Inici Batalla monumental El castell de Mur: els punts imprescindibles\nCastell de Mur Wikimedia Commons\nSituat estratègicament sobre un cim a 800 metres d'altitud, la construcció del castell de Mur és senzilla, però molt singular: una única planta de forma triangular i amb els angles dels murs arrodonits, de manera que tot sovint se'n compara la silueta amb la d'un vaixell. Un dels vèrtexs, el que faria de proa, s'encara a la carena d'un turó que domina la Noguera Pallaresa i la conca de Tremp.\nUn dels fets més excepcionals que caracteritzen la construcció és la seva conservació exacta. No només resulta que el castell no ha patit els estralls de les moltes guerres posteriors, sinó que a més la seva estructura ferrenya, que l'inhabilitava com a residència nobiliària, no s'ha modificat al llarg dels segles per convertir-la en un palau amb més luxes.\n2 Els murs perimetrals\nEl mur perimetral, que s'ha conservat íntegrament, es mostra imponent en aquesta nau de pedra que s'adapta amb precisió sobre la roca: la façana de ponent, amb una insòlita forma triangular, té unes muralles que pengen fins a 18 metres. Amb un metre de gruix i un nombre mínim d'obertures en forma d'espitllera, els murs del castell responen a una robustesa que s'entén en el context del seu temps. Era una fortalesa de frontera entre terres cristianes i musulmanes.\n3 Una situació estratègica\nLa situació del fort és immillorable i les vistes de què gaudireu un cop us hi hàgiu enfilat us tallaran l'alè. De la mateixa manera, des del punt de vista geoestratègic, la ubicació era ideal per vigilar els moviments dels sarraïns. Perquè d'això es tractava. El castell es va construir en algun moment del segle X, just quan la frontera entre els comtats catalans i l'Al-Àndalus passava per aquests verals pallaresos.\nDocumentat des de l’any 969, el castell va adquirir importància en convertir-se en una de les places fortes des d'on Arnau Mir de Tost, el gran senyor de la guerra de la Catalunya medieval, va liderar ràtzies contra els sarraïns, una vegada i una altra, entre el 1034 i el 1072.\nCastell de Mur Maria Rosa Vila\nDins del recinte es conserva, adossada al mur de llevant, la torre mestra, de planta circular i setze metres d'alçària. Es creu que els fonaments corresponen a la construcció del segle X, mentre que la part superior seria del segle XI. L'espai interior de la torre, dividit en quatre pisos, és molt reduït, fet que fa pensar que no podia ser habitable d'una manera continuada, així que tenia un ús purament militar.\nLa bestorre del costat contrari, ubicada en l'angle menor del triangle i sostinguda per una gran arcada, mira cap al nord i, d'aquesta manera, queda arrecerada dels possibles atacs. Per això hi trobem les úniques obertures de tot el conjunt, fet que indica que és en aquest sector on, poc o molt, s'hi feia vida.\nEnmig de les dues torres, al pati d'armes, les excavacions i la restauració del 1986 van rescatar-hi una cisterna i restes de murs que evidencien l'existència d'altres dependències.\n5 La col·legiata de Santa Maria\nCol·legiata de Santa Maria, al costat del castell de Mur Maria Rosa Vila\nLa visita al castell de Mur, però, no serà completa si no feu cap a l'altra punta del turó, on hi ha la col·legiata de Santa Maria, un monestir agustinià que va arribar a tenir jurisdicció sobre una dotzena d'esglésies dels voltants. Us sorprendran les dimensions de l'església, una mostra exquisida de romànic llombard, de tres naus cobertes amb volta de canó, si bé actualment només se'n conserven dues.\nEl pati del claustre del monestir, de dimensions reduïdes i absolutament irregular en totes les galeries (no n'hi ha cap que tingui el mateix nombre de columnes i arcs), és un bon testimoni de la vida monàstica medieval lluny dels grans centres religiosos.\n6 Les pintures murals\nLa col·legiata és famosa per les pintures romàniques del seu absis, que van ser arrencades l'estiu del 1919 després que el capellà les vengués per 7.500 pessetes a Ignasi Pollak, un ciutadà del món que es va enriquir comprant i venent peces d'art a museus europeus i nord-americans. Una d'aquestes transaccions va ser la dels frescos del castell de Mur. Després d'adquirir-los, Pollak els va traspassar al col·leccionista i empresari Lluís Plandiura, que va enviar les pintures a Nova York, on l'abril del 1921 va tenir lloc una subhasta que va guanyar el Museum of Fine Arts de Boston.\nVa ser la primera de moltes pintures que patirien les mateixes circumstàncies. Les de Mur encara es conserven en aquest equipament dels Estats Units i són considerades una de les millors mostres de pintura romànica. Altres restes de pintura es conserven al Museu d'Art de Catalunya, i un petit rastre encara es pot percebre in situ, a l'absis central de la col·legiata. El que hi trobareu, avui, n'és una reproducció.\n7 El poble castral de Mur\nEntorn del castell de Mur Maria Rosa Vila\nAbans d'enfilar el camí de tornada, tingueu present que, al capdamunt d'aquest turó, a més d'una fortalesa inexpugnable i d'un monestir amb poders senyorials, hi havia un poble sencer: el poble castral de Mur, envoltat d'una muralla ciclòpia i amb habitatges tallats a la roca. Se'n sap poca cosa, només que va ser abandonat ben aviat, probablement quan les ràtzies contra els sarraïns es van desplaçar cap al sud i van permetre una vida més plàcida a la plana, lluny de les estretors i les incomoditats d'una fortalesa militar.\nLes fortaleses de Montsoriu i de Mur, les muralles de Montblanc i Cervera, el Palau de la Música Catalana i la Cripta i Colònia Güell, la cartoixa d'Escaladei i el monestir de Santa Maria de Ripoll, i el Poble Vell de Corbera d'Ebre i el Born Centre de Cultura i Memòria de Barcelona són els deu monuments que competiran durant els set capítols de Batalla monumental. Podeu veure'ls en aquest mapa interactiu.\nL'audiència decidirà el guanyador de cada setmana votant a través de les xarxes socials del programa: Facebook, Twitter i Instagram. Els cinc monuments finalistes passaran a la gran final, que es disputarà en un programa especial en directe.


