Eulàlia (also called La Seu) is the Gothic cathedral seat of the Roman Catholic Archbishop of Barcelona, Catalonia, Spain. (Though sometimes inaccurately so called, the famous Sagrada Familia is not a cathedral.) The cathedral was constructed during the 13th to 15th centuries on top of a former Visigothic church. The Gothic-like façade is from the 19th century.\nThe cathedral is dedicated to Saint Eulalia of Barcelona, co-patron saint of Barcelona, a young virgin who, according to Catholic tradition, suffered martyrdom during Roman times in Barcelona. One story is that she was exposed naked in the public square and a miraculous snow fall in mid spring covered her nudity. The enraged Romans put her into a barrel with knives stuck into it and rolled it down a street (according to tradition, the one now called 'Baixada de Santa Eulalia'). The body of Saint Eulalia is entombed in the cathedral's crypt.\nOne side chapel is dedicated to "Christ of Lepanto", and contains a cross from a ship that fought at the Battle of Lepanto (1571). The body of the cross is shifted to the right. Spanish legend says that the body swerved to avoid getting hit by a cannonball. This is believed to have been a sign from God that the Ottomans would be defeated.\nLes festes de Santa Eulàlia, basades en la figura d'una llegendària joveneta que amb els anys ha esdevingut copatrona de Barcelona, són la festa major d'hivern del barri de Ciutat Vella de Barcelona. Durant una setmana, els carrers d'aquest barri són l'escenari d'una tradició ben arrelada i renovada.\nLa llegenda de santa Eulàlia\nConten que Eulàlia era filla d’una bona família de Sarrià i que ja de ben petita es va distingir per la seva caritat. Quan tenia 13 anys, durant el període de persecucions als cristians del govern de l’emperador Dioclecià (245-313 dC), anà a trobar a Dacià, aleshores governador de la ciutat de Barcelona, per recriminar-li l’actitud de l’imperi contra els seguidors de Crist. El governador la condemnà per la seva impertinència i, al no voler renunciar a la seva fe cristiana, a patir tants martiris com anys tenia. Segons explica el martirologi, Eulàlia va ser assotada, oberta amb garfis i arpons la seva carn, posada dempeus dins un braser encès, les ferides van ser fregades amb pedra tosca i després, les hi van ruixar amb oli bullent i amb plom fos. Com que la santa resistia tots aquests turments, la posaren tota nua dins una bóta plena de vidres, pedres punxegudes i claus i la tiraren pendent avall pel lloc que avui es coneix com la Baixada de Santa Eulàlia. Tot i això, la santa encara persisitia en la seva resistència i van decidir tancar-la dins un corral tot ple de puces afamades. Finalment, van passejar-la tota nua per la ciutat de Barcelona fins el lloc del suplici, on va ser crucificada en una creu en forma d’X. La jove Eulàlia es va convertir amb els anys, juntament amb la Mare de Déu de la Mercè, en patrona de Barcelona. També ho és de molts pobles lleidatans de les comarques pirinenques i de Pallejà (Baix Llobregat), Esparreguera (Baix Llobregat) i Banyeres del Penedès (Baix Penedès), entre d'altres. La santa té un poderós simbolisme dins l’imaginari català, doncs el seu penó o bandera es va convertir en l’estandard de la resistència de Barcelona durant el setge que la ciutat sofrí a mans de les tropes borbòniques de Felip V l’any 1714.\nLa celebració ha tingut una evolució complicada a causa principalment de la seva coincidència amb el Carnaval. A partir de 1986, se li dóna un sentit diferent i es comença a configurar el model actual per convertir-la en la Festa Major d’hivern de la ciutat. L’any 1998, l’estrena de la gegantona Laia i l’ampliació de la programació, acaben de donar un impuls definitiu a la festa. Tots els actes s’ordenen al voltant del cap de setmana més proper al dia 12. A la vigília s’acostuma a fer la “passejada cívica”, un recorregut pel Raval, el barri Gòtic i la Ribera, barris dels que s’expliquen costums i llegendes. El dia 12 de febrer, dia central de la celebració, al matí l’alcalde posa al balcó de l’Ajuntament el penó de Santa Eulàlia (una reproducció de l’antiga bandera) i la banda de música de la guàrdia urbana, muntada i vestida de gala, interpreta els Segadors. Durant la tarda hi ha la processó de les Laies, les gegantes de la ciutat. Dissabte el vespre s’acostuma a fer el correfoc (des de 1985) i el diumenge la trobada de gegants (des de 1982). A més a més hi ha diada castellera, jocs, contes, esbarts… i altres activitats enfocades a la quitxalla. També es fa cada any una Mostra-Exposició de bestiari festiu de Catalunya, que s’instal·la durant una setmana als baixos del Palau de la Virreina i que acaba en cercavila. En el marc de les Festes de Santa Eulàlia l’Ajuntament otorga els premis Ciutat de Barcelona per guardonar la creació i la investigació ciutadanes.\nA Santa Eulàlia també se la coneix, irònicament, com a la patrona de les llàgrimes de setembre. Segons la llegenda popular, per la festa major de la Mercè sempre plou, i és que Santa Eulàlia plora perquè ja no és ella la patrona de tota la ciutat. De tota manera, Santa Eulàlia mai no ha deixat de ser oficialment patrona de la ciutat, ofici que comparteix amb la Mare de Déu de la Mercè i Santa Madrona.\nFont Festes Org\nI també dues-centes catorze pàgines al voltant dels gods i la devoció a la Santa Patrona de Barcelona l'Onze de Setembre de 174.\n11 de febrer.\nMare de Déu de Lourdes, apareguda a la cova de Massabielle (1858).\nSant Desideri, bisbe; santa Eloïsa, vg.; sant Benet d’Anià, abat benedictí.\n197 - Battaglia di Lugdunum, l'imperatore romano ...\n17 de febrer.Sant Aleix Falconieri (†1310) i els a...\n16 de febrer.Sant Onèsim, bisbe; santa Juliana, vg...\n15 . Sant Faustí i santa Jovita, germans mrs.; san...\nEls Segadors (versió de Jaume Escala per la pelícu...\n14 de febrer.Sant Ciril, monjo, i sant Metodi, bis...\n13 de febrer.Sant Benigne, prev. i mr. (s. III); s...\n12 de febrer.Santa Eulàlia (o Eulària), vg. i mr.,...\n11 de febrer.Mare de Déu de Lourdes, apareguda a l...


Vi Château Puech-Haut Prestige Blanc: totes les anyades a Uvinum\nVi Château Puech-Haut Prestige Blanc\nCompra Château Puech-Haut Prestige Blanc al millor preu\nChâteau Puech-Haut Prestige Blanc 2018 - Languedoc\n“NOTA DE TAST:Vista: daurat pàl·lid i cristal·lí.Nas: aromes elegants i delicats, notes d'ametlles, mànec, pinya confitada, sorbet de llima i infusió de revetlla.Boca: perfecte equilibri entre volum, dolçor i acidesa, amb final elegant i matisos de torró.DENOMINACIÓ D'ORIGEN: Llenguadoc Sant Dreseri.VINYA: Terrer: El terrer de St. Drézéry està situat a uns 20 quilòmetres al nord-est de Montpeller. La denominació s'estén entre 50 i 150 metres sobre el nivell del mar, amb zones de talussos i vessants. Sòl: argilo-calcari amb còdols típics de la llera del riu Roine a l'era quaternària.RAÏMS: 50% Roussanne i 50% Marsanne.ENVELLIMENT: criança de 6 mesos en dipòsits d'acer inoxidable sobre les seves mares fines, amb remuntats assidus els primers mesos.ELABORACIÓ: Premsat directe, descarregat estàtic en fred, fermentació llarga en dipòsits d'acer inoxidable a molt baixes temperatures.MARIDATGE: crustacis, mol·luscs, foie gras, peixos, risottos i arrossos mariners.TEMPERATURA DE SERVEI RECOMANADA: 10-12ºCGRADUACIÓ ALCOHÒLICA: 13%”\nChâteau Puech-Haut Prestige Blanc 2018 15,90€\nQuina és la valoració de/d' Château Puech-Haut Prestige Blanc?\nPuntuació d'Uvinum - 79\nQuina és l'opinió sobre altres anyades o volums de/d' Château Puech-Haut Prestige Blanc?\nChâteau Puech-Haut Prestige Blanc 2016 - Languedoc\n“Château Puech-Haut Prestige Blanc en l'any 2016 no és el que anomenem un vi lleuger i afruitat. Això va venir en lloc d'un àpat, pera madura i un nas lleugerament sobre l'alcohol. Ara acaba de llançar al mercat quan parle, de manera que veuria en uns mesos com evoluciona. 79/100”\nChâteau Puech-Haut Prestige Blanc 2015 - Languedoc\nChâteau Puech-Haut Prestige Blanc 2014 - Languedoc\n“NOTA DE TAST DE Château Puech-Haut Prestige Blanc 2014: - Vista: brillant i daurat. - Nas: ric, complex, notes de fruites blanques. - Boca: elegant i harmoniós, final de gran frescor, amb notes florals. DENOMINACIÓ D'ORIGEN: Coteaux du Languedoc. VINYA: Château Puech Haut RAÏM: Rousanne, Marsanne. ENVELLIMENT: 8 mesos en bótes d'acer inoxidable sobre mares fines amb batonnage regular els primers mesos. ELABORACIÓ: tècniques tradicionals com la fertilització orgànica i rendiment de 30hl / ha. MARIDATGE: com aperitiu, amb brandada, sardines a la graella, pollastre amb llimona, crustacis. TEMPERATURA DE CONSUM: 10-12ºC”


