H&M i l'explotació als camps de cotó d'Uzbekistan - Campanya Roba Neta - Campanya Roba Neta\nAquest any, una vegada més, centenars de milers d’homes, dones i nens a Uzbekistan s’han vist obligats a treballar a la collita del cotó. Al voltant del 90 per cent del cotó uzbek es cull a mà, i aproximadament la meitat de tot el cotó és recollit per nens explotats.\nSi el treball forçat s’utilitza per conrear i collir cotó en molts països, Uzbekistan és l’únic país on és el govern qui organitza aquesta pràctica dins les seues polítiques oficials. Sovint les escoles es tanquen durant les sembres i les collites perquè els nens puguen treballar els camps. L’explotació a la industria del cotó no afecta sols als nens, els adults solen ser obligats a treballar al camp sense compensació i amenaçats de perdre el seu lloc de feina si no col.laboren. El Govern guanya al voltant d’un bilió de dòlars per la venda del cotó. Cap dels guanys es retornen als agricultors o les comunitats locals.\nAquesta nova forma d’esclavitud no és un secret per a les marques de roba, i moltes d’elles ja s’han compromet a negar-se a comprar cotó fet a Uzbekistan. Però malgrat els acords de compromís, la multinacional H&M es nega a prendre mesures que garanteixin que cap empresa en la seua cadena de subministrament fa servir aquest cotó. El que és pitjor, H&M segons ha informat, té com a proveïdor a Daewoo Internacional, una empresa sud-coreana que ha declarat obertament fer servir el cotó uzbek.\nEl conglomerat coreà Daewoo International disposa de tres grans instal·lacions de processament de cotó a Uzbekistan. L’empresa sud-coreana processa cotó a tot el món i ven filats de cotó i roba a les principals companyies transnacionals, per tant és difícil saber quins productes de Daewoo estan contaminats amb l’esclavitud moderna. L’única opció per tant és que les empreses es neguen a comprar res de Daewoo i que exigeixen als seus proveïdors la prohibició d’aquest cotó.\nEn el cas d’H&M es va comprometre a no comprar cotó d’Uzbekistan i neguen comprar roba de Daewoo, però Daewoo ha informat a la premsa de Corea del Sud que ven a la companyia de roba sueca. A més la marca ha rebutjar la sol·licitud de l’organització no guvernamental Anti-Slavery, responsable de la campanya Crims del Cotó, de posar per escrit la prohibició del cotó uzbek als seus contractes desentenent la seua responsabilitat amb tota la cadena de subministrament.\nMés informació: http://www.antislavery.org/english/campaigns/cottoncrimes/default.aspx\nAquest any, una vegada més, centenars de milers d’homes, dones i nens a Uzbekistan s’han vist obligats a treballar a la collita del cotó. Al voltant del 90 per cent del cotó uzbek es cull a mà, i aproximadament la meitat de tot el cotó és recollit per nens explotats. Si el treball forçat... View Article


SNICKET, LEMONY - Llibres Parcir | Llibreria Parcir | Llibreria online de Manresa | Comprar llibres en català i castellà online\n/ SNICKET, LEMONY\nEL VENTANAL (UNA SERIE DE CATASTRÓFICAS DESDICHAS ...\nLos libros de culto en los que se basa la nueva gran serie de Netflix. Querido lector, Si todavía no has leído nada sobre los huérfanos Baudelaire, hay algo que debes saber: toda... SNICKET, LEMONY MONTENA sábado, 1 de abril de 2017\nAutor: SNICKET, LEMONY Marca: MONTENA Llançament: 01/04/2017 Sense estoc avui\nLA HABITACIÓN DE LOS REPTILES (UNA SERIE DE CATAST...\nLos libros de culto en los que se basa la nueva gran serie de Netflix. Querido lector, Si has elegido este libro porque tenías ganas de leer algo divertido, te has equivocado. Es ... SNICKET, LEMONY MONTENA miércoles, 1 de febrero de 2017\nAutor: SNICKET, LEMONY Marca: MONTENA Llançament: 01/02/2017 Sense estoc avui\nUN MAL PRINCIPIO (UNA SERIE DE CATASTRÓFICAS DESDI...\nLos libros de culto en los que se basa la nueva gran serie de Netflix. Querido lector, Siento decirte que el libro que tienes en las manos es extremadamente desagradable: cuenta l... SNICKET, LEMONY/HELQUIST,... MONTENA miércoles, 1 de febrero de 2017\nAutor: SNICKET, LEMONY/HELQUIST, BRETT Marca: MONTENA Llançament: 01/02/2017 Disponible\nLEMONY SNICKET 2 : ¿ CUÁNDO LA VIO POR ÚLTIMA VEZ ...\n¿Alguien ha visto a la niña desaparecida? ¿Por qué sus padres parecen confusos pero no preocupados? ¿Qué tienen que ver entre sí un experimento de química, un pelo ensortijado y un... SNICKET, LEMONY GALERA sábado, 1 de marzo de 2014\nAutor: SNICKET, LEMONY Marca: GALERA Llançament: 01/03/2014 Sense estoc avui\nLEMONY SNICKET 2 : QUAN LA VA VEURE PER DARRERA VE...\nAlgú ha vist la nena desapareguda? ¿Per què els seus pares semblen confosos però no preocupats? Què hi tenen a veure un experiment de química, un pèl i una estàtua robada? Com semp... SNICKET, LEMONY GALERA sábado, 1 de marzo de 2014\nUn poble de costa que de cop ja no és a la costa. Un objecte robat que no ha estat robat. Un Lemony Snicket adolescent en una de les seves primeres (i més extranyes) investigacions... SNICKET, LEMONY GALERA martes, 1 de octubre de 2013\nAutor: SNICKET, LEMONY Marca: GALERA Llançament: 01/10/2013 Sense estoc avui


Biografia – Noctämbuls\nNoctämbuls es va formar a l’estiu de 2012 de la mà d’Arnau Carbonell (exguitarrista del grup HALF TIME i STRIPOKER) amb la idea inicial de formar un grup tribut/homenatge al mític grup de Hard Rock en Català, SANGTRAÏT.\nUn projecte que ja feia molts anys que buscava muntar, i es va posar en contacte amb antics companys de bandes, Carles Ruiz “Txärli” (ex-baixista de STRIPOKER i TRIPLE RRR, ara també baixista de TERAPIA D MIEDO) i Pep Fillät (ex-cantant de HALF TIME i STRIPOKER).\nDesprés es van unir Rubén Bailón (ex-guitarra de PEDRES DE BRUIXA i ara també guitarra de TERAPIA D MIEDO) i Xiscu Rubio (ex-cantant i armónica de LA GOLDEN).\nPer provar van fer un parell d’assajos al local dels HALF TIME i els va fer un cop de mà l’Ian Patrick (bateria de HALF TIME i CRUELADEVIL) però per falta de temps i altres compromisos, van contactar amb Rafa Ballesta (ex bateria de QUSTOM, entre d’altres)\ni van tancar la formació veient el compromís i les ganes de portar aquest projecte endavant. Després d’uns quants mesos d’assaig el Gener de 2013 van debutar fent un concert a la sala Rock & Apples de Calella (Barcelona) el 26 de gener de 2013,\na partir d’aquell dia ja porten més d’un centenar de concerts arreu de Catalunya i amb molt bona acceptació del públic, telonejant a grups com GURÜ (David Palau), Los Guardians del Pont (ex-Sangtraït), Boikot, Lax’n’Busto, Els Catarres, Dünedain, Opera Magna, entre d’altres…\nVan tenir l’honor a més d’aparèixer en la nova biografia de Sangtraït “Vint Anys Emprenyant els veïns” escrita per l’Iván Allué, fent una petita actuació en acústic a la presentació oficial del llibre a La Jonquera (Girona) davant d’alguns ex-components de Sangtraït (Martí, Lupe i Papa Juls). També durant 2013 a 2015 ja van actuar i van ser entrevistats a diversos mitjans de comunicació com Canal Blau FM, RTV El Vendrell, Ràdio Vilafranca, Cornellà Ràdio i Ràdio Tarragona, i als programes de Televisió “Obert per Vacances” de Canal Blau i “Al Cap del Dia” de Xarxa TV, i ressenyes a les webs de MariskalRock.com, Metalcry.com, el diari Avui, Diari de Tarragona, etc…\nTambé destacant un acústic que van fer l’abril de 2014 a la Casa del Llibre de Barcelona a la presentació del nou llibre de Mariano Muniesa.\nAl Novembre de 2013 van fer la primera gravació com tema propi, fent una versió renovada i més rockera de l’himne de la colla castellera Bordegassos de Vilanova i la Geltrú (Barcelona), van gravar i produir les bateries a l’estudi d’Arturo Torres (Lax n’Busto, La Desbandada, etc) a El Vendrell (Tarragona) i la resta d’instruments, veus i producció final va estar a càrrec dels mateixos Noctämbuls al “Home Studio” d’en Rubén Bailón (Mikasa Records) a Cubelles (Barcelona).\nAl gener de 2014 van començar a enregistrar temes propis com a projecte paral·lel al tribut, fruit d’això al Febrer i al Març van publicar un parell de Demos d’autoria pròpia: Immortals i Dansa de la Mort (Que podeu escoltar al nostre canal de YouTube), autoproduïts pel grup amb l’ajuda de l’Arturo Torres a l’enregistrament de les bateries i l’Elisa.C.Martin (ex-Darkmoor, Dreamaker, Fairyland, Hamka) a la producció i gravació de les veus a (Taller de Vox) Calafell (Tarragona). El Novembre de 2014 van incloure la seva versió del tema de Sangtraït “Els Senyors de les Pedres” al CD Tribut a Sangtraït “No hi ha qui els Pari” distribuït per la discogràfica Picap on van participar amb altres artistes com (Dragonslayer, Lax N’Busto, Lujuria, Regresión, etc…) participant també en el concert de presentació a la famosa sala Luz de Gas de Barcelona amb alguns dels artistes i ex-membres de Sangtraït.\nEl setembre de 2015 van treure el 1r single i videoclip del tema “Terra de Llibertat” avançament del seu 1r LP amb 10 temes que ja es va posar a la venda el dia 22 de gener de 2016 amb la distribució per part de la discogràfica Picap i a les principals plataformes digitals. Durant 2016 i 2017 van treure els videoclips produïts per Castelstudio dels temes “Trenca Cadenes” i “Em Crida”, i una gira presentació que els va portar per molts racons de Catalunya fins al 2018. Actualment estàn amb la promoció del seu segon disc “Torres d’Ivori” amb actuacions arreu de Catalunya i han sortit a revistes com, La Heavy, Rock Estatal, ràdios a escala nacional i internacional, crítiques a webs especialitzades. A l’Octubre de 2019 ja han tret el videoclip del seu primer single “Torres d’Ivori” disponible a Youtube i single a totes les plataformes digitals, disc sencer amb sortida prevista el 28 d’Octubre en format digital i a partir del dia 2 de Novembre concert presentació al MetalCatFest a la sala Razzmatazz 2 de Barcelona, en format digipack deluxe a la venda als nostres concerts i per comanda.\nEl 2020 no va deixar indiferent a ningú, la pandèmia mundial a causa del COVID-19 obliga a aturar la gira ‘Tour-es d’ivori’ amb nomes 6 concerts de presentació del 2n treball de la banda i com les males noticies no podien venir soles, per causes personals en Pep deixa la banda. Però com diu el mestre Freddie, “l’espectacle ha de continuar”, així que va tocar buscar una altra persona que ocupi el lloc de les veus a Noctämbuls, aquest va ser Héctor Llauradó, Ex-cantant de Timeless i amb molta experiència a l’escena “metalera” catalana, amb ell comença una nova etapa en la vida de la banda.\nActualment la banda segueix sense poder fer concerts a causa de la pandèmia però la cosa no pot estar aturada, ens trobem en aquest canvi de etapa i la banda segueix treballant per a poder aportar novetats als seus fans i al panorama “metal” català.


els orfes del Senyor Boix: Malentendido en Moscú - Simone de Beauvoir\na les 0:56\nil cavaliere rosso 20 de març de 2014, a les 12:06\nLlegir els llibres recomanats per l'Anna sempre és un plaer...\nComentar-los amb ella, tota una experiència...\nRecomanables les dos!\nanna 20 de març de 2014, a les 17:53\nJa saps que el sentiment és mutu, espero poder seguir compartint moooooltes lectures i moltes recomanacions!\nSícoris 20 de març de 2014, a les 19:39\nGràcies a tots dos per la ressenya i per la recomanació. Aprofitant que Navona ha tingut l'encert de reeditar la Beauvoir i malgrat el desencís d'aquest "malentendido" que heu resumit tan bé, us faré cas.\nanna 20 de març de 2014, a les 23:38\nAquest Sícoris és la primera vegada que es tradueix al castellà.\nelPac 20 de març de 2014, a les 22:49\nA mi també m'heu encomanat la seua lectura. Mercès, amics.


