Bi | Òlsmut\nAra que l’hermanu està a la pissarra podré aprofitar per escriure’n un parell més. Sort que la llibreteta és petita i es pot portar a la motxilla, ben amagada entre els llibres. Les altres dues que vaig comprar no van ni poder arribar a l’habitació. La mare, quan em va veure entrar amb la primera, ja em va preguntar d’on l’havia treta, que si era per a l’escola, i que per a l’escola no podia pas ser perquè quan s’havia de comprar material nou els hermanus sempre avisaven amb una nota a l’agenda, i que ella a l’agenda no havia vist pas res de llibretes noves. La segona, la vaig voler passar d’amagat sota el jersei, però de seguida em va veure el bony. Les va tornar totes dues a la botiga. Que no estan els temps per malgastar les pessetes en tonteries, deia. El que jo faig són tonteries. La tercera era prou petita per entrar-la a casa amagada dins els calçotets: sort que era un dissabte i tocava muda neta. Aviat n’hauré de comprar una altra, que aquesta se m’està acabant. Tinc l’espai just per enllestir-lo. Dotze. Dos més i ja ho tindré. Si trobo les rimes…\nM’agradaria tenir tot de lleixes plenes de llibres, a la meva habitació. Més tonteries. Si vull llegir ho haig de fer d’amagat. L’hermanu Chavarría, que és jove i ja no va amb sotana ni res, té un amagatall a la biblioteca de l’escola, darrere d’una prestatgeria grossa. Els divendres, sortint d’escola, tots els nens surten corrents i xisclant i se’n van a engegar pedres als gats i als gossos, a escuar sargantanes, a comprar piules i cebes i bombes fètides a ca la Bastera, a clavar cosses a la bimba o a emprenyar el veïnat tocant timbres i fugint esperitats. Els divendres, sortint d’escola, sempre em quedo amb l’hermanu a la biblioteca, i mentre endreça llibres jo m’empasso tot el que ell em deixa. Si mai l’enxampa el dire… Un dia me’n va trobar un d’en Papasseit a la butxaca de l’abric i em va encolomar tres patis omplint pissarres de “Sólo leeré libros recomendados por los hermanos”… I en Chavarría, pobre, que me l’havia deixat endur a casa, em mirava des del passadís, i semblava que tenia tota la pena del món als ulls. “Quin estel, la meva grua…” Com m’agradaria, de saber-ne com ell. Com ells. Almenys hi deu haver una vintena de llibres. I d’autors diferents! No em pensava que n’hi hagués tants… no em pensava que n’hi hagués cap! Al llibre de llengua catalana no en diu res. Ortografia i rondalles i “La vaca cega”. Aquest és d’un tal Joan Noséquè. No deu ser gaire important, perquè a l’amagatall de la biblioteca no hi és pas. Ja me’ls he llegits tots, però vaig fent la roda. I els llegeixo en veu alta, perquè m’agrada sentir-me. És com si els poemes em fessin pessigolles des del coll fins a l’estómac. Una vegada vaig demanar a en Chavarría que en llegís un, però es va posar vermell i em va dir “Chico, es que no me surt el acsent”. El señor Francisco sí que en sap molt, de llegir poemes. A classe ens n’ha llegits de Garcilaso, de Quevedo, d’Espronceda, de Bécquer… Ho fa molt bé. Quan veu tots els nens mirant-lo amb ulls de peix, sempre diu el mateix: “¡Es como echarles margaritas a los cerdos!”. A mi m’agrada com llegeix, però aquests poemes… no ho sé, són molt bons, ho diu el señor Francisco, però no em fan sentir el mateix que els de l’amagatall. Potser algun dia m’atreviré a demanar-li al señor Francisco que en llegeixi un dels que m’he copiat a la… O potser no, que el chivatu d’en Fernández encara ho aniria a dir al dire i ja em veig altre cop…\nVa, la llibreta, la trec abans que acabi de copiar els problemes de Mates a la pissarra. Dues rimes, em falten dues rimes… A la Nuri li agradarà molt. Em sembla que l’hi donaré per San Valentín. L’altre dia vaig veure aquella pel·lícula a l’uvehatxeefe que cantaven allò del “día de los enamorados”, i hi sortien noies amb postals en forma de cor. Vaig provar de fer-li el poema en castellà, que faig moltes menys faltes, però no ho sé…, no em quedava bé, semblava que parlés un altre. Buenu, la Nuri tampoc no s’hi fixarà gaire, en les faltes: ella és un any més gran i en fa més que no pas jo. A veure si aquest dissabte puc quedar per anar a veure els dibujos animados a casa seva. O potser aquell programa nou que fan al matí, “Terra de carn d’olla”, o “Terra d’ànec amb peres” o “Terra de pa amb tomàquet” o no sé què. Que estrany que és, de sentir la tele en català, com si a algú se li acudís de fer rocanrol en català, seria ridícul. Així que arribi a casa haig de mirar si al “Correo Catalán” hi ha la programació del cap de setmana…\nAhora que el yermá está en la pizarra podré aprovechar para escribir otros dos. Por suerte, la libretita es pequeña y se puede llevar en la mochila, escondida entre los libros. Las otras dos que compré no pudieron ni siquiera llegar a la habitación. Mamá, nada más verme entrar con la primera, me preguntó de dónde la había sacado, que si era para la escuela, y que para la escuela no podía ser, porque cuando había que comprar material nuevo los yermans siempre avisaban con una nota en la agenda, y que ella en la agenda no había visto absolutamente nada de libretas nuevas. La segunda, quise pasarla a hurtadillas debajo del jersey, pero enseguida vio el bulto. Devolvió ambas a la tienda. Que no están los tiempos para malgastar las pesetas en tonterías, decía. Lo que yo hago son tonterías. La tercera era suficientemente pequeña como para entrarla en casa escondida en los calzoncillos: por suerte, era sábado y tocaba muda limpia. Pronto tendré que comprar otra, porque ésta se está acabando. Tengo justo el espacio para completarlo. Doce. Dos más y ya lo tengo. Si encuentro las rimas…\nMe gustaría tener muchos estantes llenos de libros en mi habitación. Más tonterías. Si quiero leer debo hacerlo a escondidas. El yermá Chavarría, que es joven y ya no lleva sotana ni nada, tiene un escondrijo en la biblioteca de la escuela, detrás de una gran estantería. Los viernes, al salir de la escuela, todos los niños salen corriendo y chillando y van a arrear cantazos a los gatos y a los perros, a desrabar lagartijas, a comprar petardillos y bombas fétidas en lo de la Albardera, a pegar patadones a la bola o a fastidiar a los vecinos tocando timbres y huyendo a toda mecha. Los viernes, al salir de la escuela, siempre me quedo con el yermá en la biblioteca, y mientras ordena los libros yo me zampo todo lo que me deja. Si alguna vez lo pilla el dire… Un día encontró uno de Hernández en el bolsillo de mi abrigo y me endilgó tres recreos llenando pizarras de “Només llegiré llibres recomanats pels germans”… Y el Chavarría, el pobre, que había dejado que me lo llevara a casa, me miraba desde el pasillo, y parecía que tenía toda la pena del mundo en los ojos. “La cebolla es escarcha cerrada y pobre…” Lo que me gustaría saber como él. Como ellos. Al menos debe de haber unos veinte libros. ¡Y de autores diferentes! No pensaba que hubiera tantos… ¡no pensaba que hubiera ninguno! En el libro de lengua castellana no dice nada de ellos. Ortografía y cuentos y “Volverán las oscuras golondrinas”. Éste es de un tal Gustavo Noséqué. No debe de ser muy importante, porque en el escondrijo de la biblioteca no está. Ya los he leído todos, pero voy haciendo la ronda. Y los leo en voz alta, porque me gusta escucharme. Es como si los poemas me hicieran cosquillas desde la garganta hasta el estómago. Una vez pedí a Chavarría que leyera uno, pero se puso colorado y me dijo “Noi, és que no me sale l’azento”. El senyor Jaume sí que sabe leer poemas. En clase nos ha leído algunos de March, de Maragall, de Carner, de Foix… Lo hace muy bien. Cuando ve a todos los niños mirándole con ojos de pescado, siempre dice lo mismo: “És com picar ferro fred!”. A mi me gusta cómo lee, pero esos poemas… no sé, son muy buenos, lo dice el senyor Jaume, pero no me hacen sentir lo mismo que los del escondrijo. Quizá algún día me atreveré a pedirle al senyor Jaume que lea alguno de los que he copiado en la… O quizá no, porque el bocamoi del Reguant le iría con el cuento al dire, y ya me veo de nuevo…\nVenga, la libreta, la saco antes de que termine de copiar los problemas de Mates en la pizarra. Dos rimas, me faltan dos rimas… A Marga le gustará mucho. Creo que se lo voy a dar por Sant Jordi. El otro día vi aquella película en el bebashaaquefa que cantaban aquello de “Sant Jordi mata l’aranya!”, y salían chicas con rosas. Intenté hacerle el poema en catalán, porque hago muchas menos faltas, pero no sé…, no quedaba bien, parecía que hablara otro. Entessos, Marga tampoco se va a fijar mucho en las faltas: ella es un año mayor y hace más que yo. A ver si este sábado puedo quedar para ir a ver los dibuixos animats en su casa. O tal vez ese programa nuevo que hacen por la mañana, “Mesetas de cocido”, o “Mesetas de callos” o “Mesetas de lechón asado” o no sé qué. Que extraño es escuchar la tele en castellano, como si a alguien se le ocurriera hacer rocanrol en castellano, sería ridículo… En cuanto llegue a casa tengo que mirar si en la “Gaseta Manxega” ponen la programación del fin de semana.\nThis entry was posted on diumenge, 4 de/d' Setembre de 2011 at 9:25\tand posted in Històries Petites.\tYou can follow any responses to this entry through the RSS 2.0 feed.


Àtic de luxe en venda a Barcelona Sant Gervasi | Quanima Real Estate\natic de luxe en venda a barcelona sant gervasi\nÀtic excepcional a la zona alta de Barcelona, amb encantadores vistes, des de les seves dues terrasses, on podreu gaudir del skyline de Barcelona, tota la costa de Barcelona i la Serra de Collserola.\nUbicat en el representatiu barri de Sant Gervasi, us trobareu a prop de tots els\ninici>comprar>àtic de luxe en venda a barcelona sant gervasi\nUbicat en el representatiu barri de Sant Gervasi, us trobareu a prop de tots els serveis necessaris, a més de l'excel·lent comunicació amb qualsevol punt de la ciutat.\nL'immoble es distribueix en 180 m² en planta baixa on trobem una gran suite amb bany i vestidor i 3 dormitoris dobles amb vistes, 3 banys, gran saló-menjador, bugaderia, àmplia cuina independent i les seves 2 terrasses de 40 i 20 m²\nLa segona planta disposa de 94 m², d'ús exclusiu amb sala de lectura o TV, despatx i un magnífic gimnàs que disposa també de sauna i jacuzzi. La zona comunitària disposa d'espai infantil amb una petita piscina. Disposa de 2 places de pàrquing a la mateixa finca (més unes altres 2 opcionals fora del preu ofert).


Jose Castellon – Molecular Biology Institute\nJose is developing new chemical probes, functional assays, and inhibitors of undruggable proteins to alter immune cell function.\nSuzuki-Miyaura cross coupling for chemoproteomic applications – Cao, J.; Armenta, E.; Boatner, L.; Desai, H.; Chan, N.; Castellon, J.O. ChemRxiv Preprint. 2020. https://doi.org/10.26434/chemrxiv.12055218.v1\nIntegrative x-ray structure and molecular modeling for the rationalization of procaspase-8 inhibitor potency and selectivity – Xu, J.H.; Eberhardt, J.; Hill-Payne, B.; Gonzalez-Paez, G.E.; Castellon, J.O.; Cravatt, B.F.; Wolan, D.W.; Backus, K.M. ACS Chem Biol. 2020, 15(2); 575-586.\nhttps://sites.lifesci.ucla.edu/mbi-home/wp-content/uploads/sites/191/2015/08/UCL_MBI_logo_40.gif 0 0 galkin2 https://sites.lifesci.ucla.edu/mbi-home/wp-content/uploads/sites/191/2015/08/UCL_MBI_logo_40.gif galkin22017-10-16 18:26:402020-11-10 16:45:34Jose Castellon\nAnastasia VavilinaDeclan Evans


S'obre la piscina d´estiu, que tindrà un accés diferenciat de la zona coberta\nTots els usuaris que vulguin accedir a la piscina exterior hauran de passar per la zona del bar i fer ús dels vestidors del pavelló\nA partir d’aquest dia els usuaris que vulguin entrar a les piscines descobertes hauran d’utilitzar els vestidors del pavelló municipal i accediran als vasos pel pas que connecta els vestidors amb el bar. Amb aquesta mesura la instal.lació complirà amb la normativa de seguretat, deixant lliures les sortides d’emergència que fins ara servien com a zona habitual de pas entre la zona coberta i descoberta.\nAixí, aquells usuaris que vulguin canviar de la piscina descoberta a la coberta o a la inversa hauran de passar pel vestíbul de la zona esportiva, en lloc de creuar les sortides d’emergència, com era habitual. El servei d’Esports assumeix que el canvi suposa una minva en la comoditat per als banyistes que vulguin combinar els dos espais, però demana comprensió per tal de poder garantir i reforçar la seguretat dels banyistes a la instal·lació. A més, reforçarà el personal de la recepció per tal d’oferir la millor atenció posible als usuaris.\nGespa nova i millores en accessibilitat\nAquest estiu està previst que les instal·lacions de la piscina exterior tornin a obrir una nit per acollir un espectacle musical, amb la col.laboració de la regidoria de Cultura, i també s’està treballant en una sessió de cinema a la fresca.