Com "manejar" nena amb molt caràcter i passota - SocPetit.cat\nInici Índex del fòrum De 12 a 36 mesos El desenvolupament emocional\nCom "manejar" nena amb molt caràcter i passota\nRabietes, gelos, egoisme..\n13 entrades • Pàgina 1 de 1\nMembre des de: ds. maig 02, 2015 2:54 pm\nEntradaAutor: Jomateixa82 » dl. maig 14, 2018 11:28 pm\nLa meva filla gran ara té gairebé 34 mesos. La petita va nèixer fa uns 4 mesos i jo no diria que el seu canvi de comportament sigui per gelos tot i que segurament hi ha influit... El cas és que ha sigut sempre una nena amb molt de caràcter, ja amb mesos la gent ens ho deia i ho intuiem i s'ha confirmat. És mooolt tossuda, perseverant i rabiuda. Amb un fort caràcter vaja. No ho veig malament per quan sigui una adulta, que defensi les seves idees amb claredat etc, però com a pares ens ho fa mooolt difícil.\nSegurament és el que anomenen els terribles dos anys, que a nosaltres ens ha pillat quan gairebé en té 3. El cas és que hi ha situacions que no sé com manejar! Quan "es porta malament" reconec que a vegades he perdut els papers i he cridat (més fort i més sovint del que m'agradaria) però almenys llavors em disculpo amb ella per haver-li cridat i li raono com m'he sentit i perquè m'he enfadat. Acabem fent les paus però les conductes es repeteixen. A vegades no crido i conto mentalment fins a 10 i anem a la reflexió directament, però últimament, fins que no em poso molt sèria/crido passa del que li dic absolutament.\nSempre he relativitzat les coses, si realment el "comportament perturbador" no és una gran cosa li deixo passar: per exemple si jo dic d'anar a la dreta per anar a un punt x i ella vol anar per l'esquerre fent més volta, doncs si tenim temps i realment m'és indiferent anem per l'esquerre... Evidentment si una cosa no pot ser es fa el que diem els pares i si hi ha rabieta ha d'aprendre a gestionar-les.\nLes dos coses que més em preocupen concretament són:\n- A vegades és hora d'anar a dormir i no li dòna la gana. Si és migdiada i realment sembla que no té son no en fa i punt, però a vegades la veus que ho necessita i s'hi nega en rotund. I el pitjor és quan no li dona la gana d'anar a dormir a la nit, sabent que l'endemà l'haurem de despertar aviat per anar a la Llar d'infants. Què he de fer? No accepta raonaments, si la portes al llit fa un escàndol i es nega a estar estirada, l'últim dia vaig haver d'agafar-la fort pels braços i obligar-la a quedar-se estirada sí o sí i cridava i xisclava com si la torturés. Finalment al cap de 30 segons o un minut la vaig deixar anar i va seguir plorant però no es va aixecar de nou i al final es va adormir relativament ràpid. Em vaig sentir fatal, quan hi penso encara ara em venen ganes de plorar a mi. Com ho he de fer si no atén a raonaments, s'aixeca del llit i baixa al pis de baix...\n- Al carrer surt i va a la seva bola... és igual si és una plaça, un carrer o on sigui. Si es sent còmode o té clar on vol anar tira avall i ale. Per exemple prop de casa del avis hi ha una plaça amb gronxadors, pues si estem fora pot agafar i anar a la plaça, i si li dius que no pot ser diu: "ja hi vaig sola mama...." i carrer avall i si no la "persegueixes" no recula i ja pots dir missa. Avui estava pagant a una botiga i el pare estava fóra, al cotxe amb la germana petita a l'altre banda del carrer. Pues estava al meu costat, als 5 segons veig que tira cap a fora i ja puc anar dient vine que hi ha cotxes que passa. He sortit darrere seu sense pagar, tan ràpid com he pogut però ja estava a l'asfalt i un cotxe ha hagut de frenar. L'últim crit que li he fet l'han sentit de punta a punta del poble, i sí, ha frenat, però ja tenia un peu al carrer i el cotxe ha hagut de parar... Total hauria pogut passar una desgràcia si ja no me n'hagués mal fiat i en comptes de 5 segons n'haguessin passat 8 i/o si el conductor del cotxe no hagués estat atent. Que coi faig en situacions així? Compro una "cadena" d'aquelles que enganxa als nens com una corretja??? Llavors li he fet la reflexió, etc, i ha dit si mama però crec que ha sentit ploure. Lo de dormir mira, màxim l'endemà tindrà son, però això no pot ser i no ser com fer-li entendre els perills!!! Li he de cridar com una energumena i renyar-la tot el dia??\n- Les petites "rabietes" del dia, són típiques, i no tan greus com el que he exposat abans, però també em començen a tenir esgotada perquè per la via del diàleg, la reflexió, el mirar-nos als ulls etc no sembla que doni resultat, i ens passem els dies discutint.\nÉs una etapa? És normal? És perquè hem fet alguna cosa malament? Algun consell?\nMembre des de: dv. març 10, 2017 1:31 pm\nRe: Com "manejar" nena amb molt caràcter i passota\nEntradaAutor: beren » dt. maig 15, 2018 10:48 am\nSembla que estiguis parlant de la meva filla gran. Té els mateixos comportaments que la teva menys anar a dormir que no costa gaire esforç perque està morta de son. Fa uns mesos vam passar l'etapa de no voler anar a dormir i va ser un drama que al final es va resoldre impossant rutines horàries i quedant-nos amb ella fins que s'adormia, fent pit si volia, mimitos ... però inflexibles en el tema horari malgrat plors i rabietes perque cada dia anàvem a dormir més tard i al matí a la llar estava zombi i de mal humor. Es va resoldre bastant ràpid, en pocs dies va tornar a dormir a la seva hora.\nEn la resta no et puc ajudar perque estic exactament com tu. Em trobo amb les mateixes situacions i també acabo cridant més i més sovint del que voldria. Suposo que són els terribles 2 (o en el nostre cas, gairebé 3 anys), els gelos del germanet i un caràcter fort de base de la nena.\nTambé he notat que amb mi es porta pitjor que amb la resta. No sé si em reclama més atenció perque sóc la que més està amb el petit o és per algun altre motiu però em busca més els límits que a la resta.\nA veure si algú ens dóna un cop de mà\nMembre des de: dl. feb. 06, 2017 12:26 pm\nEntradaAutor: PereLlull » dt. maig 15, 2018 2:24 pm\nJomateixa i Beren,\nÉs maduració del nen o nena, que arribarà. No queda més remei que tingueu paciència, però constància. Què vull dir?\nDoncs que us carregueu de molta i molta energia perquè us farà falta i és necessari canvieu el rol absolutament.\nNo crideu mai, ni us enfadeu mai, això sí, no es pot deixar que la nena es pugui sortir amb la seva. I oblideu-vos del què diran. Si esteu al carrer i la vostra filla agafa una rabieta de les grosses, que crida, xiscla, plora, el que vulgui, si es tira per terra, però vosaltres continueu amb la vostra posició de no cedir. Mai cediu! Per molta vergonya que estigueu passant.\nPer exemple, fa la rabieta, es tira a terra en mig del carrer o en mig del poble, us quedeu allà amb ella, no cediu sota cap concepte en les seves peticions (per exemple, la nena vol anar al parc quan teniu que anar al metge i feu tard). La nena farà tot el possible i més per aconseguir el que vol, i anar al parc. Enraoneu amb ella, però no hi ha manera. Cap problema, que faci el numeret, però ha de veure que no us importa que el faci, que no servirà per res, que no cedireu. Passat un temps veuran que no funciona. Quan veieu que ja es troben bé, i que la rabieta ha passat, els hi expliqueu que no us ha agradat gens el comportament que ha tingut abans amb la rabieta. Que igualment us la estimeu, però que no ho torni a fer, que es fa el que diu la mama/papa, i que a més ja sabien abans de sortir de casa que anàveu al metge i que el temps disponible era just.\nAmb molta paciència i constància, segur que us funcionarà!\nEntradaAutor: Mara17 » dc. maig 16, 2018 10:21 am\nOstres, la meva filla petita és igual! Una kamikaze molt vehement a l'hora de defensar el que vol. Com a la teva, no l'han atropellat perquè jo estic hiperactivada quan vaig amb ella pel carrer i gràcies, també, a un exèrcit d'angelets protectors, segurament.\nJo també penso que si se saben canalitzar, aquestes característiques poden ser molt útils en la vida adulta, però per als pares no és gens còmode; és esgotador! Hem de tenir paciència i saber que són nens que la lien més vegades per minut que la resta: hem de saber que tenen el dret a enfadar-se i a manifestar-ho (i nosaltres hem d'apetxugar), però si no es pot, no es pot. Jo de vegades, que ja les veig a venir, agafo aire i compto abans de "l'explosió": 3, 2, 1...! I bingo! No falla: rebequeria màxima al canto. Jo ara em solc controlar de manera força automàtica (tot i que de vegades em falla el mecanisme de contenció ), tinc molt clar que és algo que passarà, i ja me n'ha muntat tantes i de tants colors, que suposo que tinc la pell gruixuda, però això no treu que no sigui súper súper cansat.\nForça i paciència!\nEntradaAutor: Jomateixa82 » dc. maig 16, 2018 11:10 am\nGràcies per les vostres paraules i els vostres ànims... Em consolo pensant que és una fase i que un dia o altre passarà. Però alhora a vegades m'envaeix el dubte de si estem fent les coses bé, ja que sovint a l'entron sento alló de "una bufetada a temps...", " aquesta nena us pren el pèl..", " pues aqui això no ho fa..." i aquests comentaris, per molt que no els hi facis cas quan s'acumulen acaben afectan d'una manera o altre (a mi creant-me dubtes de si estem cagant-la i la nostra filla en el futur serà tirànica ).\nA l'actualitat el que més em preocupa és això del carrer, que no miri si hi ha cotxes ni res, o que agafi sigui on sigui i vagi a explorar el que ella vol. Exigeix 50000 ulls per ella sola! I la veritat, per estalviar-me problemes no solo anar amb les dos nenes a soles a voltar o comprar,... Perquè sé que en un moment o altre hauria de sortir corrents darrere la gran amb el cotxet o ves a saber. El patinet de germà gran pel cotxet ajuda una mica, però a vegades es cansa, o com és una nena alta i gran veig que no acaba de ser-li còmode. A veure si ara que treure'm la cabassa i posarem la cadireta anirem millor...\nL'altre fet impossible és rentar-li el cap. Li ha agafat una fòbia que acabem més molls nosaltres que ella quan la banyem o dutxem. Crida que sembla que la torturem (sort que no tenim veins) i en dies que ja també està plorant la petita o que anem de cul per alguna cosa se'm fa difícil ser comprensiva\nBé, suposo que mica en mica. Per exemple ahir a la tarda va estar força tranquil·la, i em vaig animar una mica. Si veig que m'altero li dic, "m'estic començant a enfadar i no vull haver de cridar siusplau" i a vegades això la fa afluixar. A vegades és ella mateixa que quan veu que començo a pujar el tó diu "no cridis mama" i jo li dic "no vull cridar, però tu no m'escoltes fes-me cas siusplau" i de nou a vegades reacciona (no sempre), senyal que raonament en pot fer, però suposo que com dèiem tot és un aprenentatge.\nEntradaAutor: PereLlull » dc. maig 16, 2018 11:28 am\nJomateixa82 ha escrit:\nJomateixa, mai li cridis, sempre parla amb serenitat. No pots perdre els papers mai, encara que la vostra filla tingui una rabieta de pel·lícula. Ella veu que té poder sobre vosaltres i que sap com treure-us de polleguera. Això és el que teniu que canviar, el canvi de rol, ella no ha de tenir cap poder sobre vosaltres. Tampoc has d'evitar el conflicte, es tracta que la vostra filla aprengui a controlar-se, a gestionar les seves emocions. Si no li ensenyeu vosaltres, li ensenyarà la vida que ensenya molt pitjor...\nLa violència tampoc és solució, perquè humilia, i per tant provoca infelicitat a qui la rep i després aquest comportament el pot repetir la vostra filla amb companys d'escola o amics, amb les conseqüències que això comporta. Fer servir la violència per petita que sigui és un signe de incapacitat i pèrdua de control, quan el que volem educar és gestió de les emocions i control del comportament.\nMolts ànims i paciència!!\nEntradaAutor: crunchi » dc. maig 16, 2018 1:07 pm\nPer aqui encara ens queda una mica arribar a aquesta fase dels terribles 2 o 3 anys, però t'he llegit i et volia donar molts anims. Jo crec, veient-ho desde fora, que una cosa és la teoria que tots sabem i l'altre és la pràctica, i el dia a dia molts cops és moooolt dur. Crec que com a mares ens equivocarem mil vegades, perque som humanes, però bé, vull pensar que dels errors en podem aprendre. Espero que aquesta etapa passi aviat i recuperis la tranquilitat jejeje i molts ànims, i mooooolta paciència!!!!\nMembre des de: dl. gen. 11, 2016 6:02 pm\nEntradaAutor: airuni » dg. maig 20, 2018 1:50 pm\nNo se la solució al problema però et vull enviar molts ànims amb els comentaris, és una etapa molt dolenta i es pateix molt i que s'ha de passar i els comentaris encara ho fan empitjorar molt.\nJo per sort el tema del carrer ho vam portar bé perquè acostumava a anar bastant de la mà, però als supers, al parc...ho he passat malament, al super a la que va deixar la cadireta era horrible perquè s'amagava, al final eren segons el trobava ràpid però aquell moment de girar-te i no hi és ufff.\nTema dutxa també vam tenir la ratxa fins i tot un dia amb tanta deseperació que no volia entrar de cap manera a la dutxa el vaig deixar entrar amb roba perquè li feia gràcia mullar-se la roba, l'he dutxat amb ulleres de natació perquè no li molesti l'aigua als ulls...\nJa ho veus que són etapes que desesperen molt i que són més normals del que sembla perquè la gent no acostuma a explicar-ho, de cara al carrer tots som pares i mares perfectes però és una etapa normal que acabarà passant.\nMolts ànims i ni cas a la gent\nEntradaAutor: Jomateixa82 » dl. maig 21, 2018 11:11 pm\nGràcies pels ànims!!\nSóc conscient que serà una fase, però és tan dur!!!! I com dieu suposo que tots tendim a dir les coses maques o relativitzar molt les negatives per deixar bé als fills o per quedar bé nosaltres com a pares... A ningú li agrada reconèixer en públic que crida... i evidentment intento no fer-ho però hi ha dies i / o moments que m'és impossible evitar-ho. Lo positiu de tot plegat (sempre intento buscar la part positiva de les coses) és que sóc conscient que hauria de cridar menys i busco estratègies per reduir-ho fins a eliminar-ho del tot (idealment).\nQue maco que és durant l'embaràs pensar en totes les coses maques que estan per venir i imaginar en lo perfectes que seran els nostres fills/filles, i llavors te n'adones que són tan imperfectes com nosaltres mateixos (perquè tot ho aprenen de nosaltres) i és això que els fa únics i que fa que ens necessitin perquè els ajudem a créixer com a persones. Si fossin correctes i educadíssims només néixer no farien falta pares al món.\nEntradaAutor: PereLlull » dt. maig 22, 2018 9:33 am\nJomateixa82 ha escrit: Sóc conscient que serà una fase, però és tan dur!!!! I com dieu suposo que tots tendim a dir les coses maques o relativitzar molt les negatives per deixar bé als fills o per quedar bé nosaltres com a pares... A ningú li agrada reconèixer en públic que crida... i evidentment intento no fer-ho però hi ha dies i / o moments que m'és impossible evitar-ho. Lo positiu de tot plegat (sempre intento buscar la part positiva de les coses) és que sóc conscient que hauria de cridar menys i busco estratègies per reduir-ho fins a eliminar-ho del tot (idealment).\nJo no estic d'acord amb el que comenteu, per exemple en una rabieta en mig del carrer és molt més fàcil cridar al nen i dir-li que es comporti que no pas aguantar estoic que estigui fent la rabieta en mig del carrer on tothom et mira, no cedir en el que vol la filla, i estar el temps que faci falta dins que es calma, canalitza la frustració i pots parlar amb ella i dir-li que no t'agrada el que ha fet i que no ho torni a fer. Així fins que la seva maduració i l'educació que li estàs donant facin efecte.\nAixò sí que és picar pedra i per això som pares i mares.\nLes famílies que cara la galeria diguin que són perfectes i després a casa és tot el contrari, és un problema encara més greu per la seva pròpia família i els seus propis fills, ja que els fills això ho veuen, i té conseqüències gens positives. Cap família que fa bé les coses es considera una família perfecte, cap.\nTens dret a cometre errors, tothom fem errors, i fins i tot es considera que no és dolent ser imperfectes perquè permet al fill o filla en la seva maduració detectar els errors que podem cometre els pares i mares. Però, sí que considero que ensenyar a que aprenguin a controlar les seves frustracions és clau a la vida. I la meva opinió és que no queda una altra que tenir molta paciència, no cedir i molts ànims!!!\nMembre des de: dc. nov. 20, 2013 11:40 am\nEntradaAutor: Clara13 » dj. set. 06, 2018 7:04 am\nJo recomano moltíssim llegir a Rosa Jové. Per nosaltres ha estat com veure la llum al final del túnel. Tenim un nen que és un sol, però que també combina aquestes característiques que descrius quan s'emprenya. Anava bastant a la seva, i semblava que no feia cas. D'una banda aquest aspecte de la seva personalitat ens agradava, en el sentit que veure que tenen caràcter pot suposar una avantatge per a ell mateix, i d'altra banda, ens exasperaven algunes de les seves conductes.\nEls terribles dos anys per nosaltres, també es van produir més cap els 3. Ara en té 4 i comença a entendre molt millor les coses, tot i que quan s'emprenya encara deu ni do.\nPer nosaltres el més difícil d'aquesta etapa ha estat combinar el control de les seves frustracions (sentiments que senten per primeres vegades, no com els adults, que ja sabem de que van), amb el fet de que conservi la seva personalitat i que quan el renyem no ens "carreguem" sense voler aquesta virtut que tots els petits tenen. No sé si m'explico bé. Que siguin autònoms, decidits i segurs d'ells mateixos és un benefici total per a ells, però clar, sovint els hem de posar fre a algunes conductes.\nAra amb 4 anys sempre l'expliquem que encara que s'enfadi, de vegades no s'hagi portat bé del tot, etc. sempre l'estimem. Li diem casi cada dia, perque interioritzi aquest fet. És una mica el que afirma la Rosa Jové amb el procés de rabietes: "quiéreme cuando menos lo merezca porque es cuando más lo necesito".\nD'altra banda, nosaltres no hem estat partidaris de castigar mai. Renyem segons el tipus de conducta, però no castiguem, considerem que només serveix per generar rencor. Però el que més útil ens ha sigut (i encara ens funciona), tant per si no vol anar a dormir, no es vol vestir, o el que sigui és, primer dir-li que l'entenem i donar-li una posterior explicació de perquè no pot fer el que vol fer (a mi tampoc m'agrada anar a dormir tan d'hora, però si no ho fas demà tindràs son per anar a l'escola). D'una banda li estàs dient que l'entens (aprovació) i de l'altra li estàs explicant el perqué d'una negació (educació). I finalment, i diria que casi el més important, donar una via d'escape (si vols, podem explicar uns quants contes mentre som al llit, o juga 5 minuts més però després a dormir). Aquesta és la regla que aplica Jové als seus llibres i que aconsella per quan es donen aquests tipus de conflictes.\nSi tot i així la cosa no funciona, li diem que quan hagi fet el que li estem demanant podrà fer ell allò que ens demana (quan recullis la roba del terra podràs anar a jugar).\nSé que la teoria és molt maca i que també entra en joc el tipus de caràcter de cada criatura, però a nosaltres ens funciona el 90% de les vegades. Sobretot donar la via de escape. Que es nega? Doncs nosaltres continuem amb el que he dit, i ha d'anar a dormir encara que plori, perque se li ha donat una explicació i temps per fer el que li hem demanat. Lo important és entendre que és la via que tenen per comunicar-se, que encara no saben explessar bé del tot els seus sentiments, no jutjar-los en excés ni pendre's les rabietes com algo personal (em pren el pèl). És una etapa i com totes les altres, tard o d'hora passen.\nEn tot cas, és complicat, però si que és veritat que lo ideal és mirar de no perdre el control (ells copiaran aquesta conducta quan siguin grans) i explicar el perqué sempre de les coses. Remarco també que bastantes vegades he perdut la paciència i tot això que us explico ara no ho he fet, hahaha! Però vaja, som humans i sovint són massa càrregues mentals com per tenir forces per tot plegat.\nEn tot cas, recomano fervorosament la lectura de Rosa Jové (Ni rabietas ni conflictos), per nosaltres...com la Biblia.\nUs deixo un enllaç per si us interessa llegir-lo.\nEntradaAutor: Jomateixa82 » dj. set. 06, 2018 9:55 am\nTotes aquestes estratègies que expliques ja les estem utilitzant també, és cert que sovint funciona, però a vegades ni així i finalment les coses a vegades surten de control. Personalment "m'estressa" quan ella passa de tot i fa una rabieta descomunal i acaba fent plorar desesperada a la petita. Tenir-les a les dues plorant histèriques a les dues em supera. A banda d'això, properament aniré a l'endocrí, ja que vaig tenir hipotiroidisme post-part i crec que actualment no estic ben regulada i també fa que estigui molt més irritable i la meva tolerància a l'estrés que poden provocar les rabietes hagi disminuit.\nAra que ja ha passat un temps he de dir que sembla que han començat a disminuir les rabietes, no massa tampoc, però algu és algu. M'ho prenc com el que es, conto fins 10 per recordar que sóc jo que tinc menys tolerància ara mateix i que en altres circumstàncies ho poratira millor i ho he d'aconseguir, i em sol funcionar. Quan he perdut els papers m'he disculpat amb ella i li he explicat perquè m'ha passat, que m'he posat molt nerviosa i no he pogut evitar cridar, però que això no està bé, que m'he equivocat i que em perdoni, que intentaré millorar. Fem les paus oficilament i tirem endavant. Això ha servit perquè ultimament després de les seves rabietes ella també reflexioni i demani perdó per haver cridat. Algú és algú, no?\nBé, això de la maternitat ja se sap que no és tan fàcil com sembla a les pel·licules, tot és un aprenentatge, pels nens i pels pares també.\nGràcies pels consells!\nEntradaAutor: Clara13 » dv. set. 07, 2018 6:52 am\nJa fas bé, i és cert que és bastant complicat de vegades. Jo com et deia també perdo la paciència sovint, sobretot quan li explico les coses i ell fa com si no em sentís, insistint en aconseguir el que vol. No obstant és cert que seguir aquests consells a nosaltres ens ha servit per apaivegar una mica l'estrés que iniciar una baralla verbal suposa.\nAra amb 4 anys ha baixat bastant el ritme però tinc clar que encara queda una etapa molt llarga en la que haurem de negociar tot.\nTorna a “El desenvolupament emocional”\nPart en aigua a Girona\nEspera fiv clinic Barcelona en plena pandemia\nDescobriu la ciutat de Barcelona passejant en família\nNens i nenes del futur, des del 2020 tenim un missatge per a vosaltres\nEd i Edda pugen al Blue Fire\nCom crear un circuit de bales amb Lego\n5 Sortides per la Catalunya Central\nQuina va ser la primera escola al món?\nRecomenacions sobre Cirh, Fertty, CRA barcelona o IVI\nEmbarassades als 45?\nLa mascareta serà obligatòria a l'aire lliure i en interiors oberts al públic