Saunier Duval ha llançat una nova campanya promocional dirigida a tots els instal·ladors. Entre l'1 i el 28 de febrer, en funció del nombre de calderes que adquireixis a qualsevol dels 10 punts de venda de Peralba, podràs aconseguir diferents productes sense cost:\nEls productes són els següents:\n• Caldera Thema Condens 25:\nPer 10 calderes Mi o Thema Condens 25\nPer 15 de la resta de gamma de calderes\nPer 7 calderes Mi o Thema Condens 25\nPer 10 de la resta de gamma de calderes\nPer 5 calderes La meva o Thema Condens 25\nPer 7 de la resta de gamma de calderes\n• A triar entre: escalfador estanc Opalia F 12/1 LR GBP o escalfador atmosfèric Opalia C 11/1 LI GN o GBP o 2 termos elèctrics E-SD 80 ÉS C3 o 2 controlis Wifi MiGo:\nPer 2 calderes Mi o Thema Condens 25\nPer 3 de la resta de gamma de calderes\nPer a aconseguir-los és necessari registrar els números de sèrie de les calderes adquirides en Instal CLUB, el club de fidelització de la marca. Una vegada finalitzada la promoció, es podràn triar els productes Saunier Duval sense cost desitjats i rebre'ls a la direcció indicada en la sol·licitud.\nI, a més, se sumaran els euros Instal CLUB corresponents: fins a 91 € per cada caldera registrada.\nAccedeix a saunierduval.es/promocion-calderas per a més informació sobre les condicions d'aquesta promoció. Descarrega't aquí el fulletó\nSaunier Duval és marca líder en tecnologia de calefacció, tenint els seus orígens en el mercat francès. Ha estat manufacturant productes fiables durant més de 100 anys, productes que tenen una principal característica en comú: l'habilitat de provar la seva excel·lència dia rere dia.\nJuntament amb la qualitat del producte, li dona una gran importància a la col·laboració basada en la confiança. Després de tot, sempre que un servei ampli i competent serveix per a complementar una fiable i alta qualitat tècnica que caracteritza la seva gamma de productes.


4 min. Barcelona 13/01/2017 09:34\nL'índex de preus al consum (IPC) a Catalunya es va situar al tancament del 2016 amb una taxa de creixement interanual de l'1,9%, l'augment més important de totes les comunitats autònomes, segons les dades definitives publicades aquest divendres per l'institut d'estadística (INE). Aquesta és la millor dada en tres anys, concretament, des del juliol del 2013. Al conjunt d'Espanya els preus van tancar amb una pujada interanual de l'1,6%, per sota de la dada catalana, que augmenta en una dècima la previsió avançada pel mes de desembre.