No se quina opinió tindran els lectors sobre el grau de coneixement de la gent que viu a Catalunya del PNC , pero jo crec que es practicament nul. A hores d’ara a TV3 ja deuen tenir la ordre de silenciament sobre temes relatius al PNC. Amb els diferents Governs del Jordi Pujol els de TV3 ja han apres a conviure amb les ordres politiques , b aquella que els va donar el J.P. de que9 es prohibia que cap camera de Tv3 enfioques a cap politic de front i a la cara, excepte a ell.\nAixi que no queda un altre que muntar un espectacle per setmana, en plan igran performance tipus La Fura del Baus, pero que sigui molt didactic en el model de pais que perseguim\nFixeu-vos en les altres propostes independentistas, o en el mateix proces de la independencia fracasat nomes es cita que l ‘objectiu es la Republica Democratica Catalana, nom com sera o de quin model podem opiar. Aquí es t parodiar amb la República Democratica del Congo ja que coincidriem en l ‘acronim (RDC), o el model era el de la desapareguda RDA. O pot ser que el model fos el de la ,REPUBLICA PPOPULAR de la XINA (es un llastima que haguem d’escriure Xina i no China per que ens tornaria a anar be l’jacro del pais\nEl model de pais desjtjat tsmpoc havia esta lbjecte d’estdi ben poc realista qua va ser publicat al 2p014 com a LLIBRE BrLANC per la INDRPENDECIA. Si us voleu mirar el llibre de síntesis dels 28 documents que var produir el grup d’uns quants experts I molts no experts el teniu a https://www.google.com/url?sa=t&source=web&rct=j&url=http://www.gencat.cat/eapc/revistes/RCDP/Documents_interes/RCDP_54/05_19Llibre_blanc_Sintesi.pdf&ved=2ahUKEwiGxP7dh7_tAhVPQMAKHVprAY0QFjAAegQIARAB&usg=AOvVaw3YLIPmO3_Mx6i0mwi\nO simplent poseu en el vostre busca del navegador gencat llibre blanc per la independencia\nJo recomano a tothom que .vol dissenyar un nou procres llegirse els28 documents encara que nomes sigui per no tornar a cometre mateixos errors altre vegada. Tot el que var passar al 2018, incloent la opssicio de l’Estat al referéndum ja va ser previst al 2014. Fins i tot al 2014 es va analitzar la possibilitat defer un referendum a tot l’redrar español i despres comptar a part els vots de Catalunya, que hauria estat plenament legal pero’evpers va rebutjar intenrar aquest cami, PER LA PERDUA DE PROTAGONIDME que patirien els liders indepes.\nAixi doncs.ja tenim en el nostre equipatge elmodel de pais que volem, tenim un muntge didactic que aprofutant el forat ideologic fels altres colA lAmostra possicio i muntats en un bus adaptat van recorrent Catalunya i Tv3 no te mes remei que a informar del fet de que hi ha un nou partit remenant Catalunya.\nQué mes ens falta.? Doncs internert i les xarxes socials. Es tracta de crear un grup que pet un costat investigui que es diu a les xarxes sobre determimats temes ¡ tambe participi en debats a Facebook, Twitter i foros variats, defensant el model del PNC. El repartiment de temes entre els voluntaris i els argumentariskjfront a qüestions p hauria d’estsr centralitzat en un grup de recolzame. El grup de recllzament aniria creant en base als nous temes dettecta la web un llibre d’Estil que tes repartia tant entre elgrupde navegants p er la web com entre tots els militants que hagun de parlar en public o amb premsa i medis decomunicacio en ggeneral\nUs prego em perdoneu les faltes d’ortografia i els errors tipografics , pero es que apart del pakrkinsonn avui he sortit del’hospital despres de una untervencio quirúrgica per eliminar un cancer, i nomes tenia a ma el mobil.\nDes-de l’aprovació dels decrets de Nova Planta, podríem dir que els territoris...


Reductors de velocitat amb LEDS a l'entorn de l'estació del tren convencional\nAmb l'objectiu de millorar la seguretat tant per a vianants com vehicles s'han instal·lat bandes reductores de velocitat de ferro fos al carrer Rubaudonadeu.\nL’Ajuntament de Figueres ha instal·lat una banda reductora de velocitat per respondre a les demandes reiterades de circulació de vehicles a massa velocitat en un tram del carrer Rubaudonadeu de Figueres, el qual té un flux molt important de vianants de l'estació de ferrocarril, així com el punt de gir dels vehicles provinents del carrer Sant Llàtzer que té poca visibilitat.\nEl sistema instal·lat és ECOBAM, que difereix dels habituals perquè les peces són de ferro fos nodular i no de cautxú. Està pensat per al pas de vehicles pesats, com ara autobusos, que circulen constantment per la zona. Es tracta d'un producte molt més sostenible, sense cargoleria, ja que s'encasta al paviment amb productes adequats. Tot això permet una major durabilitat, pràcticament insensible als canvis climàtics. En total s’han collocat 16 peces en longitud i 2 peces laterals de tancament del sistema, alternant els colors groc i negre.\nAixí mateix, el sistema també porta incorporat una il·luminació amb LED que indica l'existència del ressalt i ajuda no només a identificar-ne l'existència, sinó també a disminuir la velocitat.


ABECEDARI FANTÀSTIC. - EL FANTASMA FATXENDA - C 8. VIANA MARTÍNEZ, MERCÉ. 9788415610595 La Petita


Straperlo, la ruleta que va fer caure el govern d'Espanya - Sabadell Informa!\nInici » Seccions » Opinió » Straperlo, la ruleta que va fer caure el govern d’Espanya\n3 Juliol 2014 a 17:30\nImatge del web http://www.geheugenvannederland.nl\nEn un moment de crisi com l’actual, la gent se les empesca per poder tirar endavant malgrat tots els obstacles que trobi al seu pas. Unes vegades amb iniciatives imaginatives i altres vegades fent tripijocs com es pugui, coquetejant amb la il·legalitat quan no llançant-se apassionadament als seus braços. Això que passa a l’actualitat, no és nou, ja que després de la Guerra Civil, la duríssima postguerra va fer que la gent aguditzés les meninges per guanyar-se la vida a base del mercat negre de productes racionats o directament prohibits. Va ser la coneguda “España del Estraperlo”. Del “estraperlo” hem sentit parlar àmpliament, sobretot a pares i avis, però … sap d’on ve el terme? Una ruleta arreglada lligada a suborns al més alt nivell del govern espanyol durant la II República són els culpables.\nA mitjan 1934, la convulsa vida política de l’Espanya republicana estava en plena ebullició. El Partit Radical (centre-dreta) i el CEDA (dreta) havien format una coalició que tenia la mateixa solidesa que una torre de gelatina, tenint en compte que l’únic que els unia eren les ganes d’agafar la poltrona i poc més. L’oposició dels partits d’esquerres, tampoc ajudava molt a donar estabilitat a un govern que es bellugava més que la cua d’una sargantana.\nEnmig d’aquest embolic politicosocial, un empresari alemany nacionalitzat mexicà anomenat Daniel Strauss, va intentar instal·lar a Espanya una ruleta elèctrica que havia de ser la sensació: la Straperlo. Aquesta ruleta, la qual funcionava a monedes com una escurabutxaques qualsevol, prenia el nom de l’acrònim dels socis que l’havien construït Stra (de Daniel Strauss), Per (de Joachim Perlowitz) i Lo (de Frieda Lowann, l’esposa de Strauss). No obstant això, el joc estava prohibit al país per la qual cosa no semblava massa factible fer-ho, encara que sabut és que els bitllets de banc tenen la facilitat d’obrir portes a les més sòlides muralles … i aquí hi ha autèntic furor per aquestes “claus”.\nStrauss, tocant les tecles magistralment -fins i tot es va fer amb Companys-, va contactar amb Aurelio Lerroux -Delegat de l’Estat a Telefónica, nebot i fill adoptiu del primer ministre espanyol, Alejandro Lerroux- oferint-li el producte i consensuant uns grans beneficis cas de poder introduir la ruleta. La idea era explotar el fet que la maquineta en qüestió no era d’ “atzar” -la qual cosa estava estrictament prohibit-, sinó d’habilitat (s’havia de fer circular una boleta per un circuit i fer coincidir la seva caiguda sobre la ruleta amb el nombre desitjat) per aconseguir el permís d’instal·lació. En realitat era una ruleta sensu strictu que estava arreglada perquè la banca sempre guanyés, però aquest subtil detall tampoc importava massa, perquè l’important era aconseguir el permís… i eren moltes les “portes” a obrir.\nDesprés d’una sèrie d’exhibicions amb gent coneguda que participaria al negoci, al qual es trobava Aurelio Lerroux -que deia ser representant d’Alejandro Lerroux-, el diputat Sigfrido Blasco-Ibáñez (el fill de l’escriptor), el mític boxejador Paulino Uzcudun i tota una plèiade d’alts càrrecs del govern, s’arriba a la conclusió que la tal ruleta és de destresa i habilitat (l’atzar no intervenia en absolut, la qual cosa era veritat, però no en el sentit original). Després de moltes negociacions i sobres diversos encarats a fer que les frontisses de les portes no grinyolessin, es van determinar els percentatges a repartir: 50% per Strauss i el 50% per Lerroux i resta de “beneficiaris”. La ruleta es va inaugurar en un Gran Casino de Sant Sebastià atestat de gent per a l’ocasió el 12 de setembre de 1934. Tanmateix poc duraria l’alegria.\nTot i haver aconseguit fraudulentament els permisos, el ministre de Governació aquell mateix dia va forçar al tancament del casino, ja que no hi havia cap llei que permetés el joc a Espanya. Frustrat aquest primer intent, al desembre es va instal·lar a l’Hotel Formentor de l’illa de Mallorca, però va passar exactament el mateix passats uns dies. La instal·lació de la Straperlo a Espanya, havia estat avortada.\nStrauss, cabrejat com una mona després d’haver “ensobrat” a la meitat dels polítics del país i veure que les seves intencions de poder instal·lar el seu “joc d’habilitat” no es podrien dur a terme definitivament, al setembre de 1935 va escriure una carta al president de la República, Niceto Alcalá Zamora, denunciant el cas i reclamant -amb tota la barra del món i una poca més- que se li compensés amb 85.000 florins holandesos per les despeses incorregudes (unes 400.000 pessetes de l’època). La carta va acabar filtrada a tots els mitjans de comunicació, armant-se la de cal Deu i obrint-se la veda de la caça del polític corrupte tan aviat com va arribar a l’opinió pública.\nL’escàndol de la Straperlo, utilitzat des de l’oposició de forma molt hàbil -hi ha qui sosté fins i tot que la carta va ser escrita per Indalecio Prieto, llavors a l’exili, que sospitosament tenia contactes amb Strauss- va servir per fer caure un incòmode i corrupte Partit Radical entre les mandíbules de l’oposició esquerrana i la dreta més bel·ligerant.\nL’oposició (Socialistes i Izquierda Republicana) es va llançar a mort contra el govern, però no només l’oposició, sinó que la mateixa CEDA -socis del Partit Radical al poder- es van tirar a la jugular de Lerroux i el seu partit. Les investigacions parlamentàries -dubtosament equànimes o directament partidistes- i l’escàndol majúscul consegüents van acabar amb la dimissió del govern i la convocatòria de noves eleccions el 1936, que guanyades per l’esquerra pels pèls, van ser el prolegomen de la Guerra Civil.\nEl terrible escàndol que es va formar va acabar per fer que la gent encunyés la paraula “estraperlo” com a forma de definir un tripijoc o negoci il·legal, en definitiva, una forma de vida al marge de l’oficialitat que, anys després gairebé s’institucionalitza fins a mitjans de els anys 50 i, tot i estar en ple segle XXI, desgraciadament segueix vigent a l’Espanya dels nostres dies.\n#Espanya #govern #Ireneu Castillo #opinió #Straperlo