Baixbus | Mohn, SL, Oliveras, SL i Rosanbus, SL\nEl serveiAlteracions del servei\nLínies autobusos Baixbus\nAtenció al viatgerOficina d'atenció: horaris i servei\nInformació CorporativaGrup Baixbus\nBaixbus obté el Distintiu de garantia de qualitat ambiental 28/04/2016 Les tres empreses del grup, Mohn, Oliveras i Rosanbus són portadores d’aquest sistema català d’... Baixbus compra el primer bus 100% elèctric que circularà a la xarxa Nitbus de l’AMB 17/02/2016 Aquest vehicle “zero emissions” donarà servei a Barcelona i 12 municipis metropolitans més i la... Veure totes les notícies El servei\n-- Seleccioneu una línia --\n902: Begues/Olesa de Bonesvalls ↔ Gavà/Barcelona CF1: Botigues de Sitges ↔ Castelldefels CJ: L’Hospitalet de Llobregat ↔ Barcelona GA1: línia urbana de Gavà L10: Sant Feliu de Llobregat ↔ Prat de Llobregat\nL12: Cornellà de Llobregat ↔ Barcelona L14: L’Hospitalet de Llobregat ↔ Barcelona L16: L’Hospitalet de Llobregat ↔ Barcelona L46: Cornellà de Llobregat ↔ Sant Just Desvern L52: L’Hospitalet de Llobregat ↔ Sant Feliu de Llobregat L70: Sant Boi de Llobregat ↔ Barcelona L72: Sant Boi de Llobregat ↔ Barcelona L74: Sant Boi de Llobregat ↔ Cornellà de Llobregat L75: Sant Boi de Llobregat ↔ Cornellà de Llobregat L76: Sant Boi de Llobregat ↔ Santa Coloma de Cervelló L77: Sant Joan Despí ↔ Sant Boi ↔ Prat de Llobregat (aeroport T1)\nL78: Prat de Llobregat ↔ Sant Boi de Llobregat\nL79: Sant Boi de Llobregat ↔ Barcelona L80: Gavà ↔ Barcelona L81: Gavà ↔ Barcelona\nL82: Gavà ↔ L’Hospitalet de Llobregat L85: Gavà ↔ L’Hospitalet de Llobregat\nL86: Viladecans ↔ Barcelona\nL87: Viladecans ↔ Barcelona\nL88: Sant Climent de Llobregat ↔ Viladecans\nL94: Botigues de Sitges ↔ Barcelona L95: Castelldefels ↔ Barcelona L96: Sant Boi de Llobregat ↔ Castelldefels L97: Castelldefels ↔ Barcelona L99: Castelldefels ↔ Prat de Llobregat (aeroport T1) LH1: línia urbana de l’Hospitalet LH2: línia urbana de l’Hospitalet\nPR1: línia urbana del Prat de Llobregat i aeroport T1-T2\nPR2: línia urbana del Prat de Llobregat PR3: línia urbana del Prat de Llobregat SB1: línia urbana de Sant Boi de Llobregat\nSB2: línia urbana de Sant Boi de Llobregat\nSB3: línia urbana de Sant Boi de Llobregat\nVB1: línia urbana de Viladecans\nVB2: línia urbana de Viladecans\nN12: Sant Feliu de Llobregat ↔ Barcelona N13: Sant Boi de Llobregat ↔ Barcelona N14: Castelldefels ↔ Barcelona N15: Sant Joan Despí ↔ Barcelona N16: Castelldefels ↔ aeroport T2 ↔ Barcelona N17: Aeroport T1 ↔ Barcelona Planifica el teu trajecte\nSortida Arribada Data *\n27/05/2016 . SANTA COLOMA DE CERVELLÓ: L76 Tall provisional a causa de la Fira de la Cirera 26/05/2016 . VILADECANS: L86 - L87 - N14 Tall provisional al carrer Margarides 17/05/2016 . BARCELONA: L70 - L72 - L86 - L87 Parades anul·lades provisionalment a l'avinguda Paral·lel Veure totes les incidències Indiqueu sempre el municipi i l'adreça complerta, tant d'origen com de destí. Google Trànsit us mostrarà diverses opcions de viatge.\nRealització de consultes, reclamacions i/o suggeriments sobre el servei de Baixbus\nTramesa de Currículum Vitae per a la borsa de treball de Baixbus\nComunicació dels objectes perduts a l’autobús\nAnunci Aplicació mòbil AMBTempsbus\nApp gratuïta per saber, en temps real, els minuts que falten per a l'arribada del proper bus. L'aplicació també incorpora avisos sobre incidències, enviament de comentaris i informació d'altres transports públics.\nLlegeix més sobre Anunci Aplicació mòbil AMBTempsbus\nFes una parada...\nLlegeix més sobre Fes una parada...\nBaixbus al dia\nVideo of oxg8fBs8-QI\nBaixbus al teu mòbil\nLa consulta del servei adaptada al teu telèfon mòbil\nUn canal directe amb les informacions més actuals del servei\nNotícies, imatge corporativa i campanyes de promoció del transport\nMigdia s/n, 08840 Viladecans\nRafael Barradas, 22-32 - 08908 l'Hospitalet\n© Baixbus 2011. Tots els drets reservats.