Etiqueta: Xammar | Dolça Catalunya\nPillan al “director de comunicaciones internacionales” de la Gene manipulando a la BBC\nBy Dolça Catalunya on sábado, 16 de septiembre de 2017 • ( 24 )\nEl nacionalisme viu de la mentida. Joan Maria Piqué Fernández (sisplau digui una trola al catalanitzador de cognoms) fue jefe de prensa de Arturu Mas entre 2008 y 2016 . Esconde su segundo apellido y enseña, para mejor chupar cámara,… Leer más ›


El I Congrés de la Joventut de Vila-real diagnostica necessitats i preocupacions dels joves per a dissenyar el pla local i el futur Consell de la Joventut - Ajuntament de Vila-real\nEl I Congrés de la Joventut de Vila-real diagnostica necessitats i preocupacions dels joves per a dissenyar el pla local i el futur Consell de la Joventut\nEl I Congrés de la Joventut de Vila-real congrega hui en la seu social de la Fundació Caixa Rural Vila-real, coorganitzadora de la trobada juntament amb la Regidoria de Joventut, entitats juvenils, institucions i joves d'entre 14 i 30 anys de la ciutat per a establir les bases per a la creació del Consell Local de la Joventut i el primer Pla local de joventut. L'alcalde, José Benlloch, ha inaugurat la jornada, juntament amb la regidora de Joventut, Anna Vicens, el gerent de la Fundació Caixa Rural Vila-real, Josep Ramos, el director general de l'IVAJ, Jesús Martí, i la diputada de l'àrea, M. Lluïsa Monferrer.\nEn la seua intervenció, Benlloch ha destacat la forta tradició juvenil de la ciutat, amb una desena d'associacions vinculades directament amb aquest col·lectiu, amb les quals l'Ajuntament manté convenis de col·laboració directes, en el marc de l'aliança municipal amb la societat que destina quasi quatre milions d'euros a acords amb entitats per a fer possible el seu funcionament i dinamització social. "Sempre diem que els joves són el futur, però a vegades oblidem que també són el present. De la mà de les nostres entitats i amb la col·laboració sempre de la Generalitat i l'IVAJ, hem tractat des del primer moment de donar resposta a les necessitats dels nostres joves i establir les bases d'una Vila-real del futur que serà la d'aquestes noves generacions", valora l'alcalde. "Una nova Vila-real del segle XXI que hem de construir junts, perquè, igual que van fer els nostres avantpassats, és responsabilitat de tots, també dels joves, dissenyar la Vila-real del futur", detalla. "Un pas importantíssim per a això és poder comptar amb una radiografia, un diagnòstic detallat de la realitat de la nostra joventut, les seues aficions, preocupacions i expectatives de futur. Aquest primer Congrés de la Joventut és un punt de partida clau per a continuar avançant en nous programes i propostes que donen resposta a les necessitats dels nostres joves", agrega la regidora Anna Vicens. Entre ells, la creació d'un Consell Local de la Joventut que done veu als joves.\nEn aquest sentit, el congrés ha servit per a presentar els resultats de la primera fase de diagnòstic de necessitats i preocupacions dels joves de la ciutat, a partir de reunions i enquestes directes, amb 813 qüestionaris a joves d'entre 14 i 17 anys i altres 563 enquestes en la franja d'edat entre 18 i 30 anys. Entre les conclusions de l'estudi de camp destaquen dades com que a penes una quarta part de la població juvenil forma part d'entitats o associacions de qualsevol tipus i la majoria (68%) participa en activitats al marge dels estudis, encara que fonamentalment esportives. També es percep un ampli coneixement de l'Espai Jove (55%), encara que un escàs interés pels programes municipals (26%). Les seues principals preocupacions se centren en els estudis i eixides professionals (45%), encara que la majoria afirma no tenir preocupacions.\nEn la franja de major edat (17 a 30 anys), la majoria és estudiant (71%) i ocupa la major part del seu temps lliure amb els seus amics o en xarxes socials. Un 27,5% de la població en aquesta franja participa en entitats juvenils de tota mena i més de la meitat (50,6%) té com a principal expectativa de futur continuar formant-se. L'accés al mercat laboral és, per a aquest col·lectiu, la principal preocupació (61,6%). En aquesta franja, l'estudi detecta major interés per qüestions socials o de l'entorn directe dels enquestats, com el canvi climàtic (36%) o la desigualtat (35%). El contacte amb la violència o el consum de substàncies són uns altres dels trets analitzats.\nA més de la presentació dels resultats i les ponències, el congrés ha comptat amb grups de debat i activitats lúdiques, dissenyades pels joves, com a demostracions de cuina saludable, tornejos, jocs de cartes, parkour o drons.\nDiagnòstic del I Congrés de la Joventut