TRIBUNA DEL BERGUEDÀ: CASA MARLY. LLANÇÀ. L’EMPORDÀ SOBIRÀ. GIRONA\nEm cridava l’atenció aquest edifici situat dins del nucli urbà de la població de Llançà, al bell mig del terme i delimitada pels carrers Cabrafiga, Rafael Estela, Joan Maragall, Roger de Llúria i Besalú.\nFotografia de Jacob Casquete\nLa descripció de patrimoni Gencat ens diu ; conjunt arquitectònic format per tres edificis independents, i envoltat per un gran jardí delimitat amb una tanca. L'edifici principal, situat al bell mig del recinte, és de planta irregular i està format per tres cossos adossats, amb les cobertes de teula vidrada decorada de dues, tres i quatre vessants, i distribuïts en planta baixa i dos pisos. A l'extrem sud-est de la construcció hi ha un quart cos integrat, organitzat en una sola planta i cobert amb una gran terrassa al primer pis. En el punt central de la coberta s'enlaira una torreta rectangular, amb el coronament esglaonat i decorat. En general, a la planta baixa les obertures són de mig punt amb els emmarcaments motllurats i les claus destacades, exceptuant el cos de migdia que són totes rectangulars i amb guardapols superior. A la façana principal, protegint el portal d'accés, hi ha un porxo rectangular adossat, obert a l'exterior per tres arcades de mig punt sostingudes per columnes cilíndriques, amb capitells d'ordre jònic decorats amb volutes. Està cobert per una terrassa al pis delimitada amb una balustrada d'obra. A la cantonada nord-oest d'aquesta façana hi ha una terrassa semicircular al pis, amb obertures d'arc rebaixat a la planta baixa. Les obertures del primer pis són totes rectangulars i amb els emmarcaments motllurats. Hi ha finestres, finestres balconeres delimitades per balustrades d'obra i balcons exempts amb llosanes motllurades sostingudes per mènsules decorades. A la cantonada nord-est hi ha un balcó cantoner format per dos arcs de punt rodó amb balustrada semicircular. Resseguint la línia divisòria entre la primera planta i el pis superior hi ha un fris corregut decorat amb esgrafiats vegetals. La façana principal també presenta decoració vegetal a base d'esgrafiats. A la planta superior, les finestres són rectangulars i força més senzilles. Cal destacar que, tant la façana principal com el parament de ponent, estan rematats amb capcers esglaonats decorats amb motllures. L'edifici, força elevat respecte el nivell del jardí, presenta una terrassa a la planta baixa que envolta la construcció per la banda de tramuntana i ponent, amb unes escales d'obra que li donen accés. L'interior, tot i que ha estat reformat per adaptar-lo a les seves noves funcions, manté diversos elements destacables com el vestíbul, delimitat per columnes corinties estriades i decorat amb relleus d'inspiració clàssica. També destaca l'escala de marbre d'accés a les plantes superiors i alguns vitralls. La construcció està arrebossada i pintada, tant interiorment com exterior.\nUn altre dels edificis del conjunt està situat a la banda de migdia del recinte, destinat a bugaderia. És de planta rectangular, amb la coberta de dues vessants de teula vidrada decorada i distribuït en una sola planta. Les obertures són d'arc de mig punt amb els emmarcaments arrebossats.\nL'últim edifici que completa el conjunt està situat a la banda de ponent del recinte i comunicat amb la terrassa exterior del casal, mitjançant una passera metàl•lica de nova construcció. Destinat a casa de l'oci, és rectangular, amb la coberta de teula decorada de dues vessants i distribuït en planta baixa i pis. Presenta les obertures rectangulars amb els emmarcaments arrebossats, destacant el remat ondulant de la façana principal. A l'interior hi ha sostres de revoltons i biguetes.\nNo trobava cap dada de l’autor d’aquest edifici, sou pregats de fer-nos-ho saber a l’email coneixercatalunya@gmail.com\nPublicat per antoniomora.verges@blogger.com a 18:48


Programació d’activitats: del 12 al 18 de gener | Blog de la Biblioteca Pública de Lleida\nProgramació d’activitats: del 12 al 18 de gener\nPublicat el 11 gener, 2015 per bibliotecadelleida\nTrobada del grup de lectura de novel•la negra entorn el títol La pirámide asesinada, de Christian Jacq. Ho organitza: Biblioteca Pública de Lleida. Horari: 18 h. Lloc: Vestíbul de l’Àrea de Col•lecció Local.\nInauguració de l’exposició “25 anys de la convenció dels drets dels infants”, a càrrec del director dels Serveis Territorials de Benestar Social i Família, sr. Josep M. Forné. Ho organitza: Departament de Benestar Social i Família, Serveis Territorials a Lleida. Horari: 18 h. Lloc: Claustre de l’Àrea Infantil i Juvenil.\n“Pinocchio, taller d’ombres”. Taller-presentació de l’espectacle “Pinocchio” a càrrec de la companyia La Baldufa. Activitat complementària al concurs #EscorxaLlibres. Adreçat a nens i nenes a partir de 5 anys. No cal inscripció prèvia. Ho organitza: Teatre Municipal de l’Escorxador i Biblioteca Pública de Lleida. Horari: 18 h.Lloc: Sala de projeccions.\nTrobada del grup de lectura Cuinant entre llibres: Itàlia i la cuina italiana, entorn l’obra El dia abans de la felicitat d’Erri de Luca. Ho organitza: Biblioteca Pública de Lleida. Horari: 18 h. Lloc: Vestíbul de l’Àrea de Col•lecció Local.\n“25 anys de la convenció dels drets dels infants”. Exposició que mostra imatges sobre els drets dels infants. Ho organitza: Departament de Benestar Social i Família, Serveis Territorials a Lleida. Lloc: Claustre de l’Àrea Infantil i Juvenil.


La Guàrdia Urbana demana a Interior que revoqui el permís per al tall de la Meridiana La Guàrdia Urbana demana a Interior que revoqui el permís per al tall de la Meridiana – Tot Barcelona | Notícies i Informació d'actualitat a Barcelona\nLa Guàrdia Urbana demana a Interior que revoqui el permís per al tall de la Meridiana\nEl tinent Albert Batlle revela que l'ANC va tramitar dissabte una comunicació per a manifestar-se 3 hores diàries a Fabra i Puig fins al 28 de febrer\nMeritxell M. Pauné 11/12/2019 11:56 am\nLa Guàrdia Urbana ha demanat a la conselleria d’Interior que revoqui el permís sol·licitat per l’Assemblea Nacional Catalana (ANC) per als talls de la Meridiana. El tinent d’alcaldia de seguretat, Albert Batlle (PSC) ha revelat a la comissió de seguretat d’aquest dimecres que l’entitat sobiranista va registrar dissabte dia 7 una comunicació de manifestació a Fabra i Puig que preveu 3 hores diàries fins al 28 de febrer. Aquest dimarts a la nit el col·lectiu Meridiana Resisteix va celebrar el 58è tall consecutiu de l’artèria des de la publicació de la sentència de l’1-O.\n“Això és un disbarat, la Guàrdia Urbana hem fet un informe absolutament negatiu i demanem que es denegui”, ha asseverat Batlle. L’endemà mateix de l’enviament de la comunicació, diumenge 8, el cos policial municipal va enviar a la Generalitat al·legacions en contra. “Estem a l’espera que Interior respongui”, ha dit Batlle, que ha obert la porta a estudiar altres accions si la conselleria no rebutja l’autorització demanada per l’ANC.\nTambé ha ironitzat que “això dels CDR es veu que no té personalitat jurídica” i per això el permís l’ha demanat l’Assemblea. Després de qualificar d’element “molt preocupant” que fins dissabte les protestes no s’haguessin comunicat cap vespre com dicta la legislació, ha criticat igualment l’autorització per la durada de l’acció. “Hi ha un ús abusiu d’un dret que col·lisiona amb el funcionament ordinari de la ciutat”, ha dit el tinent, que ha assegurat que no para de rebre trucades i fer reunions amb col·lectius afectats de Nou Barris i Sant Andreu, com escoles o comerciants.\nBatlle ha respost així a una proposició del PP que demanava al govern municipal “impedir” nous talls a la Meridiana. Josep Bou ha criticat la “inacció” municipal i ha carregat contra el perjudici que segons ell provoquen les protestes en la imatge de la ciutat. El vot en contra dels dos socis de govern i dels dos partits independentistes ha tombat la proposta, que han votat a favor les tres dretes constitucionalistes.\nEnric 11/12/2019 1:47 pm\nLa Comissió de Venècia com les directrius de l'OSCE deixen clar que “no cal en virtut del dret internacional" obligar a notificar prèviament les concentracions, que aquesta notificació ha de servir en tot cas per facilitar la reunió i mai s'ha de convertir en un procediment d’autorització prèvia.\nTSUNAMI 11/12/2019 6:40 pm\nLa GU es com la gestapo, pero en tontos i mors de gana