Sorteig d'un anell Atlant MeriTomasa al meu nou compte d'Instagram | Blog de joieria de MeriTomasa\n> Blog>Sorteig d'un anell Atlant MeriTomasa al meu nou compte d'Instagram\nSorteig d'un anell Atlant MeriTomasa al meu nou compte d'Instagram\n¡Amiguis! Per primera vegada a la vida de @MeriTomasa poso en marxa un sorteig! Estic estrenant un nou perfil d'Instagram @anilloatlante_mt i necessito donar-li una bona empenta.\nA @anilloatlante_mt em centraré a explicar-vos cosetes i publicar fotos de l 'Anell Atlant, un dels tresors amb més power de la meva Fàbrica de Tresors. Vull explicar-vos com els treballo, com són, i alguns secrets més en detall, i posar fotos de tot aquest punch que tenen. Light and love!\nFaig el sorteig d'un Anell Atlant de plata de llei made for me (el mateix Anell Atlant en plata de llei que pots comprar a la meva web per 95€). Per participar-hi (i ajudar-me a donar-li una empenta al meu perfil) només has de:\nSeguir @anilloatlante_mt i @meritomasa a l'Instagram.\nFer m'agrada a aquest post d'Instagram.\nEscriure un comentari a tres amiguis (qui etiqueti amiguis als que cregui que els pugui interessar la màgia de l'anell Atlant té bonus d'amor i agraïment).\nI tatatachín tatatachàn.... El sorteig arrenca ja i dura fins el proper dilluns 24 de maig a les 15h. Dimarts 25 faig el sorteig i dic el guanyador o guanyadora.\nSort ets tu!


Data: Dissabte, 6 de maig\nBikini Hora: 21 h. Preu: 25 € Qualsevol que hagi viscut la dècada dels 90 amb suficient curiositat musical sabrà que Grace, del malaurat Jeff Buckley (1966-1997), és un dels discos més emocionants dels que van aparèixer en aquella dècada. El guitarrista Gary Lucas, que va contribuir en la composició de dues de les cançons del disc -Mojo pin i Grace-, ret homenatge al genial cantautor californià amb A touch of Grace, un espectacle multimèdia que repassa la carrera d´aquest irrepetible àngel de la música quan farà dues dècades que es va ofegar en un canal del Mississippí. De la veu de Jeff Buckley només se´n pot encarregar algú tan versàtil com Alesso Franchini, potser l´únic cantant capaç de fer reviure l´autèntica màgia de l´autor de Grace.\nIMPORTANT: Els menors de 16 anys només podran accedir al recinte acompanyats del seu pare, mare o tutor legal. Imprescindible presentar la Hoja de responsabilidad (veure documents adjunts) degudament impresa i emplenada. Gary Lucas, guitarresAlessio Franchini, "The Italian voice of Jeff Buckley" (Rolling Stone, 2013), veu i guitarraAlessio Macchia, baixAndy Paoli, guitarraDario Arnone, bateria Documents Adjunts\nAmb una programació eclèctica i cosmopolita, cada nova edició del festival Guitar Bcn comprèn un important elenc d´artistes de primera línia vinculats al món de les sis cordes. Living live music! Més de 25 anys oferint la millor música en directe des de Barcelona. Concerts, festivals i esdeveniments de gran convocatòria. © TheProject Music Company, S.L. - Organitzador de concerts, festivals i esdeveniments a Barcelona - Avís legal


Detenen un home per agredir dos cambrers i dos agents de paisà | betevé\nSegons els Mossos d'Esquadra, el detingut ha agredit dos cambrers quan li han recriminat que se n'anava sense pagar\nRedacció | dijous, 13 d'agost del 2020, a les 21.43\nEls Mossos d’Esquadra han detingut un home a qui acusen d’agredir els treballadors d’un restaurant i dos agents de paisà. Segons ha informat la policia en un comunicat, l’arrestat ha pegat a dos cambrers quan li han recriminat que marxava sense pagar la consumició. El presumpte agressor –turista i boxejador amateur– anava acompanyat d’un altre home que no ha participat directament en l’acció, però que ha quedat detingut per estafa lleu.\nEls fets han passat la matinada d’aquest dijous quan els agents que patrullaven l’àrea –dins del dispositiu de prevenció de robatoris violents i furts a la zona– han rebut l’alerta per una baralla dins d’un restaurant a Ciutat Vella. En arribar-hi, el personal de l’establiment els ha explicat el que havia passat i els ha donat una descripció dels agressors.\nActitud violenta i cops de puny\nEls policies han començat una recerca fins que han trobat una parella d’homes amb actitud sospitosa, un dels quals corresponia a la descripció que els havien facilitat. S’ha iniciat llavors una persecució durant la qual, segons els Mossos d’Esquadra, l’home ha mantingut una actitud desafiant i, fins i tot, ha agredit violentament els agents amb diversos cops de puny.\nTambé ha intentat pujar al cotxe policial, però en veure que no hi havia les claus posades, ha marxat. Finalment, han arribat més patrulles i la policia ha reduït l’home, que ha quedat detingut pels delictes d’estafa, lesions i atemptat als agents de l’autoritat.\nEn acabar l’actuació, els dos agents han estat atesos en un centre mèdic i els dos detinguts han estat traslladats a dependències policials en espera de passar a disposició judicial.