L’Estat fa un pas més per a la gratuïtat de l’AP-7 i l’AP-2 | M.Membrives | barcelona | Infraestructures | El Punt Avui\nL’Estat fa un pas més per a la gratuïtat de l’AP-7 i l’AP-2 L’Estat fa un pas més per a la gratuïtat de l’AP-7 i l’AP-2 L’Estat fa un pas més per a la gratuïtat de l’AP-7 i l’AP-2 L’Estat fa un pas més per a la gratuïtat de l’AP-7 i l’AP-2 + L’Estat fa un pas més per a la gratuïtat de l’AP-7 i l’AP-2 E-mail\nEncarreguen l’estudi per conèixer les necessitats de les dues vies, que deixaran de ser de peatge el 31 d’agost del 2021\nEn la mateixa data també s’acaba la concessió de l’autopista del Maresme i la C-33\nL’AP-7 entre Tarragona i la Jonquera deixarà de ser de peatge el 31 d’agost de l’any vinent juntament amb l’AP-2 entre el Vendrell i Saragossa Q.P.\nL’Estat fa un pas més per a la gratuïtat de l’AP-7 i l’AP-2 L’Estat fa un pas més per a la gratuïtat de l’AP-7 i l’AP-2 L’Estat fa un pas més per a la gratuïtat de l’AP-7 i l’AP-2 L’Estat fa un pas més per a la gratuïtat de l’AP-7 i l’AP-2 L’Estat fa un pas més per a la gratuïtat de l’AP-7 i l’AP-2 E-mail\nLa gratuïtat del tram de l’AP-7 entre Tarragona i la Jonquera i de l’AP-2 entre el Vendrell i Saragossa serà realitat el 31 d’agost de l’any vinent. Per fer-ho possible, el Ministeri de Transports, Mobilitat i Agenda Urbana (Mitma) ha adjudicat l’estudi previ sobre la distribució de la demanda del trànsit un cop se suprimeixin els peatges a les dues vies de pagament. L’objectiu de l’anàlisi és recopilar els antecedents i fer un estudi de trànsit i mobilitat a l’entorn de les dues autopistes, tant de la situació actual com de la que hi haurà un cop s’hagin suprimit els peatges, i valorar l’efectivitat de les alternatives d’actuació que es proposin. Aquestes dades han de servir per determinar quines són les millors solucions per ajustar la demanda a la xarxa viària després de la redistribució de trànsit que portarà la supressió dels peatges. També s’estudiaran les necessitats de remodelació dels enllaços existents o la creació de nous, si fossin necessaris. L’import de l’adjudicació de l’estudi és de 538.466 euros.\nLa supressió de peatges en aquests dos trams estatals se suma a la del tram de l’AP-7 entre Tarragona i Alacant, que es va fer efectiva el primer de gener d’aquest any. Les darreres setmanes s’han retirat les casetes de peatge que encara quedaven en el recorregut.\nEl mateix 31 d’agost del 2021 també caduca la concessió de dues autopistes de titularitat de la Generalitat. Es tracta del tram de la C-33 de Barcelona a Montmeló i de la C-32 entre Montgat i Blanes, el que es coneix com l’autopista del Maresme, que va ser el primer tram de peatge de tot l’Estat i l’any passat va complir 50 anys.\nLa Generalitat reclama amb insistència la necessitat d’abordar amb el govern de l’Estat un sistema per finançar el manteniment de les vies d’altes prestacions. Asseguren que el model de finançament públic d’autopistes i autovies és “insostenible” i reclamen obrir el debat sobre altres models que permetin recaptar recursos addicionals per mantenir-les. Per això, proposen la creació d’un sistema d’eurovinyeta, una tarifa plana per a la utilització de les vies d’altes prestacions.\nLa baixada de recaptació dels darrers mesos per la reducció dràstica de la circulació causada per la declaració de l’estat d’alarma per la pandèmia de la Covid-19 va impulsar Abertis, que és l’empresa concessionària de les autopistes catalanes a través de diverses filials, a reclamar un allargament dels peatges més enllà del 31 d’agost de l’any vinent. No obstant això, el ministre titular, José Luis Ábalos, va indicar que no pensava rescabalar la concessionària perquè l’estat d’alarma no havia provocat el tancament de cap autopista de peatge.\nés el cost de l’estudi sobre la demanda de trànsit a l’AP-7 i l’AP-2 després de la supressió dels peatges.\nEl corredor mediterrani avança\nEl Ministeri de Transports, Mobilitat i Agenda Urbana ha aprovat l’estudi informatiu per implantar l’ample de via internacional al tram del corredor mediterrani entre Tarragona i Castelló. A hores d’ara, aquest ample de vies, que permet la circulació de trens procedents d’Europa, s’està implantant al nus viari de Castellbisbal. Al tram entre Castelló i Tarragona hi ha dos subtrams, el que va de Castelló a Vandellòs, que té una doble via d’ample ibèric electrificada, i el de Vandellòs a Tarragona, on el 13 de gener es va posar en funcionament l’anomenada variant del corredor mediterrani, que inclou una doble via en ample ibèric des de Vandellòs fins al canviador d’ample de la Boella, que connecta amb la línia d’alta velocitat Madrid-Barcelona-frontera francesa. L’estudi informatiu ha de desenvolupar la implantació de les vies d’ample internacional i l’adaptació de les instal·lacions del tram.\nEl Punt Avui. Girona 03-06-2020, Pàgina 23\nEl Punt Avui. Nacional 03-06-2020, Pàgina 23\nL’ACA allibera fins a 70 m³/s d’aigua des de Susqueda\nUnió de Pagesos, contra una via verda\nProva pilot a Girona per a la recollida de residus amb contenidors intel·ligents\nEls veïns de Vila-roja, tips dels talls de llum al barri\nLa Diputació afronta l’etapa post-Covid amb 147 milions\nEcologistes demanen una investigació administrativa sobre la mort de l’os Cachou\nEl Consorci Forestal se sent desatès en el ‘Glòria’\nCel enteranyinat per núvols alts\nLa incidència acumulada baixa a 374, amb 25.886 positius des del divendres