Blas Ruiz Grau: “No tot el treball d'un policia és sortir corrent darrere dels dolents”\nHome Entrevista Blas Ruiz Grau: “No tot el treball d’un policia és sortir corrent...\nL'últim llibre publicat és un prefaci de la novel·la que sortirà en el primer trimestre de 2019 i serà la primera part d'una trilogia de novel·la negra\nLa literatura li ha canviat la vida a Blas Ruiz Grau, passant de tenir un bon treball al món de la informàtica i dues tendes de la seua propietat, a escriure llibres que han arribat a ser número u de vendes en Amazon. La marxa d’aquest escriptor rafalenyo resident a Almoradí va ser el de reinventar-se, autopublicant la seua primera novel·la “La veritat us farà lliures” l’any 2012 en la plataforma de Jeff Bezos, com a conseqüència d’uns problemes greus de salut. A aquest primer llibre van venir quatre més “La profecia dels pecadors” que va sortir en 2013, dos anys més tard va treure “Kryptos” i en 2017 el seu thriller històric ambientat en la postguerra “7 dies de març”. Actualment està promocionant el seu últim llibre que és un assaig sobre els mites i les realitats del procés policial després d’un crim, publicat en 2018 per l’editorial Oberón sota el títol “Què ningú toque res!”. Ens interessava conéixer les inquietuds de Blas Ruiz Grau, abans de plasmar tot el que fa en un paper o en la fulla en blanc de l’ordinador i per això, vam estar amb ell per conéixer una mica més sobre aquest escriptor alacantí.\nAbans de ser informàtic ja escrivies o això va ser després dels teus problemes de salut\nLa primera novel·la la vaig escriure en el meu treball, en la meua tenda d’informàtica. Sí que he escrit mentre era informàtic, però abans d’això, sempre tenia l’impuls de com m’agradaria que anés alguna cosa que em passava pel cap, però no m’atrevia mai per por del fracàs, la qual cosa li passa a molta gent. La primera novel·la la vaig escriure però era per a la meua família, la hi vaig passar a ells i bé, per a la meua família era el millor del món, que et va a dir la teua família. Es va quedar aquí, ni hi havia intenció de publicar-la, somiava a fer-ho però no tenia ni la més mínima intenció de dur-ho a terme, perquè jo no era escriptor, em feia por, era com un tabú, no sé, ho veia com a alguna cosa estranya. Però bé, la meua vida canvie i em va obligar a canviar la meua ment complint els meus somnis.\nSent informàtic que va impedir que la teua malaltia no seguís exercint aquest ofici\nDiverses coses, per exemple, vaig perdre l’ull dret ho tinc totalment encegue ara mateix. La vida et limita en certs aspectes, no en tots, però sí que és veritat que no és igual, has de fer les coses d’una altra manera. Un altre dels meus símptomes en la meua malaltia és que em limita el moviment en el braç esquerre, ho estic intentant recuperar amb cirurgies, exercicis i tot això, doncs tinc una malaltia degenerativa que em fa perdre-ho, potser algun dia ho perda del tot. Tinc disfuncionalitat en les cames, de tant en tant no volen anar i altres vegades sí, tinc molt dolor, llavors la veritat és que arribe a un punt en el qual encara que jo vulga seguir…, això que vaig a dir ara sempre que puc vull remarcar-ho, se’m va concedir la invalidesa perquè veien que no podia treballar.\nL’escriptura t’ha servit com a teràpia llavors\nSí per descomptat, és una manera de sentir-me útil diguem, tampoc vull dir que una persona que tinga una minusvalidesa no siga útil, però és veritat que és inevitable que ens sentim d’una manera inferior, almenys, en la majoria de casos. Perquè voldríem dir, mira doncs tinc tot el meu cos funcionant i m’agradaria poder aixecar les caixes com tu les aixeques o poder fer mil coses que potser ara no les faig, però si és veritat, que encara que això és una ximpleria perquè podem fer de tot i el que no, ens ajuden. Sí que és cert que a mi això de la literatura m’està servint molt per a sentir-me útil d’alguna manera.\nEn l’actualitat tens cinc llibres publicats, amb quin d’ells et quedaries?\nAixò no puc dir-t’ho, és impossible, mai ho aconseguisc perquè m’agraden tots. Afecte segurament se li té més al primer llibre publicat, perquè és el moment en el qual em vaig atrevir, però clar, és una cosa que potser avui no tornaria a escriure de la mateixa manera, perquè ho vaig fer sense treballar-m’ho, ho tenia en el cap i ho vaig escopir en dues setmanes, és una bogeria, això no es pot fer així perquè cal cuidar molt el que feixos i oferir un producte, almenys, d’una mínima qualitat i aquest no ho tenia. Però em sent molt orgullós d’haver-ho fet, d’haver-ho aconseguit, llavors al segon li passa més del mateix, és tornar-me atrevir i li tinc un afecte especial. Al tercer “Kryptos”, ja que un altre afecte perquè va sorgir d’una manera especial i amb “7 dies de març” més del mateix, és que és impossible triar un llibre i segurament quan traga el proper a l’any que ve et diré que també sent molt afecte per ell.\nHe vist que tot el que escrius és novel·la negra i thriller, hi ha altres gèneres que també t’agradaria escriure?\nJo crec que si se’t dóna bé alguna cosa…, ara és molt d’encasellar-te, que si sempre el mateix gènere…, jo estic molt a gust dins d’aquests gèneres i se’m dóna relativament bé, llavors, per què vaig a canviar-ho? Pot ser que provant una altra cosa em vaja també bé, no ho sé, ara mateix no tinc pensament de fer-ho per descomptat, potser algun dia sí que arribe i em plantege i diga: per què no?, tocant una mica més aquest altre gènere a veure com em sortiria, però de debò que ara, se’m dóna bé el que faig, ho disfrute i vull seguir en el mateix.\nAmb la novel·la “7 dies de març” vas ser número u de vendes en Amazon, què se sent veure la teua novel·la entre els primers llocs?\nSe sent vertigen, perquè no t’ho crees. Jo no m’ho crec, de fet totes les novel·les d’una forma o una altra han estat en el número u de vendes. Unes de forma més tardana i unes altres, de manera més immediata. L’últim llibre en quatre hores ja era número u de vendes en paper i dius tu: però com pot ser això, no m’ho puc creure, què passa? No ho sé, no sabria dir el que passa, però la veritat que assegues un vertigen increïble, perquè fa dos dies una altra vegada va tornar a col·locar-se número u de vendes “7 dies de març” en moltíssims països i fins va arribar el top deu del Japó i dius tu: però esta boja aquesta gent o què passa, no pot ser? Les dues primeres novel·les ja s’han traduït al portugués, a l’anglés, a l’italià i s’està traduint al francés ara mateix. De “7 dies de març” he rebut propostes tant per a l’alemany, francés, portugués i anglés, però com estic també en negociacions amb una editorial perquè ells es facen càrrec de la novel·la aquí a Espanya i de les seves traduccions fora, ho tinc en stand by, si surt bé amb l’editorial ho faran ells i si no surt, doncs signaré el contracte amb les altres propostes que tinc.\nEn alguna entrevista que has concedit has parlat d’escriptors que tens com a referència, entre alguns com Juan Gómez Jurado o Matilde Asensi entre uns altres, què admires d’aquests escriptors i que essència et portes d’ells?\nSaber transmetre exactament el que volen en les seues frases això és molt complicat, com a escriptor ho sé. Una cosa és el que et ronda pel cap, perquè tu ho veus d’una manera i tu ja saps com un personatge ho sent, saps com pot actuar en qualsevol situació, saps com és un paisatge perquè ho veus en el teu cap, però transmetre-ho al paper és una tasca hercúlia i sobretot, fer-li-ho veure a la gent el mateix que tu. Ells aconsegueixen fer-ho i a més tinc la referència sempre de Juan Gómez Jurado perquè ho aconsegueix fer en poques paraules és a dir, en una frase curta és capaç de portar-te on vol i això per a mi és únic.\nQuin és la rutina d’un escriptor com tu i d’on sorgeix la inspiració?\nLa rutina meua és no tenir rutina, perquè encara que això és un treball per a mi i m’ho prenc molt de debò, intent no tenir-ho com un treball pròpiament dit. A veure, no m’obligue a això, però no obligar-me a això m’ajuda a asseure’m, m’impulsa fer-ho, a no tenir-ho com una obligació, encara que la tinga perquè també tinc compromisos, tinc dates de lliurament i coses així, però encara així, intente veure-ho d’una altra manera que em fa sentir-ho amb passió i llavors quan puc, quan deixe tots els temes aparcats de cada dia, doncs em sent això sí, en solitud, necessite solitud perquè em distrec molt fàcilment, i em pose a escriure deixant-ho anar tot. Quan ja em sent és difícil aixecar-me d’aquí i llavors sorgeix la inspiració, ja que normalment el meu cap és un desori d’idees incessant que no para i que no pare mai, això espere. Tinc la sort, que tinc moltes històries dins del meu cervell, que aniré traient a poc a poc i la veritat, que tant de bo seguisca sent així.\nEstàs promocionant la teua última obra que és una espècie d’assaig titulat “Què ningú toque res!”, què suposa fer un mateix la promoció de les seues pròpies criatures i en quins canals comunicatius ho sols fer?\nAquest assaig sobre el procediment policial i forense que és el prefaci d’una novel·la que arribarà l’any que ve, jo sempre dic, que no done puntades sense fil, llavors tot té una relació, aquest assaig és un prefaci del qual vindrà. És el meu procés de recerca, de la novel·la que sortirà l’any que ve, llavors he tingut la sort immensa de comptar amb un grup de professionals amb el qual mai havia treballat d’aquesta manera, que és el grup Anaya, el qual m’han brindat tots els seus mitjans per poder dur a terme la promoció. Tinc una promoció molt intensa per moltíssimes ciutats, que de fet segueix, vam fer una aturada a l’estiu, lògic per descansar, però ara segueix, ho reprenc ara i estaré en molts més llocs en els quals aconseguisc acostar-me a la gent i per a mi, és el millor mitjà de promoció, tenir a la gent davant i comptar-li amb les meues pròpies paraules que és el que els estic venent, llavors si no et puc convéncer així ja m’és igual el que passe, no et vaig a poder convéncer de cap altra forma, és igual Tuiter, és igual Facebook, Youtube, tot. Sempre intente convéncer-te a la cara i amb les meues paraules. També és veritat que he tingut suports, doncs he tingut molta sort, moltes televisions han intervingut, ha estat Quatre, la Sisena, Telecinco, Telemadrid ha estat interminable la llista de televisions que han donat suport al llançament, ràdios i periòdics, la veritat és que és una promoció que com jo mai havia viscut abans i això és meravellós.\nPodria donar-se que aquest assaig supere les expectatives de la novel·la i deceba al lector\nClar que pot passar, a més és molt diferent perquè “Què ningú toca res!” està també una mica en clau d’humor, irònica per dir-ho d’alguna manera, llavors la novel·la és tot el contrari. La novel·la és molt dura la que vaig a llançar, és molt salvatge, molt bruta, no va a deixar indiferent a ningú, llavors són dues coses tan diferents encara que tracten del mateix, són tan diferents que clar, cadascuna supose que arribarà d’una manera. Un sempre pensa que una novel·la va anar sempre millor que un assaig, la gent llegeix més novel·la que assaig, però mai se sap, jo estic molt content. El que sí que vull és que vagen les dues coses bé, evidentment no puc decantar-me perquè vaja un millor que l’altre, jo vull que vagen els dos bé.\nEl lector en l’assaig llegirà el procediment de la teua pròxima novel·la, podria córrer el risc que l’assaig s’anticipe a la trama de la novel·la i ja no sorprenga el lector?\nEl que em va cridar l’atenció quan vaig començar a investigar per a la novel·la, que res era com ho pinta en la ficció, res. És a dir, hi ha uns procediments que algú en el seu moment va posar de moda i a partir d’ací, tota la ficció va començar fer-ho així, com per exemple, entrar a les fosques a un escenari d’un crim amb les llanternes, les autòpsies també a les fosques sent una mica redundant, les pistoles amb silenciador que semblen un xiulitet, totes aquestes coses quan jo vaig començar a preguntar a la policia i ha d’accedir a certs escalons, dins d’homicidis, m’explicaven que no era per a res així. Quan m’explicaven el procediment era molt més fascinant dins del punt de vista científic, que com ens mostra la ficció, llavors vaig començar a explicar-ho una mica desmitificant aquestes coses que véiem en sèries, pel·lícules, novel·les…, donant-li un toc d’irònic per alhora fer-ho entretingut al lector, perquè si no dius: què figàs m’estàs comptant! Jo volia fugir d’eixe figàs, ja que tot és molt tècnic, he intentat fer-ho proper amb un llenguatge de tu a tu, a més el llibre està escrit en segona persona, et parle a tu, no a una tercera persona és un llenguatge directe, i es van a trobar amb alguna cosa crec que divertit, i alhora, instructiu sense córrer el risc d’anticipar-se a la novel·la.\nEstan tots els teus llibres en digital o hi ha alguns en paper i on es poden trobar?\nQuasi tots estan en digital i en paper, l’únic que no està en digital és l’assaig. L’editorial va fer una aposta molt arriscada que és treure-ho en paper i ha sortit molt bé per l’arriscat que era, la veritat. Este últim es pot trobar en qualsevol llibreria, els altres, a hores d’ara estan fora (riures), solament es poden trobar en Amazon, però estic en converses per fer una reedició de totes les novel·les que sortiran en totes les llibreries, així que, espere que aviat es puga trobar en qualsevol lloc.\nEstàs molt involucrat amb la gent que et segueix, he pogut llegir una anècdota d’una professora de Valladolid que és lectora teua, que li vas regalar una mini novel·la i et va invitar al seu col·legi. També he llegit altres anècdotes teues, com este tipus de successos segurament tindràs alguns més, alguna vegada has pensat a fer un llibre autobiogràfic?\nHaig de dir que la professora és molt amiga ara (riures). Sincerament no crec que la meua vida al final interesse tant a la gent, encara que…, no em tires de la llengua perquè sí que hi ha alguna cosa per aquí, però d’aquí no et puc explicar molt, és alguna cosa que sortirà en un temps i sí que té una mica de mi, una mica de la meua vida, però supose que tampoc és tan interessant, la qual cosa passa és que se’m va plantejar una coseta i l’anem fer.\nHi ha alguna anècdota que no hages explicat i podries explicar-la?\nClar, tinc moltes, si és que cada viatge que faig sóc un imant per a les coses (riures), tan bones com dolentes i sempre em passa alguna cosa que em fa sobretot somriure i em fa dir, mira quina cosa més curiosa m’acaba de passar? Supose que algun dia en la meua vellesa començaré a comptarles, perquè ara tinc trenta-quatre anys, si és que, encara no he viscut com aquell que diu. Puc explicar, no és una anècdota en si però si em va cridar molt l’atenció. Durant la investigació per a la novel·la que eixirà pròximament, vaig estar amb un forense a Alacant i em va deixar absolutament meravellat, no pel que vaig veure, ja que el que vaig veure va ser horrorós, sinó per ell, perquè era una persona súper alegre, fent bromes tota l’estona durant les autòpsies i tot això, sense perdre el respecte, no em referisc a aquest tipus de broma sense gust, sinó com creant-se una barrera per separar l’emocional de la seua professionalitat, per poder portar millor el seu treball. Jo també ho entenc, em va cridar molt l’atenció perquè sempre pensem que els forenses són com a persones lúgubres, com a persones…, no sé, no tenim aquesta imatge d’alegres, treballen amb la mort, però com aquesta persona pot ser tan feliç, riure’s, fer bromes i amb els estudiants que van allí gastar-los bromes, esglais i coses així? A mi em va donar un esglai (riures), que no se m’oblidarà mai, que em va dir que ho solia fer amb moltíssims estudiants i aquesta anècdota la veritat és que em va marcar, perquè em vaig tirar tres nits sense dormir (riures). Així que, com aquestes tinc moltes la veritat.\nEixa visita al forense t’ha ajudat molt a l’hora de descriure els detalls que sorgeixen en les teues novel·les\nNo hi ha res com veure les coses en viu per molt dures que siguen, és a dir, pots tirar-te tres mesos mirant manuals, buscant en internet, en llibres, biblioteques i tot, que en un matí amb una persona que t’ho mostre en viu, no només et parle de forenses, et parle de policies, et parle de guàrdies civils… Jo vaig veure el treball de la Guàrdia Civil científica i el laboratori de criminalística i vaig aprendre més amb ells en dues hores, que el que vaig estar mirant durant cinc mesos per ací per a poder entendre-ho, òssia que això no té preu.\nEstàs escrivint quasi llibre per any, et sents pressionat per l’èxit que estan aconseguint les teues novel·les i aquesta pressió, et condiciona per als següents llibres?\nDir-te que no és mentida. Clar que em sent pressionat perquè ja penses que la gent espera una mica de tu i tens por a no poder donar-li-ho. Tinc la immensíssima sort que m’agrada el que estic fent, supose que arribarà el dia en el qual, li passa a tots els escriptors, que no tots els llibres poden arribar a ser un èxit, això és impossible, tant de bo, arribarà un dia en el qual faça alguna cosa que potser punxa però espere que això també em servisca per a aprendre. Jo sempre intente prendre tot com alguna cosa positiu i si un dia fracàs, prendre-ho també com alguna cosa positiu, per a saber el que està mal per a no tornar a caure en eixe error. Evidentment la pressió la tinc cada vegada que surt un llibre nou, encara que al meu m’agrade moltíssim i crea que pot ser un èxit, la por està ací. Intente escriure un llibre que m’agrade a mi, jo sóc lector abans que escriptor, llavors si a mi no m’agrada el que jo he escrit no vull saber res d’aquest llibre i fins ara, no m’ha passat, perquè he escrit sempre per a mi. No m’he deixat condicionar perquè això agrada més a la gent o això tindria més estirada que si ho fes d’una altra manera, en absolut, jo vull llegir el que escric i em cenyisc a això.\nÉs complicat trobar documentació per fer verídiques les teues novel·les?\nÉs complicat depenent del nivell que vulgues fer-ho, no és complicat si et fiques en internet i saques informació d’cí, però és que eixa informació has de creure’t que siga veraç o no. El que està escrit en internet no té per què ser cert, llavors és més complicat anar a la font original, a mi em va costar prou arribar a la Policia Nacional i la Guàrdia Civil al nivell al qual he arribat. Al final, parlar amb els alts comandaments que tracten amb homicidis aquí en aquest país, ha estat a força d’insistència i cabuderia, jo volia fer-ho i ho vaig fer, i si jo he pogut qualsevol pot. Cal treballar-se’l i no deixar-ho, si et tanquen una porta tocar una altra, o si no la finestra, o si no una claraboia sempre hi ha alguna cosa on pots ficar una miqueta el cap i amb respecte pel qual fan i amb tot, al final s’arriba.\nHas comentat que has conegut a escriptors ja consagrats al món de la literatura, quin és la impressió que et portes d’ells?\nÉs increïble, perquè aquestes persones a les quals admiraves i admires pots xerrar amb ells de tu a tu i que ells et consideren un del gremi també, que això és el més important, és alguna cosa increïble, és una cosa que no t’acostumes. Vaig tenir la immensíssima sort de conéixer fa poc a Joan Eslava Galan, vaig parlar una estona amb ell i veure que s’interessava pel que jo escrivia de manera natural, no forçada, vaig estar tres o quatre dies somrient perquè no sé, és alguna cosa meravellós. És alguna cosa que no es pot descriure amb paraules.\nA quantes presentacions assistiràs amb la promoció d’aquest assaig i hauran ciutats de la Comunitat Valenciana a què aniràs?\nSí, si vaig a tenir més, de fet aquest matí he estat parlant per unes quantes més, ens deixem algunes ciutats sense visitar perquè no es podia ja, li vam donar tanta canya en tres mesos que jo vaig acabar exhaust d’una banda i per un altre, tampoc volíem cremar tots els cartutxos d’una sola vegada, llavors ens deixem diverses ciutats que anem fer ara després d’haver acabat l’estiu, i al mateix temps doncs seguisc treballant per preparar la propera gira que arrencarà en res, a l’inici de l’any. Llavors agafant forces d’una manera una mica estranya. En principi les presentacions seran fora de la Comunitat Valenciana, ja que aquí vaig estar bastant, vaig estar a València, Alacant, Torrevella i clar tampoc vull cremar molt a la gent d’ací, és alguna cosa que intente no fer, però clar és inevitable. Quan isca la novetat tornaré a eixes ciutats, si no és ara, que potser eixirà quelcom d’un dia per a un altre la veritat, però si no ix res d’ací a març segur que visitaré alguna ciutat de la comunitat.\nAbans m’has esbossat que aquest assaig és el prefaci de la novel·la que vas a treure, pots explicar una mica d’aquesta novel·la?\nSi clar, poc però sí. Et puc explicar que la primera novel·la sortirà en el primer trimestre del 2019, i dic primera novel·la perquè és una trilogia. És una trilogia de novel·la negra en la qual he invertit solament en la primera dos anys d’esforç i de investigació, perquè volia que fos el més real possible és a dir, fer-li veure a una persona com és el procediment policial i això em sembla que es veu poc ara mateix en la novel·la actual. Hi ha escriptors molt bons que a més ho fan molt bé amb el tema policial, però volia desmarcar-me una mica en aquest sentit, i van a tenir una novel·la que s’ambienta a més a la província d’Alacant, que també és una aposta arriscada per la meua banda, perquè sempre el més fàcil i jo ho havia fet així és anar-te a Madrid, Nova York, o anar-te a les ciutats de renom. No dic que Alacant no tinga renom, perquè jo Alacant la porte en el més alt d’un pedestal, però és fa poc en aquesta zona i volia que la primera, almenys, estigués ambientada ací a la província, en un poble que és molt petitó i si la gent es posa a investigar d’on sóc, sabran que poble és (riures). Llavors no puc explicar molt perquè em van a tallar el coll, però bé la meua editora esta acostumada a sobresalts amb mi (riures), serà la primera part i tinc la immensíssima sort que va a sortir amb el grup editorial més gran del planeta que és Penguin Random House sota el segell edicions B i això és un altre somni que s’ha complert.\nEs pot parlar una mica de la trama i dels personatges d’aquest llibre?\nSi puc i això va a agradar molt als quals em llegeixen perquè em pregunten molt per això, van a contemplar la gènesi de l’inspector Nicolau Valdés que ha estat protagonista dels meus dues primeres novel·les “La veritat us farà lliure” i “La profecia dels pecadors” i comprovaran en aquesta primera novel·la com va començar ell; com es va forjar aquest inspector que després surt una mica més adobat en les altres novel·les, seria l’inspector novell, insegur que es troba amb un cas que per descomptat ho marcarà tota la seua vida.\nDesprés de la trilogia hi haurà algun descans o ja hi ha un altre projecte?\n(Riures) No hi ha descans perquè ja tinc un altre també planificat en la meua ment. Jo sempre planifique en la meua ment i després el solt. El llibre en el qual vaig estar investigant, amb el poc que puc explicar perquè aquí si puc explicar poc, sempre he estat escrivint sobre la Policia Nacional i els meus personatges van a ser guàrdies civils, per a això, haig d’agrair moltíssim a la unitat d’homicidis d’Almeria per haver-me fet coneixedor de tots els seus procediments i els seus quefers ací.\nEn certa manera, t’ha quedat alguna espineta clavada en el qual t’hagués agradat haver estat un membre de les forces i cossos de seguretat de l’estat siga policia o guàrdia civil o no té a veure que escrigues sobre això?\nSí que és una espineta tardana, és d’aquestes vegades que no tens clar gens en la vida, com els passa a molts joves, no tens clar que vols estudiar, ni que vols ser i potser quan trobes la teua vocació, doncs una malaltia t’ho impedeix i això és el que va passar en el meu cas. Jo per exemple he tingut la sort i la desgràcia que els més grans investigadors d’aquest país, ja et parle de caps d’unitat, d’unitats molt importants com la secció d’anàlisi de la conducta de la Policia Nacional i coses així, et diuen que series una peça fonamental en el seu equip i no pots ser-la (riures), perquè tens una discapacitat que les lleis d’aquest país no et deixen accedir a això i parle de les lleis d’aquest país, perquè sí que sé i si m’he informat d’això, que en tots els altres països si pots estar com col·laborar extern, fins i tot pots arribar a estar dins del cos, perquè no tot el treball d’un policia és sortir corrent darrere d’un dolent, aquí estem així de limitats i es necessita al policia alt, guapo i fort per tot (riures). A certs països com en el Regne Unit, França, o Estats Units, no és desgavellat que un criminòleg col·labore amb la policia en casos, aquí a Espanya no ocorre així. Això és impensable perquè la de crims que es resoldrien així, llavors et limiten tant, així que, sí que és un somni frustrat, però bé, que ho porta un com és, perquè és el que hi ha i el que faig és escopir tota la meua investigació en els llibres i es va acabar (riures).


