Degut a la bonança climàtica d’aquest inici d’any, s’han avançat els períodes de zel i gestació dels gats que habitualment es produeixen a la primavera. L’arribada al centre de les primeres cadellades abandonades, que en molts casos arriben sense la mare que els alleta, fa necessari activar una crida per incorporar més voluntaris a la borsa de mainaderes. La borsa, que es va posar en funcionament l’any passat, ha demostrat ser una eina bàsica per poder atendre correctament als gatets orfes.\nGràcies a la feina desinteressada dels mainaders voluntaris, augmenta la supervivència dels cadells a una situació tan delicada. Fer de mainadera implica tenir un o més gatets en acollida temporal fins que mengin per si sols, amb el que sempre seran cries de menys de dos mesos sense la seva mare. A més, com apareixen amb poc marge d'hores, els interessats han de ser persones que resideixin a prop del centre i que es puguin desplaçar l’abans possible un cop rebin l’avís. Les persones que facin de mainaders s’hauran de comprometre a portar l’animal a les revisions veterinàries periòdiques que requereixin (control de pes, revisió estat de salut, atencions i cures especials, etc.), i a socialitzar-los amb el tracte humà de cara a la seva adopció posterior.\nAquestes mesures d’emergència són pal·liatives davant el gran nombre d’animals que s’abandonen cada any. Per aquest motiu, els professionals del centre de la Mancomunitat insisteixen en la necessitat d’esterilitzar els gossos i gats per acabar amb l’abandonament d’animals domèstics.


El nou ordre mundial | Borja Sánchez | BARCELONA / PARÍS | Més esport | El Punt Avui\nBARCELONA / PARÍS - 23 juliol 2012 2.00 h\nEl nou ordre mundial\nLa victòria de Bradley Wiggins en el tour de França i la superioritat de l'Sky, amb Froome segon a la general i sis victòries d'etapa en total, confirmen els britànics com els actuals dominadors abans dels Jocs Olímpics\nEls vuit Sky que van acabar el Tour (Siutsou va abandonar en la tercera etapa), ahir durant la 20a etapa GRAHAM WATSON/EFE.\nBorja Sánchez - BARCELONA / PARÍS\nS'han convertit en una potència.. I vénen del no res. El ciclisme britànic va fer història als Camps Elisis perquè en 98 edicions del Tour mai hi havia hagut un representant de les illes Britàniques al podi i ahir n'hi havia dos i en els dos graons més alts, Bradley Wiggins i Christopher Froome –l'italià Vincenzo Nibali va completar-lo, i també la seva trilogia amb podis a la Vuelta (campió el 2010) i el Giro–. Un èxit que arriba una setmana abans que es disputi la prova de ciclisme en ruta dels Jocs Olímpics, que precisament es fan a la capital de l'imperi, i que té dos britànics de l'Sky entre els favorits a les dues victòries: Mark Cavendish aquest dissabte i el guanyador del Tour en la prova contrarellotge de l'1 d'agost, a la qual Wiggins arriba havent guanyat també les dues cronos a França. Precisament les dues contrarellotges han estat el factor més desequilibrant de Wiggo respecte els seus rivals en una 99a edició que ja presentava un recorregut propici perquè un especialista com ell acabés emportant-se el Tour. Dues victòries d'etapa del cap de files, tres de l'especialista en esprints i una de Froome en el primer contacte real amb la muntanya.\nEl mètode Sky\nNo és inèdit i tampoc fa tant que va passar, que dos homes del mateix equip acabessin primer i segon en la general: el 1996, Bjarne Riis i Jan Ullrich van impedir a Miguel Indurain–ídol de Bradley Wiggins– guanyar el seu sisè Tour. Però el que semblava increïble és que aquest doblet arribés amb dos ciclistes del mateix equip i d'una procedència sense tradició en el ciclisme de carretera. I és que la història dóna per fer una pel·lícula, si bé en el guió estava previst que la victòria arribés l'any que ve, en l'edició número 100. El guionista era Dave Brailsford i ara fa tres anys va entregar un text que acabava amb un britànic guanyant el Tour el 2014. Per fer-ho, va tenir el suport de la federació britànica i el patrocini del magnat de la comunicació Rupert Murdoch. Brailsford és comandant de l'Ordre de l'Imperi Britànic i una figura fonamental en la història del ciclisme. Perquè després que la Unió Britànica fracassés en els Jocs de Sidney –només una medalla d'or en el ciclisme en pista, amb més tradició– va fer-se càrrec de la direcció de rendiment de la federació. I els resultats del mètode van aparèixer en els Jocs de Pequín, en què van guanyar 14 medalles. Vuit eren d'or i dues les va guanyar Bradley Wiggins –també té tres títols mundials–. Una metodologia basada en el control estricte de qualsevol detall, amb pràctiques importades d'altres disciplines i fins aleshores inèdites en el ciclisme. Brailsford es basa en una programació específica, mitjançant la informàtica, que converteix els ciclistes en màquines de guanyar. És clar que de la teoria a la pràctica no es passa amb facilitat i per això el comandant va recórrer a la mà de ferro de l'australià Tim Kerrison, tècnic sorgit de la natació.\nBradley Wiggins ja havia debutat en el Tour abans de passar a formar part del projecte Sky i va ser quart a la general el 2009, amb Garmin. Amb Murdoch al darrere no va suposar cap problema fitxar-lo a cop de talonari –tampoc Mark Cavendish, que ja col·leccionava victòries d'etapa–. El 2010 no va ser el Tour de Wiggo i l'any passat es va trencar la clavícula en la primera setmana, però el mètode va seguir el seu ritme i aquest any Wiggins ja va avisar amb les seves victòries a la París-Niça, el Tour de Romandia i el Dauphiné. Uns resultats que amb la seva victòria a París permeten el fill de Gary Wiggins –ciclista en pista, mort el 2008– pujar fins al primer lloc en el rànquing individual de l'UCI World Tour que ocupava Joaquim Rodríguez.\nEl seu mètode converteix els ciclistes en màquines de guanyar\nDave Brailsford va ser contractat per la federació perquè un britànic guanyés el Tour\nLa legislatura de Cavendish a París\nL'última va ser la més curta. I la més previsible. Perquè després que divendres Marc Cavendish s'imposés a l'esprint de Brive-la-Gaillarde era clar que el campió del món voldria arrodonir la festa en els Camps Elisis. Va ser la seva tercera victòria aquest any, que li serveix per acabar empatat amb Greipel i Sagan, tot i que el seu equip tenia la general com a prioritat –el Lotto, per exemple, sí que treballava els esprints al Goril·la–. També és la seva vint-i-tresena al Tour, que l'acosta al rècord de 36 que té Eddy Merckx.\nEls 120 quilòmetres es poden resumir en els últims tres. I si es vol, en l'últim. Quan Bradley Wiggins va llançar l'esprint amb el noruec Boasson Hagen i l'especialista de l'illa de Man. Perquè abans es van complir tots els protocols, i fins a l'arribada a París el pilot va rodar a poc a poc . Els atacs a l'avinguda dels Camps Elisis es van succeir i onze homes van arribar a tenir 30 segons. Però Sky i Liquigas volien esprint, i Cavendish el va sentenciar en l'últim revolt, previ a la recta final.\nEl Punt Avui. Girona 23-07-2012, Pàgina 48\nEl Punt Avui. Nacional 23-07-2012, Pàgina 32


A l’article «A theory of human motivation» (1943), el psicòleg Abraham Maslow presentava la seva teoria centrada en les necessitats humanes, també popularment identificada com la piràmide de Maslow. A la base, com a necessitats primàries, se situen les necessitats fisiològiques, però, immediatament després, Maslow situa un segon nivell centrat en la seguretat: l’ésser humà necessita sentir-se segur i protegit. Pot semblar obvi, però no hem d’oblidar que garantir aquests dos nivells de necessitats resulta imprescindible en el disseny d’un esdeveniment. Un esdeveniment estarà condemnat a fracassar si els participants no aconsegueixen cobrir aspectes com poder menjar o beure si ho necessiten, aconseguir una temperatura confortable o sentir seguretat i protecció.\nAlgunes de les característiques dels que es consideren grans esdeveniments, com ara l’elevada afluència d’assistents, la repercussió mediàtica o la seva internacionalitat, els han convertit en objectius del terrorisme en els últims anys. En el joc de les percepcions, i la seguretat té molt de percepció subjectiva per a un participant d’un esdeveniment, les notícies negatives tenen un alt impacte directe. De manera gairebé immediata i globalitzada, després d’un incident de seguretat en un esdeveniment, molts altres esdeveniments veuen com augmenta la preocupació o la sensació d’inseguretat per part dels assistents. És en aquest moment que ha d’actuar la comunicació, exercint un rol clau en la recuperació de la confiança de l’esdeveniment.\nLa pandèmia causada per la COVID-19 ha tornat a situar els esdeveniments i els seus responsables en una situació que, en determinats aspectes, s’assembla a la causada per altres incidents de seguretat. Un d’aquests aspectes és el comunicatiu: cal comunicar o no el risc i les mesures per mitigar-lo? La resposta afirmativa és la correcta, però no n’hi ha prou simplement amb comunicar, sinó que cal fer-ho de la manera adequada.\nUn estudi recent al Regne Unit, centrat a analitzar el comportament i les percepcions d’assistents a esdeveniments esportius pilot durant els primers mesos de la COVID-19, mostrava que el públic estava disposat a respectar les mesures de prevenció, les considerava importants i agraïa l’esforç dels organitzadors. Precisament, l’estudi indicava que la comunicació de les mesures augmentava la sensació de confiança. De fet, l’Organització Mundial de la Salut (2020) quan estableix les recomanacions per a esdeveniments multitudinaris també recull algunes de les claus de la comunicació de riscos amb relació al virus. Entre aquestes claus, assenyala la conveniència de comunicar missatges coordinats i coherents entre stakeholders, i que siguin culturalment apropiats per al públic, considerant el seu idioma. La comunicació de riscos ha de proporcionar els missatges clau referents a la política de salut, com els recordatoris sobre les mesures de prevenció (distància física, pràctiques d’higiene o ús de mascaretes) o els passos a seguir en cas que es detectin símptomes, i tots ells han de ser clarament visibles.\nDes del punt de vista operacional, comunicar amb antelació les mesures i el que s’espera de l’assistent sobre aquest tema afavoreix l’experiència de l’assistent. En definitiva, evitar sorpreses (negatives) gràcies a una informació clara i comunicada amb antelació per facilitar les operacions de mobilitat, seguretat, accés, acomodació, etc. En molts casos, el sentiment grupal dels assistents a un esdeveniment pot facilitar el compliment de les mesures, a la recerca d’un benestar col·lectiu. És precisament aquest comportament grupal que es genera el que porta, segons es va observar a l’estudi esmentat, a buscar informació sobre seguretat i prevenció entre el mateix públic quan no en rep per part de l’organitzador o no la localitza. Però, atenció, aquesta és una arma de doble tall en funció de si la informació que es difon entre els assistents és correcta o errònia.\nEls responsables de la comunicació de riscos han de tenir en compte aspectes basats en el comportament humà i els nous paradigmes comunicatius. No es tracta simplement de preparar missatges amb contingut mèdic o sanitari, sinó que es requereix un estudi més gran que provoqui un impacte real que influeixi en les decisions i comportaments dels participants. Per exemple, podem reflexionar sobre si fa el mateix efecte un cartell sobre l’ús de mascaretes o la imatge de l’artista transmetent aquest missatge de manera directa i clara al seu públic. Tot context comunicatiu importa i les xarxes socials són una de les eines clau per avaluar l’efecte de la transmissió d’aquests missatges, al llarg de totes les fases de l’esdeveniment, així com per analitzar la percepció que se’n té.\nEls esdeveniments serveixen a les societats com a punts de trobada i intercanvi, per generar negocis o emocions, i en molts casos mostren celebracions, amb el seu consegüent efecte positiu. Tots aquests conceptes i necessitats, que podríem situar als nivells superiors de l’esmentada piràmide de Maslow, ens empenyen a voler ser partícips d’una ràpida tornada als esdeveniments. El plaer de l’experiència col·lectiva que suposarà aquest retorn anirà paral·lel al camí positiu de recuperació de la normalitat social, però per fer-ho convindrà continuar fent propostes que els mantinguin segurs. Per aconseguir-ho, no n’hi haurà prou només amb crear aquestes propostes d’esdeveniments segurs, sinó que també serà imprescindible saber comunicar-les i que arribi correctament el missatge, per retornar, així, la confiança als esdeveniments.\nMaslow, A. H. (1943). «A theory of human motivation». Psychological Review, 50 (4), p. 370–396.\nMoreno Clemente, C.; Sánchez, O. (2019). «Terrorismo y eventos: el impacto actual de los ataques terroristas en el desarrollo de eventos». A: Espaliu Berdud, C. (ed.). El conflicto y su situación actual: del terrorismo a la amenaza híbrida. Madrid: Thomson Reuters-Civitas.\nOrganització Mundial de la Salut (2020). Key planning recommendations for mass gatherings in the context of COVID-19: interim guidance. Disponible a internet: https://apps.who.int/iris/handle/10665/332235\nTempleton, A.; Dang Guay, J. (2000). Returning to UK sporting events during COVID-19: Spectator experiences at pilot events. Sports Grounds Safety Authority, UK Sport, University of Edinburgh. Disponible a internet: ttps://sgsa.org.uk/wp-content/uploads/2020/10/Returning-to-UK-sporting-events-during-COVID-19-Analysis-of-spectator-experiences-at-pilot-events.pdf\nMORENO CLEMENTE, Carlos. La importància de la comunicació per recuperar la confiança en els esdeveniments. COMeIN [en línia], gener 2021, no. 106. ISSN: 1696-3296. DOI: https://doi.org/10.7238/c.n106.2104\nesdeveniments; comunicació de crisi; relacions públiques;