'Nadie sabe nada', el darrer espectacle de l'Andreu Buenafuente i en Berto Romero - Sies.tv\nTelevisió | Dijous, 29 novembre 2012\n‘Nadie sabe nada’, el darrer espectacle de l’Andreu Buenafuente i en Berto Romero\n‘Nadie sabe nada’ es defineix com “un espectacle teatral humorístic diferent cada nit”. Es tracta de portar el món de l’humor a l’apassionant camp de la improvisació, la interacció amb el públic i el comentari de l’actualitat del dia. Part de l’extraordinària complicitat artística entre Berto Romero i Andreu Buenafuente, treballada durant més de quatre anys en un programa diari de televisió. Amb les seves pròpies paraules: “no podríem fer aquest espectacle amb ningú més”. Els dos coincideixen en aquesta apreciació.\nComentar ( ) berto romerobuenafuenteimprovisacióteatre\nArriba la seqüela més esperada del cinema espanyol, “Ocho apellidos catalanes”


Únicament 42 diputats i diputades podran assistir a les Corts durant la nova normalitat - À Punt\nÚnicament 42 diputats i diputades podran assistir a les Corts durant la nova normalitat\nEl repartiment s'ha fet de manera proporcional a la representació de cada grup parlamentari.\nReunió de la junta de síndics / Twitter (@cortsval)\n21 de juny 2020 - 18:15\nAquest dilluns, primer dia laborable en la nova normalitat després del coronavirus, les Corts reprenen l’activitat amb l’hemicicle quasi a la meitat de la capacitat. El parlament valencià havia anat recuperant les comissions i les sessions plenàries progressivament des de l’11 de maig, després de dos mesos d’inactivitat, però amb moltes limitacions d’accés i horari.\nLa junta de síndics celebrada aquest dijous va concretar un acord que comença a aplicar-se aquest dilluns 22 de juny amb la tornada del parlament a la nova situació. El document recull mesures com l’ampliació del nombre de diputats i diputades que poden assistir a les sessions plenàries: dels 99 que n’hi ha, únicament 42 podran estar físicament a l’hemicicle. El repartiment s’ha fet de manera proporcional a la representació de cada grup parlamentari a les Corts: 11 diputats del PSPV, 7 del PPCV, Ciutadans i Compromís, i 5 de Vox i Unides Podem.\nLa junta de síndics ha acordat també prohibir de moment l’assistència de públic a les sessions i l’obertura del servei de cafeteria i menjador. A més, les reunions, tant de la junta de síndics com de la mesa de les Corts seran presencials sempre que no s’arribe a un acord per a fer-les telemàticament.\nPel que fa a la presència de diputats i diputades als despatxos de cada grup parlamentari, s’amplia l’horari i cobrirà de les 8:00 a les 20:00 hores, tot i que es recomana que l’assistència siga la “la mínima imprescindible”.\nUna nova sessió de la comissió per a la reconstrucció serà l’encarregada d’obrir aquest dilluns el nou escenari al parlament valencià. Hi compareixen, entre altres, la portaveu de Las Kellys de Benidorm, Yolanda García, i el president d’Hosbec, Antoni Mayor.


rebost electrònic on Calaméo\nRate and comment your favorite publications, download documents and share your readings with your friends. rebost electrònic\nSubscribe to rebost electrònic's publications\nOrientacions 1r ESO\nOrientacions metodològiques i avaluatives en relació a les matèries de Naturals, Matemàtiques i Ciències Socials Bàsic llibre, llibreta amb fulls... Adobe PDF document\nFrom rebost electrònic\nmetodològiques i avaluatives\nen relació a les matèries de Naturals,\nMatemàtiques i Ciències Socials\nllibre, llibreta amb fulls quadriculats (a ser possible\ndels que es poden separar) i carpeta arxivadora de\nfulls (a compartir amb les altres matèries), bolígrafs\n(vermell, blau, negre), llapis, goma i...