És una recerca conjunta de la UPC i la Universitat d'Arizona\nUn equip internacional de cosmoquímics i astrofísics de la Universitat Politècnica de Catalunya (UPC) i de la Universitat d’Arizona ha descobert un gra meteorític format durant les fases finals d’una estrella desapareguda fa molt de temps. Encapsulat en un meteorit recol·lectat a l’Antàrtida, el minúscul gra, de només unes micres de pes, ha descobert secrets sobre les fases terminals de la vida de les estrelles i sobre la forma en què aquestes sembren l’univers amb els blocs de construcció de noves estrelles, planetes i vida.\nAmb el sobrenom LAP-149, el petit gra de pols estava confinat en un meteorit rocós, no metàl·lic, trobat a l’Antàrtida, i representa l’únic gra meteorític compost alhora per grafit i silicat descobert fins avui. El seu origen pot rastrejar-se fins a un tipus específic d’explosió estel·lar anomenada nova. El gra es va incorporar i barrejar amb el material nebular que, poc després, donaria lloc al Sistema Solar, fa uns 4.500 milions d’anys, per a posteriorment incrustar-se en un meteorit primitiu.\nEl descobriment desafia algunes de les idees actuals sobre la forma en què les estrelles moribundes sembren l’univers amb matèries primeres, a partir de les quals es formaran planetes i, en última instància, les molècules precursores de la vida.L’equip d’investigadors de la Universitat d’Arizona ha analitzat el gra, aproximadament de la grandària d’un microbi, fins al nivell atòmic.\nEncara que les seves estrelles progenitores ja no existeixen, la composició isotòpica i la microestructura dels grans de pols d’origen estel·lar identificats en meteorits proporcionen dades úniques sobre la seva formació i sobre les condicions termodinàmiques en el material ejectat per les estrelles, segons publiquen els autors. Aquest és el primer gra conegut que conté grafit i una inclusió central rica en silicats.


Hem omplert Perpinyà. Ara preparem-nos! – Consell per la República\nHem omplert Perpinyà. Ara preparem-nos!\nHo hem tornat a fer, hem omplert Perpinyà!\nEl Consell per la República Catalana ha mobilitzat a més de 200.000 persones en l’acte més gran fet mai a la Catalunya Nord.\nNord i sud del país ens hem retrobat en una jornada històrica amb el president Carles Puigdemont i els consellers Toni Comín i Clara Ponsatí, a l’exili des de fa més de dos anys per combatre i vèncer la repressió de l’estat espanyol!\nA tots i totes, moltes gràcies, vosaltres sou la força del Consell!\nA totes les persones que, degut als controls policials, vàreu estar hores aturats o no vàreu poder arribar, gràcies per no defallir i pel suport que sempre ens feu. També a tots els compatriotes nord-catalans, a la Delegació del Consell, a tot el voluntariat i a la Casa de la Generalitat de la Catalunya Nord per la gran tasca realitzada.\nAquest acte que recordarem sempre ha suposat per al Consell per la República un gran desplegament humà i tècnic que ha permès fer un salt endavant molt important en l’objectiu de la llibertat i la independència per al nostre país.\nAra, com va dir el president Puigdemont, ens hem de preparar perquè tenim molta feina al davant i no la podem ajornar. No ens aturarem i ja no ens aturaran!\nPreparem-nos per a la República Catalana!