No era això, #PresidentMas, no era això | Bernat Coll\nThis entry was posted on 14 octubre 2014, in Cajón de sastre, Política, The Best Of and tagged #PresidentMas, #TotsAmbElParlament, #TotsAmbElPresident, #VolemVotar, Artur Mas, Catalunya, consulta, Consulta anticipada, Espanya, independència, President de Catalunya, referèndum #9n2014, Tribunal Constitucional. Bookmark the permalink.\t2 comentarios\nNo era això, President, no era això. Quan gairebé dos milions de persones van sortir al carrer l’#11S2014 per demanar la consulta, no regalaven la seva voluntat perquè vostè, Molt Honorable, pogués utilitzar-la quan i com volgués. La V va ser una demostració de múscul popular que els obligava a prendre mesures dràstiques per al futur nacional. No en cal cap altra, Molt Honorable. El simulacre del proper #9N2014 queda molt lluny del que els catalans li van exigir, que no demanar. No és just.\nNo era això, President, no era això. Si pel que sembla ja sabien que la genuïna consulta era una quimera, la responsabilitat del Govern, era mantenir unit el bloc pro consulta. Saber quin era el proper pas per caminar plegats. Si el carrer és el corrent que marca el rumb, els polítics encapçalats per vostè, Molt Honorable, tenien el timó de la nau per a no perdre el Nord. I s’han perdut. La força del Parlament és l’eina més poderosa que tenim a ulls del món, i escapçar-la dol més que qualsevol sentència del TC. Si la unió fa la força, ara som una mica més dèbils.\nNo era això, President, no era això. Ara que el #9N2014 ha quedat aigualit, urgeix trobar la manera de legitimar el procés. No volem tornar a Arenys. Ni en nom ni amb l’empenta del Govern. Això ja és aigua passada, història viscuda, i la societat té els ulls clavats a l’horitzó. Fins i tot en això la societat va ser pionera. Volem votar, sí, però no de qualsevol manera. No ens mereixem aquest desprestigi. Les eleccions plebiscitàries són el mecanisme democràtic i legal que han de donar forma a un procés en estat plasmàtic. Ni Putes ni Ramonetes.\nNo era això, President, no era això. No pot erigir-se com el capità que es resisteix a abandonar un vaixell a la deriva, el líder traït pels seus companys, quan aquests ja l’havien avisat que el vaixell virava desencertadament. Ni tampoc és just que fiï les eleccions a una llista conjunta quan sap perfectament que les CUP i ICV s’hi negaran. Vostè, Molt Honorable, s’ha explicat com a president d’un partit, i no pas com a president d’un país. Davant la maquinària jurídica central, tenir por és legítim, però no es pot mostrar temor a perdre unes hipotètiques eleccions anticipades. Votar és normal en un país normal, oi, deien? Avui llegia gent que l’aplaudia. Deien allò de #TotsAmbElPresident com si la consulta portés el seu nom. Ho sento, però el nostre futur no pertany ni a Espanya ni a vostè, Molt Honorable, no aquesta vegada. Volem votar. Votem de debò. I acabem d’una vegada.\nNo era això, President, no era això.\n2 thoughts on “No era això, #PresidentMas, no era això”\n14 octubre 2014 a las 22:53\nEstimat amic Bernat, estic totalment d’acord en part del que expresses a l’escrit però discrepo en un punt: La responsabilitat de mantenir el bloc unit pertany a tots els que formen aquest bloc.\n19 octubre 2014 a las 13:57\nPerdona la tardança. Avui, dia assenyalat a Plaça Catalunya, és un bon dia per reclamar la unitat de tots. I tens tota la raó, no només és responsabilitat del President. Ara bé, si el #9n2014 no és el que havia de ser, sí el màxim responsable de trobar solucions. I sol no ho pot fer.\n« De Stamford Bridge a Suzuka\nEl fusilamiento »


Petites demostracions d'afecte: - Fe i raó\nPublicat per Manel a 19:53\nNuria (fenix) 14 de febrer de 2012 a les 20:55\nHola Manel: molts cops m'he trobat fen reflexions en silenci per poder buscar una explicació raonable per un fet..Però la vida no hi entén sovint de raons humanes i si que he mirat de buscar la fe per entendre el que es viu.Sovint cal tenir fe en la vida ,en les persones per arribar a un raonament mesurat .\nFa uns dies vaig conèixer un escriptor libanès ..bo no ell, sino a les seves paraules escrites\nKhalil Gibran .He agafat unes cites del seu llibre "El profeta" .Els comparteixo aquí....crec que encara que les coneguis ,potser faran servei algú que es passegi per aquest raconet .\nLas cuerdas de un laúd están separadas aunque vibren con la misma música e intensidad.\nY permaneced unidos, pero no demasiado juntos.\nY si llegáis a conocer a Dios, no os convirtáis en aclaradores de enigmas.Y mirad hacia el espacio; lo veréis caminando en la nube, desplegando sus brazos en el rayo y descendiendo en la lluvia. Lo veréis sonriendo en las flores y elevándose luego para agitar sus manos en los árboles.\nSon boniques oi ??\nUna abraçada . Nuria\nmanel 15 de febrer de 2012 a les 1:45\nHola Núria, són Molt Boniques aquestes paraules!!! I donen molt per pensar. Em permeto compartir amb tu quelcom que vaig llegir l'altre dia i que crec que està en sintonia: "Coneix la forma, però recerca allò que no la posseeix".\nUna abraçada ben forta! I moltes gràcies per aquesta aportació esplèndida!


Termín: 15.05. (Ne) - 26.05. (Čt) 2022\nTermín 15.05.2022 - 26.05.2022


La monogàmia sexual a revisió - Valors\nXavier Baulas| 24/11/2021 26/11/2021 |Opinió|\nSegons molts terapeutes de parella, el model de parella monògama està en crisi. La seqüència enamorament, casament i convivència convenç en públic però no en la intimitat. Així doncs, una de les claus és entendre en què consisteix l’enamorament. En termes científics, l’enamorament és una tempesta bioquímica que ens fa segregar fonamentalment serotonina, hormona de la serenitat i el benestar, i dopamina, l’hormona de la motivació i la cerca de la novetat, que fa que idealitzem la persona que ens agrada, que no parem de pensar en ella i que no ens fixem en ningú més. Tanmateix, aquesta fase apassionada sol durar entre sis mesos i dos anys, per qüestions purament biològiques. Un cop finalitzat aquest període, s’esvaeix l’enamorament i tornem a percebre la realitat amb més equilibri. És aleshores, quan s’acaba l’enamorament, que cal treballar el desig conjugal.\nAquest aclariment esdevé essencial quan actualment quan se sap que a Catalunya i a Espanya el 50% dels homes i el 40% de les dones són infidels a les seves parelles, segons el psicòleg Antoni Bolinches i que més del 90% dels homes i el 80% de les dones en països occidentals tenen fantasies sexuals amb algú que no és la seva parella, d’acord amb el científic Pere Estupinyà. A més, cada cop són més les persones que confessen en sessions de teràpia que, tot i ser conscients que s’han equivocat en l’elecció, la mantenen fins al final per mantenir la imatge de cara a la galeria, per por a la soledat o per mantenir un estil de vida còmode. Paral·lelament, la promoció dels casaments i de l’amor per tota la vida, i l’exhibició de l’estabilitat conjugal dels famosos van en augment en els mitjans de comunicació i a les xarxes socials.\nDavant d’aquesta situació, el psicòleg Rafael Santandreu argumenta que estem dissenyats genèticament per buscar la novetat en l’àmbit de la parella, i que en un futur predominaran les relacions obertes, en detriment de la monogàmia sexual. A més, remarca que no hauríem de témer la infidelitat, que no ens hauria d’importar que la nostra dona, per exemple, s’emboliqui amb el professor de ioga, perquè està cobrint una necessitat bàsica que les societats actuals han magnificat. Segons aquest psicòleg, copular amb algú és com fer-se un massatge, i assegura que el més important en una relació amorosa no és la dimensió sexual de la parella sinó el suport mutu i la dedicació emocional d’un envers l’altre.\nEn canvi, des de la perspectiva d’Estupinyà i de Bolinches, la concepció del sexe com una activitat purament recreativa i dedicada només a la satisfacció d’un desig primari és contraproduent. Aquests dos experts afirmen que si bé és natural sentir desig sexual per diverses persones alhora, ens costa molt acceptar que aquestes altres persones també ho sentin per altres; ens produeix malestar i molts cops infelicitat. És a dir, som monògams emocionals: només ens enamorem intensament d’una persona en cada moment i experimentem sentiments possessius cap a les nostres parelles. La gelosia, d’acord amb Estupinyà, forma part de la nostra naturalesa més íntima. En altres paraules: som promiscus desconfiats, i el que és natural de debò és voler tenir diverses relacions, però que elles et siguin fidels. Estupinyà, però, afegeix el següent: “el fet que una cosa sigui més coherent amb la llei natural no implica de cap manera que sigui millor o sigui més disculpable. La dictadura i la xenofòbia també són més naturals que la democràcia i la integració, igual que els rols sexistes”.\nNovament, biologia i cultura són els protagonistes d’un estira-i-arronsa en el qual cap dels dos per si sol acaba de resoldre el problema de base. Biològicament no estem fets per gaudir indefinidament de la mateixa parella amb la mateixa intensitat que els primers dies, però psicològicament el sexe per divertiment i sense exclusivitat també ens fa sentir buits a la llarga.\nAixí doncs, és cert que el sexe esporàdic amb tercers és més natural que la monogàmia sexual i ens fa segregar més dopamina, fent-nos sentir més eufòrics a causa de la novetat. Però, com s’ha dit, les relacions obertes també desemboquen en conflictes per la manca d’atenció i dedicació equitativa i per no sentir-se especial. Segons els estudis en comunitats i parelles poliamoroses i swingers, no és habitual ser feliç durant gaire temps acceptant que la persona que estimes comparteixi més temps de luxúria i intimitat amb una parella paral·lela.\nPer tant, segons aquests experts, encara que costi controlar la pulsió del desig, és més recomanable administrar la sexualitat més primària i associada a noves parelles i és totalment viable apostar per la monogàmia sexual tot i que no sigui evolutivament l’opció més natural. Estupinyà també apunta a La ciència del sexe, que l’amor romàntic contribueix a assolir el màxim grau de felicitat, benestar emocional i salut físic i que respon a un impuls, a una necessitat instintiva que ens converteix en addictes a la persona de la qual ens enamorem, molt més que al sexe més primari.\nD’acord amb aquest científic català, si mantenim sempre ben alts els nivells de dopamina associats amb aquesta persona a través del sexe i altres plaers relacionats amb la novetat o amb l’experimentació d’emocions positives, serem immunes a la monotonia. I és que, sense emoció, d’acord amb Bolinches i Estupinyà, l’amor romàntic s’esgota i només queda la companyia.\n→Segregació: mot enverinat?