11:42 AM | October 06, 2018\n"When we played Australia in 2014 we played some attacking cricket," said Sarfraz. "Yasir is our main bowler so we will want him to attack and get us wickets to win the series.\nThe second Test will be played in Abu Dhabi from October 16.


Mobiliari de perruqueria i estètica. Equipament i productes per a perruqueries i clíniques estètiques en Bajo Vinalopo\nMobiliari de perruqueria i estètica en Bajo Vinalopo\nLUZ MOBEL se caracteriza por ser una empresa pionera en el diseño de sus propios productos. Desde hace 20 años, ofrecemos a nuestros clientes diseño para los gustos má[+] Estem en: Llums - Decoració, interiorisme - Il·luminació - Mobiliari de perruqueria i estètica - Mobles metàl·lics\nCortines Reparació d'electrodomèstics Rehabilitació de façanes Bars i cafeteries Roba per a nadons Discoteques i pubs Jardineries Allotjament Revistes, diaris, còmics Articles de publicitat Decoració, interiorisme Tallers mecànics per a automòbils i motocicletes Advocats Neteja Arquitectes Tallers de xapa i pintura Seguretat i vigilància Restaurants, on menjar Ortopèdies Psicologia Calçats Electricitat\n:: Mobiliari de perruqueria i estètica\npreu: Consultar Ventiladores de Techo FARO Torrevieja Dolores\npreu: Consultar Ventiladores de techo en Almoradí Vega Baja\npreu: Consultar Ventiladores con iluminación Almoradí\npreu: Consultar Ventiladores de Techo Almoradí Orihuela Rafal\npreu: Consultar Ventiladores de techo en Almoradí y Vega Baja\npreu: Consultar Lámparas de Sobremesa en Almoradí Vega Baja


El Preinfantil Masculí guanya el seu primer partit\nDesprés d’una primera jornada accidentada i en que no van poder jugar tots els nostres jugadors per problemas tècnics en la nova aplicació de la Federació Catalana de Bàsquetbol, tocava jugar a casa davant l’AE Minguella. Una setmana abans l’equip havia reaccionat tard en la seva visita a la pista del Pineda i aquest cap de setmana rebia a la Gàbia l’AE Minguella de Badalona. Un equip molt concentrat d’inici va marcar diferències en un molt bon primer període, demostrant així que volien rectificar el que es va veure una setmana abans.\nTot i mantenir sempre l’avantatge en el marcador, a la segona part van tornar els nervis i això va portar el partit a un ritme frenètic en que era difícil poder veure una jugada de més de dos passes seguits. Això ens va portar, en molts moments, a fer un joc descontrolat i amb molta pressa. Al final el resultat va ser de UEM 55 – AE Minguella 39.\nTenim clar que hem de continuar treballant cada dia per poder competir durant tot el partit i ser més constants a l’hora de jugar cada període. Aquest grup està treballant de valent i segur que en poques setmanes veurem un equip molt més tranquil i amb més paciència a la pista.\nDissabte rebem el Joventut de Badalona a les 12:00 h al Palau Josep Mora, equip que està amb un balanç de 1-1 igual que nosaltres. Esperem fer un bon partit.


Reparació manual cotxes manual d'usuari, catàlegs de cerca de recanvis de Navegació, Mapes\n» Navegació lloc\n» Tots els materials\n» Guia d'auto\n» Guia de moto\n» Selecció de directoris de peces de recanvi\n» Diagnòstic d'avaries\n» Guia per a les mercaderies\n» Manuals per tractors\n» Navegació, mapes\n» Auto notícies\nTelèfon com un navegant\nHola món. Ordenat de Xina elegant Meizu MX4, esperar l'hora. Digui'm si us plau, que si és necessari calcular que es pot posar al navegador? MediaTek xip, el... [Llegiu-ne més]\nMapa NAVITEL Q 2.2014\nNAVITEL Mapes Q2 de 08.08.2014:\nMapa de visió general de la terra: Descarregar\nEls districtes federals:\nCentral... [Llegiu-ne més]\n0 Respostes | 25.215 vistes\nTargeta oficial Navitel Q3-2013 (Navitel Navigator 8.0 i damunt)\n... [Llegiu-ne més]\n0 Respostes | 13.255 vistes\nBlaupunkt FX Rússia 2012 V4 (per a VolksWagen RNS 310-Seat-Skoda)\nLlista de països:\nDades actualitzades de navegació cobrir el 100% de les carreteres principals i un 35% més car a Rússia.\nLa xarxa de carreteres principal. [Llegiu-ne més]\n0 Respostes | 22.391 vistes\nAndroid o Explorador de windows\nEstic interessat en l'opinió de persones coneixedores, un navegador, és millor prendre en android o el windows? La meva elecció és entre GV5500AND i GeoVision Prestigio LEXAND ST-5350. Quin d'ells és més estable i no lent?\nNavegació 3D amb embussos per a iPad i iPhone\nEl rus de l'empresa "Sidikom navegació anuncia el llançament de la versió" sistema de navegació Progorod» per a mecanismes mòbils d'Apple, de smartphones, iPhone i iPad tablet ordinadors. Una nova versió de "Progoroda". [Llegiu-ne més]\nFirmware original KIA Sportage SL-anglès.\nConcessionari oficial de russificació del cotxe cap unitat estàndard KIA Sportage SL.\nINSTAL·LAR AL SEU PROPI RISC!\nAquest firmware pot qualsevol... [Llegiu-ne més]\n0 Respostes | 34.012 vistes\nToyota-Lexus DVD mapa E12 Rússia-DVD amb mapes de navegació.\nImatge de DVD amb mapes de navegació d'Europa coberts per 99% (Noruega, Suècia, Finlàndia, Dinamarca, Alemanya, Gran Bretanya, Irlanda, els Països Baixos, Bèlgica,... [Llegiu-ne més]\nBMW DVD Road mapa Europa alta DVD 5-2011 maps de navegació per la Mk4.\nUs presentem la versió completa DVD BMW Road mapa Europa alta 2011 que dóna suport a 5è. Aquesta unitat exigeix escriure DVD de doble capa. Per tal de... [Llegiu-ne més]\n1 Resposta | 34,517 Vistes\nV.5.0.0.1069 Navitel Navigator (Android, Symbian, Windows Mobile, WinCE amb mapes "Commonwealth")\nNavitel Navigator-aquest és un sistema de navegació excel·lent, incloent un servei gratuït «Navitel congestió, dades sobre càmeres de vigilància de la policia de trànsit (SPEEDCAM), models tridimensionals. [Llegiu-ne més]\nPàgina 1 de 5 1 2 3 ... Darrera\nSaltar a pàgina:\n-Anglès (EUA) -Rus (RU)


El ple del Consell Comarcal del Baix Ebre aprova un pressupost de 21,7 milions d’euros pel 2022 - Canal 21\nEl ple ha aprovat este divendres el pressupost comarcal per a l’exercici 2022 de 21,7 milions d’euros (21.719.190,74 euros). Això significa un increment del 9,21% respecte a aquest any. La proposta d’ERC i Movem Terres de l’Ebre ha rebut el suport de dos dels grups de l’oposició, PSC i Ciutadans, mentre que Junts per Catalunya s’ha abstingut. El president de l’ens, Xavier Faura, ha destacat l’inversió d’aquesta xifra absoluta.\nLa partida més important és la de transferències corrents, amb un increment del 4,63% on s’inclou l’addenda del departament d’educació, el sanejament, el fons de cooperació de la direcció general de l’Administració Local, el contracte programa de serveis socials i programes del SOC. Les principals inversions recauen en la remodelació de l’estació depuradora d’aigües residuals (EDAR) de Tivenys, l’execució de les obres de sanejament a Vinallop, la millora de les EDAR, la millora de l’eficiència energètica a la seu comarcal i l’asfaltat de la Via Verda.\nEl pressupost també compta amb un increment de les despeses de personal, que pujaran a 6,2 milions d’euros. Faura ha detallat que per tal d’executar els pressupostos, van comptar amb les aportacions dels partits de l’oposició i considera que per “estratègia política” no s’ha arribat a la majoria absoluta.\nTags: Baix EbreConsell Comarcal del Baix EbreDestaquemEconomiaSocietatTortosaXavier Faura


Què puc fer a la fase 1? - Cerdanyola al dia\nRedacció23 de maig de 202016min0\nSí, està permès dins la mateixa regió sanitària del domicili propi mantenint la distància de seguretat i la resta de mesures preventives. No es recomana visitar les persones vulnerables (majors de 70 anys, persones amb malalties prèvies…). Cal evitar el contacte físic en general (petons, abraçades, etc.), sobretot amb les persones més vulnerables. També es permet, en general, l’assistència a domicili per tenir cura de persones vulnerables o dependents i per recollir menors d’edat als domicilis dels progenitors o tutors sense límit de regió sanitària, inclòs el règim de custòdia compartida o similar, amb les consideracions de la pregunta 7.\nEls grups màxims de persones són de 10 persones (aquest límit no s’aplicarà a persones que visquin juntes). Durant aquests contactes socials amb terceres persones, s’hauran de respectar les mesures de seguretat i higiene, , com l’ús de mascareta, com la distància mínima de seguretat de 2 metres, o establir mesures alternatives de protecció física, d’higiene de mans, etc.\nSí. Els grups socials poden ser de com a màxim 10 persones (aquest límit no s’aplicarà a persones que visquin juntes). Durant els contactes socials amb terceres persones, s’hauran de respectar les mesures de seguretat i higiene, ús de mascareta sempre que no sigui possible garantir la distància física de 2 metres amb altres persones, o establir mesures alternatives de protecció física, d’higiene de mans, etc.\nPodem estar-nos als espais comunitaris de l’edifici on vivim?\nCal respectar la limitació de grups d’un màxim de 10 persones mantenint les mesures de seguretat (ús de mascareta, distància de 2 metres, absència de contacte físic…). Eviteu el contacte amb els elements comuns, com ara bancs o similars.\nEs permet l’assistència a llocs de culte sempre que no se superi un terç del seu aforament i que es compleixin les mesures generals d’higiene i distància física d’1 metre. No es poden emprar els espais exteriors dels edificis ni la via pública, ni tampoc els passadissos o els espais laterals interiors dels edificis.\nS’autoritzen les sales de vetlla en tot tipus d’instal·lacions, públiques o privades, amb un límit màxim de 15 persones en espais a l’aire lliure i 10 persones en espais tancats. La participació en la comitiva per a l’enterrament es restringeix a un màxim de 15 persones. En tot cas, s’hauran de respectar les mesures de seguretat i higiene establertes, l’ús de mascareta sempre que no sigui possible garantir la distància física de 2 metres amb altres persones i la higiene de mans.\nLa normativa estatal no preveu específicament ni restringeix l’activitat esportiva en el medi aquàtic (platges, rius…). Es recomana no fer-ne i respectar el tancament d’aquests espais que els ajuntaments duguin a terme per seguretat. També es permet l’activitat cinegètica i la pesca.\nEn el cas que la modalitat es practiqui amb la participació d’animals, es podrà fer a l’aire lliure de forma individual al recinte on es trobi l’animal, amb cita prèvia i dins la franja establerta.\npreviousL’escola d’Octavi Tarrés treballarà també en la millora dels materials per a porters\nnextLes principals vies de Cerdanyola es reservaran per als vianants els caps de setmana