\nMore Orientacions metodològiques i avaluatives en relació a les matèries de Naturals, Matemàtiques i Ciències Socials Bàsic llibre, llibreta amb fulls quadriculats (a ser possible dels que es poden separar) i carpeta arxivadora de fulls (a compartir amb les altres matèries), bolígrafs (vermell, blau, negre), llapis, goma i maquineta, un regle de 20cm, corrector, llapissos de colors (un mínim de 6 de diferents) http://agora. xtec. cat/esc-assis/moodle/ Esporàdic (es demanarà en el moment corresponent) làmina de dibuix, cartolines, full de transparències, paper vegetal, llapissos de cera,… Material curs 2012-2013 1r d’ESO L’espai Àgora és un portal (hp://agora. xtec. cat/escassis/moodle/) propietat del Departament d’Educació, del que disposa el centre per poder realitzar un aprenentatge virtual. Per tant, és un espai on l’alumnat podrà realitzar aprenentatges d’aquelles matèries que el professorat consideri oportú. Cada alumne disposarà d’una adreça electrònica pròpia i en tindrà un accés\nAssís Informa Juliol 2010\nCurs 2009/2010Juny Núm. 16Carrer de la Plaça,35-41 08330 Premià de Mar 937. 524. 171 Fax:937. 522. 033 assis@escolaassis. org www. mdpastor.... Adobe PDF document\nMagazines, Education, Catalan\nCurs 2009/2010Juny Núm.\n16Carrer de la Plaça,35-41\n“Assís es mou” 2\nFesta fi de curs 3\nAniversaris estiu 4\nMore Curs 2009/2010Juny Núm. 16Carrer de la Plaça,35-41 08330 Premià de Mar 937. 524. 171 Fax:937. 522. 033 assis@escolaassis. org www. mdpastor. info 697. 418. 947 info@ampaassis. org www. ampaassis. org ContingutContingutContingutContingut “Assís es mou” 2 Festa fi de curs 3 Aniversaris estiu 4 Receptes pastissos 4 BATEIG DE VELABATEIG DE VELABATEIG DE VELABATEIG DE VELA El dia 16 de juny els nens i les nenes de 4t de Primària vam anar al port de Premià de Mar a fer un Bateig de Vela. Vam arribar al port a dos quarts de deu del matí i ens van instruir per anar en veler, en caiac i per a navegar, com es manejava el rem, etc. Després, la Maria Josep va fer els grups per anar primer al veler o al caiac. Durant el viatge en el veler, el monitor que ens acompanyava ens explicava com manejar el timó, com havíem d’estirar l’escota, com plegar les veles. . . Després vam pujar al caiac. Va ser una experiència molt interessant i ens ho vam passar d’a\nPages: 4\tViews: 37\nAssís Informa Juny 2010\nCurs 2009/2010Juny Núm. 15Carrer de la Plaça,35-41 08330 Premià de Mar 937. 524. 171 Fax:937. 522. 033 assis@escolaassis. org www. mdpastor. info 697. 418.... Adobe PDF document\n15Carrer de la Plaça,35-41\nJORNADES ESPORTIVES:JORNADES ESPORTIVES:JORNADES ESPORTIVES:JORNADES ESPORTIVES:\n20 i 21 de maig20 i 21 de maig20 i 21 de maig20 i 21...\nMore Curs 2009/2010Juny Núm. 15Carrer de la Plaça,35-41 08330 Premià de Mar 937. 524. 171 Fax:937. 522. 033 assis@escolaassis. org www. mdpastor. info 697. 418. 947 info@ampaassis. org www. ampaassis. org JORNADES ESPORTIVES:JORNADES ESPORTIVES:JORNADES ESPORTIVES:JORNADES ESPORTIVES: 20 i 21 de maig20 i 21 de maig20 i 21 de maig20 i 21 de maig Els dies 20 i 21 de maig vàrem realitzar a l’escola la II FESTA DE L’ESPORT. Aquesta va ser organitzada pels alumnes de 4t d’ESO, amb el guiatge d’en Bernat, professor d’Educació Física, els quals vam preparar diferents activitats per a cada curs: -A Educació Infantil es va fer una sèrie de circuits i diferents activitats amb globus, cons, pilotes i raquetes de tennis. -A Primària es van fer diversos equips que van jugar a futbol, voleibol i bàsquet. També es van realitzar un seguit de balls molt bonics. -A ESO van fer diversos equips per a jugar a diferents esport: futbol, voleibol i bàsquet. També es va fer un concurs de triples, el qual va g\nContingutContingutContingutContingut Esquiada a la Vall de Núria 2 L’Entrevista 2 Calendari d’activitats 3 Enhorabona, Bernat! 4 Aniversaris 4 Curs... Adobe PDF document\nEsquiada a la Vall de\nCalendari d’activitats 3\nEnhorabona, Bernat! 4\nCurs 2009/2010Abril Núm.\n13Carrer de la Plaça, 35-41\nMore ContingutContingutContingutContingut Esquiada a la Vall de Núria 2 L’Entrevista 2 Calendari d’activitats 3 Enhorabona, Bernat! 4 Aniversaris 4 Curs 2009/2010Abril Núm. 13Carrer de la Plaça, 35-41 08330 Premià de Mar 937. 524. 171 Fax:937. 522. 033 assis@escolaassis. org www. mdpastor. info 697. 418. 947 info@ampaassis. org www. ampaassis. org ENHORABONA!ENHORABONA!ENHORABONA!ENHORABONA! TORNEM A GUANYARTORNEM A GUANYARTORNEM A GUANYARTORNEM A GUANYAR “L’AJUNTAMENT JOVE”“L’AJUNTAMENT JOVE”“L’AJUNTAMENT JOVE”“L’AJUNTAMENT JOVE” El divendres 26 de març, tota la classe vam anar al poliesportiu a presentar el nostre projecte de l’Ajuntament Jove. És una iniciativa adreçada a tots els alumnes de 3r d’ESO de Premià de Mar i consisteix en la creació d’un projecte que es pugui dur a terme amb un pressupost de 6. 000€ i adreçat a la gent jove. La nostra proposta ha estat elaborada pels alumnes Laura Luna, Marc Barranco, Carles Sala, Jordi Planas, Pol M\nPages: 4\tViews: 30\nAssís Informa Abril 2010\nMore ContingutContingutContingutContingut Esquiada a la Vall de Núria 2 L’Entrevista 2 Calendari d’activitats 3 Enhorabona, Bernat! 