L´Interagrupaccio de Falles rebrá el Premi "Crit Valenciá de L´any" -\n9 D´Octubre 3 octubre, 2017\nCardiólogos, entrenadores de élite y expertos en medicina deportiva unen fuerzas contra la Muerte Súbita\nMore in 9 D´Octubre\nEn el Nou d´Octubre\nPor Manuel J. Ibáñez Ferriol. Director de Contenidos Informativos Grupo ONDA3. Hoy, festividad del 9 d´Octubre, no podemos decir más que...\nManuel J. Ibáñez Ferriol9 octubre, 2017\nJacme I recupera Valencia el 9 d´Octubre de 1238\nPer Voro Vendrell i Matosses. Editor de GOM Llibres. El fet que ha motivat est escrit es la següent pregunta del...\nEl model administratiu de Jaume I\nPer Jaume Hurtado. Secretari General SOM VALENCIANS. El 9 d’Octubre, dia de Sant Donis, celebrem l’entrada pacifica i pactada del Rei...\nAFROVALENCIANS i el 9 D’Octubre\nGary Eteo. President de L’asociacio Cultural AFROVALENCIANS. Es un día molt especial, d’integracio, de germanor i d’unio, per aixo invitem a totes...\nRedaccion8 octubre, 2017\nPor Mª Desamparados Cabanes Pecourt. Doctora en Historia. Catedrática Universidad de Zaragoza. Academica de la RACV. Directora de la Sección de Historia....\nJavier Furio8 octubre, 2017


Activistes Domèstiques. Seguim...i Gràcies a totes! - Ca la Dona, un espai de dones i per a dones\nDesprés de la reunió del 12 de setembre, ja s’ha format un grup d’activistes domèstiques.\nSi ets sòcia de Ca la Dona, i estàs interessada en participar com a activista de la casa, envia un corre-e a info@caladona.org per a informar-te de tot plegat.\nBen aviat farem una trobada de formació en atenció a dones que vivim situacions de violència masclista.\nGràcies a aquest grup, podrem garantir els horaris d’obertura i tancament de la casa, i l’atenció telefònica i presencial que fem, a més de col·laborar en el funcionament de la gestió i manteniment de la nostra casa.\n27/09, Ens visiten les companyes de Lahasub i la Casa de las Mujeres de Coyoacán, MXLleó: exposició Genealogías Feministas en el arte español 1960-2010


Escolta, Madrid | S.MUÑOZ / T.MÁRQUEZ | El dossier | La República\nEscolta, Madrid Escolta, Madrid Escolta, Madrid Escolta, Madrid + Escolta, Madrid E-mail\nMilers de persones, la majoria catalanes, denuncien a la capital espanyola el judici de l’1-O que se celebra al Suprem i la pèrdua de drets i llibertats que el context actual suposa per a tota la ciutadania\nTestimonis de l'article, en diferents protestes a favor de la llibertat dels presos polítics. LRP.\nA les imatges apareixen alguns dels testimonis de l’article que protesten a Madrid. LRP.\nA les imatges testimonis de l’article que protesten dissabte a Madrid. LRP.\nEntitats de Madrid que donen suport a la manifestació. LRP.\nEscolta, Madrid Escolta, Madrid Escolta, Madrid Escolta, Madrid Escolta, Madrid E-mail\nS.MUÑOZ / T.MÁRQUEZ\nMilers de catalans segueixen disposats a fer sentir les seves veus, a trucar a tantes portes com calgui, per tal que el món sencer entengui que el moviment independentista és demòcrata, tossut i de fortes conviccions, però que mai ha enfilat el camí de la violència. Si el desembre de l’any passat 45.000 catalans es van desplaçar fins a Brussel·les, seu del Parlament Europeu, per denunciar l’existència de presos polítics, les entitats sobiranistes han entès que ara toca promoure una onada de solidaritat i denúncia similar, però al cor del Regne d’Espanya, on se celebra un judici tan històric com infame.\nFins a Madrid, aquest cap de setmana, es desplacen uns 500 autocars. Més de 450 ho fan des de Catalunya i la resta des de diferents punts de la Península. Des de l’Assemblea Nacional de Catalunya (ANC), entitat promotora de la manifestació juntament amb Òmnium Cultural, han anunciat que hi ha fins a deu trens de l’AVE plens de catalans que faran el trajecte fins a Madrid per manifestar-se entre el passeig del Prado i la plaça de Cibeles. A més, moltes persones faran servir el seu vehicle particular per assistir-hi.\nUn dels que hi anirà en cotxe és en Lluís Neira, un veí de Tiana que ha ajudat a organitzar el desplaçament en autocar des d’aquest poble del Maresme, però que ha optat pel cotxe per poder fer nit a Madrid. “Hem de demostrar la força i la unitat ciutadana que tenim, a més del caràcter pacífic que marca tot aquest moviment”, sosté, tot assegurant: “El seguiment del judici per la televisió em posa de mala llet perquè intueixo que la cosa està crua, però també m’ajuda a convèncer-me que no ens podem aturar.”\nFins a Madrid també es desplaça Joan Matamala, que s’ha mobilitzat per omplir set autocars que surten des de Girona. Considera que els catalans, també els presos, es juguen molt amb aquesta moguda. “Hem de ser molts perquè cap mitjà de comunicació la pugui obviar”, indica. I també perquè davant la condemna que està en joc per als líders independentistes “és cabdal ser al carrer, reivindicar i contraatacar davant l’Estat, al qual interessa que la manifestació punxi.”\nLEMA DE LA MARXA\nLa manifestació a Madrid es convoca sota el lema L’autodeterminació no és delicte. Democràcia és decidir. Aplegarà catalans arribats de tots els indrets. “Personalment, hi vaig per un compromís ètic i per dignitat.” Carme Vila, antropòloga jubilada de 73 anys de Sant Pol de Mar (Maresme) defensa que la presència a Madrid de la manifestació independentista “és la millor manera de donar testimoni del suport del poble català als presos i exiliats polítics allà mateix on els estan jutjant” i afegeix: “També, per mostrar a tothom que no som els monstres en què ens han volgut convertir.” Reconeix que el component de la por s’intensifica en aquest viatge i que té cert neguit per saber amb quin ambient es trobarà– “en les altres manifestacions no havia aparegut mai”–, però assegura que no és cap motiu per fer-se enrere i destaca un missatge clar: “No anem en contra dels espanyols, ens manifestem en contra dels poders que retallen les nostres llibertats i també les dels ciutadans de la resta d’Espanya.” Per aquest motiu, el rebuig a qualsevol mena de violència “està més present que mai”.\nMarcel Serra és un altre dels catalans que alça la veu a Madrid per intentar que alguns estaments se l’escoltin: “S’hi ha d’anar. Hem de posar de manifest aquesta injustícia que pateixen els nostres líders polítics.” Té clar que el dret a votar “no pot ser qüestionat ni jutjat” i troba “de jutjat de guàrdia que algú hi pugui veure el delicte de rebel·lió”. “Que els jutgin per desobediència, com a molt”, sentencia. Creu que el judici hauria d’apel·lar a tota la societat espanyola “perquè s’està qüestionant el dret de reunió i de manifestació”.\nMatilde Font parteix d’Amposta, en tren. Es trasllada a Madrid per denunciar “la barbaritat que suposa aquest judici, de principi a fi”. “Sabem que l’única violència que ha existit és la que l’Estat va exercir sobre qui volia votar”, subratlla. No té gaires esperances que la protesta d’aquest cap de setmana sigui l’altaveu desitjat, però té clar que si una cosa no es pot fer ara “és claudicar”. Font no arriba a comprendre com, sota el seu parer, “la majoria de gent de l’Estat espanyol no veu que la qüestió catalana els esquitxa de ple, ja que no es tracta d’independència, sinó de pèrdua de drets i llibertats”.\nMíriam Sallés no troba cap raó de força per no anar a manifestar-se a Madrid. “Vam anar a Brussel·les. Hauria de ser un espai més on deixar sentir la nostra veu.” Per aquesta veterinària de 40 anys acabats de fer i veïna de Calella la mobilització al carrer “sempre s’ha de viure en positiu”, i recorda que l’acte ja ha trobat resposta en entitats i grups de la capital espanyola que s’hi sumaran “perquè és una bona oportunitat per teixir ponts”. “Que com ens rebran? Estic convençuda que la majoria de ciutadans de Madrid són demòcrates que respectaran el nostre dret a manifestar-nos”, assenyala, i afegeix que concep l’acte com “una manera efectiva d’interpel·lar la gent i de defensar els drets civils i les llibertats col·lectives”: “Confio que trobarem més suport del que ens pensem.”\nUN MADRID SOLIDARI\nA raó de les entitats madrilenyes que s’han sumat a la convocatòria, sembla que va despertant una ciutat solidària que se sent apel·lada pel cas català. Una cinquantena de col·lectius s’hi han afegit, també d’altres punts d’Espanya com Andalusia, Galícia i el País Basc. Madrileños por el Derecho a Decidir és una de les entitats que han volgut fer costat als promotors de la marxa. “El que estem veient en aquest judici ens afecta a tots perquè estan en joc les nostres llibertats i el dret a decidir”, afirma Jaime Pastor. Ell percep que “aquesta sensació es va estenent entre la societat madrilenya i que són moltes les persones que entenen que l’autodeterminació no és un delicte”. I, sobretot, s’obre camí “el convenciment que hi ha d’haver alternatives al 155 per resoldre el problema català”.\nMarta Just, membre de l’associació juvenil Yesca –una altra de les entitats madrilenyes convocants– no en té cap dubte: “La repressió de l’Estat avui ataca Catalunya, però demà ens pot tocar a la resta.” Es mostra convençuda que els catalans “no quedaran decebuts quan vegin el suport que tenen de molts col·lectius d’altres comunitats”. I assegura que els catalans “no són pas els únics que coneixen el nivell de repressió d’un règim que cau a trossos”.\nSaber si hi ha algú a l’altra banda és la principal motivació de Josep Puig per desplaçar-se a Madrid. Hores abans de la manifestació, la seva sensació no és gaire optimista: “Penso que estem sols, tant pel que fa a l’Estat espanyol com a Europa”, diu. Potser ara troba alguna resposta.\nLa d’aquest dissabte serà la manifestació en territori espanyol més nombrosa a favor de la llibertat dels presos polítics però no serà la primera. El 7 d’abril, centenars de persones van protestar davant del Ministeri de Justícia, convocats per Madrid por el Derecho a Decidir. Uns dies abans, el 25 de març, les places de Sant Sebastià, Irun, Bilbao i Vitòria van cridar a favor de la llibertat dels presos. També van haver-hi concentracions a Galícia. A Granada, al desembre, en una manifestació contra el govern de dretes, es van sentir proclames a favor de la llibertat dels presos.\nMiquel Pàmies, a Vilassar de Dalt. J.R.\nEs diu Miquel Pàmies, té 98 anys, és veí de Vilassar de Dalt i es defineix com a “un republicà de tota la vida i un independentista convençut”. S’enorgulleix d’haver participat en totes les manifestacions a favor de la llibertat de Catalunya des del 1976, quan va anar a la primera celebració de la Diada a Sant Boi del Llobregat després de la Guerra Civil. Forjat en una família republicana barcelonina, va haver de marxar a França i va patir el camp d’Argelers. Quan va poder tornar, va treballar com a comerciant de perfums. Des de fa anys va molt ben acompanyat de la família, sobretot de la filla, la Maite, que empeny la cadira de rodes i l’ubica habitualment davant de tot de les concentracions. “Com ha canviat tot! Ara hi ha moltíssima més gent al carrer i molts joves que criden consignes i proclames.” I vostè? “I tant! M’hi deixo la veu cada vegada!”Em rep a casa seva vestit amb un jersei de color groc –“la bufanda no la porto per dins de casa”– i amb el llaç dels presos polítics. “Durant els primers dies de judici no podia veure’ls a la televisió perquè em feia massa mal. Però ara sí que segueixo el procés. És una vergonya escoltar tantes mentides!”, emfatitza i insisteix: “Com poden empresonar-los més d’un any com si fossin criminals? No han matat ningú. No han robat ningú. No han fet res!”, es pregunta capcot i amb els ulls brillants. Però tot seguit etziba: “Malgrat tot, la independència ja no la pot aturar ningú. Ni aquesta Espanya que no ens vol deixar anar perquè tota la vida ens ha tingut enveja, perquè hem estat el seu motor econòmic”, descriu, i reconeix que no té gaires esperances en Europa. “Ja hauria d’haver intervingut. Sort que nosaltres aguantarem el que sigui”, manté convençut. Té molt present la manifestació a Brussel·les, on va anar en avió i on va poder parlar amb el president Carles Puigdemont. “Em va agafar de les mans i em va donar molta força. Ho recordaré sempre”, rememora. Aquest cap de setmana també serà a Madrid amb la família per viure una nova jornada històrica. Sense por.\nLa República 16-03-2019, Pàgina 16


Déjalo en las manos de Dios : vive libre de las cargas que toda mujer conoce - Yuma County Library District\nThe Resource Déjalo en las manos de Dios : vive libre de las cargas que toda mujer conoce, Sheila Walsh\nThe item Déjalo en las manos de Dios : vive libre de las cargas que toda mujer conoce, Sheila Walsh represents a specific, individual, material embodiment of a distinct intellectual or artistic creation found in Yuma County Library District.\n"Agobiada. La palabra misma hace hundir los hombros. Detiene nuestras vidas. Enturbia nuestra visión. Nos hace sentir el peso de muchos recuerdos, resentimientos, temores, incertidumbre y estrés. Déjalo en las manos de Dios ..."--P.  of cover\nNahsville, TN, Grupo Nelson, 2010\n
 Data from Déjalo en las manos de Dios : vive libre de las cargas que toda mujer conoce, Sheila Walsh - Yuma County Library District
\nData Citation of the Item Déjalo en las manos de Dios : vive libre de las cargas que toda mujer conoce, Sheila Walsh