1978. Street legal | Històries del sud\n1978. Street legal\nPosted in Bob Dylan by jordimartifabra on 4 Mai 2012\n“I ara cap on tiro?”, sembla que pensa Bob Dylan a la portada d’Street legal. Acaba de buidar-se amb dos discos inesgotables, Blood on the Tracks i Desire, i albira el futur plantat al carrer i immers en contenciosos legals i dolorosos. Potser està esperant que arribi l’autobús, o la revelació que marcarà els seus àlbums posteriors, els del tebi cicle cristià. Aquest és un elepé més angulós que els dos anteriors, amb cors gospel-soul i un so de grup poc perfilat per dissertar sobre amargors espirituals i sobre l’apassionant món de la parella. No és el millor disc de Dylan, però és el primer seu que em vaig comprar. Fins aleshores només tenia casets amb cançons i títols tan desordenats com el meu cap…\nEn qualsevol cas, Dylan sempre és Dylan i aquí llueix una veu desorientada però digna. Segueix aplicant imatges lúcides i fent entrexocar visions poderoses als versos, però ja no les fa servir per elevar el cant de les crisis socials o generacionals, sinó per enfonsar-se en crisis emocionals, domèstiques i espirituals, amb tocs de patetisme. A més, hi ha moments del disc que sembla que la veu vagi desarticulada respecte els instruments, contribuïnt a una inicial sensació general de desballestament que es va perdent a mida que el vas escoltant amb els anys.\nEntre les millors cançons del disc hi ha la primera, “Changing of the guards”, on el saxo de Steve Douglas i un grup de rock robust recorden el so de Bruce Springsteen, mentre que els cors de tres veus femenines accentuen la pàtina celestial d’una peça que avança rodant i rodant. “Changing of the Guards” arriba i se’n va en fade out; Dylan hi va en marxa, disparant una imatge darrera de l’altra, anunciant un oníric canvi de guàrdia mentre els antics paradisos es cremen. Aquesta cançó val per tot el disc.\nDesprés, amb “New Pony”, guanya protagonisme la guitarra elèctrica i bluesy i se’ns parla d’una petita euga que s’ha trencat la cama i necessita un tret de gràcia. A qui es referirà el cantant? A algun antic i gran amor, segurament. L’ambient és crispat, obsessiu, fins i tot desagradable, com el retrat d’una ferida que no para de sagnar. “No Time to Think” segueix i accentua la desesperança del desgraciat poni anterior.\n“Baby Stop Crying” i “Is Your Love in Vain?”: Tot i que la primera du sucre incorporat i l’harmonia i els arranjaments de la segona s’acosten perillosament a l’”Eres tu” de Mocedades, aquestes són dues grans balades, dues composicions de fonaments gegants que haguessin merescut uns millors acabats. La primera ens la imaginem sonant en qualsevol bar de carretera perduda; la segona té una trompeta i una lletra interessant sobre el joc etern de l’amor i el desamor, Dylan canta amb un posat maltractat però ferm, a anys llum del victimisme i el to d’autoajuda que omple la majoria de les lletres del pop d’avui.\nDesprés ve “Señor (Tales of Yankee Power)”, on apareix el Dylan que truca a les portes del cel per mirar de parlar amb algun responsable del desgavell. Segueix la línia de les grans composicions de paisatges buits i estèrils, l’estètica de Pedro Páramo: “Ballad of a Thin Man”, “Knockin’ on Heaven’s Door” i “Love Sick”. Tot i que no arriba a l’altura d’aquestes tres meravelles, Dylan torna a demostrar -aquí acompanyat de mandolina, teclats i cors- que és únic descrivint malsons.\nEl to es torna a fer líric amb “True love tends to forget”, una bella i inspirada melodia coronada amb cors gospel, i els instruments s’esmolen immediatament després amb “We Better Talk This Over”: entrada de country-rock amb piano Lynyrd Skynyrd, guitarra de cowboy de mitjanit i cotxes fugint a tota pastilla per àmplies carreteres omplen la cançó.\nLa darrera peça, “Where are you tonight?”, s’obre amb unes percussions mig salseres, però ràpidament irromp el gospel elèctric i ja no para de crèixer al llarg de sis minuts de versos i exclamacions. Bob Dylan i tres coristes cantant a l’absència.\nTagged with: Bob Dylan, street legal\n« Posant música a un estel (8): La rumba del Micu\nSerrat, de l’exili al cine Favència »


Axó - Viquipèdia, l'enciclopèdia lliure\nNeurona i nervi\n67308 : multiaxial – jeràrquic\nL'axó (o àxon), format per la mielina, el node de Ranvier i la cèl·lula de Schwann, és una prolongació de la cèl·lula nerviosa a través de la qual viatja l'impuls nerviós (potencial d'acció) de forma unidireccional des de la seva regió inicial fins a tot un seguit de ramificacions terminals (anomenades terminacions nervioses), amb les quals estableix contacte amb una altra cèl·lula. En la neurona adulta es tracta d'una prolongació única.\nTipus de neurona segons la llargada de l'axó[modifica]\nNeurones Golgi tipus I: Tenen un axó llarg\nNeurones Golgi tipus II: Tenen un axó curt, semblant a una dendrita que acaba prop del soma.\n↑ «Axó». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.\n↑ The Neuron: Cell and Molecular Biology 3rd Edition, Irwin B. Levitan, Leonard K. Kaczmarek. 632 pag. Oxford University Press. ISBN 0195145232, ISBN 978-0195145236\n↑ Neuronal Guidance: The Biology of Brain Wiring (Cold Spring Harbor Perspectives in Biology) 1st Edition. Marc Tessier-Lavigne, Alex Kolodkin. Series: Cold Spring Harbor Perspectives in Biology. 330 pag. Cold Spring Harbor Laboratory Press. ISBN 0879698977, ISBN 978-0879698973\nA Wikimedia Commons hi ha contingut multimèdia relatiu a: Axó\nObtingut de «https://ca.wikipedia.org/w/index.php?title=Axó&oldid=27821257»\nLa pàgina va ser modificada per darrera vegada el 20 jul 2021 a les 16:18.


Contacte - Living a Job\nContacteLiving a Job2017-10-10T15:48:58+00:00\nTel fixe: 93-445-17-88\nEl teu electrònic *\nOrientació Professional Tècniques d'Estudi Projectes per a Escoles Projectes per a Ajuntaments Servei Exprés Altres\nExplica'ns breument que necessites\nEn compliment del Reglament General de Protecció de Dades (UE) 2016/679 del Parlament Europeu i del Consell de 27 d'abril de 2016 li informem que les dades per Vd. proporcionats seran objecte de tractament per part de LIVING A JOB CONSULTORS S.L. amb CIF B66002098, amb domicili a SANT CUGAT DEL VALLS (BARCELONA), C.P. 08173, CALLE ABELLA 7 BAIXOS SEGONA, amb la finalitat de prestar-li el Servei sol·licitat i/o contractat, realitzar la facturació del mateix.\nLes dades proporcionades es conservaran mentre es mantingui la relació comercial o durant els anys necessaris per complir amb les obligacions legals. Les dades no se cediran a tercers excepte en els casos en què existeixi una obligació legal.\nVostè té dret a obtenir confirmació sobre si LIVING A JOB CONSULTORS S.L. estem tractant les seves dades personals i per tant té dret a exercir els seus drets d'accés, rectificació, limitació del tractament, portabilitat, oposició al tractament i supressió de les seves dades així com el dret a presentar una reclamació davant l'Autoritat de Control mitjançant escrit dirigit a l'adreça postal a dalt esmentada o electrònica hola@livingajob.com adjuntat còpia del DNI en tots dos casos.\nConfirma que no ets una màquina:


PSC Molins de Rei | Viu Molins de Rei | Page 26\nLaia Bonet reivindica l’eix social del PSC a Molins de Rei\nJose Polo • 17/11/2012\nEl PSC comença la campanya a Molins de Rei carregant contra la política de CiU i explicant el projecte federalista. La sala d’actes de Ca n’Ametller s’omple per escoltar a la diputada Laia Bonet, qui critica l’austeritat com a “veritat única” i posa en relleu els beneficis de la “fraternitat” federal.\nL’Ajuntament cedeix la gestió dels impostos a la Diputació\nJose Polo • 11/11/2012\nEls tributs municipals estaran gestionats per la Diputació de Barcelona. El govern argumenta que així es guanya “eficàcia i facilitats per al ciutadà” mentre que bona part de l’oposició tem que el consistori “perdi informació necessària”. PSC i CiU aproven la mesura amb el suport del PP.\nMolins de Rei es declara moralment “territori català lliure i sobirà”\nJose Polo • 29/10/2012\nLa moció presentada per Esquerres, Iniciativa i CUP s’aprova amb el suport de CiU, l’abstenció del PSC -que es posiciona a favor del dret a decidir- i el vot en contra del PP. La sala de plens s’omple de ciutadans que volien veure in situ com s’aprovava la simbòlica moció.\nTres noies fan renéixer la Joventut Socialista de Molins de Rei\nJose Polo • 28/10/2012\nLa JSC Molins de Rei es reconstitueix després d’anys d’inactivitat. Tres joves molinenques formen el nou projecte. 60 persones assisteixen a l’acte de constitució a la Federació Obrera. La primera secretària, Daniela Fernández, espera el “creixement” de l’entitat.\nEl ple defensa l’autonomia municipal\nJose Polo • 11/09/2012\nS’aprova una moció que denuncia l’intervencionisme del govern espanyol en l’autonomia municipal i reclama un nou model de finançament. Per motius diferents, PSC i CUP s’abstenen en el punt on es reclama un concert econòmic per a Catalunya.\nL’Ajuntament elimina l’impost de plusvàlua a les persones desnonades\nJose Polo • 10/08/2012\nS’aprova per unanimitat l’eliminació de l’impost sobre l’increment de valor dels terrenys en casos de desnonament o procés d’execució hipotecària. Tots els partits polítics consideren la mesura com a positiva davant la situació de crisi econòmica.\nL’Ajuntament fa una audiència pública del pla local d’habitatge abans de l’aprovació\nJose Polo • 11/07/2012\nEl govern comença un altre procés de participació ciutadana amb el pla local d’habitatge. S’ha realitzat una audiència pública participativa abans de l’aprovació d’aquest i no com va passar amb els pressupostos municipals, quan es va fer després. Només una trentena de persones han participat aquesta vegada.\nMolins de Rei puja un 5,2% les tarifes de l’aigua\nJose Polo • 18/06/2012\nEl consum d’aigua serà un 5,2% més car a Molins de Rei a partir del mes de juliol. La tinent d’alcalde Mònica Santamans (CiU) assegura que “s’ha tingut en compte el context de crisi a l’hora de fer aquest augment de tarifes”. La proposta del govern municipal ha estat recolzada per Iniciativa.\nUn any de sociovergència a Molins de Rei\nJose Polo • 11/06/2012\nViu Molins de Rei repassa el primer any de sociovergència al govern de Molins de Rei en dotze moments, un per mes de mandat. Tot just aquest dilluns 11 fa un any del l’inici de mandat del nou govern municipal de Molins de Rei format per PSC i CiU.