Libros de Infantil Valenciano - Librería Códex.\nBúsqueda de Infantil valenciano\nLibros /\tInfantil /\tInfantil valenciano (32)\nLibros / Infantil / Infantil valenciano\nLOS FUTBOLISIMOS 20. EL MISTERI DE LA MÀSCARA D'OR\nVET AQUÍ DUES VEGADES L´ANEGET LLEIG\nVET AQUÍ DUES VEGADES.HANSEL I GRETEL\nMACIAS ALBA, PABLO / DE MARCOS ESCRIÑA, NACHO / GAUDES TEIRA, BELEN\nVET AQUÍ DUES VEGADES. LA VENTAFOCS\nCARRASCAL DE LA FONT ROJA, EL\nBABY MONI ON ESTÀ L'OSSET?


2013/01/11 Viu la vida, dia a dia en Viu la vida, dia a dia en mp3(11/01 a las 18:31:15) 02:42:55 1699288 - iVoox\nA continuación: 2013/01/14 Viu la vida, dia a dia Cancelar 10\n2013/01/11 Viu la vida, dia a dia\nDescripción de 2013/01/11 Viu la vida, dia a dia\nUna de romanos – Joaquín Sabina\nComencem amb la cuina de la Maria José Robledo. Que ens farà venir salivera amb un parell de delicioses receptes: xampinyons farcits i filet de porc envoltat de cansalada.Tot seguit arriba la Cristina Martí amb el seu espai “El Racó Natural”. Avui parlarem de les clementinaires.\nA les 11 en Lluís Armengol ens acompanyarà, com sempre parlant d’havaneres.I acabarem un segona hora del programa ben musical amb la Gwen Perry.\nA les 12h l’Anna Gual ens portarà la crònica esportiva del cap de setmana. A continuació en Txema Lasaga ens posarà al dia de l’actualitat del món del cinema parlant-nos de les estrenes més destacades.\nAcabarem el programa amb l’anàlisi de la televisió amb els nostres companys Pere Sanchez i Laia Nonell. Serà, com sempre, a l’espai de “La Tele Nostra”.\n2013/01/14 Viu la vida, dia a dia\n14/01/2013 | 02:37:53\n2013/01/15 Viu la vida, dia a dia\n15/01/2013 | 02:43:31\n2013/01/16 Viu la vida, dia a dia\n17/01/2013 | 02:40:01\n2013/01/17 Viu la vida, dia a dia (1a hora)\n17/01/2013 | 54:22\n2013/01/17 Viu la vida, dia a dia (2a hora)\n17/01/2013 | 54:24


Torra anuncia la composició del Consell per la República - À Punt\nTorra anuncia la composició del Consell per la República\nL'acte inclourà les intervencions de Carles Puigdemont i de Toni Comín des de Bèlgica.\nEl president de la Generalitat de Catalunya, Quim Torra, presentarà aquest dimarts el Consell per la República, un òrgan que JxCat i Esquerra Republicana es van comprometre a crear després de les eleccions del desembre del 2017.\nA l'acte assistiran tots els membres del govern català i inclourà les intervencions de Torra; el vicepresident, Pere Aragonès; l'expresident, Carles Puigdemont, i el exconseller Toni Comín; aquests dos últims, des de Bèlgica.\nLa posada en marxa del Consell per la República es va anunciar dilluns des de Waterloo després d'una reunió entre Torra, Puigdemont i representants d'altres partits i entitats sobiranistes.\nAquest dimarts s'espera que el president català anuncie la composició d'aquest òrgan i les seues funcions. Tant JxCat com Esquerra Republicana sempre han defés que ha de ser per a "internacionalitzar" la república i amb protagonisme dels exconsellers que es troben a l'estranger.\nD’ací a una setmana Torra haurà iniciat dues de les qüestions que considera clau del seu mandat: aquest consell i el consell assessor que va presentar la setmana passada.


Polèmica i fortes mesures de seguretat per la visita dels prínceps a Tortosa\nERC i ICV no assistiran ni a la recepció a l'ajuntament ni a la cloenda del centenari de la Cambra\nEls prínceps d'Astúries i Girona, Felip de Borbó i Letícia Ortiz, presidiran avui l'acte de cloenda de la celebració del centenari de la Cambra de Comerç, Indústria i Navegació de Tortosa. Un acte que no es podrà dur a terme a la seu cameral per motius de seguretat, i per això la Cambra ha optat per organitzar un dinar a la masia Racó de Mig Camí. Amb tot, els prínceps sí que passaran pel centre de Tortosa, ja que està prevista una salutació a l'ajuntament, una visita que ha obligat a restringir l'accés a l'edifici municipal per motius de seguretat, i no s'hi podrà entrar fins que els prínceps marxen. Però ERC i ICV no assistiran a cap dels dos actes.\n+ El casal Panxampla ha penjat una pancarta antimonàrquica al pont del tren. Foto: G.M.\nCom ja va passar fa dos anys amb la visita dels ducs de Palma a la ciutat, ni republicans ni ecosocialistes assistiran avui als actes que s'han organitzat a Tortosa per la presència de Felip de Borbó i Letícia Ortiz. El portaveu d'ERC i segon tinent d'alcalde, Ricard Forés, va confirmar ahir que els dos regidors d'Esquerra no assistiran a la recepció oficial que ha programat l'Ajuntament, ni tampoc al dinar organitzat per la Cambra de Comerç. «No hi ha cap motiu especial, només tenim altres feines a fer», va afegir-hi Forés, que va matisar que volia defugir qualsevol polèmica, i que respecta la decisió de la Cambra de Comerç de portar els prínceps d'Astúries a Tortosa. En la mateixa línia, el portaveu d'ICV, Jaume Forcadell, també va assegurar que respectava la decisió de la Cambra, però que no compartia la necessitat de convidar els prínceps per presidir la cloenda del centenari. De fet, ahir al migdia ICV no havia estat convidada a participar en la recepció institucional, i només havia rebut una invitació per assistir al dinar, el preu del qual era de 60 euros per persona. «No som monàrquics i el fet que vinguen els prínceps no ens estimula», va concloure Forcadell.\nD'altra banda, el casal popular Panxampla també ha expressat el seu rebuig a la visita dels prínceps d'Astúries i Girona. «El que per a alguns és honor per nosaltres és una vergonya i sense sentit», expliquen en una nota de premsa. A més de rebutjar la monarquia, el casal popular Panxampla recorda la situació de crisi econòmica que travessa Europa. «Ens agradaria saber si la presència de la família reial a les Terres de l'Ebre ajudarà a resoldre alguns dels problemes que tenim sobre la taula», es pregunten els membres del casal.\n>Homenatge a empreses gairebé centenàries\n>Polèmica i molta seguretat davant la visita avui dels prínceps a Tortosa


Connexions [ From Tarragona ]: CANVIS A L'AJUNTAMENT DE TARRAGONA\nCANVIS A L'AJUNTAMENT DE TARRAGONA\nEl barri del Carme llueix cartells a dojo de la conferència que la regidora Carme Crespo durà a terme ben aviat sobre el sempre apassionant tema dels "Residus urbans" (no confondre amb els urbanos incontrolats que van atonyinar gent durant les rebaixes). M'agrada que el propi Ajuntament se salti "a la torera" -per dir-ho d'alguna manera- la normativa del "civisme" que impedeix penjar cartells a la ciutat, perquè sempre he pensat que aquesta normativa és del tot recalcitrant, una eina per tal d'impedir la llibertat d'expressió.\nPerò bé... l'entrada d'avui efectivament era per parlar-vos de dues regidores del nostre Ajuntament: Carme Crespo i Sandra Coloma, a qui tots recordem per la seva colpidora frase "quina ciutat més maca que tenim", d'altra banda gens faltada de raó.\nTot sembla indicar (rumore, rumore) que ben aviat hi haurà canvis a la casa gran i Sandra Coloma deixarà d'encarregar-se de la regidoria de Cultura per tal de dedicar-se a Joventut i Cooperació. De fet ara Sandra Coloma ja és consellera delegada de Joventut i Cooperació, per tant la pèrdua de les competències a Cultura pot portar a fer-ne apassionades lectures, donades les polèmiques que darrerament esquitxen la regidoria de Cultura. En tot cas, per respecte, no hi entraré a fer conjetures gratuïtes sobre el tema.\nLa persona escollida per fer-se càrrec de la conselleria de Cultura serà la tercera tinent d'alcalde, Carme Crespo.\nSi tot plegat es confirma, desitjar sort a aquestes dues persones en la bella tasca de servir el poble, per la qual han estat escollides per tots naltrus. I posats a demanar un desig... a escriure la carta als reis, demano que la revista Públics torni al format i contingut que tenia abans, recuperant el tarannà obert a la ciutadanía i no només a una determinada manera de concebre la paraula "cultura".\nFotos extretes de la web municipal, a excepció de la del cartell, cedida per un amic blocaire que prefereix restar en l'anonimat.\nBy TR ua a 00:00\nA mi aquesta paia, la Carme Crespo, em fot un fàstic... des que va dir que les actuacions dels municipals estaven totalment justificades... és que, per matar-la. I a sobre vaig assistir a una conferència en què ella presentava el conferenciant i es va fotre a parlar en castellà. Típic de sociates.\nD'altra banda, els canvis són totalment irrellevants. Amb el 35% menys de pressupost per Cultura i el desarrelament del seu concepte de "cultura"...\nsi fa o no fa prefiero a la sandra.\nOstres, doncs recordo una entrevista seva amb el Cuní per tot allò del vent i em va semblar sentir que era del PSC.\nBé, sí, pel cas, tant fot si és d'un o altre.\nAvui he escoltat a la ràdio que deien que hi havia canvis, però és clar, de Tarragona a l'Empordà...ja veus quina poca coneixença pobra de mi... jo llegeixo i així m'entero de què va...\nL'anònim intel·ligent ha dit...\nEts un crack, Tondo... vas treure primer que ningú aquesta notícia.