Festivals de Cinema | RATATOUILLE\nCategory Archives: Festivals de Cinema\nEl REC posa el play (I )\nL’1 de desembre ens porta els primers senyals de l’hivern i també hores i hores de cinema a l’Antiga Audiència, on a sopluig de tota l’aigua caiguda el cap de setmana, hem vist passar les imatges d’un cinema sovint massa invisible que, com per art de màgia, es fa visible a la nostra ciutat cada primera setmana de desembre.\nI després de la pluja, santes constitucions i setmanes d’aqüeductes, comencem el relat del que ha estat aquesta XVI edició del REC.\nLa cerimònia d’inauguració, vistes les edicions passades i la trajectòria que segueix, comença a ser un mal tràngol; com una mena se xarampió que cada any ens fa posar més vermells però, per sort, a l’hora d’escollir l’obra que dóna el tret de sortida, l’encert és total. I en aquesta ocasió vam poder assaborir el First time de Maria Ripoll i l’encara exquisida -tot i el pas de el temps-Llúvia en los zapatos. Però una mica abans, inaugurant la secció OP, havíem pogut veure de Sofia Exarchou; una pel·lícula arribada directament de la última edició Festival de Donostia que, malauradament, ens presentava una situació que ben bé és podria reproduir a la nostra ciutat amb els Jocs de la Mediterrània. És tracta de la situació llastimosa en que es troben les instal·lacions de les Olimpíades del 2004 a Atenes. Un recorregut per les ruïnes d’uns espais que mai s’havien de haver construït perquè, amb la crisi, eren del tot insostenibles. Però aquestes ruïnes n’amaguen en unes altres de vitals: uns joves condemnats a la marginalitat i l’ostracisme més absolut que no tenen altre futur que amagar-se, com a cucs, entre les restes d’un passat irrecuperable. Cinema grec radical i sense concessions. Ni més ni menys que el que esperàvem.\nPosted in Festivals de Cinema, La Crispeta\nAbril 13, 2011 by Ratatouille\nNEIX EL D’A – BARCELONA\nA partir d’ara ja no podrem parar. Vindrà un festival darrera l’altre: Cannes, Venècia, Donostia. Però el primer i més important és el D’A de Barcelona que neix aquest any de les cendres calentes del BAFF. Personalment desitjo que tingui una llarga vida i us faig arribar la nota de premsa que anuncia la gran festa.\nEl Festival de Cinema d’Autor de Barcelona comença el compte enrere estrenant la web, que inclou ja tota la programació, informació sobre les pel·pel·lícules, tràilers i els horaris de projecció. Us recordem que el Festival es celebra del 29 d’abril al 8 de maig als cinemes Aribau Club (Sales 1 i 2) i a la Filmoteca de Catalunya (Cinema Aquitània). Durant deu dies es projectaran més de 50 pel.lícules inèdites i en versió original, incloent llargmetratges, documentals i curts, amb una secció estrella: la retrospectiva dedicada a Guy Maddin, realitzada amb la col.col·laboració de la Filmoteca de Catalunya. I una gran estrena en 3D, el documental de Werner Herzog, Cave of Forgotten Dreams, en un passi únic el diumenge 8 de maig. La venda anticipada per als cinemes Aribau Club estarà disponible a través de ServiCaixa en els propers dies, però ja podeu adquirir a Ticketea els abonaments del festival (5 entrades per 25 euros, vàlid només pels cinemes Aribau Club 1 i 2).\n29 abril – 8 maig\nCinemes Aribau Club 1-2 | Filmoteca de Catalunya – Aquitània\nPosted in Festivals de Cinema\nTagged cinema d'autor, Festival D'A Barcelona\nAbril 10, 2011 by Ratatouille\nL’ADOLESCÈNCIA DE LA 8 I MIG\nLa setmana passada la 8 i Mig va fer un any i aquesta setmana ja està en plena adolescència. Està totalment desconeguda.\nPer començar aquest cap de setmana, i fins dilluns, hi ha programació doble que es reparteix entre Les derniers jours du monde i una nova proposta. Es tracta de la pel·lícula que va guanyar l’Oscar i el Globus d’Or a la millor pel·lícula de parla no anglesa en l’última edició d’ambdós premis.\nDirigida per Susan Bier En un mundo mejor (Haevnen, 2010) és una producció de Zentropa, la productora de de Lars von Trier que encara aglutina molts dels valors del Dogma 95.\nSusan Bier explica una història amb un format prou convencional -ben allunyat de les propostes del Dogma 95- que, de vegades, ratlla els límits del telefilm, però que a la fi surt airosa de l’empresa amb una proposta que ens fa pensar en temes fonamentals: la violència, l’amor, l’amistat, la solidaritat. Tot plegat podria semblar massa per a una sola pel·lícula, però no és pas així perquè la directora sap enllaçar els temes de manera prou solvent. Només cal recordar les seves anteriors propostes com ara Brothers ( Brødre, 2004) que gràcies a la seva intensitat dramàtica va propiciar un remake d’Hollywood o Després de la boda ( Efter brylluppet, 2008).\nA més, cal destacar la possibilitat de veure una sèrie d’actors danesos: Mikael Persbrandt, Trine Dyrholm, Ulrich Thomsen, que estem acostumats a trobar als festivals, com ara el de Donostia però que no podem gaudir en el cinema comercial. Grans actors que omplen la pantalla amb la seva presència, que transmeten sentiments només amb la seva actitud corporal, la forma de respirar o la seva mirada perduda.\nA partir de dilluns la nena surt de marxa i cada dia hi haurà una pel·lícula i un convidat amb qui podrem debatre sobre el que més ens agrada. Cinema català al cent per cent, per demostrar que, a Catalunya, la indústria del cinema existeix i que el que s’hi produeix interessa tothom i més enllà de les nostres fronteres.\nPodrem tornar a gaudir amb pel·lícules com ara Elisa K que va passar per la 8 i Mig, Pa Negre que ha estat més de 3 mesos als Cinemes Oscar i d’altres títols com ara Bloc, La mosquitera, Bruc…\nUna oportunitat que no us podeu perdre per fer cinema i per fer país. I si voleu estar a l’última només cal que us descarregueu el tríptic amb tota la informació.\nPosted in 8 i Mig, Festivals de Cinema\nTagged Cinema català 2010, cinema danès, Susan Bier, valors\nTagged Cinema i educació\nSetembre 11, 2010 by Ratatouille\nLA BELLA EASO I LES MAGDALENES\nSi la vostra vida és un avorriment, voleu fer nous amics o si alguna de les “seguidores” d’aquest lloc està interessa, en concret, en l’home que apareix en la part superior de la foto, custodiat per dues dones, només cal que us prepareu perquè el Festival de Cinema de Donostia, ja és a punt de començar però si tot plegat no us interessa perquè el que més us agrada a la vida és menjar magdalenes en l’obscuritat, aquelles magdalenes La Bella Easo de tota la vida, només teniu una possibilitat. Obriu la PROGRAMACIÓ que us faig arribar i comenceu a comprar entrades perquè demà dia 12 de setembre dia de Sant Leonci, es posen a la venda per Internet i qui no corre vola.\nEls personatges que podreu trobar en totes la projeccions del Festival són El Jurat: GORAN PASKALJEVIĆ, JO ALLEN, JOSÉ CORONADO (que sempre menja bios de bona marca), CLAUDIA LLOSA, RAYA MARTIN, LUCY WALKER I PLABLO TRAPERO.\nPerò si, amb tot plegat, encara no us he convençut i el que més us agrada són les “stars”, encara que siguin una mica passadetes, us he de dir que, a La Bella Easo, també hi podreu trobar la Julia Roberts que estrenarà, amb Javier Bardem, la seva darrera pel·li en la gala en què se li entregarà el Premi Donostia a la seva carrera.\nAixí doncs, no valen excuses i cap al Nord que aquí fa molta calor.\nAgur i on egin, que vol dir: adéu i bon profit.\nJuny 9, 2010 by Ratatouille\n[kml_flashembed movie="http://www.youtube.com/v/FQwfFA4gR5s" width="425" height="350" wmode="transparent" /]\nAquesta setmana , a la Sala 8 i Mig, una especialitat del Kazakhstan que farà les delícies dels paladars amb deliris d’exotisme. Tulpan és la història d’Asa, un soldat que torna a casa, amb el seu cunyat i la seva germana, després d’acabar el servei militar i, com qualsevol jove que es vulgui establir pel seu compte i tenir el seu propi ramat, ha de trobar una xicota per a casar-s’hi. Tulpan és, gairebé, l’única candidata, però vol marxar del poble per poder estudiar, i l’excusa per refusar el seu pretendent és que té les orelles molt grosses. Asa haurà de fer valer el seu enginy si vol aconseguir l’amor de la noia.\nSergei Dvortsevoy, que fa uns mesos va impartir classes a Barcelona, al Màster de Creació Documental de la UPF, és un dels documentalistes més reconeguts dels panorama actual. En aquesta ocasió, ens presenta el seu primer llarg de ficció i, de fet, Tulpan té la virtut del hiperrealisme d’un document gràfic sobre la vida dels pastors de l’anomenada “estepa de la fam” on el protagonista hi vol construir “un trosset de cel” amb la seva estimada Tulipà. La senzillesa de la proposta ens captiva i ens porta a deixar-nos arrossegar per les estepes amb els llarguíssims plans seqüència, que han fet famós al director que roda enamorat d’un espai i d’una forma de vida que, a nosaltres, ens resulta del tot excèntrica.\nMalgrat l’estranyament que ens pot provocar els seu visionat, és una proposta que, com la vida, pot ser naïf, còmica o profundament dramàtica però que, sobretot, té la voluntat de ser molt humana. Potser per aquestes raons, ha tingut un llarg itinerari de premis que va començar amb el Premi al Millor Director al Festival de Gijón 2008 i ha seguit amb Millor Pel·lícula a Pusan, Montreal i Tokyo i a la secció An Certain Regard de Cannes 2009, per arribar, finalment, a ser candidata a millor pel·lícula de parla no anglesa, a la darrera edició dels Oscar.\nI per acabar les postres se serviran al Caixaforum i els amfitrions son la gent d’Intermón Oxfam que organitzen:\nCURTMETRATGES AcTÚa 2010\ndivendres 11 i dissabte 12\n18’30h. fins a les 21,30 h.\nMés de 70 realitzadors de 22 països, competeixen en la V edició del Festival de Curts AcTÚa d’Intermón Oxfam que va néixer i existeix, com a eina de reflexió i sobretot de canvi per a sortir de la pobresa\nOctubre 8, 2009 by Ratatouille\nCOM FILOSOFAR A COPS DE PLOMALL\n[kml_flashembed movie="http://www.youtube.com/v/dYgwR7QCBZc" width="425" height="350" wmode="transparent" /]\nAmb la darrera pel·lícula de Jarmush The limits of control més d’un entès ha decidit que no tenia cap gràcia l’assaig del director sobre les variacions amb repetició i aquests mateixos, per altra banda, estan tan encantats amb les constants reiteracions del Sr. Woody Allen. Més d’un ha celebrat que l’home decidís tornar a Manhattan en l’enèsima vegada al quadrat de la celebració del dubte. Allen és un petit deixeble de Nietzsche que al moment oportú, ja va escriure Com filosofar a cops de martell i va tenir la valentia de dir que “eren moltes les coses que no volia saber perquè la saviesa sempre posa límits al coneixement”, en canvi, Allen insisteix sempre en el mateixos temes i es fa sempre les mateixes preguntes per arribar a desvetllar no sabem ben bé què i, per aquest motiu, a diferència del seu mestre, en lloc de filosofar a cops de martell ha inventat la filosofia a cops de plomall que ve a ser una branca del coneixement que va molt bé per anar per casa. Anar amunt i avall fent escarafalls de tota la humanitat, fent cites de filosofia i física quàntica per acabar tant feliços celebrant la parella en totes les seves variants: gai, trio, jovenets enamorats, madurs ressuscitats…. em sembla que és no arribar gens lluny en la recerca del pensament fora que aquest sigui una mena de cinta de Moebius.\nApuntar-se un tanto amb el principi d’indeterminació de Heinsenberg, l’entropia i el caos i, al mateix temps, acabar professant la religió de les vidents i la celebració de l’amor jovenívol és, francament, una rebaixa d’expectatives bastant més forta que la davallada de la borsa en els darrers temps de crisi.\nFins i tot en Jaume Balagueró i Paco Plaza són capaços de fer millors variacions amb repetició que el consagrat Allen. En la seva REC 2 hi ha condensat un esforç sincer d’anar més enllà amb uns recursos que prèviament ja estan assignats: una casa, uns personatges i una trama. Es tracta d’un joc amb les cartes marcades que només es pot continuar en una línia que és la d’aterrir, si es pot encara més, els espectadors.\nPerò es ben cert que no hi ha res com ser jove perquè introdueixen un nou element de reflexió i d’implicació del públic molt propi de la seva època que em sembla fonamental. En aquest segon REC hom pensa que haurà d’acabar pitjant el botó perquè, a cada moment, sembla que tot s’acabarà i el que és fa evident és que si no és a través de la càmera nosaltres no veurem res. Així doncs, a més de patir pel contagi i les mossegades hem d’estar pendents de la bateria, del punt de vist (hi ha més d’una càmera) i del bon estat de l’andròmina que pateix tant o més que els seus portadors. I la pregunta és: Ja no podem veure res si no és a través de l’ull de la càmera o de la pantalla de l’ordinador, ja no veurem res més que no estigui mediat mediatitzat pel punt de vista de l’observador? I , quin és el punt de vista de l’observador, qui és qui que observa qui? I llavors, se’ns desvetlla en mig de la foscor que el què estem veient és alguna cosa més que una simple pel·li de terror que han fet un parell de sectaris de les ordes de Sitges i que aquí potser sí que hi ha interès i ganes de filosofar d’una altra manera, potser a cops de càmera i per què no?\nPerò seguint amb els temes filosòfics només us recordaré que aquesta setmana un altre dels enfants terribles del nostre cinema estrena Àgora i porta a les nostres ombres una dona com Hipatia que en el segle IV ja va lluitar, com el mateix Nietszche, perquè l’eixelebrament i el radicalisme religiós no destruïssin el saber emmagatzemat a la Biblioteca d’Alexandria.\nL’altra possibilitat és fugir de tant coneixement i anar a París però sense poder-se lliurar de la reflexió perquè aquí del que es tracta és de pensar com seria el món si estiguèssim a punt de morir. Tindríem una altra mirada -com els de REC i la perspectiva-.\nPerò si definitivament teniu ganes de flors i violes aneu a veure la proposta VOS Taking Woodstock d’Ang Lee que no patireu tant.\nI per acabar us he de recordar que, definitivament, el TCC i la VOS a peu (Antiga Audiència) fa el seu compte enrere si la política no ho esmena o Santa Tecla no fa un miracle. A mi que sóc descreguda d’ambdues coses, molt em sembla que ho tenim magre tot i que sempre ens quedarà la rebequeria i fins i tot podem fer una mani, escriure cartes, sortir a queixar-nos… O fer un dinar cinematogràfic a honor i glòria del nostre batlle que diuen que va tenir un passat de vídeo club que, ben bé, deu ser com allò de ser d’esquerres que amb el pas dels anys ha acabat anomenant-se, en clau d’eufemisme, progressista.\nEn fi, bon profit i perdoneu els meus deliris rosegadors, però abans em permetreu que us deixi amb unes imatges que ja són de culte gràcies al darrer Festival de Cinema de Sitges. Es tracta de Moon , òpera prima de Duncan Jones amb un incommensurable Sam Rockwell lluitant amb la solitud de la galàxia.\n[kml_flashembed movie="http://www.youtube.com/v/twuScTcDP_Q" width="425" height="350" wmode="transparent" /]\nSetembre 30, 2009 by Ratatouille\nUna pluja de cinema\n[kml_flashembed movie="http://www.youtube.com/v/cvG0gbvZ4tY" width="425" height="350" wmode="transparent" /]\nAnar a Donostia significa, a part de poder degustar bona cuina canviar el xip del clima i agafar el paraigua i la gavardina i mentalitzar-se que l’única realitat existent viu al món de les ombres.\nEn quatre dies es pot veure molt cinema però no sempre qualitat i quantitat van juntes i per aquest motiu quan reculls uns bona pluja de fotogrames sembla que la vida et somriu encara que estigui diluviant a bots i barrals.\nVàrem obrir amb la Secció Oficial amb White Meadows de l’iranià Mohammad Rasoulof, una faula sobre un home que recull llàgrimes entre els ploraners habitants d’una terra esquerpa i salada . Tot plegat acaba esdevenint una mena de laberint que, com l’aigua salada, costa d’empassar.\nEl secreto de sus ojos torna a ser un melodrama disfressat de thriller de Juan José Campanela en la línia del cinema argentí menys interessant però més comercial.\nYo también la representació espanyola dirigida per Álvaro Pastor i Antonio Naharro, explota el filó de la truita espayola en la línia Te doy mis ojos o Mar adentro. Pel·lícules tan políticament correctes que ningú s’atreveix a disseccionar.\nHedewijch és una mena d’intoxicació etílica disfressada de misticisme dirigida per Bruno Dumont que parla d’una noia tan desitjosa de Déu que acaba posant una bomba al centre de París en nom de l’Islam. Quines coses que s’han de veure!\nSort que Get Low va començar a aixecar el nivell cinemotogràfic i els nostres ànims amb una direcció molt correcta d’un novissim del cinema indie com és Aaron Schneider, amb la història d’un home que prepara el seu enterrament en vida per poder explicar els entrellats d’una culpa que l’ha tingut reclòs per voluntat pròpia durant 40 anys.\nBlessed és una història sobre el fet de la paternitat que als que ens toca ens va posar bastant nerviosos per allò de la identificació amb la cinta. Històries no gaire creuades -que ja em sembla bé!- d’una sèrie d’adolescents que com aquell que no ho vol, viuen al límit del risc. La narració es gira a partir de mig metratge i llavors la visió de les diverses situacions és la dels pares.\nCity of life and death de Lu Chuan va ser una lliçó de cinema. Una mena de catedral cinematogràfica que anava de la poesia a la destrucció i el mal en el sentit més pur, mostrant la cruesa de la conquesta de Nanjin per part de les tropes japoneses -i després diran dels nazis…!-. Si no hagués rebut la Conxa a la Millor pel·lícula no hauríem tornat mai més a Donostia.\nI a secció Zabaltegui Perlas va ser millor que passar un més a can Arzak. El mestre Michael Haneke amb Das Weisse Band ens va presentar un plat sobri però d’un gust que retornava als nostre paladars a cada moment. Una direcció d’actors contestable amb un tempo perfecte que anava graduant la tensió fins el punt de fer-se insuportable.\nMother de Bong Jon-ho va acabar convertint-se en un dels plats menys coreans de la seva filmografia. Va deixar els contrastos agredolços per agafar una línia de thriller maternofilial amb un principi i un final sorprenentsi un resulta final que ens va agradar força.\nThe limits of control va ser una mena de menú degustació amb una sola tapa que anava variant lleugerament cada cop que ens la presentaven. En paraules del director la seva inspiració va nèixer de la seva passió pel jazz i la idea de les variacions amb repetició.\nMichael Winterbottom ens va servir un documental a partir de plats precuinats i basat en la recepta original de Naomi Klein titulada The Shock doctrine que a les quatre de la tarda i en plena digestió basca ens va obrir els ulls a tots amb algun calfred més propi de thriller que de documental. Un repàs a la història i la política dels darrers 30 anys que ens dóna les claus per a la interpretació del món on vivim i del qual us faig un tast amb el vídeo que us he embedit aquesta setmana .\nI Five Minutes of Heaven va ser, sens dubte, les postres indispensables i per què no dir-ho immillorables. Un Olivier Hirschbiegel inspiradissim dirigint Liam Neesson i James Nesbbit en pur estat de gràcia a més d’una matèria prima de primeríssima qualitatcom el guió: ens presenta una altra visió del conflicte d’Irlanda del Nord que ens explica la història home decideix demanar perdó al germà d’un cristià a qui va matar 3o anys enrera i fer-ho en una mena de confessió reality-show. Vaja que si no s’estrena és que no hi ha justícia al món del cinema.\nI fins aquí la gran bouffe de Donostia 2009.\nÉs ben cert que tot i que pensava que no podria tornar al cinema en un mes, el diumenge vaig anar a degustar el darrer plat servit per Soderbergh després de les seves especialitats cubanes que se servia en VOS i, francament, Matt Damon -que normalment no ens apassiona- amb 10 kilograms de més ens va servir una excel·lent interpretació i una gran comèdia humana amb un regust amargant.\nI és que davant d’alguns plats aquesta rateta golafre no es pot aturar.\nBon appetite mons cheris!\nMai 14, 2009 by Ratatouille\nCRÒNICA D’UN FESTIVAL DE SABORS ASIÀTICS\nAquesta rateta que signa ha de confessar que és una treki impenitent i que el passat cap de setmana després de gaudir com una rata cosaca amb la darrera part del BAFF vaig passar una tarda immillorable amb la preqüela de dirigida per J. J. Abrahams que va estar a l’alçada de les seves sèries de TV. Clucadetes d’ull als que seguíem la sèrie de la primera temporada (anys 60 de tele en blanc i negre) i un càsting indiscutible pel que fa a les semblances dels protagonistes, al marge de molta acció i un guió que no deixa d’interessar en cap moment.\nI ara el que us vaig prometre. El BAFF va complir expectatives abastament amb més de 40 títols gairebé, tots ells, imprescindibles.\nGlasses de Naoko Ogigami va obrir el festival amb una mena de comèdia surrealista sobre una illa, on la màxima atracció turística era contemplar les postes de sol i deixar-se portar per uns personatges increïbles que habitaven el lloc. Alguns moments irrepetibles com les sessions de gimnàstica surrealista a la platja o els moments en que la protagonista teixeix una bufanda que no s’acaba mi més.\nNaomí Kawase va presentar una pel·lícula perfecta d’una fisicitat brutal. Nanayo és la història d’una dona que es perd a la selva tailandesa i es deixa portar per la natura.\nBreathless que també va estar present al REC de Tarragona va guanyar el Durió d’Or de la Casa Àsia i també el cor del públic totalment abocat a una sessió de violència hard amb un mató de baixa estofa i extraordinàriament mal parlat.\nKim Ki-duk va tornar a donar una altra gir recargolat a l’ impossibilitat d’estimar per les vies ordinàries. Dream ens proposa una la història d’un home que somnia i allò que somnia li passa a una dona. Somni, realitat i la seva articulació. Canviar el destí deixant de somniar, cosa que només es pot aconseguir mitjançant l’autotortura. Sincerament penso que en Kim Ki-duk, està malalt però, què ens importa si la seva bogeria ens dona la possibilitat de viure històries increïbles.\nHow to live on Earth de Ahn Seul-ki és una rocambolesca història d’alienígenes que fan de Déu i controlen l’únic humà sobre la terra. Amor i diàlegs sense paraules amb una proposta visual molt original sobre com parlar telepàticament al cinema que li hauria encantat a Jaime Rosales.\nTakeshi Kitano amb Achilles and the tortoise, arremetent contra el món de l’art en una sàtira en dos parts: la primera d’un classicisme quasi eastwodià i una segona totalment delirant i esbojarrada en el terreny on ell acostuma a sentir-se més a gust.\nOsaka Hamlet de Fujiro Musubishi basada en un manga japonès de reminiscències shakespearianes és la història d’un adolescent orfe que després de llegir Hamlet, per atzar, comença a sospitar de la seva mare i del seu oncle. A més històries delicioses dels seus dos germans: un infant que vol ser nena i un jove que desperta a l’amor amb una noia més gran que ell.\nHirokazu Kore-eda amb Still Walking que ja havia vist a Donostia va encantar tothom, encara que no hagi tingut reconeixement, amb una història quotidiana d’un fill que torna a cas per acompanyar els pares en l’aniversari de la mort accidental del seu germà gran i preferit del pare, no amb molt poques ganes perquè, com en tota família, hi ha molts deutes pendents. Farcida de mil detalls familiars on tots ens podem reconèixer malgrat els quilòmetres.\nThe blue bird, possiblement la millor pel·lícula de bullying que s’ha fe en aquest planeta que afronta amb molta valentia el fet de passar pàgina o viure amb responsabilitat amb el mal tràngol d’haver estat víctima o botxí.\nI, finalment Departures de Yojiro Takita, premiada en els darrers Óscars coma millor pel·lícula estrangera sobre la història d’un violoncel·lista que ha de fer d’enterramorts per sobreviure. Impecable presentació de la mort com quelcom inherent al què fer cada dia, revestida d’una absoluta polidesa en la representació dels rituals funeraris japonesos. I, al final, títols de crèdit també d’Oscar.\nI ara, trista i desconsolada, recordo els dies meravellosos en què, fins i tot, em vaig aprimar, perquè sortia d’una sala de cinema i entrava en una altra o en la mateixa -amb molt calor humà perquè no es podia ventilar- i no podia menjar altra cosa que una barreta dietètica. Ja he començat a descomptar els dies que em separen del proper BAFF.\nSayo nara, arigató, que vol dir bona nit i gràcies, en japonès, com tots els rosegadors d’ulls ametllats sabem,\nMai 9, 2009 by Ratatouille\nVISCA L’ASIAN FOOD\nAquesta setmana com, com acostumem a dir els scatalans; “totes em ponen”. I és que quan encara no s’ha acabat el BAFF -precisament aquest divendres degustarem Dream de Kim Ki-duk i Departures de Yojiro Takita, premiada als darrers Oscars de Hollywood com la millor pel·lícula estrangera- , tot plegat, resulta que a Les Gavarres s’estrena Le voyage du balon rouge del director taiwanés How Hsiao-hsien; una de les pel·lícules patrocinades pel museu d’Orsay on podrem veure Juliette Binoche, com en el cas de L’ heure d’eté d’Olivier Assayas, que ja vàrem degustar aquest hivern en la mateixa sala i que també formava part del mateix projecte.\nNomés pel fet que és la primera vegada que el director de Three Times i Millenium Mambo estrena en cinema comercial a Tarragona, ja en hi ha prou per anar-la veure-la, al marge de ser una autèntica delícia asiàtica. A més, els amants de la Le Ballon Rouge d’Albert Lamorisse que va guanyar el premi a la millor pel·lícula al Festival de Cannes de 1956, tindran l’ocasió de teoritzar sobre quina de les dues és millor i potser el debat acabi en taules i per si de cas us en poso un trosset per anar fent boca.\nLes amants de Colin Firth i el amants de Michael Winterbotom podran tastar Gènova, premiada a Donostia 08 amb la Conxa de Plata al Millor Director. Personalment, penso que el director té pel·lícules molt millors però com que Winterbotom és Winterbotom el festival donostiarra no volia perdre l’oportunitat de premiar-lo, en fi… al cinema també hi ha política.\nAixí doncs surto a velocitat ratuna cap al BAFF i us prometo que us en faré un resum.