Guadi, Brisca i Miravalles es classifiquen i deixen fora l'equip de Montaner - PilotaViu\nDilluns, 26.2.2018 20:00h Raspall\nBrisca ha realitzat una gran partida\nAlmisera, Brisca, Gabi, Guadi, la Llosa de Ranes, Miravalles, Montaner, Sanchis, Xeraco, XXV Lliga Raspall\nLa Lliga Bankia de Raspall tenia, en la vesprada de dilluns, 26 de febrer, una partida decisiva a Xeraco. El trio format per Guadi, Brisca i Miravalles (Ajuntament de la Llosa de Ranes) ha aconseguit la classificació després de guanyar —en una partida molt bonica i divertida— per 25-15 al trio de Montaner, Sanchis i Gabi (Ajuntament d'Almiserà), que no han pogut sumar ni tan sols un punt i per tant queden eliminats directament de la competició. Ha sigut un duel trepidant, digne d'una final, amb una espectacular remuntada dels rojos que han acabat guanyant després de remuntar un 5-15 en contra.\nComençaven trencant el primer joc els rojos des del rest, però els blaus responien amb contundència guanyant-ne tres. 5-15.\nEs posaven els blaus a un joc de puntuar i a dos de la victòria, però la reacció dels rojos els deixaria directament fora de la lliga. Una gran demostració de caràcter, acompanyada d'un nivell molt alt els va permetre a Guadi i companyia, fer quatre jocs seguits per a guanyar la partida i assegurar-se la presència en semifinals. Una actuació que reflexa el que ha sigut la fase de grup per a ells. Van començar últims i han anat de menys a més.\nEls trios de Moltó i Ian es disputaran la primera posició dimecres al trinquet de Guadassuar, mentre que els de Sergio i Marrahí tancaran la lligueta a la Marina Alta en una partida a vida o mort en què els dos tindran opcions de classificar-se. Així les coses, la primera fase de la Lliga Bankia de Raspall tindrà emoció fins a l'última partida de la primera fase.\nEls pilotaris abans de la partida. Foto: Ramon Ramos\n1307 lectures Cap comentari Envia


Enllaçats proposa l’aprovació de mocions als ajuntaments per a l’espai de comunicació en català\nLa xarxa d’entitats Enllaçats per la llengua ha anunciat una campanya per presentar mocions als Ajuntaments a favor de la reciprocitat plena i la constitució del Consell de l’espai de comunicació en català participat per les diferents administracions del domini lingüístic. Així, la plataforma ha fixat com a principal objectiu del segon semestre de l’any 2017, la continuació de la campanya que lluita per aconseguir l’espai de comunicació en català que consisteix, segons han explicat, en cercar aliances amb agents polítics, socials i cívics de tots els territoris de parla catalana.\nEl col·lectiu ha volgut donar a conèixer la iniciativa la Diada de Sant Joan, «data simbòlica que lliga tot el territori en una celebració ancestral», amb la presència del foc provinent de la Flama del Canigó. Entre d’altres, els objectius que reclama Enllaçats és assolir la plena reciprocitat de tots els canals en català, treballar per a la creació del Consell de l’espai de comunicació en català amb la participació dels governs i dels ens de comunicació públics d’arreu del domini lingüístic, l’obertura immediata de la nova RTVV (Corporació Valenciana de Mitjans Audiovisuals) com a mitjà públic, plural i en valencià i afavorir la proximitat de la informació amb el restabliment de delegacions de TV3 com la de Perpinyà, a Catalunya Nord.\nAixí mateix, la xarxa d’Enllaçats per la Llengua valora positivament algunes passes donades a l’espai audiovisual, com la moció aprovada al Parlament de Catalunya, l’emissió d’un programa coproduït entre IB3 i TV3, o el projecte comú entre ambdues televisions d’un canal a Internet. Tanmateix, considera que queda molt de camí a recórrer per normalitzar aquest espai i demana mesures concretes i imminents.\nEl col·lectiu espera que la cooperació en cultura de les administracions catalana, valenciana i balear subscrita a la ‘Declaració de Palma’ tengui efectes d’importància a l’espai de comunicació en català, i que aquests acords s’estenguin a les institucions de la resta del domini lingüístic.\nEnllaçats ha aprofitat per recordar la feina feta per moltes entitats i col·lectius d’arreu del territori catalanoparlant per aconseguir l’objectiu de bastir un espai audiovisual comú, i emplaça tothom a sumar esforços per tal de fer-lo realitat.\nPer Perquè són uns fatxes? O són uns lladres?, fa mes de 3 anys\nI que funcionin com toca.\nPer què hi ha gent interessada en posar obstacles?\nPer què es poden veure cadenes en llengües estrangeres i les pròpies no?\nEl món NO és seu!\nNasqueren amb una mà al davant i una altra al darrere, com tothom!\nQue no ens robin la nostra porció.


Descobrim les claus gràfiques de les icones feministes. Divendres 13 de setembre (Barcelona)\nYou are here: Home / Agenda / Descobrim les claus gràfiques de les icones feministes. Divendres 13 de setembre (Barcelona)\nA la La Setmana del Llibre en Català (davant de la Catedral de Barceloan). A l’escenari 2 a les 19:15h\nPresentació del llibre “Lila: història gràfica d’una lluita”, a càrrec dels seus autors, l’il·lustrador Toni Galmés i l’activista feminista M. Àngels Cabré. Els presenta la també activista Desirée Bela-Lobedde. Un repàs de les claus gràfiques de les icones feministes, els seus referents culturals i els orígens del seu art, així com algunes de les seves principals fites històriques. Un llibre per aprendre a llegir les imatges que ens envolten amb una òptica igualitària, feminista i amb consciència de classe.


Unanimitat al Matarranya per a demanar una moratòria als projectes eòlics | Matarranya Media\nUnanimitat al Matarranya per a demanar una moratòria als projectes eòlics\nTotes les forces polítiques han votat a favor d'una moratòria de dos anys a la construcció de parcs eòlics al territori, demanant al mateix temps que no siguen declarats d'utilitat pública\nDes de Comarca reclamen un pla estratègic de Recursos Energètics. | Foto: MJG\nUnanimitat al territori. Totes les forces polítiques que estan representades al Consell Comarcal han votat a favor d’una moratòria de dos anys a les concessions per a la construcció de projectes d’energia eòlica al Matarranya. La petició, que va ser defensada per José Ramón Guarc (PSOE) en l’última sessió plenària, celebrada la nit del dimecres 19 de maig, va en la línia de les declaracions que s’han aprovat al llarg d’estes últimes setmanes per diferents ajuntaments del territori. Per un costat, demanen una moratòria de dos anys als parcs eòlics, i per un altre, reclamen que els projectes en qüestió “no siguen declarats d’utilitat pública”, ja que deixaria als ajuntaments sense potestat i caràcter de decisió. Este document va ser consensuat per les quatre forces polítiques que hi ha a la Comarca (PP, PSOE, PAR i CHA) cap a mitjans d’abril.\nEste document va en la línia dels que s’han aprovat a diferents consistoris, i demane que “davant la proliferació de projectes d’energies renovables que s’han presentat sense tindre en consideració l’opinió del Consell Comarcal, dels ajuntaments i dels veïns i residents, i tenint en consideració que la seua implantació afecte les estratègies que s’han consensuat al territori durant els últims 20 anys”, és necessària una moratòria de dos anys. Des de la Comarca també han destacat que estos projectes eòlics i fotovoltaics s’estan presentant fraccionats, cosa que està incomplint “la normativa estatal i l’exercici de les competències de la tramitació i concessió de les autoritzacions per part del Ministeri de Transició Ecològica”. A banda de la moratòria de dos anys i que els projectes no siguen declarats d’utilitat pública, des de Comarca reclamen un pla estratègic de Recursos Energètics.


L’igualadí PAUNEZZ presenta el seu primer single HIVERN\nHIVERN és la primera estació de l’any i el primer avançament de les cançons de paunezz. El tema té una sonoritat atmosfèrica i és un cant a l’esperança. Parla de la dificultat d’oblidar a algú per poder seguir endavant. És una cançó d’amor i nostàlgia. És una cançó trista.\nAquesta cançó està inclosa en l’EP titulat EP#1 que es publicarà el 14 de gener de 2021. Escrit, produït i enregistrat durant el confinament, són cançons autobiogràfiques que tracten temes com l’amor, la solitud, el fer-se gran, la salut mental o la quotidianitat més absurda. Sempre des de la veritat i la perspectiva post adolescent.\nPAUNEZZ és el projecte musical liderat per Carles Pauné (Igualada, 1997) que es troba al punt mig entre el pop d’autor i l’electrònica. Sota la producció musical de Jan Aygua, el projecte beu de referències de l’indie i el folk actuals i es plasma en cançons atmosfèriques i envolvents. Les lletres són senzilles i directes i tenen un fort component nostàlgic, fins i tot trist. Paunezz vol fer bandera del que anomena música trista, però sense que necessàriament s’hi atribueixi una connotació́ negativa, ja que trist no ha de voler dir dolent.


El menor va estar 11 dies ingressat a l'hospital, 6 d'ells a l'UCI, i fins i tot va necessitar un respirador\nper Eric Mendo 24/01/2021 18:55h\nL'Hospital del Mar, en una imatge d'arxiu. | ACN\nEl coronavirus ha infectat ja 99,5 milions de persones a tot el món, o almenys 99.500.000 confirmats per una prova diagnòstica, i ha matat més de 2,1 milions de persones. Per tot allò que s'ha observat fins ara, el coronavirus SARS-CoV-2 tendeix a acarnissar-se més amb la gent gran i que tenen patologies prèvies, ja que el seu sistema immunològic està més feble i no aconsegueix contrarestar el virus. Però amb el temps hem pogut comprovar com moltes persones joves, inclosos els nens, també poden emmalaltir de forma greu per culpa del coronavirus, i en molts casos també s'ha hagut de lamentar les seves morts.\nAquest diumenge hem conegut el cas d'un nen de 10 anys, veí d'Alcázar de San Juan, a la província de Ciudad Real, que s'ha convertit en un «heroi» per als metges que el van atendre a l'hospital de la mateixa localitat després contagiar-se del virus. El nen va estar ingressat durant onze dies a l'hospital per la gravetat de la seva patologia, i sis d'aquests dies va estar ingressat a la Unitat de Cures Intensives (UCI), on fins i tot va necessitar un respirador per sobreviure. Jesús Ledesma va ser un dels infermers que el va atendre en aquest hospital i ha publicat en les seves xarxes socials un missatge que ha d'alegrar-nos, però que també busca conscienciar una part de la societat que encara creu que la covid-19 només afecta la gent més gran.\nLedesma explica que «amb tan sols 10 anyets has hagut de conèixer el que és passar-se 11 dies en una UCI, 6 d'ells connectat a un respirador», i assumeix que «el virus va anar a per tu», a causa de virulència amb què la malaltia el va afectar. L'infermer continua les seves paraules assegurant que el nen ha passat «nits llargues en què, tot i estar adormit, notaves que estàvem allà i buscaves una mà. Mai vas tirar la tovallola, has lluitat de manera incansable tot i ser conscient moltes vegades del que estava passant».\n«Has estat un exemple en tot, per a tothom. A mi em queda la frase que has dit quan t'he preguntat què volies ser de gran: 'Encara no ho sé, però el que sigui, hi aniré amb totes les meves forces'. Amb aquesta actitud era molt difícil que això pogués amb tu. Emoció i alegria quan t'he vist sortir de la unitat amb la teva capa d'heroi. Tot l'equip et portarem al cor, el nostre petit heroi. Ho has aconseguit campió», eren les seves últimes paraules per felicitar el pacient per la seva recuperació.\nEls adolescents, els que més contagien\nTot i que els nens i els adolescents, en general, són els grups de població que menys emmalalteixen de Covid-19 de forma greu, diversos estudis han intentat esbrinar quin paper juguen en la transmissió de virus al seu entorn. L'últim estudi, publicat a la revista 'The Lancet', ha arribat a la conclusió que els adolescents són el grup d'edat que més contagia les persones que els envolten.\nL'estudi es va realitzar entre el desembre del 2019 i abril de l'any 2020, en els mesos de més afectació de la pandèmia a Wuhan, el seu lloc d'origen. Es van analitzar gairebé 30.000 casos de covid-19 i es va trobar que els nens i adolescents menors de 20 anys són els que presenten un 58% més de probabilitats de contagiar la gent gran, a diferència dels adults de 60 anys o més, que sembla ser que encomanen menys, però emmalalteixen més.


Poble Lliure organitza un acte internacionalista amb organitzacions basques, gallegues, andaluses i castellanes amb motiu de la Diada del País Valencià | Tercera Información\nLa jornada, que un any més es reedita, enguany tindrà la Societat Coral «El Micalet» de València com a marc, situada al carrer Guillem de Castro, 73, i donarà pas a partir de les 12 h. que és quan està previst que done inici l’acte amb la intervenció de destacats dirigents d’organitzacions independentistes com ara Sortu (Euskal Herria), Unión do Povo Galego (Galiza), Movemento Galego ao Socialismo (Galiza), Andalucía Comunista, Izquierda Castellana i finalment Toni Terrones, que intervindrà en nom de Poble Lliure.\nL’acte reivindicatiu que té per títol «Independència: Democràcia per als pobles. No hi ha canvi sense ruptura». Per la vesprada les diferents delegacions internacionals participaran a la manifestació unitària que partirà des de la Plaça de Sant Agustí a la ciutat de València, a les 18h.