4 Aniversaris 4 Curs 2009/2010Abril Núm. 13Carrer de la Plaça, 35-41 08330 Premià de Mar 937. 524. 171 Fax:937. 522. 033 assis@escolaassis. org www. mdpastor. info 697. 418. 947 info@ampaassis. org www. ampaassis. org ENHORABONA!ENHORABONA!ENHORABONA!ENHORABONA! TORNEM A GUANYARTORNEM A GUANYARTORNEM A GUANYARTORNEM A GUANYAR “L’AJUNTAMENT JOVE”“L’AJUNTAMENT JOVE”“L’AJUNTAMENT JOVE”“L’AJUNTAMENT JOVE” El divendres 26 de març, tota la classe vam anar al poliesportiu a presentar el nostre projecte de l’Ajuntament Jove. És una iniciativa adreçada a tots els alumnes de 3r d’ESO de Premià de Mar i consisteix en la creació d’un projecte que es pugui dur a terme amb un pressupost de 6. 000€ i adreçat a la gent jove. La nostra proposta ha estat elaborada pels alumnes Laura Luna, Marc Barranco, Carles Sala, Jordi Planas, Pol Masclans i Aleix Casacuberta, sota la coor\nAssís Informa Març 2010\nContingutContingutContingutContingut Carnestoltes 2010 2 Cap a la beatificació del Pare Tous 3 Taller de música en família 3 Calendari d’activitats 4... Adobe PDF document\nCap a la beatificació\ndel Pare Tous\nTaller de música en\nCalendari d’activitats 4\nCurs 2009/2010Març Núm.\n12Carrer de la Plaça, 35-41\nMore ContingutContingutContingutContingut Carnestoltes 2010 2 Cap a la beatificació del Pare Tous 3 Taller de música en família 3 Calendari d’activitats 4 Aniversaris 4 Curs 2009/2010Març Núm. 12Carrer de la Plaça, 35-41 08330 Premià de Mar 937. 524. 171 Fax:937. 522. 033 assis@escolaassis. org www. mdpastor. info 697. 418. 947 info@ampaassis. org www. ampaassis. org XVI TROBADA P. TOUSXVI TROBADA P. TOUSXVI TROBADA P. TOUSXVI TROBADA P. TOUS D’ALUMNES D’ESO AD’ALUMNES D’ESO AD’ALUMNES D’ESO AD’ALUMNES D’ESO A SABADELLSABADELLSABADELLSABADELL Els dies 19 i 20 de febrer vam fer una trobada de col. legis a Sabadell tota l’ESO. El lema era GUSPIRES VIVES. Era divendres: vam marxar a les 3’00 h. del migdia de l’escola cap a l’estació per agafar el tren fins a la Pl/ Catalunya i després un altre per anar a Sabadell. En arribar al col. legi ens vam trobar amb totes les escoles de la Mare del Diví Pastor. Ens instal. làrem a les classes per a dormir-hi a la nit. Tot seguit vam agafar l’\nAssís Informa Febrer 2010\nCelebrem la vida, desitgem la pau 2 Testimonis de la guerra civil 2 Jornada de portes obertes 3 Visita d’un escriptor 3 Projecte de curs 3 Calendari... Adobe PDF document\nCelebrem la vida,\nVisita d’un escriptor 3\nProjecte de curs 3\nCurs 2009/2010Febrer Núm.\n11Carrer de la Plaça, 35-41\nMore Celebrem la vida, desitgem la pau 2 Testimonis de la guerra civil 2 Jornada de portes obertes 3 Visita d’un escriptor 3 Projecte de curs 3 Calendari d’activitats 4 Aniversaris 4 ContingutContingutContingutContingut Curs 2009/2010Febrer Núm. 11Carrer de la Plaça, 35-41 08330 Premià de Mar 937. 524. 171 Fax:937. 522. 033 assis@escolaassis. org www. mdpastor. info 697. 418. 947 info@ampaassis. org www. ampaassis. org “Fe i confiança en Déu”. Aquesta fou una de les afirmacions més repetides del P. Tous, ben conegut a l’escola perquè cada any en arribar el 27 de febrer en parlem, celebrem la seva festa, preguem amb ell a Déu. . . Enguany, també celebrarem la seva festa, però d’una manera especial. Estem contents que l’Església hagi anunciat la seva propera beatificació, és a dir, el reconeixement públic de la seva santedat i vivència exemplar de les virtuts cristianes. Fem una mica de memòria de qui és el Pare Josep Tous i Soler? BEATIFICACIÓ DELBEATIFICACIÓ DELBEATIFICACIÓ DELBEATIFI\nCurs 2009/2010Nov. Núm. 8Carrer de la Plaça, 35-41 08330 Premià de Mar 937. 524. 171 Fax:937. 522. 033 assis@escolaassis. org www. mdpastor. info 697. 418.... Adobe PDF document\n8Carrer de la Plaça, 35-41\nCalendari activitats 3\nMore Curs 2009/2010Nov. Núm. 8Carrer de la Plaça, 35-41 08330 Premià de Mar 937. 524. 171 Fax:937. 522. 033 assis@escolaassis. org www. mdpastor. info 697. 418. 947 info@ampaassis. org www. ampaassis. org ContingutContingutContingutContingut Castanyada 2 Calendari activitats 3 Xerrades sobre l’Islam 4 Aniversaris 4 ADVENTADVENTADVENTADVENT ---- NADALNADALNADALNADAL ADVENT: Temps del calendari litúrgic cristià de preparació per a Nadal. Aquest any estem de celebracions. “Celebrem la vida” i aviat celebrarem Nadal. NADAL és l’arribada de la llum : “El poble que caminava en la fosca ha vist una gran llum; una llum ha resplendit per als qui vivien al país tenebrós. ” (Is 9,1) La llum que il·lumina el nostre interior, perquè ens fa una proposta de germanor universal engrescadora. En el nostre racó de món, tenim la sort de celebrar Nadal quan hi ha més hores de foscor, de manera que el naixement de l’Infant Jesús també ens il·lumina la tenebra que perceben els ulls. I en la nostra petitesa\nPub. on Jan. 23rd 2010\nAssís Informa - Gener 2010\nContingut Volei extraescolar 2 Les escoles a la ràdio 2 Taller de decoració nadalenca 3 Patges Reials 3 Calendari d’activitats 4 Aniversaris 4 Vivim les... Adobe PDF document\nVolei extraescolar 2\nLes escoles a la ràdio 2\nPatges Reials 3\nVivim les tradicions 3\nCurs 2009/2010Gener Núm.