Septoplàstia / Cirurgia de Cornets | Clínica Planas Barcelona\nCirurgia de Cornets\nEl septe nasal és una paret que separa les dues fosses nasals. Està formada per cartílag i os; i les seves alteracions provoquen símptomes com: dificultat per respirar pel nas, dolors a la cara i mal de cap, mucositat nasal, etc. La dificultat per respirar pel nas, obliga al pacient a respirar per la boca provocant altres símptomes com la sequedat de boca, els roncs, el síndrome d’apnea obstructiva durant el son i faringitis.\nAnomenem septoplàstia a la tècnica quirúrgica que té com a finalitat la correcció de les deformitats del septe nasal, que provoquen la dificultat respiratòria al pacient.\nEn alguns casos l’augment dels cornets inferiors pot provocar també dificultat respiratòria i altres problemes com sensació de sequedat nasal, presència de mucositat nasal i dolors a la cara i mal de cap.\nEls cornets són estructures allargades i carnoses que es troben a la paret lateral de l’interior del nas. Estan formats per os i mucosa, i la seva funció principal és ajudar a escalfar i hidratar l’aire que flueix a través del nas.\nSi els cornets inferiors augmenten de volum, poden bloquejar el flux d’aire nasal i provocar també dificultat per espirar pel nas, així com causar dolors a la cara i mal de cap, sensació de sequedat nasal o la presència persistent de mucositat nasal més o menys espessa.\nLa Turbinoplàstia o cirurgia de cornets és la cirurgia que té com a finalitat remodelar els cornets. És una cirurgia que es pot realitzar fent servir diverses tècniques quirúrgiques En el nostre cas fem servir la radiofreqüència per reduir el volum dels cornets. La cirurgia es practica per l’interior de les foses nasals, sense cicatrius externes visibles, fet pel qual no s’ha d’esperar modificacions intencionades en l’aspecte exterior del nas.\n1 -2 hores\nProgressiu 3 setmanes\nLa septoplàstia és una intervenció que per norma general es fa de manera ambulatòria, amb anestèsia local o anestèsia general.\nConsisteix bàsicament en l’extirpació, remodelació i reposició dels fragments de cartílag o d’os del septe nasal, que no es troben en la posició correcta i són responsables de les alteracions en el funcionament nasal.\nLa intervenció es fa mitjançant una sola incisió a l’interior de les foses nasals, que es tanca amb sutura reabsorbible.\nPot ser complementària a la rinoplàstia i associar-se també a la correcció d’altres problemes nasals com la hipertròfia de cornets, sinusitis, etc.\nCom en qualsevol altra intervenció, l’examen mèdic previ és imprescindible per detectar qualsevol possible anomalia que pogués contraindicar la cirurgia.\nAmb la tècnica quirúrgica emprada i la medicació prescrita, normalment el pacient no té molèsties excessives; aquestes provenen, en tot cas, pel fet de tenir tamponat el nas. Els dies posteriors a la intervenció és freqüent que hi hagi un petit sagnat ocasional pel nas.\nDesprés de la intervenció, al pacient se li col•locarà un tamponament nasal amb unes petites esponges durant un mínim de 24 hores.\nComençarà a notar una millora en la respiració una vegada li retirin els tamponaments nasals. Malgrat això, i a causa dels coàguls i la inflamació a l’interior de les fosses nasals, aquesta millora s’anirà notant amb el pas dels dies i les setmanes.\nEl pacient haurà de fer repòs durant els 7 dies posteriors a la intervenció, i no realitzarà feines o tasques que requereixin un esforç físic durant 3 o 4 setmanes.\nEls cornets són estructures allargades i carnoses que es troben a la paret de l’interior del nas. Estan formades per os i mucosa; i la seva principal funció és ajudar a escalfar i hidratar l’aire que flueix a través del nas.\nEls cornets inferiors, si augmenten de volum, poden bloquejar el flux d’aire nasal i provocar també dificultat per respirar pel nas, així com dolors a la cara i mal de cap, sensació de sequedat nasal o la presència persistent de mucositat nasal més o menys espessa.\nLa Turbinoplàstia o cirurgia de cornets és la cirurgia que té com a finalitat remodelar els comets. És una cirurgia que es pot realitzar fent servir diverses tècniques quirúrgiques. En el nostre cas utilitzem la radiofreqüència per reduir la mida dels cornets.\nLa radiofreqüència de cornets inferiors és un procediment quirúrgic mitjançant el qual s’aplica una font d’energia electromagnètica als cornets inferiors, que provoca que el teixit del cornet disminueixi de volum degut a la retracció dels teixits. D’aquesta manera s’aconsegueix un pas d’aire millor, menys producció de moc nasal, i millora general dels pacients amb alteracions a la mucosa nasal, com la rinitis.\nLa cirurgia es practica per l’interior de les foses nassals, sense cicatrius externes visibles, fet pel qual no hi ha que esperar modificacions intencionades en l’aspecte exterior del nas. Dependent de la magnitud de les lesions, el cirurgià corregirà o extirparà més o menys quantitat d’elements patològics dels cornets. Es poden operar els cornets de ambdues foses nasals, però es probable que només calgui intervenir en una d’elles.