UEP!: ERMITA DE BETLEM.\nDijous, 26 de Gener. Avui em partit a l’hora habitual del lloc habitual cap Artà. Volem anar per la Serra de Llevant i pujar a l’ermita de Betlem des de la Colònia de Sant Pere, per després continuar pujant fins... allà von arribem. A Palma esta ennigulat però cap a l’Est de l’illa la previsió del temps ens dona que farà bo. Ja ho vorem.\nDesprés de recórrer tota l’illa, hem passat per la Colònia de Sant Pere i uns 300 metres abans d’arribar a Betlem, em aparcat els cotxes davant el lletrero que indica la pujada a l’ermita.\nEns hem posat les motxilles en condicions i després de buidar el canari, em començat a pujar per aquell camí que ens indicava 5 minuts fins a les “Cases de Betlem” i 50 minuts fins a l’ermita. El dia esplèndid. En tingut sort.\nGairebé iniciar la pujada ja ens trobem amb una antiga caserna de soldats que el varen reconvertir en una base de helicòpters contra incendis. Tots recordareu que aquestes muntanyes es varen prendre foc fa un parell d’anys. Tot d’una ens trobem amb unes cases en ruïnes. Els diuen les “Cases de Betlem” que daten del segle XIX. La primera era la Casa des Garriguers y devora hi ha un altra que era la Casa des pagès. Per un moment ens imaginem allò amb vida i de seguida continuem el nostre camí. Des de les Cases hi ha un altra lletrero del GR que posa 45 minuts fins a l’ermita.\nEl camí va paral·lel al torrent de Betlem i a mida que vas caminat i vas guanyant altura, les vistes cap a darrera, cap a la mar, es fan cada vegada més espectaculars. Al altre costat de la Badia se divisa molt bé Cap el Pinar i tota la Serra fins a Formentor. A la nostra vorera, Es Caló des Corb Marí, Sa Punta de S’aigua dolça...\nHi ha una presa al torrent per aguantar s’aigua quan plou i evitar que es vagi cap a la mar arrastrant la brutor de la muntanya.\nAquest tipus de preses es construïen per això. Després l’aigua que recullen se’n va filtrant al terreny i per això romandre sec quasi sempre. A la muntanya de la dreta hi ha una zona de coves a les roques que es diuen “Els ulls d’en Midó”. Son unes coves naturals, refugi de cabres, que en l’antiguitat servien també com a refugis de contrabandistes.\nLa vegetació es majoritari de mates i garriga. Hi ha molts de garballons, l’única palmera autòctona de les Balears. Aquesta planta els nostres avantpassats l’usaven pe fer graneretes de emblanquinar, capells, ventadors pes foc, senalles i també s’emprava per cordar cadires.\nEl camí no es fa pesadet, encara que tot es pujada. Però es una pujada suau que no fot els genolls, ni per pujar ni per davallar. En un moment ja albirem s’ermita i arribem a l’hort de s’ermità, un ample terreny tancat de paret de pedres, amb uns bancals, molt bé conservats.\nPassant un portell ens trobem amb una cova petita a von hi ha una capelleta amb una verge i una pastoreta que rememora a na Bernardeta. A devora està la font de s’ermità, que mana contínuament un aigua boníssima, a von arriben cotxes des de Artà per carregar bidons. Serà miraculosa?. Per si cas varem veure i també varem carregar les nostres ampolles.\nEn l’època musulmana aquesta possessió va pertànyer a s’Alqueria de Binialgorfa i després es va integrar a la Devesa de Ferrutx . El 1302, Jaume II la va comprar per poder caçar-hi. La va omplir de senglars, cérvols i faisans. Els se degué carregar a tots, per que, a Déu gràcies, no ha quedat ni un.\nCaminant cap s’ermita, hi ha una olivera mil·lenari amb un lletreret que posa : Antiga olivera de Binialgorfa...\nS’ermita es va construir sobre les ruïnes de la antiga Alqueria de Binialgorfa. Quan el seu propietari, Jaume Morei Andreu, va cedir dues quarterades a von havia una torre i una tafona en ruïnes, ho va fer amb la condició que se edifiqués una ermita que se dediqués al betlem. Així, el 29 de Juliol de 1805, varen arribar 5 ermitans : en Sebastià, d’Artà; en Pau, de Sant Joan; en Ramón, de Montuiri y en Francesc y Manuel de Ciutat.\nHi ha un monument que diu que quan varen arribar a aquest desert, varen dormir davall un ullastre que es troba en aquest mateix lloc. Aquest ermitans varen ser els que varen aixecar l’actual edifici. En Sebastià Sampol, que era el Superior, l’any 1820 quan la pesta va assolar el poble d’Artà, va davallar a consolar als malats i ell també es va contagiar. Quan va tornar a l’ermita i els seus companys van sortir a rebre-ho, no els va deixar apropar-se. Es va quedar a la porta del jardí i allà va romandre tot sol fins que la mort li va sobrevenir. Un mosaic explica el lloc.\nQuan varem entrar a la Capella, ens va cridar l’atenció les pintures que hi ha a la Cúpula.\nEl seu autor en Francesc Parietti i la va pintar al 1863. El Altar Major es de mabre amb escultures esculpides per Adrià Ferrà. Aquesta Església es germana a la que hi ha a Valldemossa.\nPerò resulta que fa dos anys, al 2010, el darrer ermità se’n va anar a Valldemossa i la ermita ha quedat ara buida. Uep! Han dit els actuals propietaris. Si el nostre avantpassat va cedir aquests terrenys per fer una ermita i ara ja no s’empra com a tal, tot això a de tornar a les nostres mans... Idò amb això estan, segons varem llegir a la premsa.\nDesprés de visitar la capella varem sortir per la part de darrera i varem pujar cap l’observatori d’en Coassa, des de von s’albiren unes vistes impressionants de tot l’Est de l’illa.\nAquest observatori el varen construir els militars per controlar els vols dels avions que volaven aquest espai. A les parets encara es poder veure uns dibuixos d’avions amb el seu nom, per poder-les identificar segons la seva figura. Ara aquest casal està en ruïnes. Una llàstima.\nVarem estar una estoneta allà dalt contemplant, Sa Colònia de Sant Pere, C’an Picafort, Son Serra de Marina i tota la badia d’Alcúdia. Es impressionant.\nDesprés varen tornar a davallar cap s’ermita per agafar el camí de S’Atalaia i pujar pel puig de la Mare de Déu fins que varen arribar a dalt de tot. Allà varem dinar i després de descansar una estoneta varem tornar a descendir pel mateix camí que havíem pujat.\nEn total han estat 10,430 quilòmetres i 3,51 hores de caminada efectiva. Es una excursió molt maca, fàcil i que te permet fer moltes variants, ja que per s’altra banda se pot arribar fins a S’Arenalet d’Albarca, S’Alqueria Vella, etc.etc.\nA més, se pot arribar amb cotxe a s’ermita des de Artà i fer la variant que trobeu més convenient.\nRés més. Fins la propera. Adéu siau!.\n(Les fotos son de Miquel Barceló i meves)\nLes cases de Betlem\nCases des Garrigué\nAl fons Cap es Pinar\nEl camí de ferradura\nLa capelleta davora la font\nLa font de l'ermità\nL'arribada a l'ermita\nOlivera milenaria de Binialgorfa\nl'entrada a l'ermita\nFou construida a 1805\nGermana de la Cartoixa de Valldemossa\nTota la Badia d'Alcudia\nPublicado por Luis Miguel Estelrich Ruiz en 4:36


Associated persons Altres Venut per Salvador Babra, llibreter (1874 - 1930)\nOther Associated Texts cnum 389 MS: Desconegut, Tractat d'astrologia. Barcelona: Catalunya (BNC), 1957, 1301 - 1400\nSpecific witness ID no. 1 BITECA cnum 3166\nLocation in volume ff. 7v-8 (fol. mod.)\nff. xxxvv-xxxvj (fol. ant.)\nUniform Title IDno, Author and Title texid 3683\nDesconegut. Màximes morals (fragments)\nDate escrit 1380 - 1440\nIncipits & explicits in MS text: [ 7v] Tres letres say que fan hom mal traser E fan ne (…) qui fan hom jay\nrubr.: Hoc dixit monacus de Fuxano\ntext: Subra fusa ab cabirel, porch ab vnxo nouel e galina ab luxell … foc de lenterna\ntext: [ 8] Jo vi sens vls murir .j. mort | Encara es viu que no es mor | Aço viu jo apres ma mort\nNote Es tracta de una pregunta amb la seva resposta encapçalades per rúbriques en llatí i acompanyades de altres textos, en part ratllats. Es podria parlar d'una prosa rimada\nSpecific witness ID no. 2 BITECA cnum 3142\nLocation in volume ff. 22-34 (fol. mod.)\nIncipits & explicits in MS acc.: [ 22] C3um animaduerterem quod plurimos homines errare grauiter in via morum succurrendum opinioni eorum et consulendum fore existemaui maxime ut gloriose viuernt et honorem contingerem\nSpecific witness ID no. 3 BITECA cnum 3167\nLocation in volume ff. 35-37 (fol. mod.)\nff. lxvj-lxvij[i] (fol. ant.)\nUniform Title IDno, Author and Title texid 3684\nIncipits & explicits in MS rubr.: [ 35] Sancta Maria\ntext: B2enestruc ne mal estruc nol cal mati leuar … [ 37] … A colom sadol seres li amarguen\nNote La inicial de cada aforisme, copiada en una columna independent, té un toc en color vermell; notes marginals de lectura\nSpecific witness ID no. 4 BITECA cnum 3101\nLocation in volume ff. 37v-41v (fol. mod.)\nff. lxvij[i]v-lxxii (fol. ant., amb un salt de 10 ff. que sembla una errada)\nTusson. En nom de Déu, nostre Senyor\nIncipits & explicits in MS text: [ 37v] En nom de deu nostre senyor | Ihesu christ saluador | Lo qual de tot lo mon es creador | Da tots los iiij alaments … [ 41v] … Quels donas fruyt cominalment | Lo qual a deu fos obadient | E que aqui fos ereters\nPoetic Stanza 179 vv.\nAssociated Persons Atribució autoria: Tusson (Fra), clergue regular ( (Catàleg de la Biblioteca))\nNote aquest testimoni copia, després del v. 100, una línia que no apareix a l'edició: “Lo qual era senyor de grans possessio”. Per altra banda, els vv. 1-2 ocupen una única línia d'escriptura\nSpecific witness ID no. 5 BITECA cnum 3326\nLocation in volume ff. 54va-55ra (fol. mod.)\nff. xcva-[xci]ra (fol. ant.)\nUniform Title IDno, Author and Title texid 1828\nDesconegut. Glossari d'adverbis llatí-català\nDate compilat 1350 [?] - 1400 [?]\nIncipits & explicits in MS rubr.: [ 54va] Aduerbia\ntext: Audacitur - ardidament … [ 55ra] … licite - lagudament\nSpecific witness ID no. 6 BITECA cnum 3143\nLocation in volume f. 79 (fol. mod.)\nIncipits & explicits in MS text: [ 79] Pus ques perdet en mercaders la fes … Si donchs vey en ques tot lo mon perduts\nSpecific witness ID no. 7 BITECA cnum 3144\nIncipits & explicits in MS text: [ 111] Dins en .j. any son scrits | Cinquanta .ij. setmanes complideS … [ 111v] … Per co cor totes son scrites | Sino aquestes queus he dites\nSpecific witness ID no. 8 BITECA cnum 3146\nDesconegut. Fragment astrològic (càncer) ([?])\nMatfre Ermengaud. Breviari d'amor ([?])\nIncipits & explicits in MS rubr.: [ 120] Cancer\nSpecific witness ID no. 9 BITECA cnum 3145\nLocation in volume ff. 121-122v\nDesconegut. Sermó sobre els estaments de bona vida\nIncipits & explicits in MS text: [ 121] E cant la anima deytal hix del cors los angels prenenla e passenla per la primera plassa … [ 122v] … E se dapmna la muyller del usurer portant ornamens e aransamens qui son estats dela usura E se dapmnen los arates tanent la eretat\nNote El primer paràgraf del text complet comença: “Lo terç grau o estament de bona uida es misseracio fraternal e dien los doctos que bona cosa es deuocio spiritual e afliccio corporal mas mot mylor misseracio fraternal. E es misseracio fraternal quant alscuns uehen que lur proysma no ha habitacio ne ha uestadures ne que menyar…”, paràgraf que acaba amb una cita llatina: “Vti missericordes quam misericordia consegunt”\nSpecific witness ID no. 10 BITECA cnum 2304\nLocation in volume ff. 123-148v (fol. mod.)\nff. xxxv-xlviii + lv-lviii + lxi (fol. ant.)\nIncipits & explicits in MS text: [ 123] per los morts e En laltra per los vius e [de]uem sabre que loch de reffrigeri ha Contre la orda del inffernal e de porgatori aço dix lo salmiste … [ 148v] … qui vulla fer aquest servey que sie sens peccat mortal\nSpecific witness ID no. 11 BITECA cnum 3168\nLocation in volume ff. 151 + 153v (fol. mod.)\nff. lxiiii + lxvi (fol. ant.)\nUniform Title IDno, Author and Title texid 3686\nGuillelmus de Podio. Tractat de cant pla\nIncipits & explicits in MS text: [ 151] cante per becayre pren la ueu de ge sol rent per que diu hom … [ 153v] … ab dues son […s]\nNote identificat per A. Gudayol, és precedit per un foli en blanc afegit en el moment de la restauració


La Festa Dels Dimonis Alba I Marta by Anna Mª Garcia 511 views\nTexas Star Chart for Juan Seguin El... by ttrantham 406 views\n1. LES FESTES DE LES ILLES BALEARS. FESTES DE SANT JOAN .\n3. Els orígens de les Festes de Sant Joan de Ciutadella és remunten a segles enrere. Segons apunten els historiadors, la celebració neix entorn a l'ermita de Sant Joan d'Artrutx avui coneguda com Sant Joan de Missa. Tots els personatges que prenen part directa a la festa van rigorosament vestits d'etiqueta, i els més destacats són els que formen part de la "Junta de Caixers". Aquests són els representants de l'antiga societat de Ciutadella: noblesa (caixer senyor), clergat (caixer capellà), artesans (caixers menestrals) i pagesos (caixers pagesos). El flabioler , que acompanya la junta, és l'encarregat d'anunciar les ordres amb el tambor i el flabiol durant el transcurs de la festa.\n4. AQUEST ÉS EL CAIXER FADRÍ.\n5. QUAN AGAFEN LES ANELLES\n6. EL BE, EL DIA DEL BE ÉS EL DIUMENGE ABANS DEL DIA DE SANT JOAN.\n7. LES CAROTES.