Emylse. Bloc personal | REFLEXIONS PER COMPARTIR\nGeneral | Anterior | Comentaris (15) | Retroenllaços (0)\nRe: REFLEXIONS PER COMPARTIR\nVaja. Sembla com si miressis a les CUP. I pensar que fa uns anys deies que allò no podia funcionar... :-)\nun que mira | 07/06/2011, 20:25\nToca mirar hacia adelante\nEU pierde un gran activo, por lo visto totalmente desaprovechado. Mal por ellos.\nLa parte buena es que los ciudadanos, como movimiento social independiente de cualquier partido, ahora podremos disfrutar más de tu ayuda.\nUn abrazo enorme, Emy. Ánimo.\nPS: puede que nos veamos el 19 de Junio en la Plaza de España, o eso espero, al menos :-)\nArturo | 08/06/2011, 08:25\nA un que mira\nHola! Durant aquests anys a EU he tingut alguns encerts, però sobretot moltes errades, així que he après bastant.... :-)\nemylse | 08/06/2011, 08:30\nHola Arturo! Qué alegría saber de ti. Espero que nos veamos el 19, y si no, yo creo que ya es hora de que organicemos una cenita de grupo.\nemylse | 08/06/2011, 08:40\nEmylse, no saps com t'entenc. Els motius que exposes (que crec molt encertats) han provocat tot un seguit d'abandonaments de gent molt vàlida. Les "batalles" internes absorveixen tanta energia que si la dediquessin a obrir-se a l'exterior, la cosa els aniria millor. A nosaltres a Pollença ens ha anat prou bé en aquest sentit. Abandonar EU va ser tot un encert, tot i que algunes persones encara segueixen culpant-nos de desbaratar l'esquerra.\nEsper que no abandonis la política, que es pot fer (com tu dius) des de molts llocs diferents. És tracta de construir. I la veritat és que construir, després de tants anys de destruir-nos interiorment, és molt gratificant. Almenys que aquests anys t'hagin servit, com a jo, per aprendre com no s'han de fer les coses.\nGarci | 08/06/2011, 10:53\nComparteix la teva reflexió i em sent molt identificat amb els teus arguments. Estic segur que trobaràs la manera de canalitzar la teva feina política.\nPepe García | 08/06/2011, 11:29\nQuerida Emylse, desde la discrepancia en la mayoría de los análisis y percepciones que expones, debo decirte que entiendo tu decisión dado que apreciando las cosas como las aprecias lo mejor es que tu gran valía como persona y como sujeto transformador de la sociedad las concentres donde puedas explotarlas al máximo... Así gana la sociedad, así ganamos todos.\nMe apena perderte como compañera de organización y estoy segura que nos volveremos a encontrar en la militancia, bien sea en los movimientos sociales o en una futura EU donde te sientas más cómoda.\nSi me necesitas ya sabes donde encontrarme...\nAina Díaz | 08/06/2011, 19:28\nA Aina Díaz\nGracias Aina, seguro que seguiremos siendo compañeras en muchos otros espacios y luchas.\nemylse | 08/06/2011, 21:20\nAllí on l'amor\nentra en combat,\ntot atac és de cor;\ncada retret, un tret.\nI en les nostres mirades\nl'impacte de les bales\nté el calibre de les llàgrimes.\npoeta | 09/06/2011, 13:58\nestimada, no hauríes d'anar retirant l'apartat "les meves organitzacions polítiques" al teu blog?\npoeta2 | 09/06/2011, 14:02\nEi poeta2, calma... temps al temps! I per cert, no sóc la teva estimada ;-)\nemylse | 09/06/2011, 14:47\nEstimada emylse, somos muchos gentes de izquierda que nos identificamos con tu posicionamiento politico y queda claro que de seguir asi euib terminara por ser una fuerza politica testimonial, ojolá se rectifique en las formas de hacer politica y recuperemos nuestras señas de identidad,para bien de la clase trabajadora de nuestra comunidad, que necesita de una izquierda unida fuerte y renovada.\npolivalente | 12/06/2011, 21:12\nTot passa per alguna raó, l'aprenentatge. Ets i seràs una gran persona en qualsevol àmbit, ja ho has demostrat, has fet i faràs un gran treball en la nostra lluita social i política, amb un gran esforç personal, "dantesc" en certs moments. Segueix endavant per favor, gent com tu fa mancada per a seguir creient que un món, una societat mes justa és possible. T'estimo.\nMaiyen | 21/06/2011, 11:16\nEmylse | 21/06/2011, 14:26\nEmylse y el desencanto...\nDe casi todos los que tenemos principios, conozco a Emylse, joven con talento, tenaz, inteligente, trabajadora, honesta.Por todo eso, se ha ido de IU. Mucho me temo, que se tendrá que marchar de los demás.\nRenovarse o dejar de existir, aunque no estés muerta. Ilusionada, esperaba, que una vez "acabada" la feroz dictadura, algo podría haber cambiado en este país. Ya escuchando los distintos mítines, lo que era ilusión, se quedó en un himpas, del que desgraciadamente, pronto salí, tuve que quedarme invalida, para padecer en carne propia, la falta total de democracia. Mientras, no podamos escoger a la persona o personas que nos puedan representar con dignidad, mientras que la justicia sea una ciénaga. Mientras que las prioridades, no sean la calidad en la enseñanza, Ídem en la sanidad, mantener la dignidad de anciano/as, nadie con dos dedos de frente, confiará en este batiburrillo, que a saber como acabará ()Hemos llegado a un punto de degeneración, que es imposible, poder decir, en este país, se siente la honestidad, la solidaridad, el talento, la igualdad y eso tan grande y hermoso, como lo es, la palabra LIBERTAD.Saludos, mí estimada Emylse, seguro que te acordarás de mí, si te digo, que a mí humilde casa, la llaman, Biblioteca. estudiaste con mí hija pequeña, de la que nada espero, y en la que tenia puestas todas mis esperanzas, hoy, quien, me acompaña, quien con generosidad, es mí luz, mí alegría, es nuestro hijo mayor, ese que nunca salio de marcha, el que no bebe alcohol, el que estudia por la loable ambición del saber, sin que la palabra dinero, esté presente, como nunca lo estuvo, cuando vivamos felices, servidora con el AMOR de su vida y ellos con un padre de los de verdad, todo sensibilidad, honestidad, melómano, estudiante tardío por su triste circunstancia. ¡No te rindas, sigue!\n¡Quien pudiera tener hoy tú edad! ¡Nunca, digas, nunca más, porque si que con tenacidad se puede salir de este cenagal, llamado España!\nAline Bach | 23/06/2012, 03:58


ELS ACUDITS MES DIVERTITS SOBRE EL LLOC MES AVORRIT DEL MON: L'ESCOLA! (SUPER AC. LOPEZ, ALEX ; CLUA SARRO, PAU. Libro en papel. Librería Papelería CLIPS\nVista previa: ELS ACUDITS MES DIVERTITS SOBRE EL LLOC MES AVORRIT DEL MON: L'ESCOLA! (SUPER AC


Apunt postelectoral (i 2) | Bloc de Joan Brunet i Mauri\nPosted by Joan Brunet i Mauri | juny 4, 2015 | Articles, Barcelona, Catalunya, Espanya, Política, Sabadell | 2 |\nUna de les qüestions més recurrents aquests dies en els mitjans de comunicació són els posicionaments que actors diversos de la vida pública prenen en relació als resultats electorals que el 24M es varen donar a Madrid i molt especialment, per allò de la proximitat, a Barcelona. Posicionaments que en alguns casos posen en dubte la capacitat de les formacions polítiques emergents per gestionar amb eficàcia i eficiència els ajuntaments dels municipis en els que han resultat vencedores o en els que la correlació de forces els acabarà atorgant la responsabilitat de governar. Aquesta, però, no és una actitud nova i que amb tots els matisos que es vulguin, m’ha retornat al moment d’ara fa 36 anys quant partits d’esquerra guanyaven les primeres eleccions municipals democràtiques després del franquisme en un gran nombre de ciutats i poblacions de Catalunya. També llavors com ara, foren diverses les veus que posaven en qüestió la capacitat dels ‘nouvinguts’ de ‘saber’ com es governava una ciutat atesa la procedència social dels seus membres i la inexperiència que tenien en tasques de gestió col·lectiva. Sense anar més lluny, a Sabadell mateix, la victòria d’Antoni Farrés al capdavant del PSUC va significar un cop dur per a la burgesia local a despit que ell en fos un dels seus fills. Ho explicava gràficament l’any 1999 el llavors conseller del Banc de Sabadell Tomàs Casañas, just quan Farrés acabava d’anunciar la seva retirada de la política municipal amb aquestes paraules: “Tu –referint-se a Farrés— hauràs donat dos disgusts a la dreta local: el primer, el dia que vas guanyar l’alcaldia, i el segon el dia que vas decidir deixar l’Ajuntament”. El cas d’Antoni Farrés no va ser l’excepció que havia de confirmar la regla. Una gran majoria de ciutats catalanes foren governades per joves alcaldes ‘inexperts’ que tenien en comú el procedir de la lluita social i de la reivindicació política.\nQuelcom similar en la forma acaba de succeir a partir dels resultats de les darreres eleccions municipals en les que el cos electoral ha preferit apostar per un canvi, convençut de que vist com anava tot plegat, només actors nous serien capaços d’acarar el procés de regeneració que la democràcia exigeix i de plantar cara a pràctiques polítiques maldestres que al cap i a la fi són les que han alimentat la desafecció que s’està donant entre ciutadania i política; desafecció que al seu torn és la conseqüència d’un sistema de partits dominats pels seus aparells respectius, incapaços de renovar-se i d’adaptar-se als reptes que la societat reclama i sobretot de fer front a les situacions que es deriven d’una escletxa social que amb la crisi econòmica s’ha anat eixamplant dia rere dia. El moviment del 15M fou el primer gran avís: calia canviar el rumb de la política per fer-la molt més propera a la ciutadania. Ben pocs varen fer cas d’aquell avís i ara en paguen, electoralment parlant, les conseqüències.\nLa paciència de la ciutadania no és infinita, de la mateixa manera que no és cert que passi de política com alguns volen fer-nos creure. En tot cas aquesta ciutadania s’ha anat distanciant de la política i dels polítics que no escolten, que no semblen disposats a acabar amb la corrupció i que no tenen en l’equitat social un dels seus objectius principals. I amb aquests ingredients alimentats pels efectes d’una crisi econòmica amb retallades incloses, no ha d’estranyar que una part d’aquesta ciutadania s’hagi decidit finalment a dir prou, i ho ha fet com calia fer-ho, a través de les urnes i donant suport a les formacions polítiques que han posat en primer pla l’eix social, és a dir l’eix de les persones.\nÉs en aquest context que posar en qüestió la capacitat de govern dels nous actors polítics, ha de ser interpretat com una actitud reactiva dels que creien que malgrat els avisos que els arribaven, mai no perdrien les regnes del poder perquè pensaven tenir-ho tot controlat.\nPublicat a Diari de Sabadell, el 4 de juny de 2015\nPreviousApunt postelectoral (1)\nNextEsperar i veure\nIsabel Orriols\ton 7 juny 2015 at 22:21\nMolt bé Joan. L’has clavat. Jo també sóc una d’aquestes ciutadanes que se’m acaba la paciència. Fins quan durarà la poca que ens queda? Fins el 27-S?\n“Tot està per fer i i tot és possible”\nPep Gambús\ton 8 juny 2015 at 9:55\nÉs sorprenent que nou dies després de les eleccions municipals, aparegui un suposat ‘Senat ciutadà’, intentant dir que és el què cal fer, insinuant veladament que efectivament les forces guanyadores no en saben prou i que cal que algú vetlli per la correcció política.