Concurs: La fòrmula de la felicitat - Teatre Barcelona\nConcurs: La fòrmula de la felicitat\nVols guanyar dues entrades per veure “La fòrmula de la felicitat” d’Anna Maria Ricart a la Sala Atrium? Continua llegint i participa en aquest concurs!\nLa fòrmula de la felicitat és un text d’Anna Maria Ricart. Parteix de la voluntat de Mireia Trias i la mateixa autora de plantejar al públic un problema comú per a poder extreure’n reflexions in situ i fer un viatge d’una hora compartit.\nL’obra explica la història d’un home que busca desesperadament la seva ex-parella i de la dona a qui l’home confon per aquesta, d’una parella que busquen incansablement la felicitat i d’una experta en educació emocional i escriptora del famós best-seller: “la fórmula de la felicitat (l’autèntica)”. Al voltant d’aquestes tres històries que s’entrellacen neix una comèdia hilarant i alhora commovedora.\nLa transformació personal és l’únic camí on un no deixa de ser alguna cosa per ser una altra, sinó que deixa de ser el que “no és” para animar-se a ser el que “ja és”, el que sempre ha estat. Què és exactament la felicitat? I el que és més important: cóm s’obté? Existeix alguna fórmula? Igual com passa amb el secret de l’eterna joventut, molts porten anys buscant incansablement la formula magistral per a ser feliç. No sabem si existeix o no però hi […]\nEL CONCURS: 3 entrades dobles\nDisposem de 3 entrades dobles per a la funció del dijous 5 de març a les 21:00 a la Sala Atrium, nit d’estrena.\nPer participar només has de dir-nos COM ES DIU L’AUTORA D’AQUESTA COMÈDIA? Deixa’ns la resposta en els comentaris d’aquest post.\nPots participar fins el dilluns 2 de març a les 20:00h. Es sortejaran les entrades entre tots els que hagin respost correctament la pregunta plantejada. Informarem dels guanyadors l’endemà en aquest mateix espai i seran notificats personalment per mail.\nGUANYADORS (actualitzat 3/3/15):\nJa tenim guanyadors. Són: Anna C., Eva F. i Julián C.\nSerena Evangelista Mazás\nAlba Rius Barrufet\nrebeca SALVADOR JAIME\nMariona Selga Guibernau\nAngeles Aurora Martinez Garcia\nM Pilar Cabrerizo Lahoz\nMaría Rosa Ruiz de laTorre\nMaribel Gómez Hernández\nOlga Cuadrado Candelas\nnuria costa gonzalez\nisabel mediante fernandez\nJosep Maria Companyó Pagerols\nlaura Soto Hernandez\nCarles Maza Gallego @@carlitros333\nMercè Morales Barrera\nRosa de Batlle\nElvira Martinez Isern\nSandra Moya Villanueva\nJordi Sarabia campos\nPATRICIA AGUSTI MORENO\neva ferrer ferrer espuña\nCATI VIVES ROSES\nMontserrat Bayo Soler\nMarta Ahufinger Rodriguez\nruth gomez layola\nMª José Castillo Valera\nMiguel Angel Arnedo\nmargarita blanco gual\nANNA PRAT ROVIRA\noctavio garcia esteve\nConxita Arboix Boix @carboix@hotmail.com\nJuan Antonio Cantos Carrión\nMarina Gimeno Isabal\nAnna Cabedo Cubertorer\nMeritxell González Clotas\nNuria Artigas @NuriArtigas\nCRISTO FONOLLOSA GUIMERA\nSara Bertobillo Cunill\nNatàlia Uviña del Rey\nMARTA CORDOBA JURADO


Viver Municipal de Plantes Tres Pins | Barcelona Film Commission\nEs troba al vessant nord-oest de la part alta de Montjuïc, on el terreny s’ha aprofitat a base de terrasses i talussos dedicats a la reproducció i l’estacionament de plantes destinades a enjardinar Barcelona. A la part més antiga del viver hi ha hivernacles, umbracles i espais d’entestat i, a la part nova, hi ha grans terrasses per als estocs de plantes i també parcel·les dedicades a l’experimentació.\nDisponibilitat únicament entre setmana i en horari d’apertura de l’espai.