Jo camino, tu camines, ell camina....: Quan hi ha diners, el sentit comú és el menys comú dels sentits?\nQuan hi ha diners, el sentit comú és el menys comú dels sentits?\nHeu vist com el plafó tapa la senyal? El sentit comú no ens diu que uns senyal no hauria de tapar una altra senyal? Fixeu-vos-hi, perquè això passa sovint!\nEl plafó va destinat només a aquells que van direcció Girona? Potser no es camina en direcció contrària? Si la posició era aquesta, no valia la pena aprofitar la part de darrera?\nSovint, tots plegats ens queixem de les retallades, que hi ha pocs diners.\nPerò a vegades val la pena veure què fèiem quan érem "feliços", quan sí que en teníem de diners.\nEls que em coneixeu, sovint m'heu sentit a dir que, al menys amb tema de senderisme (rutes, excursions, passejades, etc.), ens podríem gairebé etiquetar de "nous rics". Comparat amb altres països on segur que la gent camina més que aquí la quantitat de senyals i plafons que tenim és força espectacular, tant per la quantitat com pel seu dimensionament,\nPerò més enllà d'això, el que vull destacar és que sí, han estat molts els diners que s'han invertit. Però... perquè el sentit comú és el menys comú del sentits? és que quan tens massa diners no importa fer les coses ben fetes?\nPotser, ara que diuen que comencem a tornar a tenir diners passarà que tinguem més cura d'invertir-los bé, de fer les coses ben fetes, i, si pot ser, a la primera!.\nPerquè... recordeu aquell anunci que deia "la feina ben feta no té fronteres, la feina mal feta no té futur"?... Doncs, sembla ser que pocs s'ho van creure de debó!\nAra que encara no els tenim a la ma, els diners, és el moment de pensar-hi. D'aquí a uns anys, quan ja no recordem la crisi, veurem si n'hem après!\nUna marca de senderisme va més enllà d'unes gotes de pintura. Cal planificar-la, dissenyar-la, marcar-la.\nQuina inversió és necessària per posar tres marques a un camí?\ni la inversió en manteniment, a quant puja?\nPotser, i només dic potser, en les noves inversions podrà prevaldre el sentit comú i substituir la inversió de recursos humans, materials i econòmics que requereix dissenyar i marcar 3 vegades la mateixa ruta i destinar part d'aquests recursos a un manteniment\nEm pregunto, si en aquest futur immediat, el sentit comú continuarà essent el menys comú dels sentits?\nPublicat per Marta Rotllan a 11:20\nCastell de Sant Miquel, Girona\nConfia en les teves botes!\nQuan hi ha diners, el sentit comú és el menys comú...\nDe pujada, no paris i al pla, recupera’t!


A Reus es va crear una petita zona habilitada per a les autocaravanes. | Àngel Ullate\nJunts pel Vendrell presentarà una moció al ple d'aquest mes d'octubre\nRedacció 23/10/2020 11:46h\nJunts pel Vendrell presentarà al ple ordinari del pròxim dilluns 26 d'octubre una moció en la qual es proposa la construcció d'un aparcament d'autocaravanes al centre de la ciutat, per donar resposta «a la demanda creixent d'aquest sector». El partit recorda que altres ciutats ja estan apostant per habilitar espais com aquest, amb la voluntat d'atraure «nous públics i desestacionalitzar el turisme, enfortint les oportunitats pel comerç local, la restauració i els serveis associats a les caravanes».\nDe fet, vuit municipis del Baix Penedès ja estan impulsant un projecte per habilitar diverses àrees per a autocaravanes a la comarca, en la línia del que s'ha fet a l'Alt Penedès. El turisme 'camper' és una modalitat en expansió els últims anys i diversos municipis de la demarcació de Tarragona han mostrat la seva voluntat de potenciar aquest sector.\nPla d'usos pel centre\nPer altra banda, Junts també presentarà una altra moció al ple en la qual proposa redactar un pla d'usos pel centre de la ciutat, una eina urbanística que ha de servir per ajudar a la dinamització comercial del centre. El grup municipal apunta que les dues mocions tenen l'objectiu d'enfortir el posicionament de la ciutat pel que fa al turisme i el sector del comerç, «dues branques clarament afectades per la crisi sanitària de la Covid-19».\nBaltasar Santos seguirà com a primer secretari del PSC del Vendrell\nL'Ajuntament de Calafell recuperarà la gestió del servei de neteja viària\nPDECat El Vendrell Ajuntament del Vendrell El Vendrell turisme mobilitat


En aquesta galeria mostrarem l'interior de FLOWCHECK. El nostre treball en el taller, tot allò amb el que ens trobem en el nostre dia a dia amb els vostres equips de busseig. Esperem que gaudiu d'ella.


Jordi Cabré - Per què Espanya no pot dialogar | NacióGranollers\n«Espanya és un estat segrestat per l'omnipotent poder judicial, que només troba els seus límits fora de la sobirania espanyola»\nper Jordi Cabré , 21 d'octubre de 2019 a les 21:15 |\nQuan el president Torra demana a Pedro Sánchez seure a dialogar, aquest respon "condemni la violència". Al mateix president que l'ha condemnada diverses vegades, de forma explícita. I aquesta escena repetida successivament. És com si una persona li proposa a una altra quedar per fer una cervesa, i l'altra persona li respon tres vegades "és que m'he comprat una trompeta". Un veritable diàleg de besucs que només pot ser interpretat d'una manera: Pedro Sánchez no pot dialogar, està lligat de mans i peus, i no sap com emetre el missatge encriptat sense semblar un babau. Que ho sembla. No cal entrar en si ho és.\nPedro Sánchez té un poder relatiu, limitat. Només representa el poder executiu, i ara mateix el principal problema d'Espanya és la independència del poder judicial. Sí, en efecte, el problema és Montesquieu: sobre el paper (una altra cosa és la realitat), el poder judicial a Espanya és "independent" i per tant ningú no hi pot interferir. Els que hem estudiat Dret sabem com de ranci és aquest món, i sabem com per alguna raó és dels únics àmbits acadèmics on el monolingüisme castellà domina de forma aclaparadora les lleis i les sentències i el funcionariat: perquè no s'ha mogut del segle XIX.\nEl poder judicial té vida pròpia i un poder il·limitat, fins al punt que el dia que Pedro Sánchez fa cas a Merkel i atura l'escalada de violència policial al carrer, l'endemà l'Audiència Nacional fa registrar el despatx de l'advocat Boye i una jutgessa ordena escorcolls a l'Associació Catalana de Municipis. No vull dir que Sánchez estigui disposat a cap diàleg, de fet crec que les mateixes eleccions espanyoles li impedeixen iniciar-ne cap: però sí que vull dir que, encara que volgués, el poder judicial (per no parlar del militar, comandat pel rei d'Espanya) té agenda pròpia. Tan pròpia, que segur que el poden empaperar a ell i a qualsevol persona del país (ja demanarem perdó després, primer cap a la garjola).\nEspanya és un estat segrestat per l'omnipotent poder judicial, que només troba els seus límits fora de la sobirania espanyola: d'aquí l'obsessió malaltissa amb Carles Puigdemont, amb Boye, amb el Consell per la República, amb les delegacions. Els jutges són el nou exèrcit espanyol. I són molt difícils de desactivar, fins al punt que des de la sentència de l'Estatut, des d'aquella tarda a la plaça de toros, que el poder judicial és protagonista principal d'una corrida sàdica que no té pinta d'acabar bé. Som, com he escrit diverses vegades, a l'escena final de Ferdinand. I ara toca el judici del públic, és a dir, de la comunitat europea i internacional. Veure si hi ha algun jutge superior que jutgi el jutge (algun toro que toregi el torero). Jo crec que sí.\nFins i tot si no existeix, o si Luxemburg no dona la raó a Junqueras o a Puigdemont per a la seva immunitat, o fins i tot en el cas poc probable que es concedís l'extradició, Puigdemont continua sent diputat al Parlament de Catalunya i pot ser investit. Però és que fins i tot en el cas que no pogués, per les manies infantils d'ERC o per una nova (enèsima) interpretació de la normativa sobre investidures telemàtiques, Quim Torra sempre pot convocar eleccions i Puigdemont pot ser candidat. Però és que fins i tot si il·legalitzessin la seva candidatura o el seu partit, en sorgiria un altre de més fort que arrasaria a les eleccions (probablement superant el famós 50%).\nPerò és que fins i tot si l'exèrcit es tornés boig (més boig del que és) i intervingués en la jugada, amb estat d'excepció o sense, el Consell d'Europa està atent als abusos d'Espanya tant en el terreny judicial com en el militar, i l'article 7 del Tractat de la UE es balanceja sobre la plaça de toros com una banderilla letal. Però és que l'ONU també hi vol dir la seva. Però és que diversos (40) eurodiputats volen una resposta que els garanteixi que ells mateixos no estan en perill. Però és que Espanya està morta de por i per això, allí on no arribi Pedro Sánchez i la seva policia (que ha demostrat poder arribar a molt poca cosa, francament), pensen que hi podran arribar els jutges.\nAixí comença aquesta setmana: "a por ellos" judicial, després que la policia no hagi pogut controlar el territori (fins i tot els metges han acabat escridassant Sánchez a la cara). La setmana que ve es preveu prometedora, a Brussel·les i a Luxemburg. I Sánchez rebent cartes de Torra, i no podent (insisteixo: no podent ni que volgués) respondre-les sense semblar sord o curt de gambals. I el públic de la plaça, mirant-s'ho amb estupefacció. Fa pinta de gran (però llarg encara) final de la partida d'escacs. Crispetes, Gonzalo. I estem amb tu.\nEspanya no pot negociar...\nPer Anonim 1234 el 22 d'octubre de 2019 a les 14:37\n... perquè per a ells conservar Catalunya és un tema de supervivencia, sense Catalunya s'arruinarien immediatament (encara que ens vulguin fer creure que seria a l'inrevés). No és un tema de cultura o de poder judicial, és un tema de supervivencia material. Els catalans que esperen que Espanya algun dia accepti negociar són d'una santa inocencia total, dins de 200 anys seguiran dient "hem de forçar l'estat a negociar..."\nPer Filemón el 22 d'octubre de 2019 a les 12:32\nLa Constitución, aprobada por un 61,43% del censo electoral catalán (no como la independencia de Cataluña, aprobada por un ridículo 38% de su censo),establece que la Soberanía Nacional reside en TODOS los españoles. ¿Tanto les cuesta entenderlo?\nPer Hyuop el 22 d'octubre de 2019 a les 08:35\nNo pretenda confundirnos, Torra ha animado desde hace meses la confrontación y la desobediencia, a última hora y con la boca pequeña ha condenado la violencia que antes había alentado.\nPer Espanyol indepe el 22 d'octubre de 2019 a les 08:31\n... los partidos, los medios, los jueces españoles hacen lo que la mayoría de su pueblo quiere: mano dura con Catalunya. Espanya no quiere ni puede negociar porque los espanyoles no quieren. Porque ellos son el imperio y Catalunya, la colonia. Además, cuentan con la ventaja de que no les importa sacrificar la democracia porque no forma parte de su cultura.\nPer f b el 22 d'octubre de 2019 a les 00:10\nSe olvida usted de que en España hay muchos millones de personas que apoyan al Estado español sin fisuras, que consideran que ustedes se han saltado las leyes a la torera y que las sentencias a los políticos reos son justas, incluso suaves.