Salionc 1 Tossa de Mar Espanya - Ofertes d'hotels amb els MILLORS DESCOMPTES EN LÍNIA Fer un comentari al lloc web\nSalionc 1Urbanització de Cala Salionç 191, Salionc, Tossa de Mar, Espanya, 17320 - Veure al mapaPuntuació dels comentaris3,8Basada en2comentarisSalionc 1Veure més fotosplatjaVeure més fotosVeure totes les 24 fotos\nHorari d'entrada des de: 04:00 PM Horari d'entrada fins a: 09:00 PM Horari de sortida des de: 08:00 AM Horari de sortida fins a: 11:00 AM L'allotjament\nNúmero de Identificación Fiscal: HUTG-14434 Nombre d'habitacions: 1 Mostrar més\nEls clients han de presentar un document d’identitat amb fotografia i una targeta de crèdit durant el registre d’entrada. Les peticions especials són segons disponibilitat i poden comportar suplements. Cal que informeu el Salionc 1 de la vostra hora d’arribada amb antelació. Podeu fer servir l'apartat de Peticions especials en fer la reserva o posar-vos en contacte amb l'allotjament directament mitjançant les dades de contacte que apareixen a la confirmació. En arribar, cal abonar un dipòsit de 200 EUR per si hi ha desperfectes. Aquest dipòsit es reemborsarà el dia de sortida en funció de l'estat de l'allotjament. Número de llicència: HUTG-14434


EL MEU BLOC: AIGUAMOLLS BÓBILA\nDimarts dia 2 d’octubre. Aquest matí he compartit caminada amb la colla de l’Associació de Veïns de Valldaura, fent la caminada des de Santpedor, als Aiguamolls de la Bòbila i al Parc de l’Agulla. A partir d’aquí ells han seguit al lloc de sortida, i jo, amb el company de fatigues i veí el Mario Revilla, hem seguit fent camí als plans del Guix, per anar pel Grau, a fer el tram del ramal de la séquia que transcorre pel barri a on residim, que és el de La Sagrada Família, per arribar a la nostra llar.\nAmb l’autobús ens hem desplaçat a Santpedor, i com ja he mencionat hem fet la tornada caminant, l’hem allargat un xic més per fer els quilòmetres que gairebé en cada sortida anem fent, i el cos ens demana (si hom si acostuma, es converteix amb addicció), tot sigui per gaudir de bona salut, i viure la vida amb una bona qualitat, pel que per la nostra part hi podem posar. Els ingredients són: Ganes de caminar, portar aigua i la indumentària adequada per poder fer còmodament el recorregut, proteccions les que cada u necessita pel sol, les inclemències del temps ec. O sigui ben poca cosa pels beneficis que aporta al ben estar del nostre físic. Cada dia anem canviant de llocs perquè sigui motivador, i atractiva la pràctica de l’activitat, amb l’afegit de gaudir de la naturalesa que sempre aporta detalls nous.\nFaig l’excepció de no penjar el trac, ja que he tingut un petit fallo, doncs he engegat l’aplicació en sortir de casa, i no l’he pausat durant el trajecte de l’autobús, això ha fet que el total de quilòmetres no sigui real, com tampoc la durada de la caminada ec. De totes maneres com que porto un podòmetre molt fiable us en donaré les dades que sí que són reals, perquè generalment sempre s’avenen amb les dades de l’aplicació.\nAixí que si us interessa la caminada, ha sortit per 12,03 quilòmetres, amb una durada de 2 hores i 45 minuts. Encara que la veritat, és el que menys interessa, perquè el més important com he dit, és fer salut, i, gaudir de bons companys, amb una matinal fantàstica amb tots els sentits.\nUnes fotografies sí que les podeu veure, i comprovareu l’estat dels Aiguamolls, la sèquia, les vistes que hem gaudit en fi... fer-vos una idea visual de la sortida d'aquest dimarts.\nSORTIDA DE LA VILA DE SANTPEDOR\nPANELL DE LES NORMES A SEGUIR\nAQUEST ANY SÓN DIGNES DE VEURE QUINA SENSACIÓ TAN GRATIFICANT\nELS ÀNECS BEN FELIÇOS EN EL SEU HABITAT\nEL BARTOMEU EL CAP I ORGANITZADOR DE LES CAMINADES A VALLDAURA\nEL PERE FELIU DAVANT DEL GRUP DE CAMINADORS\nFENT CAMÍ A MANRESA AL FONS MONTSERRAT COM SEMPRE IMMENS\nL'ANTONI CRESPIERA I EL JULI COMPARTINT LA XERRADA\nEL MATRIMONI MATEO I L'ANNA MARIA\nSANT ISCLE I LA VIA DEL TREN A LA VISTA\nEL BARTOMEU I JO COMPARTINT LA FOTOGRAFIA\nLA MÀGIA DE LA SÉQUIA COM DIU EL PANELL\nPRECIOSA COM SEMPRE- FANTÀSTICA!\nFENT EL TRAM DE SANT ISCLE\nUNA VISTA QUE HO DIU TOT DE LA CAMINADA\nSANT ISCLE QUEDA ENRERE\nLA FOTOGRAFIA DELS PARTICIPANTS D'AVUI\na dimarts, d’octubre 02, 2018\nGola del Bigaire\nPARC DE L'AGULLA-CASTANYADA\nPUNTA SABATA-PONT FORADAT\nAVUI DUES SORTIDES\nBARRI DEL XUP (PARE IGNASI PUIG)\nFOSSAR I TORRENT DE LES TORRES


La Policia Local de Blanes va denunciar aquest diumenge una sala de ball on 45 persones estaven presumptament fent classes de salsa i bachata, mentre que la nova resolució de la Generalitat sobre el coronavirus no permet grups de més de sis persones.\nSegons un comunicat d'aquest dilluns de l'Ajuntament de Blanes, en un restaurant també van aixecar aquest diumenge una acta-denúncia per no respectar la distància de seguretat i tenir més clients dels permesos.\nLa Policia Local va saber que estava prevista l'activitat a la sala de ball i, després de verificar la informació, dos agents van acudir al voltant l'hora anunciada.\nQuan va arribar la patrulla, les portes d'accés extern estaven tancades però es veia llum en el seu interior i s'escoltava música salsa i una veu donant instruccions.\nQuan finalment van poder entrar, després d'obligar a la responsable del local que obrís la porta, van comprovar que hi havia 45 persones ballant.\nTotes les persones portaven la màscara obligatòria posada, però s'estava fent una activitat no permesa, tal com recullen les prohibicions dictades per les autoritats sanitàries a Catalunya per fer front a la Covid-19, i se'ls ha aixecat una acta-denúncia.


Llompart obre el programa de Raixa Nits d'Estiu - raixa\nLa finca de Raixa és una bella possessió situada al municipi de Bunyola al voltant d’una clastra d'estil italià.\nEls jardins que l’envolten, la seva monumental escalinata, el gran safareig i les vistes panoràmiques que regala al visitant la converteixen en una aturada ineludible.\nLlompart obre el programa de Raixa Nits d'Estiu\nDepartament de Participació Ciutadana i Presdiència\nEl públic assitent va poder passejar i participar en la visita guiada pels jardins romàntics de la finca pública de Raixa com a activitat prèvia a l'espectacle homenatge a Josep Maria Llompart "Els mots m'han abocat al poble".\nRaixa reobre les seves portes a la cultura i a les nits temàtiques en un ambient bucòlic on la remor de les granotes, grills i brisa nocturna envolten a les persones assistents. "Els mots m'han abocat al poble", dirigit per Pere Fullana amb la dramatúrgia de Carme Planells, està interpretat per l'actor Xavier Frau i l'actriu Maria Bauçà i acompanyats pel violoncel·lista Miquel Àngel Aguiló.\nLa inauguració del programa fou a carreg del vicepresident segon i conseller de Participació Ciutadana i Presidència, Jesús Jurado que convidà a la ciutadania de Mallorca a venir a gaudir d'aquesta joia patrimonial que és Raixa, en un ambient distès i agradable.\nA l'acte també hi van assistir el director insular de Relacions institucionals i Presidència, Marc Andreu Herrera, la regidora de Bunyola, Agustina Vilaret González, el president de l'Obra Cultural Balear, Josep de Luís i el regidor de cultura de l'Ajuntament de Palma, Llorenç Carrió.\nRecordar que els pròxims espectacles a Raixa seran el 13 i 27 de juny i 10 i 24 d'agost, i que les entrades gratuïtes per a cada un s'hauran de reservar a través de Ticketea una setmana abans de cada data. Per poder gaudir de la visita guiada es recomana arribar una hora abans de l'espectacle, ja que sols s'hi podran apuntar les 50 primeres persones que arribin a la finca.\nLa segona cita serà el 13 de juliol amb el concert de la banda vocal 'a capella' de pop-soul amb reminiscències harmòniques de jazz "Supervoices". L'obra de teatre de Produccions de Ferro "Peccatum" on ens faran redescobrir la bellesa del llenguatge recuperant rondalles i contes que ens han estat transmeses, serà dia 27 de juliol.\nA les nits d'agost cercarem l'oratge de la clastra de Raixa amb el concert de música clàssica "Lied Mallorquí" amb la interpretació del tenor Antoni Lliteres i el pianista Joan Ciria, tindrà lloc divendres 10 i el 24 d'agost finalitzarà el programa amb "Microteatre per refrescar" d'El Somni Produccions, amb tres muntatges de petit format escrits per Xavier Uriz, Jaume Miró i Rafel Gallego; ambientats en diferents indrets de la possessió.


Diálogo de besugos : Centenari de les normes ortogràfiques del català\nEl dia 24 de Gener es vàrem cumplir 100 anys de les normes ortogràfiques del català modern suscrites per la Secció Filològica del Institut d'Estudis Catalans.\nAmb motiu d'aquest centenari el diari La Vanguardia publica un interessant article a la seva secció de Cultura el 3 de febrer de 2012:\n(...)" Unes normes ortogràfiques no són altra cosa que una convenció, un acord entre els parlants d'una llengua per escriure-la d'una manera determinada. Les llengües existeixen encara que no tinguin expressió escrita, va recordar Isidor Marí dijous en la inauguració del centenari de les normes ortogràfiques de l'IEC.\nEl president de la Secció Filològica -que és la que té l'encàrrec de produir les obres normatives de la llengua catalana- va definir la llengua com allò que ens permet ordenar la realitat i transmetre els coneixements; i l'escriptura és l'eina central per dur-ho a terme: "Sense la plenitud de l'escriptura no hi pot haver plenitud cultural ni nacional", va apuntar. Donant la volta a aquesta idea, una mica com allò de l'ou i la gallina, el president de l'Institut, Salvador Giner, acabava de dir que "tota cultura nacional necessita unes normes que regulin l'expressió escrita". (...)"\nFoto: Signatura dels membres de l'Institut d'Estudis Catalans\nque van aprovar les normes ortogràfiques, el 24 de gener de 1913.\n(Exposició: "Prat de la Riba i la Mancomunitat de Catalunya")\nPublicado por Mariluz Puente Balsells en 10:32