Endesa i Cepsa crearan la xarxa de recàrrega ultraràpida més gran per a cotxes elèctrics - Diari de Girona\nEndesa i Cepsa crearan la xarxa de recàrrega ultraràpida més gran per a cotxes elèctrics\nL'acord suposa un pas de gegant a l'objectiu de les dues companyies d'impulsar la transició energètica i la descarbonització del transport a Espanya i Portugal\n21·12·21 | 11:44\nCepsa i Endesa creen una nova xarxa de recàrrega ultraràpida per a vehicles elèctrics EP\nCepsa i Endesa han signat una aliança pionera que ajudarà a accelerar la transició energètica a Espanya i Portugal, impulsant la descarbonització del transport i el foment de la mobilitat sostenible.\nPhilippe Boisseau, conseller delegat de Cepsa, i José Bogas, conseller delegat d'Endesa, han segellat aquest dimarts l'acord, juntament amb Maarten Wetselaar, que serà el nou CEO de Cepsa a partir del proper 1 de gener.\nCepsa, juntament amb Endesa X, la línia de negoci d'Endesa de mobilitat elèctrica, oferiran una proposta diferencial al mercat espanyol i portuguès de mobilitat elèctrica gràcies a la seva àmplia capil·laritat. Les dues empreses treballaran conjuntament amb l'objectiu de desenvolupar la que serà la xarxa de recàrrega ultraràpida més gran d'Espanya i Portugal a la carretera ('on the go').\nAquesta nova xarxa de recàrrega ultraràpida que desplegarà Cepsa (de punts de 150 kW situats a tots els corredors i principals vies de comunicació) s'unirà als plans de desenvolupament d'infraestructura de recàrrega que ja té Endesa X d'aquesta tecnologia i que, a dia d'avui, l'han portat a tenir instal·lats 75 punts de recàrrega ultraràpids a 25 ubicacions per tot Espanya.\nAquests equips permetran que els usuaris puguin recarregar el 80% de la bateria dels vehicles elèctrics en aproximadament 10 minuts.\nEls clients de Cepsa i Endesa podran utilitzar tots els carregadors públics de les dues companyies a través de les seves plataformes digitals (apps). És a dir, seran xarxes de recàrrega totalment interoperables. Un tema molt rellevant ja que els clients podran fer servir tots els carregadors públics de les dues companyies, podent triar per a la seva utilització tant l'app de Cepsa com la d'Endesa X (JuicePass).\nGràcies a aquesta interoperabilitat, els clients de Cepsa podran gaudir ja des de principis d'any, a través de la seva pròpia app mòbil, dels prop de 2.800 punts de recàrrega que Endesa X ja té desplegats tant a ciutats, vies de comunicació i transport, com en zones rurals per vertebrar les diferents zones d'Espanya, amb l'ús de totes les tecnologies (ultraràpida, ràpida i semiràpida).\nServeis addicionals de mobilitat\nA més, ambdues companyies col·laboraran activament en el desenvolupament d'una proposta comercial de mobilitat elèctrica en tots els àmbits, amb l'objectiu que tots els usuaris que vulguin apostar per la mobilitat elèctrica puguin tenir a la vostra disposició una solució integral que cobreixi les vostres necessitats de recàrrega , tant a l'àmbit d'accés públic com a l'àmbit de la recàrrega vinculada.\nDurant l'acte de signatura de l'acord, Philippe Boisseau, CEO de Cepsa, ha destacat: “Aquesta aliança suposa un pas rellevant no només per a les dues companyies, sinó que és una fita destacada per a la transició energètica a Espanya i Portugal. Per primer cop, s'uneixen esforços de manera decidida i transversal per fer possible la descarbonització del transport en línia amb la consecució de l'Agenda 2030 i els Objectius de Desenvolupament Sostenible. És un honor poder fer-ho amb una empresa com Endesa”.\nPer part seva, José Bogas, conseller delegat d'Endesa, ha assenyalat que “les col·laboracions entre empreses són fonamentals per accelerar projectes i ser més útils per a la societat. Aquesta és l'essència de l'acord que acabem de tancar amb Cepsa. Un projecte conjunt que és avantguarda en les solucions de mobilitat elèctrica i que ajuda a frenar els efectes del canvi climàtic. Endesa té un camí ben marcat cap a la seva neutralitat climàtica i celebrem que Cepsa ens hagi triat com a companys de viatge en aquest projecte”.\nPer a Pierre-Yves Sachet, director comercial de Cepsa: “Gràcies a aquest acord pioner podrem donar servei a les noves necessitats de mobilitat dels nostres clients. Amb el desenvolupament de la nostra xarxa de recàrrega ultraràpida i la facilitat d'accés a la xarxa pública d'Endesa X, aportem una experiència completa i diferencial al client de vehicle elèctric, que cobrirà totes les necessitats de recàrrega tant a les destinacions habituals com als viatges de llarga distància”.\nMentrestant, Davide Ciciliato, director general d'Endesa X, apunta: “Endesa X sempre ha tingut com a objectiu prioritari que el desenvolupament de la recàrrega de vehicle elèctric havia d'anar lligat on el client vol i necessita carregar. I aquesta ha estat la màxima en el nostre desplegament en els darrers tres anys. Amb innovació, tecnologia necessària i experiència de l'equip, hem desenvolupat solucions que satisfan totes les necessitats de l'usuari, des de la recàrrega a casa com en l'àmbit públic, que avui es reforça gràcies a aquesta aliança. I, per últim, i no menys important, la tecnologia digital que permet que la transició a la mobilitat elèctrica sigui senzilla i natural”.


Water Lilly Bungalow Schmitten Alemanya - Ofertes d'hotels amb els MILLORS DESCOMPTES EN LÍNIA Atenció al Client\nVeure tots els 8 allotjaments a Schmitten.\nWater Lilly BungalowApartamentSchone Aussicht 27, Schmitten, Schmitten, Alemanya - Veure al mapaNotable7,0Basada en 12 comentarisWater Lilly BungalowVeure més fotosVeure més fotosVeure més fotosVeure més fotosVeure més fotosPuntuació de la ubicació 6,9Veure el mapaVeure totes les 23 fotos6,9Ubicació\nOpcions d'habitacióVeure les fotosApartament (Apartment)25 m2plat de dutxaFixa les dates per veure preusVeure les fotosHabitació doble clàssica amb dutxa (Classic D...20 m2plat de dutxaFixa les dates per veure preus\nSobre l'allotjamentDescripcióPer als viatgers què vulguin captar les imatges i els sons de Schmitten, Water Lilly Bungalow és l'el·lecció perfecta. Des d'aquí, els viatgers poden gaudir d'un fàcil accés a tot el que aquesta viva ciutat ofereix. Amb la seva bona localització, l'hotel ofereix fàcil accès a les destinacions obligades de la ciutat. El Water Lilly Bungalow, s'esforça al màxim per tal que els seus hostes es tribin còmodes. Per tal d'assolir això, l'hotel compta amb els millors serveis i instal.lacions. Els clients de l'hotel poden gaudir de Wi-Fi gratuït en totes les habitacions, instal.lacions de barbacoa, biblioteca, servei de llançadora. L'ambient de Water Lilly Bungalow es reflexa en cada habitació. calefacció, servei de despertador, escriptori, balcó/terrassa, aparell de televisió són només algunes de les comoditats a la vostra disposició. Camp de golf (a 3 km), pesca, pistes de tennis, equitació de l'hotel, són llocs ideals per a relaxar-se després d'un llarg dia. Gaudeixi d'incomparable serveis i d'una localització de prestigi a Water Lilly Bungalow.Mostrar mésCaracterístiquesAccés a InternetWi-Fi gratuït en totes les habitacions Serveis i comoditatszona de fumadors Accéss'admeten animals de companyia Idiomes ParlatsAnglèsPolonès GrecRus Mostra MenysPolítiquesEls llits supletoris depenen de l'habitació escollida. Consulti la capacitat de l'habitació individual per obtenir-ne més informació.Al reservar més de 5 habitacions, poden aplicar-se diferents condicions i suplements addicionals.Mostrar mésAvís importantPlease inform the accommodation of your arrival time via text message or telephone. You can find contact details on the booking confirmation.\nThe house is situated on the corner Schöne Aussicht/Pfaffenroth, entry at Pfaffenroth. Comentaris recents de clients\nAllotjaments a Schmitten


Sentimental | Gráficas Ricart | página 4 | Compra venta en todocoleccion\n1.934 Otros Ricart\nTEBEO - COMIC - SENTIMENTAL - CUENTOS PARA NIÑAS - Los caprichos de Elena - Nº 119 - RICART -\nTEBEO - COMIC - SENTIMENTAL - CUENTOS PARA NIÑAS - LA DIADEMA - Nº 6 - RICART -\nSENTIMENTAL CUENTOS PARA NIÑAS Nº 175,GRÁFICAS RICART\nSENTIMENTAL - Cuentos para niñas - FIESTA MAYOR - Exclusivas Gráficas RICART\nColección Sentimental - nº 3 Dos vidas - Editorial Ricart\nColección Sentimental - nº 231 Precipitación - Editorial Ricart\nSentimental - nº 39 Flores todos los dias - Editorial Ricart 1959\nSentimental - Su pasado - Editorial Ricart 1959\nSentimental - nº 19 La generosidad de los humildes - Editorial Ricart 1953\nSentimental nº 6 - Ricart\n,Sentimental ,Ana se autosugestiona,Hotel de lujo y La dama del coche- Ricart\nSentimental nº 136 Ricart\nSENTIMENTAL nº 52. MÚSICA Y AMOR\nSENTIMENTAL nº 41. EL NOVIO DE SU AMIGA\nsentimental numero 10 , una chica de provincia , 20 paginas , de los primeros 1959 , ricart\nSentimental (24X17) Ricart 1953. nº 3 RARO\nHora oficial TC: 10:01:12 TR: 324 ms.


Presentació de l'Anuari de l'educació de les Illes Balears 2008 - Hemeroteca - Actualitat - Universitat de les Illes Balears\nSeccions: Presentació de l'Anuari de l'educació de les Illes Balears 2008\nPresentació de l'Anuari de l'educació de les Illes Balears 2008\nDia: dimarts, 25 de novembre de 2008\nHora: 17.30 hores (roda informativa)\nLloc: seu de la Cambra de Comerç,\nTindrà lloc la presentació de l'Anuari de l'educació de les Illes Balears 2008, fruit de la col·laboració entre la Universitat de les Illes Balears i la Fundació Guillem Cifre de Colonya, a través d'un conveni amb la Fundació Universitat-Empresa de les Illes Balears.\nL'Anuari l'han dirigit el doctor Martí March, catedràtic de Teoria i Història de l'Educació i vicerector primer, de Planificació i Coordinació Universitària, i el Grup d'Investigació i Formació Educativa i Social (GIFES) de la UIB.\nL'acte oficial de presentació tindrà lloc el mateix dimarts, a les 19.30 hores, a la Cambra de Comerç.\nHi seran presents el senyor Josep A. Cifre, president de Colonya, Caixa de Pollença, i de la Fundació Guillem Cifre de Colonya; el doctor Martí March, catedràtic de Teoria i Història de l'Educació i vicerector primer, de Planificació i Coordinació Universitària; la senyora Bàrbara Galmés, consellera d'Educació i Cultura del Govern de les Illes Balears; i la doctora Montserrat Casas, rectora de la Universitat de les Illes Balears.\nAnuari 2008.pdf (2 MB)\nData de publicació: Tue Nov 25 11:42:00 CET 2008