Durrës - Viquipèdia, l'enciclopèdia lliure\n(S'ha redirigit des de: Dyrrhachium)\nDurrës (italià Durazzo, eslau i otomà Drač, Dirač o Durač) és una ciutat d'Albània, capital de l'antic districte (rrethi) de Durrës i des del 1993 de la nova divisió administrativa anomenada comtat (qark) de Durrës, situada al golf de Durrës a la mar Adriàtica. Sobrepassa els cent quinze mil habitants, i és el principal port del país.\n41° 19′ 27″ N, 19° 27′ 21″ E / 41.324166666667°N,19.455833333333°E / 41.324166666667; 19.455833333333\nRegne d'Albània (1272-1368) (1272–1368)\nDurrës District (–1993)\nSiege of Dyrrhachium (1107–1108)\nFou la ciutat grega d'Epidamne, fundada per Còrcira (amb ajut de Corint que va aportar una part dels colons) el 627 aC a un istme d'una península a la costa d'Il·líria poblada per taulantis. El líder de la colònia fou Faleos d'una família heràclida de Corint. La seva situació favorable a la mar Adriàtica la va enriquir ràpidament. El governament fou oligàrquic amb un sol magistrat al capdavant. Els caps de les tribus formaven un consell, i els artesans i mercaders eren la classe inferior.\nPoc abans de la guerra del Peloponès l'oligarquia es va dividir en faccions i fou enderrocada; el cap de l'Estat (arcont) es va mantenir però els càrrecs inferiors, els filarcs, foren substituïts per un senat elegit sobre bases democràtiques; tot i que el govern va acceptar estrangers amb bastant liberalitat, els contactes amb els veïns il·liris eren prohibits, i només s'autoritzava el comerç a uns agents especials anomenats poletes. Però el comerç no era solament amb les tribus de l'interior sinó també amb altres llocs, com la mar Negra (Euxí).\nLes disputes entre Corint i Còrcira per Epidamnos es va originar a causa dels oligarques enderrocats per una revolta i enviats a l'exili que van voler enderrocar a la democràcia de Epidamnos; Corint va donar suport als oligarques i Còrcira als demòcrates (vegeu Tucídides) i tot i que va ser un dels detonants de la guerra del Peloponès, no se'n sap el resultat final perquè Epidamnos no torna a ser esmentada a la història fins al 312 aC. En aquest any el rei il·liri Glaucies, amb ajut de Còrcira, es va apoderar de la ciutat però sense establir-hi guarnició. Pocs anys després va caure en mans d'una banda de pirates però els habitants van aconseguir recuperar-se de la sorpresa inicial i van expulsar als pirates fora de les muralles. Més tard els il·liris van tornar amb una flota i van assetjar la ciutat però l'arribada dels romans els va obligar a retirar-se. Epidamnos es va posar sota protecció de Roma (229 aC), a la que sempre va restar lleial, i especialment durant les guerres a Il·líria i Macedònia.\nDirraqui (llatí Dyrrhachium o Dyrrachium, grec Durrakion) fou el nom que van donar els romans a la ciutat d'Epidamnos. Sembla que la paraula era d'origen grec i es donava a la península on era la ciutat, que en aquella època s'havia mogut lleugerament d'emplaçament. Fou punt de partida de la Via Egnàtia fins a Tessalònica.\nFou teatre de la lluita entre Cèsar i Pompeu. Aquest darrer va marxar des Tessalònica cap a Dirraqui (en mans de Cèsar) i va ocupar la dreta del riu Apsos obligant a Cèsar a estar a l'esquerra del riu i a passar l'hivern en tendes. En múltiples operacions militars fins que Juli Cèsar, tot i la seva habilitat, va haver d'evacuar la ciutat i buscar millor fortuna en un altre lloc (48 aC).\nMés tard la ciutat fou partidària de Marc Antoni durant la darrera guerra civil, fins que August es va imposar; fou August qui el 31 aC la va convertir en colònia militar romana per als seus veterans i la va declarar ciutat lliure (civitas libera). Els habitants adoraven llavors a la deessa Venus, i els antics grecs s'havien barrejat amb il·liris.\nVista de l'amfiteatre de Durrës\nA la divisió de l'Imperi Romà fou capital de la província del Nou Epir (Epirus Nova). Vers el 430 hi va néixer l'emperador Anastasi I que anys després va reconstruir les seves muralles, destruïdes poc abans per un terratrèmol. El 481 fou atacada pel rei ostrogot Teodoric.\nVa romandre en mans de l'Imperi Romà d'Orient fins que va caure en mans del búlgars al segle x però els romans d'Orient la van recuperar el 1042. El 1081 fou assetjada i el 1082 ocupada pels normands de Robert Guiscard que van derrotar a l'emperador Alexis, però va tornar a Bizanci el 1085. El 1185 fou altre cop ocupada pels normands (pel rei Guillem II de Sicília) El 1205, en el repartiment de l'Imperi, va quedar pels venecians (que ja havien establert una posició a la ciutat des del 1202 quan partien cap a Constantinoble), fins que va ser ocupada pels Comnè de l'Epir el 1215. El 1265 fou el dot d'Helena Comnè quan es va casar amb Manfred de Sicília; el 1268 va passar a mans de Carles I d'Anjou (rei de Nàpols) i del 1272 al 1368 fou la capital d'un teòric regne d'Albània del que Carles es va proclamar rei però que mai va existir més que en el títol.\nEl 1273 va ser parcialment destruïda per un terratrèmol i després fou la capital del Ducat de Durazzo establert el 1294 per Joan d'Anjou (nét de Carles I d'Anjou) i que va passar a Felip I de Tàrent el 1304. El 1333 va caure en mans del Principat d'Acaia, i el 1336 en mans d'Esteve Dushan de Sèrbia, que va morir el 1355 i els seus successors la van perdre el 1368, any en què fou ocupada pels caps albanesos Jordi Balsha i Carles Tapia (Thopia); la companyia navarresa dirigida per Lluís d'Evreux la va recuperar pels napolitans el 1376, però els Balsha la van reocupar el 1379.\nEl 1392 fou ocupada per Venècia, per cessió dels Thòpia que no la podien defensar contra els otomans. Els venecians hi van construir unes muralles de perímetre més estret; un imminent atac otomà sota Mehmet II, el 1467, va provocar la seva evacuació pels civils, però finalment el setge es va aixecar i l'atac no va tenir lloc; els vencians i la van conservar fins al 17 d'agost de 1501 en què va passar als otomans mitjançant un atac per sorpresa de nit dirigit per Isa Beg-oghlu Mehmed Beg, governador otomà d'Elbasan, quan el governador estava absent. Les muralles foren reconstruïdes encara en un perímetre més reduït.\nSota domini turc es va dir Diraç i va entrar en decadència. Part de la població es va fer musulmana. El 1670 només tenia 150 cases (era seu d'un voyvodalik) i el segle xix només tenia un miler d'habitants. El 1912 fou ocupada pels serbis a final de novembre, durant la guerra balcànica. El 1913 va ser inclosa dins els límits de la nova Albània i fou capital del príncep Guillem, i declarada oficialment capital el 7 de març de 1913. El 1915 fou ocupada pel Regne d'Itàlia i el 1916 per l'Imperi austrohongarès. Els aliats hi van entrar a l'octubre de 1918 i fou capital provisional d'Albània fins al 1920.\nSota el regne de Zogu I es va modernitzar el port, i gràcies a les inversions italianes va tenir un gran desenvolupament. El 1926 un terratrèmol la va destruir en part però fou reconstruïda quedant molt millorada. El 1939 fou ocupada pels italians, i el 1943 pels alemanys. Els guerrillers comunistes van entrar a la ciutat el 1944 i aviat es van esborrar les destruccions de la guerra i es van crear indústries. El 1947 fou la parada final de la primera línia de tren d'Albània. El 1991 una força italiana es va desplegar a la ciutat (al port) per controlar l'emigració en massa d'albanesos cap Itàlia i la Comunitat Europea va iniciar un programa d'ajut alimentari (Operació Pelicà). El 1997 una força multinacional dirigida per Itàlia es va desplegar a la ciutat per fer front als aldarulls que havia provocat l'ensorrament de l'economia albanesa pel sistema de l'estalvi piramidal\nPlatja de Durrës\nDurrës encara és un punt d'unió important entre Albània i l'Europa Occidental, gràcies a la seva proximitat amb les ciutats italianes de Bari i Brindisi. També hi ha drassanes, indústries manufactureres de cuir, plàstic i tabac. Al districte del qual és capital també s'hi produeix vi i aliments.\nEl turisme, atret per les platges, és important: s'estima que la ciutat rep anualment uns 600.000 visitants.\n↑ Bronchud, Miguel H. The Secert Castle: The Key to Good and Evil (en anglès). DigitalPulp Publishing.com, 2007, p. 339. ISBN 0976308398.\nObtingut de «https://ca.wikipedia.org/w/index.php?title=Durrës&oldid=22384272»\nLast edited on 18 nov 2019, at 20:20


'contentieux d'urbanisme', 'territoires périurbains', 'voitures autonomes', 'véloroutes', 'domaine public', 'vélo', 'viabilité hivernale', 'plan de viabilité hivernale', 'pont de Tancarville', 'drones', 'transports en commun', 'réseaux enterrés', 'circulation urbaine', 'juridique', 'pollution des sols' in Aménagement et urbanisme | Scoop.it\ntags 'contentieux d'urbanisme', 'territoires périurbains', 'voitures autonomes', 'véloroutes', 'domaine public', 'vélo', 'viabilité hivernale', 'plan de viabilité hivernale', 'pont de Tancarville', 'drones', 'transports en commun', 'réseaux enterrés', 'circulation urbaine', 'juridique', 'pollution des sols'\nCurrent selected tags: 'contentieux d'urbanisme', 'territoires périurbains', 'voitures autonomes', 'véloroutes', 'domaine public', 'vélo', 'viabilité hivernale', 'plan de viabilité hivernale', 'pont de Tancarville', 'drones', 'transports en commun', 'réseaux enterrés', 'circulation urbaine', 'juridique', 'pollution des sols'.\tClear\nCurrent selected tags: 'contentieux d'urbanisme', 'territoires périurbains', 'voitures autonomes', 'véloroutes', 'domaine public', 'vélo', 'viabilité hivernale', 'plan de viabilité hivernale', 'pont de Tancarville', 'drones', 'transports en commun', 'réseaux enterrés', 'circulation urbaine', 'juridique', 'pollution des sols'. Clear.


CAP DE GROP: FELICITAT RELATIVA\nAvui en dia, amb els temps que corren, potser es difícil o pràcticament impossible afirmar que pots, que ets feliç. Que somrius. Que disfrutes cada minut, cada segon, de cada dia. Hi han moments en els que costa treure el cantó positiu de les coses, de fet, si no tinguéssim moments d'aquests i caminéssim en un núvol tot el sant dia, no seriem feliços, seriem uns inconscients i a la llarga quan caiguéssim del núvol ens clavaríem una bona òstia. Però pensant-ho be, i perquè no? Els núvols son confortables, tovets i si està molt be...\nNo es complicat. No hauria de ser tan complicat. Nomes es tracta de, en algun moment del dia, fer alguna cosa que tinguis ganes de fer. El que sigui, però fer allò que t'agrada. Que en aquell moment vols fer. Jo que ser: sortir a passejar, pintar, cuinar, tocar la guitarra en boles, escriure, banyar-se al mar, estar amb qui vols estar... Es una sensació fantàstica, per un moment, ser lliure i no pensar en res mes que en allò que t'omple de felicitat. Pot semblar hipi però es pràctic.\nI no em valen les mil-i-una excuses, que sino tinc temps, que si estic tot el dia a la feina, que si no tinc ganes... No parlo de "ser feliç" les 24 hores del dia, a la feina si et toquen els collons no pots ser feliç, mes aviat tens ganes d'enviar-ho tot a rodar. Però si quan surts de la feina et reserves uns minuts... tu imagina que t'agrada molt nedar! Vale? Dons sortint de la feina, amb l'estrès acumulat de tot el dia, podries anar directament a casa, discutir-te amb la dona perquè ja portes mala llet de tot el dia, i anar-te'n a dormir de morros però enlloc d'això t'en vas a la piscina municipal i nedes, desconnectes i deixes de banda les preocupacions externes per dedicar-te uns moments a tu. Quan ho experimentes, fas el que sents que vols fer, pensa per un moment que aquests petits moments, aquestes sensacions, les pots ajuntar una darrera l'altre. Això seria perfecte. Però primer s'ha de començar per aquests petits moments de felicitat. La resta ja vindrà sola... Potser com deia l'Albert Casals, tot es mes fàcil si es practica el "Felicisme":\n"Felicisme" és el nom que acostumo a donar a la meva filosofia o manera personal de veure el món i la vida. Una filosofia que no he pogut deixar de resumir en un llibre com aquest, on parlo precisament d'això: de la meva manera de fer i veure les coses. Com el nom indica, la clau del felicisme és la felicitat. I és que la felictat es l'únic motor, l'única raó de l'existència humana. Totes les accions de l'ésser humà estan motivades pel desig de ser feliç, ho sapiguem o no, i només mitjançant una existència feliç podem proporcionar felicitat als altres. En conseqüencia, és lògic que destinem tots els esforços de la nostra vida a trobar i mantenir aquesta felicitat: una felicitat plena, estable i permanent.\nPerquè no totes les felicitats són iguals: existeixen felicitats puntuals i fràgils, però també felicitats sòlides i permanents. Per exemple, podem acceptar que el que sentim quan escoltem una música que ens agrada és felicitat. O quan ens mengem un pastís de xocolata. No obstant, es tracta de felicitats molt febles: si després ens truquen per dir-nos que ens acaben de fer fora de la feina, o que la nostra parella ens ha abandonat, la dèbil felicitat del pastís de xocolata s'evaporarà en qüestió de segons. I si aleshores resulta que no tenim cap altra font de felicitat més poderosa per amortir el cop, inevitablement caurem en una profunda infelicitat.I com que no podem evitar que existeixin fonts o raons d'infelicitat en la nostra vida, si volem ser sempre feliços ens veurem obligats a forjar una felicitat sòlida, estable i de llarg termini, alhora que aprenem a relativitzar les fonts d'infelicitat.\nEn això consisteix precisament el felicisme: enfocar i viure la vida amb l'únic objectiu de ser permanentment feliç, alhora que fas feliços als altres. No es tracta en absolut de buscar una meta llunyana, ni de treballar durant vint anys per aconseguir una cosa i un bon cotxe; es tracta de viure amb una actitud i una filosofia que ens permeti gaudir de la felictat que s'amaga en cada instant, en cada segon... començant des d'ara mateix. I el millor de tot és que el secret per aconseguir-ho és terriblement senzill: la clau consisteix a fer sempre allò que realment volem fer. En llegir això que dic, molta gent pensarà que ja és el que fan. Que si no volguessin fer el que estan fent, aleshores no ho farien. Però, com tractaré d'explicar ara, en moltíssims casos això no és cert.\nA veure. Totes les persones tenim el que podríem anomenar la nostra "autèntica voluntat" , és a dir, allò que realment i originalment volem fer. Quan comencem a tenir consciència de nosaltres mateixos, tots discernim perfectament el que volem a cada instant. Tots els nens saben quina és la seva autèntica voluntat, i molts joves també. Però desafortunadament, a mesura que anem creixent i fent-nos grans, tendim a anar enterrant aquesta voluntat sota desenes d'obstacles invisibles: la sensatesa, el sentit comú, l'opinió dels altres o les tendències socials del moment... Tots aquests obstacles contribueixen al fet que cada vegada siguem menys conscients del que realment volem, fins que al final acabem creient que volem o necesitem coses que originalment no ens feien cap falta."\nUn extracte del penúltim capitol del llibre 'EL MÓN SOBRE RODES' d'ALBERT CASALS\nM'ha deixat de pedra amb el tema del felicisme, ara em tindre que replantejar tota la meva vida, aixo no es fa\nUn día mi hijo me contó que en un reportaje de fin de año sobre los deseos para el año nuevo (que me toque la lotería, que se acaben las guerras, que encuentre un novio...), un monje budista dijo: que todas las personas descubran que ya son felices.\nSiempre es bueno reflexionar sobre la felicidad. La filosofía siempre se ha encargado de eso, pero también las religiones, originariamente. Buscando la felicidad, Buda encontró la iluminación -o, como él decía, se despertó y vio que la felicidad estaba ahí mismo.\nSon los sueños los que no nos dejan verla -las pesadillas que creamos con la razón.\nYa nos avisaron de que el sueño de la razón procuce monstruos. Pero también puede producir paraísos.\nYo no creo que la felicidad dependa de pequeños momentos, de lo que (nos) pase o deje de pasar (fuera).\nYo creo que depende más de que sepamos crear un espacio de alegría interna para afrontar lo que tenga que llegar -tanto si gusta como si no, si duele como si no.\nQue mi paz interna sea la anfitriona para recibir la visitas -agradables o no. De una manera u otra, siempre se acaban marchando.\nNo siempre es fácil, ya lo sé.\nPero como cualquier otro músculo, supongo que se puede desarrollar conla práctica.\nPata, et recomano el llibre de l'Albert! Tot i que el tema del "felicisme" nomes es un apèndix del llibre, parla dels seus viatges per tot el món amb cadira de rodes i amb 3 euros per gastar-se al dia. Brutal les aventures que li passen. :)\nMarié pero entonces para crear alegría interna también hace falta ayuda externa, no? Quiero decir, que por lo menos nos facilita la vida del día a día... Aunque a veces sea felicidad efímera como dice Albert en su libro y en el fondo el "paraíso" es falso.\nMarina, yo creo que para crear alegría interna lo único que hace falta es crearla. Parar, conectar -con el silencio, con la paz interior, aunque a veces haya que excavar mucho para encontrarla.\nY la ayuda externa a veces pueden ser pequeñas situaciones agradables (el café de la mañana, el olor de la lluvia en la hierba o en la calzada, un buen vino, una buena cena, una buena conversación, un buen silencio... lo cierto es que el día está lleno de estos momentos, si aprendemos a detectarlos) o incluso desagradables (una pérdida importante, una decepción, lo que sea), que te devuelven a tu centro al recordarte lo efímero de las cosas, lo volátiles. Y también que lo esencial nunca puede estar fuera de ti. Que tu poder está dentro.\nCreo que era Shantideva quien decía: depende sólo de una mente feliz.\nLos golpes de la vida o los regalos son, igualmente, anécdotas que surgen y desaparecen.\nComparto totalmente la idea de que la felicidad es el verdadero motor de nuestras vidas, sin embargo, yo no llamaría felicidad a aquélla que no es permanente, es decir,” la felicidad puntual” o “frágil” no es, en mi opinión felicidad. A esas “felicidades” yo las llamaría “alegrías cotidianas”. Son demasiado engañosas para construir la auténtica felicidad.\nLo cierto es que la verdadera felicidad, la que nos da la paz interior, está ahí, pero la buscamos mal. Requiere de un gran entrenamiento por nuestra para ser descubierta. A falta de esa felicidad final, ¡que bien nos vienen las pequeñas alegrías! Es más, sin ellas sería como apagar la luz. Y sin luz, ¿quién encuentra nada?\nPor otra parte, hacer siempre lo que realmente queremos hacer, sólo es posible (de nuevo) con un difícil y arduo entrenamiento previo. Porque es la “auténtica voluntad” la que nos puede conducir a la felicidad. Hacer “lo que nos apetece” sólo nos puede llevar a una mayor decepción posterior.\nEfectivamente, reflexionar sobre la felicidad siempre viene bien. Gracias por esta nueva oportunidad y perdona por soltarte aquí mis reflexiones.\nYa es complicado ya, pero seguiremos intentándolo día a día.\nMe ha gustado mucho el concepto que has expuesto de "pequeñas alegrías". ('Es más, sin ellas sería como apagar la luz. Y sin luz, ¿quién encuentra nada?') Genial Emi, gracias!\nFRASES SIN SENTIDO (Part 3)