Això de l’ensenyament del català | Desclassificats\nLlegeixo a Això del català (Albert Pla Nualart, 2010) “[…] un presdolescent treu més profit partint sempre de l’ús i pujant a la teoria només a partir dels errors i les dificultats que l’ús li planteja.” (p. 42 de l’edició de 2011). Aplaudeixo la reflexió, i hi afegiria que també en treuen més profit els adults, de començar per la pràctica i no per la teoria; una altra cosa és que la idea clàssica de l’aprenantatge és “primer m’ho expliques, i després jo ho aplico”, i això fa que el més assenyat i efectiu sigui anar combinant tots dos procediments. Aquell no només és un prejudici sobre l’aprenentatge, sinó que realment alguns aprenents se senten més segurs sabent que hi ha unes regles per aplicar. Davant d’aquest fet, no crec que els haguem de treure aquesta ajuda.\nTornant a l’aprenentatge que proposa Nualart, en la pràctica de l’aula la reflexió es tradueix a anar fent un banc d’errors per a cada alumne (tant orals com escrits), de manera que durant les classes, si els errors són molt extesos en el grup, o individualment, si són d’un sol alumne, es pugui insistir en aquests punts i, encara més important, fer conscients els estudiants d’aquests errors i de com solucionar-los (potser coneixent la teoria, potser amb exercicis específics).\nPer tant, crec que essencialment durant el curs cal fer coses amb la llengua, tasques amb un component lingüístic: escriure una carta al director, argumentar les nostres opinions, fer un debat, escriure un correu electrònic a un company, etc., activitats que siguin adequades, motivadores i que permetin el reciclatge de continguts —tal com explica Olga Esteve–, de manera que el professor pugui anar registrant els encerts i els errors individuals i de grup, que seran els temes a focalitzar posteriorment amb activitats de reparació a l’aula o explicacions teòriques, en què l’aprenentatge reflexiu hi té molt a dir. De tota manera, no esperem que els estudiants no posin en dubte aquesta manera de fer, per molt entusiasme que hi posem nosaltres, si els estem canviant els esquemes. Per això, expliquem-los per què ho fem i acceptem, també, que hem d’anar combinant totes dues maneres de fer en benefici de tots els estudiants.\nEtiquetes : Albert Pla Nualart, aprenentatge reflexiu, bancs d'errors, competència gramatical, focus on form, gramàtica, habilitats orals, motivació, Olga Esteve, ortografia, tasques, teoria\nLa tècnica de les quatre cantonades →


Manel trenquen la maledicció de la Monumental\nEl quartet barceloní incorpora al repertori de directe les dues cançons publicades aquest any\nMartí Maymó i Guillem Gisbert durant el concert dels Manel a la Monumental. Cèlia Atset\nLa gira del disc Per la bona gent va quedar estroncada per la pandèmia: l’any passat no va haver-hi cap concert dels Manel entre el 7 de març i el 7 de juliol. Van tornar als escenaris per tocar al Teatre Grec davant de 800 persones, l’aforament que permetia el Govern i recomanava el seny, però sense l’obligació de dur la mascareta. Nou mesos després, seguim amb concerts a l’aire lliure per a 800 espectadors asseguts (ara sí, amb la mascareta obligatòria) com el que el quartet barceloní ha fet aquest divendres a la plaça de toros Monumental de Barcelona, amb entrades a 29,50 i 32,50 euros. La pandèmia marca el ritme i, de moment, ningú vol (ni pot) córrer més del compte. A més, hi ha imponderables d’última hora, com el confinament comarcal, que ha comportat que un 8% dels espectadors demanessin la devolució de les entrades. Tanmateix, les localitats que van quedar lliures es van tornar a vendre i finalment el concert ha sigut amb tot venut. Per acabar-ho d’adobar, la restricció que afecta l’hostaleria a partir de les cinc de la tarda també té repercussió en concerts com el de Manel, que havia de ser sense servei de bar. Com a compensació, a la sortida el públic va ser obsequiat amb cerveses del patrocinador del cicle: San Miguel.\nLa Monumental durant el concert dels Manel. Cèlia Atset\n"Gràcies per venir. Ha sigut molt complicat i només faltava la pluja", va dir Guillem Gisbert, constatant la fragilitat de tot plegat. Afortunadament, en aquest vespre d’abril –"un dels mesos que més bé li queden a Barcelona", segons el cantant– les quatre gotes que van deixar humida l’arena de la plaça havien desaparegut just quan va arrencar l’actuació amb Banda de rock. Per tant, Manel per fi van poder fer el concert que es va haver de suspendre primer a l’octubre i després al novembre a causa de l’impacte de la segona onada coronavírica. Calia superar la maledicció de la Monumental, i aquest dissabte hi repeteixen.\nUna de les incògnites de la nit era saber com encaixarien les dues cançons noves publicades aquest any en un repertori prou consolidat. L’amant malalta ha trobat un lloc cap a la meitat, en bona sintonia amb l’estètica i el to d’Amb un ram de clamídies i quan el concert ja havia tingut punts àlgids com La serotonina i sobretot Jo competeixo, la París-Roubaix dels Manel si el grup fos una cursa ciclista. A l’altra novetat, Tipus suite, li han reservat un espai d’honor en el primer bis, allà on el ritme lliga amb el d'una immensa Teresa Rampell i la nit camina inexorablement cap a la culminació de Boomerang i Benvolgut, ara com ara les millors armes per acabar un concert, qualsevol concert. En qualsevol cas, les dues peces noves fan bona cara en un cançoner interpretat potser amb un deix més melancòlic que altres vegades, almenys en la primera part del concert i fins que el torrent de llambordes líriques de Jo competeixo fa la seva màgia i empresona el públic en un goig demoníac mentre Gisbert canta enfosquit pel contrallum.\nAquest directe dels Manel, com el del 2020, no aclapara per les sorpreses, sinó pel desafiament artístic que suposa fer justícia a composicions com Sabotatge i Per la bona gent fugint de la rutina i de la complaença que podria suposar remar amb el vent del públic a favor. Passen els anys, i el quartet segueix foragitant qualsevol indici de decadència. No hi ha espai ni per a la nostàlgia.


Edición del sábado, 10 octubre 2015, página 5 - Hemeroteca - Lavanguardia.es\nEdición del sábado, 10 octubre 2015, página 5\n5 Cultura|s La Vanguardia Dissabte, 10 octubre 2015 LLIBRES TRESREFERÈNCIES Aquestmescoincideixenalesllibreriesobresd’algunsdelsautorsmésapreciatspelsseguidorsdel gènerenegre. Figuresquefanlectorsambtramespotents,queil·luminenzonesfosquesdelarealitat:DonWinslow (‘Elcártel’),elgranrelatordelshorrorsdelnarcotràfic.JohnVerdon,quevinculasuspensividarural(‘Controlaréels teussomnis’).PierreLemaitre,mestredelapsicologiapertorbada(‘Alex’) Quans’arribavaalfinaldeSéelque estàspensant,ellectorpodiadonar se un cop al front. Tan endimoniat era aquell assumpte, ialmateix temps tan traïdorament simple el truc mental que l’impulsava. Tor naria adesafiar el seu protagonista –David Gurney–,aquest escriptor desconegut? Sí que ho faria, iamb qüestionsmésgreus. John Verdon afirma que una de lesraonsperlesqualsconreaelgè nere detectivesc és per descobrir què passa quan s’intenta obrir pas entrelaveritatilapurail·lusió.Per exemple, en aquesta última no vel·la,Controlaréelsteussomnis,hi hatantsmomentsenquèelmalson sembla real: quan una dona cere bralxiscladavantlavisiód’unantic fantasmaalasevabanyera.Quanla hipnosipot –osemblaquepot– fer el que vol amb els nostres pensa ments isentiments. Oquan el vent es gira en la foscor que envolta un solitari hotel camí de Vermont en ple hivern. Oquan Gurney s’en frontaallopsferotgesalsostredela sevahabitació. David Gurney és un home que, encaraquevadirqueno,nopotdir deltotqueno:vadirquenoalaseva feinacomaexitósicondecoratde tectiu d’homicidis aNova York. Llavorsesvainstal·laralasevacasa de Walnut Crossing, al nord de la ciutat de Nova York, enmig d’un immenspaisatgedellacs,valls,bos cosdecirerersvoralesmuntanyes. Allàviuamblasevadona,icadano vel·laésproductedelasevatornada al’acció.Enlaterceradelasèrie,la seva esposa Madeleine –terapeuta quetreballatresvegadesalasetma na alaclínica psiquiàtrica local– li observa, amb suavitat, que des que s’han retirat alacalma de la natu ralesa,hanestatalmenystresvega des en el punt de mira de bales as sassines. Gurneytornaal’acció,perexem ple, quan el seu excompany Jack Hardwick li ensenya la foto d’un home paralitzat per les bales que, pelquesembla,livadispararlaseva esposa. Però David veu en aquests ulls una resposta diferent. Un altre camí. Id’un altre camí es tracta quan aquesta parella, acomençaments dedesembre,estàapuntdemarxar endireccióalesmuntanyesdeVer mont,percaminaramblessevesra quetes alaneu. Llavors reapareix Hardkwick. És mordaç ienginyós, les seves intervencions són petites trevesenl’espessorielterrorquees va imposant en aquest relat, així queDaveiMadeleineabandonenla seva casa iaccepten desviarse cap alazona del llac del Llop: “Les muntanyestenenunhumorimpre dictible. El nostre clima és com la ment d’un maníac depressiu”, els anuncien. Gurneyhadedistingirentreveri tatiil·lusió.Elseuobjected’anàlisi éstotunpersonatge:RichardHam realitat. També la privada: perquè David comença adescobrir una al traMadeleinealacambrad’aquest hotel assetjat per un malalt amb una destral, un policia que sembla psicòtic,homòfonsmilitantsiunric hereu que no se sap si és ofingeix serunpertorbat.Ielpaisatgeéstant omés trampós: el llegendari llac sensefons,elfalcóquesobrevola,la naturaques’acarnissa. Narrat així, sembla mentida que Verdon s’hagi ficat en territoris que, sense anar més lluny, són ma terialdel’últimaentregadelasèrie Millennium (El que no et mata et fa mésfort).Peròaixíés:Gurneys’en frontaaallòqueensvigila.Enspar ladecomidefinson,idelaimpuni tatdelspoderososiomniscientsvi gilants. | JohnVerdon Contralaré els teus somnis/Controlaré tus sue ños ROCA EDITORIAL. TRADUCCIÓ AL CATALÀ DE PAU BOM BARDÓ, I AL CASTELLÀ DE JAVIER GUERRERO. 428/ 429 PÀGINES.19,90EUROS Elquepassa enlateva ment 2. John Verdon Lasevaprimeranovel·la,Séelqueestàspensant(2010), vaserunèxitimmediat.ElvanseguirNoobriselsulls, Deixaenpaueldimoni,NoetrefiïsdePeterPan.Abans, aquestpublicitarideManhattandes“delsalcohòlics seixantaalsworkaholicsnoranta”)vahaverdeferi somiarmoltescoses.Esvareinventarenunnoupaisat ge:eldelseuprotagonista,alaregióoccidentaldeles muntanyesCatskill,alnordoestdeNovaYork. mondestàacusatd’induiralsuïcidi aquatrepersones.Almenys,quatre individusquehavienassistitalase va consulta per deixar el tabac van acabartallantselesvenespocdes prés.Observaraquesthomedeges tossincers,opotserestudiats,ésun exercici fascinant. També la seva germana és un enigma complex, entrelabondatolamanipulació. Fet ifet, tota la novel·la és, pas a pas, una fascinant prospecció de la L’escriptor nordamericà John Verdon MARC ARIAS