L’Eix Comercial Sants-Les Corts aposta per donar visibilitat a internet als seus comerços - Consell de Ciutat\nEl projecte Comerç a la Xarxa té com a objectiu incrementar la presència dels comerços de la ciutat a internet. Es tracta d’una iniciativa impulsada per l’Ajuntament de Barcelona, a través de Barcelona Activa, conjuntament amb la Fundació Barcelona Comerç que ajudarà els comerciants a augmentar la seva visibilitat a internet i, per tant, la seva competitivitat.\nEl projecte s’articula a través del teixit associatiu per tal de potenciar l’associacionisme entre el comerç de la ciutat. La Fundació Barcelona Comerç exercirà d’interlocutor amb l’ajuntament per tal d’impulsar la difusió d’aquesta iniciativa entre el sector comercial prioritàriament associat, amb qui conjuntament es farà el seguiment del desenvolupament de les diferents fases del procés: visites realitzades als comerços, digitalització dels establiments, valoració dels resultats obtinguts i avaluació dels propis comerciants.\nComerç a la Xarxa s’emmarca dins del Pla d’Impuls i Suport al Comerç de Barcelona 2013-2016, que entre d’altres objectius vol impulsar un comerç innovador, modern i sostenible, a través de la innovació i l’adaptació a les TICs i el foment de la formació i la qualitat.\n03/02/2015 /by alex\nhttps://www.conselldeciutat.barcelona/wp-content/uploads/2019/09/Logo-CC-02-300x144.png 0 0 alex https://www.conselldeciutat.barcelona/wp-content/uploads/2019/09/Logo-CC-02-300x144.png alex2015-02-03 15:51:112020-06-01 16:31:17L’Eix Comercial Sants-Les Corts aposta per donar visibilitat a internet als seus comerços\nNova guia d’autoavaluació de la transparència per a entitats social... Construïm Vincles


Massa menut per jugar al Barça? I un rave! (Toni Padilla)\nMassa menut per jugar al Barça? I un rave!\n2 min. Cap D’esports 05/12/2018 23:40\n260x366 Riqui Puig / ALEX CAPARRÓS / GETTY Riqui Puig / ALEX CAPARRÓS / GETTY\nLa Copa del Rei amb partit d’anada i tornada no té sentit. Els que van decidir estirar com un xiclet els calendaris del futbol s’omplen les butxaques, però, encaparrats a munyir del tot la vaca del futbol per fer-se rics, omplen un calendari de partits fluixots. La Copa hauria de ser a partit únic. Però cada cop que hi ha un partit, hi ha una oportunitat. I del partit de tornada contra la Cultural es recordarà, segurament, el debut de Riqui Puig.\nA Valverde li costa molt mirar cap a La Masia. Ho fa menys que altres tècnics. I quan ho fa, saps que ho fa per necessitat o perquè no hi ha gaire risc. Però contra la Cultural, finalment, Riqui Puig va poder trepitjar la gespa de l’estadi on tota la vida ha somiat jugar, i en cinc minuts ja havia donat una assistència de gol preciosa. Fa pocs dies Puig entrava a l’hotel de disseny del centre d’Eindhoven on el Barça estava concentrat vestit d’etiqueta, sota la mirada dels aficionats locals, que no sabien del tot qui era aquell menut. Puig, que té 19 anys però sembla que en tingui 17, hi va entrar decidit, conscient que l’oportunitat tard o d’hora arribaria. I va arribar a la Copa.\nPuig ha anat cremant etapes ignorant les mirades de burla dels més alts, que acaben callant quan el veuen jugar. Sempre ha semblat més menut, i més d’un tècnic ha dit que era massa baixet, massa menut. Els seleccionadors espanyols no l’han convocat i al Barça s’han viscut debats. Però, com va dir Johan Cruyff, el jugador baixet, a més d’empatitzar amb l’aficionat, és llest i fort mentalment, ja que s’ha vist obligat a buscar solucions per esmunyir-se de rivals més alts. Si alguna cosa ha fet gran el Barça, ha sigut la capacitat de donar galons als menuts. Riqui Puig parla un idioma futbolístic que tot el Camp Nou reconeix. Un idioma que no té res a veure amb els centímetres, té a veure amb el cap. I el seu cap pensa molt ràpid.


Fora D Equilibri: Noves Fronteres De La Ciencia, L Art I El Pensa Ment Descargar PDF - PDF\nFora D Equilibri: Noves Fronteres De La Ciencia, L Art I El Pensa Ment PDF\nCuida los árboles y descarga el libro de Fora D Equilibri: Noves Fronteres De La Ciencia, L Art I El Pensa Ment en formato electrónico. En inmaswan.es encontrará el libro de Fora D Equilibri: Noves Fronteres De La Ciencia, L Art I El Pensa Ment en formato PDF, así como otros buenos libros. ¡Lee Fora D Equilibri: Noves Fronteres De La Ciencia, L Art I El Pensa Ment en tu teléfono, tableta o navegador!\nAquesta publicació recull els textos de les ponències de "L'encontre Fora d'equilibri", organitzat pel Departament de Cultura i Mitjans de Comunicació els dies5, 6 i 7 de setembre de 2008, que planteja el paper de la inestabilitat i la transformació en el món contemporani. Les causes, els mecanismes i les conseqüències d'estar fora d'equilibri apareixen de forma diversa en els més diversos àmbitsde les ciències, les humanitats i la creació en general. L'encontre s'organitzàen tres sessions: "homo ecologicus", que reflexiona sobre el fer de manera respectuosa amb l'ambient; "viure el canvi", que reflexiona sobre la necessitat d'adaptació a un món canviant, i "artistes al laboratori", que reflexiona sobre les condicions favorables al procés de creació.\n(PDF) Teorías sobre los sistemas complejos\nEl fet que es visualitze que hi ha diners per a algunes coses i no per a altres, que els empresaris comencen a guanyar diners però l'atur no disminueix o ho fa a costa d'ocupació de baixa qualitat, que s'invertisquen diners públics per fer un bulevard o una carretera però no per millorar la sanitat o l'educació, quan es mire la televisió ...\nAmb l'esclat de hel·lenisme, a l'aparèixer les noves monarquies i consolidar-se els nous poders fàctics, els horitzons pròxims de la convivència ciutadana van quedar destruïts o esquinçats. Els ciutadans advertien que ja no estaven en les seves mans el destí de la «polis», ni la seva llibertat, sinó que depenien d'un poder\nVisc En Dues Cases.pdf\nSopa O Sexo..pdf\nEl Poder Y La Gloria.pdf


Sant Cugat impulsa una nova centralitat amb 72 habitatges protegits i locals per a activitats econòmiques, comercials i de serveis municipals - Impulsa, la plataforma que connecta fabricants i administració local\nSant Cugat impulsa una nova centralitat amb 72 habitatges protegits i locals per a activitats econòmiques, comercials i de serveis municipals\nL’alcaldessa, Mireia Ingla, i el tinent d’alcaldia de Desenvolupament Urbà, Francesc Duch, van presentar recentment el complex Ragull Centre, una nova centralitat urbana que s’ha projectat en un solar de 10.155 metres quadrats situat a la rambla del Torrent d’en Xandri (número 14).\nEl projecte és fruit del treball de l’Ajuntament per repensar l’urbanisme de Sant Cugat i generar noves oportunitats de futur per a la ciutat. Per una banda, es busca potenciar un teixit urbà mixt més sostenible, més densificat i que concentri una major diversificació d’usos. Per altra banda, es pretén donar resposta a un dels reptes més importants de Sant Cugat i que centra les accions prioritàries de l’equip de govern: facilitar l’accés a l’habitatge.\nMireia Ingla, alcaldessa: “El Ragull Centre és una gran oportunitat per Sant Cugat. Sobretot per generar més habitatge públic i contribuir a frenar l’emergència habitacional que patim. Però també és una oportunitat per impulsar un Sant Cugat amb més serveis per a la ciutadania i amb un urbanisme més ben travat, menys difús i per tant molt més sostenible”.\nEl Ragull Centre, una oportunitat per Sant Cugat\nEl projecte neix a partir d'un acord entre l’empresa Ferrer i l'Ajuntament que, després d'estudiar la possibilitat de modificar el planejament d’aquest solar, propietat de l’empresa i qualificat com a sòl industrial, van veure l'oportunitat de millorar la situació urbanística impulsant-hi una diversificació d’usos i un millor repartiment de sostre públic – privat.\nA partir dels estudis i la feina feta per l’Ajuntament, recentment s’ha establert un conveni amb l’empresa per tal d’iniciar els tràmits urbanístics –que es portaran a aprovació al ple municipal d’aquest mes d’abril- per transformar l’ús industrial d’aquest terreny en una combinació d’usos destinats a activitats econòmica i comercial, residencial (renta lliure i de protecció oficial) i equipaments públics (habitatge dotacional + espai d’equipaments públics municipals). La previsió és que els tràmits urbanístics estiguin aprovats durant l’any 2023.\nConcretament, el Ragull Centre disposarà dels següents espais:\n• Habitatges: es construiran un total de 118, dels quals 72 seran de lloguer protegit de propietat municipal.\n• Espai d’activitat econòmica i comercial: la previsió és que es construeixin locals en planta baixa perquè s’hi puguin instal·lar activitats econòmiques i un supermercat combinat amb petits comerços en locals. En total el Ragull Centre dedicarà un total de 3.500 m2 de sostre a aquests usos.\n• Equipament públic: serà un espai de 2.500 m2 en planta baixa i 6.750 m2 magatzem soterrani que es destinaran a serveis municipals (encara està per decidir quin servei acollirà).\n• Plaça i zona verda: es destinaran 1.780 m2 a espais lliures (plaça) i parcs i jardins públics. Aquesta zona s’allargarà a la façana de la rambla del Torrent d’en Xandri potenciant la zona verda que ja existeix a l’altra banda del carrer (amb zones infantils i horts urbans).\n• Aparcament soterrat: el complex disposarà de 308 places d’aparcament, de les quals 158 donaran servei a la zona comercial i la resta seran per als habitatges.\nUna promoció rècord en habitatge protegit (61%)\nUna de les característiques més destacades del projecte és l’altíssim percentatge d’habitatge que serà protegit. Això serà possible gràcies a la transformació urbanística de l’espai i a la planificació d’usos que hi ha dissenyat l’Ajuntament. D’aquesta manera, es concreta una de les prioritats de l’equip de govern: crear habitatge assequible i facilitar-hi l’accés a la ciutadania amb recursos insuficients.\nConcretament, un 61% dels habitatges de la promoció seran de lloguer protegit i estaran gestionats per l’empresa municipal Promusa (72 habitatges sobre els 118 que es construiran). La resta (46 habitatges: un 39% del total) seran habitatges lliures.\nAquest 61% d’habitatge protegit és un percentatge rècord a Sant Cugat i estableix un horitzó estratègic a l’hora de plantejar-se futurs escenaris de creixement o transformació urbanística de la ciutat, com per exemple la zona de can Fontanals, can Mates-oest o altres espais més petits repartits per la ciutat. La voluntat de l’equip de govern és anar incorporant més habitatge assequible a través de les noves promocions que es vulguin desenvolupar a Sant Cugat.\nProcés participatiu per escollir el nom de la plaça\nEl Ragull Centre serà una nova centralitat de Sant Cugat fortament lligada, per ubicació, al barri de Sant Francesc-Monestir. Es convertirà, doncs, en un nou pol d’atracció del barri i un espai que guanyarà qualitat urbana amb més zones verdes i espais públics.\nPer aquest motiu, l’Ajuntament té previst obrir un procés participatiu en el marc del consell de barri Centre-est per tal d’escollir el nom de la nova plaça del complex. La voluntat del consistori és involucrar la ciutadania en la concepció d’aquest nou espai.


PREINSCRIPCIONS A LA BALCA. LLISTES D’ADMISSIÓ I PERÍODE DE MATRÍCULA\ndijous, 24 / de maig / 2018 12:14\nDimecres 23 de maig es van publicar les llistes d’admissió i llistes d’espera de La Balca pel curs 2018-2019.\nLes famílies que han de formalitzar la matrícula, ho hauran de fer del 4 al 8 de juny, a La Balca. Trobareu tota la informació necessària per formalitzar la matrícula a l’apartat Preinscripció a la Balca .