library and information science mcqs Archives - Library and Information Management\nTag: library and information science mcqs\nAdmin January 4, 2019 January 14, 2019 No Comments on Library and Information Science MCQs, Part 13\nLIS MCQs First university to introduce MPhil and PhD in LIS in India (A) Aligarh Muslim University (B) University of Calcutta (C) University of Delhi (D) University of Madras Deleted… Read more »\nMCQs Important questions for library and information science, library and information science mcqs, Library MCQs, Library MCQs with Answers, Library science mcq with answers, Library Science MCQs, Library Science MCQs pdf, Library Science MCQs with answers, Library Science MCQs with answers pdf, Library science questions and answers, Library Science solved MCQs, LIS MCQs, MCQ in library and information science, MCQ on library science, MCQs, MCQs for library and Information Science, MCQs in Library and Information Science free download, MCQs in Library and Information Science pdf, MCQs Library Science, MCQs of Library and Information Science in Pakistan, MCQs of Library Science, MCQs on Library and Information Sciences with answers, MCQs on Library Science, Multiple choice questions in library and information science, multiple choice questions in Library and Information Science pdf free download, Objective type questions in library and information science free download, solved MCQs of Library and Information Science\nAdmin November 12, 2018 November 12, 2018 No Comments on Library and Information Science MCQs, Part 12\nThe Library of Congress Classification system divides human knowledge into (A) 20 major classes. (B) 21 major classes. (C) 25 major classes. (D) 30 major classes. The Head Office of… Read more »\nAdmin October 11, 2018 January 14, 2019 No Comments on 199 LIS MCQs\nKeywords: Important questions for library and information science, library and information science MCQs, Library MCQs, Library MCQs with Answers, Library science MCQ with answers, Library Science MCQs, Library Science MCQs… Read more »\nAdmin October 5, 2018 October 5, 2018 No Comments on Library and Information Science MCQs, Part 11\nLibrary and Information Science MCQs, solved MCQs of Library and Information Science Which type of books should be weeded in a library? (A) Superseded editions (B) Thesaurus (C) Dictionary (D) Encyclopaedia… Read more »\nMCQs Important questions for library and information science, library and information science mcqs, Library MCQs, Library MCQs with Answers, Library Science MCQs, Library Science MCQs pdf, Library Science MCQs with answers, Library Science MCQs with answers pdf, Library science questions and answers, Library Science solved MCQs, LIS MCQs, MCQ in library and information science, MCQ on library science, MCQs, MCQs for library and Information Science, MCQs in Library and Information Science free download, MCQs in Library and Information Science pdf, MCQs Library Science, MCQs of Library and Information Science in Pakistan, MCQs of Library Science, MCQs on Library and Information Sciences with answers, MCQs on Library Science, Multiple choice questions in library and information science, multiple choice questions in Library and Information Science pdf free download, Objective type questions in library and information science free download, solved MCQs of Library and Information Science\nAdmin September 19, 2018 September 19, 2018 No Comments on Library and Information Science MCQs, Part 10\nDewey Decimal Classification (DDC) is now looked after by? (A) UNESCO (B) CILIP (C) ALA (D) OCLC Annual withdrawals from the collection should average at least how many percent of… Read more »\nAdmin September 4, 2018 September 6, 2018 No Comments on Library and Information Science MCQs, Part 9\n1)First generation computer uses (A) Microprocessor (B) Transistors (C) Integrated circuits (D) Thermionic valves or vacuum tube or electronic valves 2)Second generation computer uses (A) Thermionic valves or vacuum tube… Read more »\nAdmin April 17, 2017 May 17, 2018 No Comments on Library and Information Science MCQs Websites\nAdmin September 28, 2016 May 17, 2018 No Comments on Library and Information Science MCQs, Part 7\n1) The organization that owns all the copyrights of DDC is … A. OCLC (Online Computer Library Center), Ohio B. Forest press C. Oxford University press D. R.R. Bowker 2) The first edition… Read more »\nMCQs library and information science mcqs, Library MCQs, Library Science MCQs, Library Science MCQs pdf, Library Science MCQs with answers, Library Science MCQs with answers pdf, Library Science solved MCQs, MCQs for library and Information Science, MCQs in Library and Information Science free download, MCQs in Library and Information Science pdf, MCQs Library Science, MCQs of Library and Information Science in Pakistan, MCQs of Library Science, MCQs on Library and Information Sciences with answers, MCQs on Library Science, multiple choice questions in Library and Information Science pdf free download, solved MCQs of Library and Information Science\n1707Reads last week:\n7278Reads per month:\n5247Visitors per month:\nArchive Select Month November 2020 (4) October 2020 (2) September 2020 (5) August 2020 (4) July 2020 (16) June 2020 (4) May 2020 (4) April 2020 (3) March 2020 (6) February 2020 (10) January 2020 (11) December 2019 (7) November 2019 (5) October 2019 (6) September 2019 (4) August 2019 (4) July 2019 (8) June 2019 (3) April 2019 (3) March 2019 (3) February 2019 (1) January 2019 (8) November 2018 (3) October 2018 (7) September 2018 (17) August 2018 (19) July 2018 (6) June 2018 (2) May 2018 (3) April 2018 (4) March 2018 (6) February 2018 (2) January 2018 (6) December 2017 (6) November 2017 (9) October 2017 (15) September 2017 (3) August 2017 (4) July 2017 (16) June 2017 (21) May 2017 (25) April 2017 (14) March 2017 (22) February 2017 (22) January 2017 (25) December 2016 (19) November 2016 (17) October 2016 (19) September 2016 (23) August 2016 (31) July 2016 (34) June 2016 (35)\nCategories Select Category Blog (1) Cataloguing (4) Dr. Syeda Hina Batool (11) Jobs (475) MCQs (25) General Knowledge Questions (4) Metadata (1) News (7) Quotations (9) Research Tube (5) Software (4) Student Corner (18) Tutorials (13) SPSS (1) Uncategorized (8) Videos (22)


Atenció a mitjans des de Tallers Municipals, al carrer Perú\nHem fet la retransmissió de Ada Colau i Jaume Collboni per la roda de premsa de la atenció a mitjans des de Tallers Municipals, al carrer Perú. Prop de 12 tones de material d'autoprotecció. Sobretot mascaretes: unes 600.000. I també 12.000 ulleres, 9.600 gorros i 5.000 vestits. És el lot que ha rebut l'Ajuntament de Barcelona provinent de la Xina i que ha de servir per repartir entre els treballadors que fan tasques essencials al carrer o en contacte molt directe amb altres persones. Un material que ha de permetre protegir com a mínim durant un mes o sis setmanes els treballadors dels serveis essencials, des de la Guàrdia Urbana fins a bombers, neteja, atenció domiciliària o personal de mercats o cementiris. Es tracta de la comanda més gran d'aquest tipus de productes que ha fet mai l'Ajuntament, i de moment s'ha fet la recepció al magatzem que es va habilitar al carrer Perú per rebre totes les donacions de mascaretes, la majoria de les quals provinents de la comunitat xinesa. Mes informació.\nVaig trobar una pàgina que podria interessar-te: http://www.webfine.com/ca/noticies/atencio-a-mitjans-des-de-tallers-municipals-al.html


Cati Moyà, Autor a La Casa De Vidre\nZona Crítica: Carol La millor meitat de dues dones\nDeia Miguel Delibes que la seva dona, Ángeles de Castro, era la millor meitat d’ell mateix. Bona prova d’aquest amor basat inevitablement en l’admiració, en la fascinació absoluta viscuda de manera activa també...\nCinema, lesbianisme i atracció WIN WIN: O com tots sortim guanyant amb el cinema lèsbic\nAvui estrenem una nova secció dins el nostre nou re-disseny! Es tracta de TRIBUNA on alguns de nosaltres així com firmes convidades aportarem la nostra opinió, de tant en quant. “Els nostres dos cèntims”, com d...\nEn poc més de mig any tendrem als cinemes la nova pel·lícula de Woody Allen, MAGIC IN THE MOONLIGHT, de la qual se n'acaba d'estrenar el tràiler. Dos minuts de metratge que generen una sensació coneguda com "És...\nSi t'encanten ANTES DEL AMANECER, ANTES DEL ATARDECER i ANTES DEL ANOCHECER, aquesta notícia és per tu. Si encara no les has vist, para qualsevol cosa que estiguis fent i no deixis passar un minut més sense gau...\n“Des dels últims jocs, alguna cosa ha canviat, ho veig, veig esperança”, li diu Prim a Katniss, la seva germana gran i salvadora destinada a convertir-se (involuntàriament?) en la gran heroïna del seu temps. I...\nUns cabells blaus i una mirada penetrant són suficients perquè la jove Adèle es quedi parada enmig del carrer i se senti irremediablement seduïda per una jove de qui encara no sap gaire cosa. De la mateixa mane...\nPoc més d'un any després de l'estrena de l'excel·lentíssima MOONRISE KINGDOM (va quedar entre el top 3 de la nostra selecció de millors pel·lícules de 2012), arriba el tràiler de la propera pel·lícula de Wes An...\nSabates. Droga. Roba cara. Diners. Festa. Joies. Fama. Així una vegada i una altra, i una altra, i una altra. Un conjunt de conceptes aparentment desitjables per qualsevol jove d’avui dia sembla ser la tesi (si...\nLa indiferència i el desencant són les sensacions que predominen en acabar de veure AHORA ME VES, una pel·lícula que predica les grandeses de l'enginy i l'excel·lència en la màgia i que, malgrat això, empra tru...\nA més del biopic de Steve Jobs, del qual us avançàvem el tràiler fa poc, una de les pel·lícules que recreen figures contemporànies que han marcat l'actualitat en els últims anys és THE FIFTH ESTATE, dirigida pe...\nJa tenim les primeres imatges de SAVING MR. BANKS, la pel·lícula que explica la trobada de l'autora dels llibres de MARY POPPINS, P. L. Travers, amb el productor de l'adaptació cinematogràfica, Walt Disney. Un ...


Ocupació destina 1,9 milions a la cinquena edició i augmenta en un 32% el nombre de contractacions respecte a l'any anterior\nÀudio de Patricia Puerta\nL'Ajuntament de Castelló ha aprovat el projecte de Jornals de Vila 2020 de la Regidoria d'Ocupació pel qual es realitzarà la contractació a partir de setembre de 174 persones en situació d'exclusió social per a la realització d'activitats d'utilitat pública. Jornals de Vila va nàixer en 2016 com una iniciativa per a afavorir la inserció laboral de persones sense ocupació i arriba a la seua cinquena edició amb un augment en el nombre de contractacions respecte a l'any anterior i amb una inversió de 1,9 milions d'euros.\nL'alcaldessa de Castelló, Amparo Marco, ha recordat que Jornals de Vila va ser el primer pla d'ocupació municipal pròpia que va posar en marxa l'Ajuntament de Castelló. "Des de llavors, no ha parat de créixer, de les 43 persones contractades en la primera edició passarem a 174 per a enguany, això suposa un increment del 32% respecte a l'any anterior i un 300% des que vam posar en marxa aquest projecte dirigit a millorar l'ocupabilitat i competències de persones en risc d'exclusió", ha indicat.\nMarco ha recalcat a més que enguany, Jornals de Vila s'incorpora al Pla Contracta Castelló, que destina 2,37 milions d'euros a ajudes directes parar la creació d'ocupació i la contractació de persones desocupades en un context d'emergència econòmica i social per la covid-19.\nLa regidora d'Ocupació, Patrícia Puerta, ha destacat per la seua part que, amb Jornals de Vila "vam mostrar el nostre compromís per les polítiques d'ocupació i d'inserció laboral, com demostra el fet que el 90,18% de les persones beneficiàries del programa en 2019 van manifestar que l'experiència adquirida els seria d'utilitat per a aconseguir una nova ocupació".\nLa contractació de 174 persones en situació d'exclusió social es realitzarà a jornada completa durant quatre mesos per a la realització d'activitats d'utilitat pública. "Aquest programa té la finalitat de contribuir a pal·liar la situació de pobresa i exclusió social a la ciutat de Castelló, amb l'objectiu de la inserció en el mercat de treball dels col·lectius més desfavorits", ha apuntat la regidora d'Ocupació.\nEn la present edició s'iniciarà el procés de contractació dels següents perfils: 5 oficials de lampisteria, 5 oficials d'electricitat, 2 oficials de jardineria, 6 oficials d'obra de paleta, 6 oficials de pintura, 2 oficials de fusteria metàl·lica, 4 oficials de neteja, 3 peons de pintura, 33 peons de neteja, 30 peons d'obra de paleta, 3 peons de fusteria metàl·lica, 5 peons d'accessibilitat, 22 peons d'accessibilitat amb diversitat funcional, 8 ordenances, 19 zeladors/as, 1 arquitecte/a superior, 2 arquitectes/as tècnics/as, 3 administratius/as, 5 auxiliars administratius/as, 1 coordinador/a de programa, 2 orientadors/as laborals, 4 tècnics/as superiors d'integració social, 2 educadors/as socials i 1 treballador/a social.\nMx 9km/h E


Concert de Frans Cuspinera el divendres, 20 d’abril de 2018 a les 20:00 a Barcelona | altaveu.cat\nConcert de Frans Cuspinera\nConcert de Frans Cuspinera al Harlem (Duet)\nDivendres, 20 d’abril de 2018 - 20:00\nCarrer de la Comtessa de Sobradiel, 8 - Barcelona\nMés info: https://www.franscuspinera.com\nConcert de presentació del primer disc de Frans Cuspinera 'Garoina' (Picap), al Harlem Jazz Club (Sensual ART MUSIC Festival). Un concert íntim en format duet on es podran escoltar els temes del disc i algunes versions d'una manera molt especial.\n- Frans Cuspinera: veu.\n- Maria Poyatos: piano.\n???? Entrades a ...\n???? Entrades a la venda a: https://proticketing.com/timeoutbcn/ca_ES/entradas/evento/11168/session/632528/select\n'Garoina' e?s el primer disc del cantautor garriguenc Frans Cuspinera, amb el qual ha guanyat el Premi Carles Sabater a la millor canc?o? en catala? de l’any. Igualment, el vídeo 'Jo so?c d’un paisatge', amb més de 43000 reproduccions a Youtube i guardonat en 3 festivals, ha estat el 60è clip més vist de 2017 en llengua catalana: https://www.youtube.com/watch?v=Nn1bbxEH_zQ\n???? Spotify: https://goo.gl/KSBr82\n???? iTunes: https://goo.gl/ArGvQC\n'Garoina', que ja ha sonat a sales com Luz de Gas o el Tradicionàrius (CAT), e?s un tribut al mar, a les nostres costes, a les cases humils i fortes que aguanten l’embat del fred humit a l’hivern, a les barquetes que sostenen atrafegats pescadors que sempre tenen a punt algun comentari savi sobre qualsevol dels temes que els treguis en conversa.\nPero? tambe? parla de nosaltres i de les nostres relacions, sempre sotmeses a les presses i als silencis que de vegades fan mal, de vegades ens salven de la dolorosa veritat.\nDes dels primers instants del concert, els espectadors so?n convidats a emprendre un viatge, emocional i fi?sic, paisatgi?stic i sonor, per diversos estils musicals que es barregen d’una manera interessant i original, combinant la mu?sica d’autor, el folk, el fado, la mu?sica mediterra?nia i l’anomenada ‘world music’, a trave?s d’una veu que, amb delicadesa i definicio?, dibuixa interessants matisos e?tnics, a?rabs i flamencs.\nUna veu que sempre resulta ca?lida, dolc?a, punyent.\nConcerts a Benidorm\nConcerts a Catllar (El)\nConcerts a Espluga de Francolí (L')