Les violacions en 'manada' s'expandeixen: 14 aquest any\nLes denúncies d'agressions sexuals múltiples s'han disparat des del cas dels Sanfermines\nAlguns grups de joves reprodueixen el famós atac i el que aprenen en el porno violent 'gangbang'\nMadrid - Dimarts, 04/06/2019 - 18:12\n¿S’ha convertit la violació de ‘La manada’ en un referent sobre relacions sexuals per a alguns espanyols? Desgraciadament, jutjant per les dades disponibles, sí. Les estadístiques oficials no reflecteixen si les agressions sexuals són en grup, encunyades com atacs en ‘manada’ des del polèmic cas dels Sanfermines del 2016, però segons les dades de la premsa i les obtingudes per la web Geoviolenciasexual, de l’oenagé Feminicidio.net, s’han produït des d’aquell any 104 agressions sexuals múltiples. El 2016 n’hi va haver 17; a l’any següent, 14, xifra que es va disparar fins a 59 l’any passat. I, des de començament d’any, n’hi ha hagut 14 (fins a finals de març), el mateix número que en tot el 2017.\nLa directora de Feminicidio.net admet que pot deure’s al fet que, des que el moviment feminista i les protestes als carrers van mostrar el seu rebuig de la sentència de ‘La manada’, els mitjans de comunicació han posat el focus en aquest tipus d’atacs i, per tant, no és que s’hagin multiplicat, sinó que es publiquen gairebé tots els que es produeixen. Seria una situació similar a l’augment del nombre de delictes sexuals, que els experts dubten si es deu al fet que hi ha més denúncies, gràcies al 8-M i moviments com el #MeToo, o si realment hi ha un repunt de casos. Si les estadístiques oficials recollissin les dades de les agressions en ‘manada’, hi hauria més llum, però això no passa.\nEn qualsevol cas, segons l’opinió de Graciela Atencio, les violacions en ‘manada’ ja formen part de l’“imaginari col·lectiu” i, com es pot veure fins i tot en comentaris en les xarxes socials, s’han convertit en una “amenaça” per a les dones. A més, que els cinc atacants sevillans encara estiguin en llibertat transmet un “missatge social d’impunitat” i que no passa res per imitar-los, i no totes les víctimes d’aquests grups s’atreveixen a denunciar després de l’escarni i el sofriment que ha patit la noia atacada a les festes més famoses de Pamplona. Tampoc ho fan les prostitutes, però segons l’especialista en gènere l’escena de diversos homes mantenint sexe amb una dona es reprodueix, sens dubte, en prostíbuls o cases de cites.\nUn dels motius, apunta la investigadora del portal Feminicidio.net, és que “la pornografia s’ha convertit en l’educació sexual” absent en l’educació reglada i a moltes llars “per a diverses generacions des de la irrupció d’internet”. Entre els tipus de porno que es poden trobar gratis en la xarxa figura el ‘gangbang’, que consisteix que un grup masculí no té sexe “amb” una dona sinó “contra” ella, perquè la violència, les penetracions per diverses vies i la humiliació de la dona és una constant. Per això, Atencio considera que s’hauria de prohibir l’accés als menors a aquest tipus de continguts, a més d’implantar educació afectivosexual igualitària en tots els nivells educatius.\nPer desconeguts i joves\nSegons l’estudi de Geo Violencia Sexual sobre els casos publicats en premsa, la majoria de les agressions són perpetrades per desconeguts, tant els agressors com les víctimes són joves i la tendència majoritària és agredir amb penetració una sola dona. A més, els especialistes avisen que aquestes agressions són més greus i deixen més seqüeles en la víctima.\nDels 104 casos documentats des del 2016, la majoria han tingut lloc a Andalusia (el 24%), Comunitat Valenciana (17%) i Catalunya (14%), sent Barcelona la província amb més violacions múltiples (10 casos). Així mateix, es té constància que almenys 87 dels 356 agressors eren menors d’edat (el 24,4%) quan va tenir lloc l’agressió, mentre que entre les víctimes són menors una de cada tres (el 36%). Més de la meitat de les agressions van ser perpetrades de matinada i el 13,5% van ser gravades o reproduïdes mitjançant fotografies.\nLes denúncies per violacions a menors es disparen: creixen un 54,7%\nTemes: La Manada Violadors Violacions


Noticies - L’Ajuntament de Manresa demana prudència a la població davant de l’onada de calor i l’elevat risc d’incendi\nL’Ajuntament de Manresa demana prudència a la població davant de l’onada de calor i l’elevat risc d’incendi\nCal beure molta aigua, evitar les hores de més sol i disminuir les activitats al medi natural. A banda del risc d’incendi i de l’avís per onada de calor, l’Ajuntament de Manresa també fa públiques recomanacions i consells pels nivells moderats de contaminació per partícules en suspensió (PM10).\nL’Ajuntament de Manresa demana prudència a la població davant de l’onada de calor i l’elevat risc d’incendi. Davant de les altes temperatures, es recomana protegir-se del sol i de la calor; reduir l’activitat física durant les hores de més sol; beure força aigua i evitar els menjars calents i els que porten més calories, i estar pendents de la gent gran o que viu sola.\nPel que fa al risc d’incendi, es recorda la prohibició de llençar burilles per la finestra del cotxe, ni llençar petards o focs d’artifici. Es recorda també la prohibició de fer cremes de residus al jardí i no utilitzar barbacoes no autoritzades (han de ser d'obra i amb mataguspires). Si es necessita ajut durant una emergència cal trucar al 112.\nL’Ajuntament de Manresa ha activat el Pla bàsic d’emergències municipals per onada de calor i el Pla d'actuació municipal per incendis forestals, tots dos en fase d’alerta, per tal de tenir els dispositius preparats davant d’una possible emergència.\nA banda del risc d’incendi i de l’avís per onada de calor, l’Ajuntament de Manresa també fa públiques recomanacions i consells pels nivells moderats de contaminació per partícules en suspensió (PM10). Així, es recomana realitzar els trajectes a peu o amb bicicleta escollint carrers poc freqüentats pel trànsit; utilitzar el transport públic i reduir els desplaçaments en vehicle privat. També regular la climatització de les llars.\nPodeu trobar més informació sobre les recomanacions a:\n-Consells davant l’onada de calor: clica aquí.\n-Consells davant del risc d’incendi: clica aquí.\n-Consells per nivells moderats de PM10: clica aquí.