Sant Joan De Vilatorrada | PaPer - Paranoies Personals - Blog d'en Sergi Pons Freixes\nTag Archives: Sant Joan de Vilatorrada\nSant Joan de Vilatorrada ja té Street View\nPosted on March 6, 2010 by Sachiel\nEstava fent el tonto amb el Google Maps, quan he descobert que a Sant Joan ja hi ha habilitada la opció de Street View! Pels que no sapigueu què és, Street View és una opció que et permet moure’t per “dins” del poble de manera virtual, utilitzant fotos a peu de carrer.\nM’ha sorprès molt, em pensava que això només ho volien fer a ciutats grans, com vaig veure que feien a Barcelona, però si ho han arribat a fer a Sant Joan és que ho volen fer a tot arreu… impressionant.\nPosted in Català, Internet\t| Tags: Google Maps, Sant Joan de Vilatorrada, Street View\t| Leave a comment |\nGrease a Sant Joan de Vilatorrada (by IES Quercus)\nPosted on February 27, 2010 by Sachiel\nDoncs els estudiants de 4rt d’ESO de l’IES Quercus, l’institut de Sant Joan de Vilatorrada, per recaptar diners per poder fer el viatge de fi de curs (fi d’etapa que en diuen ara), han decidit muntar un musical basat en Grease. Han fet un passi avui divendres, i diumenge faran l’altre (i últim?). La veritat, és que hi posen ganes i els hi ha sortit un espectacle bastant bo. Alguns problemes a la primera part amb el so (una estiradeta d’orelles pel tècnic), però després ja s’ha arreglat. Ah, i nois, crideu una mica més al parlar, que desde darrere costa de sentir-vos :)\nPeró a nivell general, he passat una bona estona i estic molt content d’haver-hi anat. Us animo a tots a que hi aneu, us entretingueu una estona, i de pas els ajudeu a poder-se pagar el viatge ;)\nI per acabar de promocionar-los i que vegeu què us perdeu si no hi aneu, uns vídeos. Estan gravats amb el mòbil i amb un pols de pena, perdoneu per la mala qualitat:\nDesprés vaig descobrir que podia fer zoom…\nI l’acomiadament, tots uns artistes!\nPosted in Català, General\t| Tags: 4rt, Grease, IES QUercus, Sant Joan de Vilatorrada\t| Leave a comment |


La UAB premia els Treballs de Fi de Grau que promouen la transformació social - Universitat Autònoma de Barcelona - UAB Barcelona\nAutor Foto: ©May Zircus\nPer una banda, la FAS persegueix l'objectiu de promoure l'interès per la recerca en l'àmbit del desenvolupament sostenible i la justícia global, a més de plantejar el premi com una contribució des de la UAB a l'Agenda 2030 i als Objectius de Desenvolupament Sostenible. Per la seva banda, l'Observatori per a la Igualtat, que convoca el premi juntament amb l'Institut Català de les Dones, vol sensibilitzar l'alumnat sobre la igualtat de gènere i la no discriminació a partir de fomentar el seu interès en la recerca.\nPel que fa a la temàtica dels treballs, en el cas dels Premis als millors TFG amb Perspectiva de Gènere entenem la perspectiva de gènere com una aproximació crítica a qualsevol fenomen que desvetlla, visibilitza, analitza o afronta les desigualtats entre dones i homes, incloent aquelles institucions socials i culturals que les sustenten, com la família, la sexualitat, la divisió sexual del treball, els processos de socialització, les lleis, les creences, valors i normes socials, entre d'altres. La perspectiva de gènere considera el gènere com a construcció històrica de caràcter social i cultural, que actua com a principi, ordena l'accés de manera desigual als recursos (materials, ideològics i simbòlics) i crea una jerarquia entre allò que es defineix en cada context com a masculí o femení, articulant-se i reforçant altres desigualtats. Per últim, el gènere estructura la identitat personal incloent els aspectes psicològics, corporals, sexuals, i culturals, atribuint als individus rols, pràctiques, expectatives, necessitats, comportaments i atributs en funció de la diferència sexual entre homes i dones.\nQuant a les temàtiques sobre les quals poden tractar els TFG que optin als Premis als Millors TFG sobre Desenvolupament Sostenible i Justícia Global són les següents: desenvolupament sostenible, economia social i cooperativisme, drets humans, dret d'asil, governança i democràcia participativa, conflictes i construcció de pau, migracions, interculturalitat, antiracisme, participació, voluntariat, moviments socials, educació per a la justícia global, comunitats i escenaris saludables, salut comunitària.\n1) Premis als Millors TFG amb Perspectiva de Gènere: cal inscriure's omplint el formulari on-line i enviar en el termini de 5 dies hàbils a partir de la data d'enviament del formulari, el treball en format PDF (sense l'autoria) i una còpia de l'expedient acadèmic del grau a l'observatori.igualtat@uab.cat.\n2) Premis als Millors TFG sobre Desenvolupament Sostenible i Justícia Global: cal enviar el treball i una carta firmada pel tutor o tutora del treball on s'especifiqui la data d'entrega i la qualificació del mateix a fas.cooperacio@uab.cat. Els premis consisteixen en un diploma i un obsequi, a més de la publicació i difusió dels treballs en diferents canals d'àmbit universitari i social. S'entregaran en un acte acadèmic que es realitzarà el mes de novembre o desembre de 2017.


Ciberoteca: Índice temático: Ciències de la Salut > Infermeria\nEstàs en: Consultes>Ciències de la Salut>Infermeria\nWeb dedicada a aquelles cures menys tradicionals dels malalts i les enfermetats: ioga, acupuntura, feng shui, herbes medicinals, aromaterapia, homeoterapia... Castellano\nEsta web intenta reunir en un sol lloc els principals recursos d'infermeria. Treball, cursos ie informació sobre cures generals, intensives, pediatria, cirurgia, urgències, etc. Castellano\nInforme’s sobre les atencions als malalts terminals a la pàgina web de la Societat Espanyola de Cures Pal·liatives, en la qual trobarà un fòrum de discusió, una guia, biblioteca, enllaços, etc. Castellano


Únic a Barcelona, per alumnes que compaginen Esport, Música o Dansa amb l'ESO o el Batxillerat.\na aquells nens que volen compaginar l'ESO o el Batxillerat amb l'Esport, la Música o la Dansa\nGarantim un ensenyament de qualitat\nConciliació amb la pràctica de l'Esport, la Dansa o la Música\nPresencial pel matí, la tarda d'estudi personal\nEl passat 19 de juliol de 2011, va ser aprovat pel Departament d'Ensenyament de la Generalitat de Catalunya, l'adaptació curricular per a impartir el Batxillerat a les instal.lacions de La Masia del Futbol Club Barcelona, a Sant Joan Despí.\nDes de fa molts anys hi ha hagut una estreta col.laboració entre la nostra escola i el Futbol Club Barcelona.Tradicionalment, els esportistes de La Masia han assistit al centre per a compaginar els estudis obligatoris i post-obligatoris amb la pràctica del seu esport d'alt rendiment.\nActualment, més de 80 alumnes de les categories infantils i juvenils del FCB estudien a la nostra escola.\nEl Futbol Club Barcelona va proposar el passat juliol 2011, per aplicar en la temporada 2011/12, un projecte pre-professionalitzador per a l'equip de futbol Juvenil A. Aquesta categoria està formada principalment per alumnat d'entre 16 i 18 anys, que cursa majoritàriament estudis de formació professional o batxillerat.\nEl nou plantejament implicava una nova estructura organitzativa acadèmicament, així com la realització de la pràctica esportiva i acadèmica a les noves instal.lacions del Club, a Sant Joan Despí.\nJugadors del primer equip del FCB com Andrés Iniesta, Sergi Roberto o Rafinha Alcántara s'han format a la nostra escola.\nLa proposta aprovada pel Departament d'Ensenyament comporta la convalidació de la matèria d'Educació Física a 1r Batxillerat i l'adaptació i temporització de les matèries de modalitat i optatives, així com el trasllat del professorat de l'escola per a poder impartir les matèries a les instal.lacions de La Masia.


Núria Aupí: Mil sols esplèndids\nMil sols esplèndids és una novel·la de Khaled Hosseini, que ha obtingut un ampli reconeixement.\nEmmarcada a l’Afganistan, les protagonistes són dues dones: la Mariam, filla il·legítima d’un home ric d'Herat i sense cap dret d'accés a la formació, una harami, i la Laila, una noia de Kabul, de família culta, i que han educat amb una visió oberta del món.\nMariam és obligada a casar-se amb en Rasheed, un home molt més gran que ella i... (la resta la intuireu en els fragments que podreu llegir tot seguit).\nLaila, víctima de la guerra i d'un engany, esdevé la segona dona d'en Rasheed.\nDues dones, dos orígens diferents i dos destins que s'entrellacen en una història dura, de visions contraposades, plena d'adversitats i de lluites, de dolor, de mort i de vida.\nUna novel·la que reflexa dues guerres: una, la invasió soviètica, els talibans, l'arribada dels nordamericans, l'altra, la lluita quotidiana de les dones per viure amb dignitat.\nI per sobre de tot, l'amor recurrent i envejable d'en Tariq.\n"La Mariam no havia portat mai un burca. En Rasheed la va haver d'ajudar a posar-se'l. El cap de buata semblava hermètic i pesava i era estrany veure el món a través d0una pantalla de xarxa. Va intentar caminar per l'habitació amb el vestit posat i contínuament en trepitjava la vora i ensopegava. La perdua de visió perifèrica era desconcertant...."\n"Una cosa calenta i potent li va venir per darrere. Li va arrencar les sandàlies. La va alçar de terra i ara volava, serpentejava i feia giragonses en l'aire, veia el cel i la terra. El cel i la terra. Un tros de fusta encesa li va passar per damunt. I mil fragments de vidre. A la Laila li va semblar veure les esberles d'una en una, fent tombs al voltant seu, a poc a poc, una vegada i una altra."\n"El que demano a canvi és molt senzill. Et demano que evitis sortir de casa sense la meva companyia. Només això. És fàcil, oi? Si sóc fora i necessites alguna cosa urgentment, vull dir amb una urgència absoluta, i no em pots esperar, llavors pots enviar la Mariam i ella sortirà i t'ho portarà. Suposo que te'n deus haver adonat, però fixa't que hi ha una diferència. (...) també et demano que quan sortim junts portis un burca. Per a la teva pròpia protecció, naturalment. És millor."\n"Al llarg dels anys, la Mariam, havia après a endurir-se davant el menyspreu i els retrets, les burles i les reprensions del seu marit. Però aquesta por, era incapaç de controlar-la. Tots aquests anys i encara tremolava quan se li mostrava així, rient-se'n, amb el cinturó de pell grinyoladissa cargolat al puny i els ulls brillants, injectats de sang. Era la por de la cabra alliberada dins la gàbia del tigre..."\n"La Mariam va esperar pacientment que la Laila es trobés millor. Aleshores la va estirar i mentre tenia el cap a la falda i li acariciava els cabells, li va dir que no s'amoïnés, que tot aniria bé."\nPublicat per Núria Aupí a 23:04\nEtiquetes de comentaris: burca; Khaled Hosseini, Mil sol esplèndids\nMiraré de llegir-lo!\n7/13/2009 6:48 a. m.\nPinta molt bé. Prenem nota.\nSalut i Terra des del sud\n7/13/2009 10:05 a. m.\nJa tenia ganes de llegir-lo! Me'l van regalar l'any passat per Sant Jordi però tot aquest temps ha estat esperant que acabi uns altres que també corren per casa meva. Després de llegir el teu post no sé si no el deixarem colar...\n7/13/2009 1:29 p. m.\nLa cosa pinta be.\n7/13/2009 11:33 p. m.\nTambé el tinc a la llista de pendents...poc que me'n sortiré....!!!! :(\n7/14/2009 3:48 p. m.\nEl vaig llegir l'estiu passat. Em va semblar molt interessant.\n7/17/2009 6:55 p. m.\nQuin llibre!! Meravellós, enriquidor, ple de sentiments, dur, ... no us el perdeu. I tampoc, si teniu l'oportunitat, del mateix autor, "COMETAS EN EL CIELO"... NO US DEIXARÀ INDIFERENTS.\n7/31/2009 9:54 p. m.\nM'acabo de llegir El caçador d'estels i ara estic al bell mig de Mil sols esplèndids. I no, ni l'un ni l'altre em deixen indiferent. Totalment recomanables i de lectura indispensable, segur.\n10/20/2009 12:57 p. m.\nFotos que regalen bellesa\nRap per al diumenge... però compte que aquest no e...\nPrimers pensaments aleatoris sobre el nou finançam...\nNo malmetem el tresor de la natura