El PSM opina. 06/02/2002\nLa vertadera història d'una renúncia\nTots els comentaristes destaquen la coherència política del diputat del PSM Cecili Buele que, en renunciar a l'escó a Cort, ho ha fet per a ser fidel a les seves conegudes afirmacions: «una persona, un càrrec, un sou»; «més presència de dones als càrrecs públics institucionals»; «més gent jove a les institucions». Aquestes concepcions sempre han portat problemes al diputat d'esquerra nacionalista i la premsa ha publicat més d'una vegada declaracions de qui no està d'acord amb aquestes idees. Com ja informava aquest mateix diari fa unes setmanes, dos representants del PSM en el Consell de Mallorca declararen que: «Cecili Buele ha actuado por libre, él se ha autoimpuesto que un hombre un cargo y él fue quien decidió, también sin consultar antes con el partido que debía renunciar a ser el conseller de Cultura del Consell».\nCom podem constatar, la coherència de Cecili Buele, no obté, sovint, l'aprovacio d'un sector de l'organització de Mateu Morro. A vegades, les declaracions públiques de Cecili Buele en la línia que la militància de Ciutat deixi de ser tractada amb tant d'oblit i indiferència o les crides fetes a la «rebel·lió» contra aquells que pretenen instrumentalitzar-la únicament com a maquinària de suport logístic per als seus plans electorals, han molestat força. Buele, per exemple, sempre ha demanat més presència de la militància de Ciutat a les institucions ja que dels més de quaranta càrrecs del PSM tan sols tres provenen de la militància palmesana. Potser s'hauria de recordar que els tretze mil vots obtinguts pel PSM a Palma representen el 32,9% del total de vots d'aquesta formació política a Mallorca. Per això mateix, perquè sempre s'ha vist al diputat del PSM encapçalar la lluita per a consolidar i augmentar la presència electoral del nacionalisme d'esquerres ningú no tenia clara quina seria la seva decisió pel que fa referència a la dimissió de Sebastià Serra. En realitat el mateix Buele oferia al PSM dues possibles opcions per ajudar a refermar la presència del nacionalisme d'esquerres. Opcions que va explicar a l'Agrupació de Ciutat el dia 21-XII-01 reunida a la seu central del PSM i en presència d'una seixantena de militants de Palma. En aquella ocasió, segons hem pogut saber per les declaracions posteriors fetes pel mateix Cecili Buele i altres militants nacionalistes, el diputat explicà novament la importància de «la batalla de Palma» per a conservar —i ampliar!— el poder assolit pel PSM i oferí a la consideració dels militants dues línies de feina. Una opció era la continuïtat en la dedicació completa del diputat a la tasca parlamentària, cendint el càrrec de regidor a la persona de la llista electoral que el partit consideràs més convenient. La segona possibilitat, potser més contradictòria, era la incorporació de Cecili Buele a les tasques de regidor a l'Ajuntament de Palma, sense renunciar a la seva important labor parlamentària. Aquesta segona opció significava assumir dos càrrecs públics. Quan li demanaren si no era contradictori amb la seva històrica posició de «una persona, un càrrec, un sou», el diputat va contestar: «Som conscient que és això el que he estat fent fins ara, durant un any i nou mesos. Em consider amb tot el dret del món a canviar d'idea. Ja m'agradaria que poguessin dir el mateix tota la resta de càrrecs polítics del nostre partit».\nEvidentment aquesta segona opció presentada a l'Agrupació de Palma anava condicionada al «suport militant actiu» —no només verbal— «que vagi rebent, des del dia d'avui [21-XII-01] fins al dia en què Sebastià Serra presenti la seva dimissió com a regidor...». Vist en perspectiva, ara que ja sabem que serà Caterina Canyelles, qui ocuparà l'escó que ha deixat buit Sebastià Serra, el «pla» que no ha surat era tota una estratègia enfocada a guanyar «la batalla de Ciutat» (i no solament per a provar de conservar aquests tretze mil vots del PSM que aporten els palmesans). El pla anava lligat a una urgent revitalització i reactivació del Secretariat de Palma del PSM, una obtenció d'una major atenció preferencial a la situació política de Palma per part del gruix del partit i a una intensificació de la presència de militants en les activitats de lluita reivindicativa (manifestacions, actes públics etc., etc.). Aquesta «batalla» político-electoral només podia ser guanyada, en paraules del diputat del PSM «amb un increment de la imaginació i la creativitat militant; és el moment de fer-nos més presents dins la societat amb actuacions pròpies: de caire reivindicatiu, cultural, social, solidari, veïnal...».\nPel que sembla, la segona opció (la de reforçar amb dos càrrecs, la posició crítica del diputat esquerrà) no agradà gaire a determinades persones. De fet hi hagué alguns sectors que el criticaren públicament per «contradictori» en voler assumir dos «sous»; altres, més atemorits, volien que Sebastià Serra no dimitís del seu càrrec de regidor. El secretari general de l'Agrupació de Palma declarava a la premsa que «Buele s'ha de decidir [a deixar o agafar el càrrec] com més aviat millor» i «Buele s'ha equivocat en traslladar als mitjans de comunicació els seus dubtes». Tot plegat eren trets a línia de flotació del diputat «rebel» provant de minvar la seva credibilitat política. Però els atacs (els públics i els més soterrats) feien aigua ja que obligar a algú a «definir-se» quan mancaven encara quatre setmanes per a fer-se efectiva i real la dimissió de Sebastià Serra no era seriós. I no hi hagué ningú que no s'adonàs que s'havia aixecat una campanya per «escampar murta» contra un dels diputats més actius del nacionalisme d'esquerres. Tothom va veure a les clares que el que molestava de debò era la consigna «una persona, un càrrec, un sou».\nFinalment Buele ha volgut ser coherent fins al final i, en la seva renúncia a acceptar l'escó de regidor ha explicat que «jo ja en tenc un, de càrrec i de sou i consider que ha de ser una altra persona —si és dona i si és jove, molt millor— la que ha d'exercir i percebre aquests altres dos. Per això, he cedit de molt bon grat el lloc de regidor, que em corresponia, a la persona que el partit consideri que l'ha d'ocupar d'ara endavant». La premsa, lluny dels atacs d'alguns dels seus companys de partit, valora molt positivament la noble actitud ètica del diputat d'esquerres i recull les encoratjadores declaracions de Buele quan diu, adreçant-se a tots els militants del PSM: «Vull que sàpigues que mantenc ben viva la il·lusió que, qualque dia, amb el suport militant actiu que crec que s'hi precisa, aconseguirem que, per part dels dirigents del nostre partit, s'arribi a valorar i a reconèixer com cal el pes polític que l'Agrupació del PSM de Ciutat està aportant al conjunt de la nostra formació política. Un reconeixement i una valoració que, consider, han d'anar molt més enllà del nivell purament verbal, testimonial o simbòlic». Ara arriba el moment de la veritat. Caterina Canyelles, Maria Costa, Gabriel Barceló, necessitaran tot l'ajut possible per a consolidar el nivell ja assolit.


Albiol reconeix ara que l'aplicació de l'article 155 és "vàlida" La República\nAlbiol reconeix ara que l’aplicació de l’article 155 és “vàlida”\n“L'aplicació de l'article 155 no és només vàlida per aturar un cop d'Estat com aquest, sinó que l'aplaudirem”, ha subratllat el líder del PP català, Xavier Garcia Albiol\n“L'aplicació de l'article 155 no és només vàlida per aturar un cop d'Estat com aquest, sinó que l'aplaudirem”, ha remarcat Albiol, que ha reconegut però que aquest es tracta del recurs més “extrem” i que abans d'arribar a aquesta situació “les institucions democràtiques de l'Estat tenen un ampli ventall d'opcions”.\nDe fet, el president del PPC ha assegurat que la presentació “a corre-cuita” de la que ell anomena “Llei fundacional de la república bolivariana catalana” és per tapar “la vergonya i l'escàndol” de l'independentisme en la manifestació 'No tinc por'. “Dissabte es va demostrar la misèria moral d'alguns”, ha reblat Albiol.


L'empresa gironina Ossa podria marxar de Catalunya i la Generalitat ho vol evitar - El Gerió Digital\nEl fabricant de motos necessita un aval de 4 milions d'euros i es reunirà amb la Generalitat aquesta setmana per negociar-ho\nDilluns, 9 de maig de 2011 15:51h\nDos operaris muntant motos a les instal·lacions que la marca Ossa té al polígon industrial de Domeny © ACN\nEl director general d'Ossa ha dit que l'empresa esperarà fins al darrer moment abans de prendre la decisió d'abandonar Catalunya, però també ha admès que no és fàcil que s'hi quedi. "A dia d'avui tenim clar que marxem, perquè si en els darrers cinc mesos no s'ha fet res, difícilment el canvi es produirà en dues o tres setmanes", ha concretat Joan Gurt.\nEl director feia referència, a l'hora de fer aquesta afirmació, a les converses que ha mantingut amb la Generalitat per aconseguir el finançament que li cal per produir motos. Joan Gurt ha explicat que Ossa no ha demanat "ni subvencions ni ajudes a fons perdut", sinó avals per poder obtenir 4 MEUR durant tres anys.\nSegons Gurt, el fet que encara no s'hagi mogut fitxa ha precipitat haver de prendre la decisió de marxar de Girona. "No es tracta de cap voluntat de fer pressió ni de cap ultimàtum, sinó senzillament de fer públic allò amb què ens trobem", ha indicat el director general.\nFins ara, la marca ha rebut dues ofertes de comunitats de l'Estat, i una tercera d'un país estranger, que els hi faciliten els ajuts i les instal·lacions que necessiten. "Ens han ofert instal·lacions noves d'última generació i accés al crèdit que demanem per tancar les comandes amb proveïdors d'arreu del món", ha concretat Joan Gurt.\nEl director general admet que és "paradoxal" que Ossa hagi de tancar la planta de Girona, perquè l'empresa té comandes per fabricar motos. "El primer any, després de reflotar l'empresa, vam llançar 1.000 motos al mercat, i aquest novembre presentem un nou model d'Enduro a la firà de Milà", ha concretat Joan Gurt.\n"Però si en un altre lloc et donen la possibilitat d'expandir l'empresa, perquè veuen que és un tema estratègic, al final t'has de buscar la vida i anar allà on et posen les coses fàcils", explica el director general.\nTancar l'any amb 1.500 motos\nOssa, que té una plantilla d'una trentena de persones, no fabrica motos durant mig any. Al llarg d'aquest temps, es dediquen a investigar, per després engegar la producció de motos amb les innovacions que han incorporat.\nDurant els darrers dotze mesos, la firma ha facturat 4 MEUR, i les previsions per aquest 2011 són tancar l'any amb 8 MEUR. De totes maneres, Gurt ja admet que hauran de reduir la producció de motos prevista. "Inicialment comptàvem fabricar-ne unes 2.300, però ara no tindrem temps de fer-ne més i tancarem el 2011 amb unes 1.500 unitats", ha concretat el director general d'Ossa.\nTot i que el Consell d'Administració no prendrà una decisió sobre el futur de la factoria fins al 25 ó 26 de maig, data en què es preveu reunir, la plantilla de la factoria d'Ossa ja està al corrent de la situació. En cas que l'empresa decideixi marxar, oferirà als treballadors mantenir els llocs allà on vagi.\nOssa complirà aquest 2011 els encàrrecs que té a Girona. Un cop acabada la producció d'aquestes comandes, a finals d'any, serà quan es tanquin les instal·lacions del polígon de Domeny, si així es decideix.\nLa marca Ossa va néixer l'any 1929, però el 1982 la factoria va tancar les portes arran de la forta competència asiàtica. El desembre del 2006, els actuals propietaris van comprar la firma per uns 25 milions i, d'ençà d'aleshores, Ossa no ha parat de créixer. Actualment, les seves motos s'exporten a 23 països d'arreu del món.\nA més de la factoria on es fabriquen motos, Ossa també té una divisió de moda a Sant Feliu de Guíxols (Baix Empordà). En cas que l'empresa opti per marxar de Catalunya, aquesta també es deslocalitzarà.\nLa Generalitat i Ossa s'han emplaçat per a aquesta setmana per trobar solucions i alternatives a la demanda de l'aval que ha fet l'empresa gironina per no haver de marxar fora de Catalunya. Concretament, la trobada s'ha de produir entre representants del Departament d'Empresa i Ocupació, el Departament d'Economia i Coneixement i la mateixa empresa. En un comunicat, Empresa i Coneixement assegura que la Generalitat "porta treballant activament amb l'empresa Ossa des de ja fa un temps" i que als anys 2009 i 2010 es va concedir a l'empresa diferents ajuts financers de forma directa i indirecta a través de l'Institut Català de Finances, la Direcció General d'Indústria i ACC1Ó.\nL'objectiu del Govern en la trobada d'aquesta setmana és seguir treballant en l'estudi de "possibles solucions i/o alternatives a aquesta petició, sempre regides pel criteri de rigorositat i equanimitat que s'aplica a tota empresa que sol·licita el suport financer de la Generalitat".\nD'altra banda, el Departament d'Empresa i Ocupació ha explicat que està treballant amb els fabricants i proveïdors, un pla específic per fer front a la situació actual i plantejar un model a mig i llarg termini per fer-lo competitiu en base a "l'especialització, l'alt valor afegit i el reforç de la seva internacionalització".


Dimecres, 23 Desembre 2015 10:41\nPortem gairebé 35 anys publicant fotos antigues de Mataró. Des del primer número, més de 1.700 instantànies han ajudat a anar fent memòria col·lectiva, familiar i personal de com era la ciutat. Hi han aparegut carrers, entitats i moments històrics del calendari mataroní com Les Santes, Sant Jordi o la Setmana Santa.\nAra que arriba Nadal, surten dels calaixos àlbums familiars i és el moment ideal per recordar temps passat. Records familiars, racons de la ciutat que ja no existeixen, tradicions que han canviat... Volem explicar tot això als nostres lectors i per això necessitem la teva ajuda.


Material tolerant als productes químics, fàcil de netejar perquè no és porós, de manera que evita la producció de fongs, fongs o bacteris. A més és ignífug, resistent també al ratllat i al desgast a causa de la seva extraordinària duresa.\nA continuació li mostrem algunes de les marques més reconegudes que el comercialitzen com ara Neolith de The Size, TPB Top Porzelanik Barcelona, Laminam, Techlam de Levantina i Kerlite de Cotto d'Este\nMarbres la Cellera us presenta la novetat Dekton by Cosentino. Una superfície ultracompacta amb característiques tècniques superiors que es pot aplicar tant en interior com en exterior. Es fabricarà en planxes de gran format i guixos de 8 mm, 12 mm i 2 cm.