\n10Carrer de la Plaça, 35-41\nMore Contingut Volei extraescolar 2 Les escoles a la ràdio 2 Taller de decoració nadalenca 3 Patges Reials 3 Calendari d’activitats 4 Aniversaris 4 Vivim les tradicions 3 Curs 2009/2010Gener Núm. 10Carrer de la Plaça, 35-41 08330 Premià de Mar 937. 524. 171 Fax:937. 522. 033 assis@escolaassis. org www. mdpastor. info 697. 418. 947 info@ampaassis. org www. ampaassis. org Moltes gràcies a totes les famílies que han fet possible la recollida de joguines. Aquest any n’hi ha hagut moltes! JOGUINA SOLIDÀRIAJOGUINA SOLIDÀRIAJOGUINA SOLIDÀRIAJOGUINA SOLIDÀRIA Quina ALEGRIA i quina SORPRESA!!! Amb un mes d antel. lació va néixer (el 30 de desembre a les 18 30h) en Marc, el segon fill de la Noe (Tutora de P4). L esdeveniment va ser tota una aventura i una cursa contrarellotge per arribar a l hospital. Tot va anar molt bé i molt ràpid. Tant la Noe com en Marc estan molt bé de salut i es troben a casa seva descansant. De part de tots els membres de l Escola Assís et volem felicitar i donar l enho\nCurs 2009/2010 Assís InformaAssís InformaAssís InformaAssís Informa Nov. Núm. 8Carrer de la Plaça, 35-41 08330 Premià de Mar 937. 524. 171... Adobe PDF document\nAssís InformaAssís InformaAssís InformaAssís Informa\nEscoles a la...\nMore Curs 2009/2010 Assís InformaAssís InformaAssís InformaAssís Informa Nov. Núm. 8Carrer de la Plaça, 35-41 08330 Premià de Mar 937. 524. 171 Fax:937. 522. 033 assis@escolaassis. org www. mdpastor. info 697. 418. 947 info@ampaassis. org www. ampaassis. org ContingutContingutContingutContingut Escoles a la ràdio 2 Assemblea General Ordinària 3 Calendari activitats 4 Aniversaris 4 L’ESO s’enganxa al voleibol i al handbol 2 EL TAGAMANENT (1055m)EL TAGAMANENT (1055m)EL TAGAMANENT (1055m)EL TAGAMANENT (1055m) Per celebrar la diada de Sant Francesc, el dia 5 d’octubre, tota la Secundària vam pujar al Tagamanent, i d’aquesta manera vàrem treballar un dels objectius d’aquest curs: l’Esforç. Després de caminar unes tres hores, vam arribar al cim un primer grup, majoritàriament alumnes de 1r, 2n i 4t; dues hores més tard va arribar un segon grup que havien agafat un altre camí. Havent dinat vàrem desplegar una pancarta amb el lema d’aquest curs: “


"Protector de seguretat infantil amb doble tancament per a portes d'armaris"\nDistància màxima entre nanses o tiradors de 16 cm.\nDisposa de doble polsador d'obertura.\nPVD1: 1,16 €\nPVD3: 1,06 €\n1,66 € PVP amb IVA -- Ports no inclosos --\nAmplada: 23 x Profunditat: 2 x Alçada: 5.8 cm.\n28.5 x 9.5 x 2.2 cm.Volum del paquet: 595.650 cm3.\nProductes similars a Protector de seguretat infantil amb doble tancament per a portes d'armaris


Leer nos hará libros...... | Anàlisi i reflexió al voltant dels mitjans de comunicació\nLeer nos hará libros……\nSobre Chomsky i a manera de conclusió\nEl Grup Godó, Can Vies i el Model de Propaganda de Chomsky\nFredric Jameson i el gir cultural.\nTot recordant el Mite de la Caverna?\nUna mica d’Stuart Hall\nEl Grup Godó, Can Vi… a Els diaris són dels bancs…\nyuyustop a Fredric Jameson i el gir …\nyuyustop a Perspectiva Mario Wolf: teorie…\nBrunyols i la teoria… a Perspectiva Mario Wolf: teorie…\naguellj a Perspectiva Mario Wolf: teorie…\nDe Guttemberg a Internet\nPosted: 3 Juny 2014 in Lectures\nCom molt bé conclou Chomsky, els mitjans de comunicació de masses són institucions ideològiques que tenen una clara funció propagandística de suport al sistema mitjançant la seva dependència al poder econòmic. Però no hem d’oblidar que la informació s’ha convertit en un dels valors més preuats, materia primera en la creació d’opinió pública, i per tant de control social. La influència de l’opinió pública sobre els individus és decisiva, sobre tot en una societat massificada com la nostra. Per això el punt neuràlgic d’influència i control de la nostra societat i de la societat del futur radicarà en els centres de producció i control de la informació.\nSoc del parer que la progressiva penetració ideològica dels interessos corporatius i del poder polític sobre els mitjans de comunicació donen la raó al model de propaganda de Chomsky i Herman. La informació esta controlada a l’empara del pensament únic, del conservadorisme cultural i polític egemònic.\nPer això, les conseqüències del model de propaganda institucional analitzat per Chomsky ens acosten perillosament al món orwellià: la fi de les ideologies en un món dominat per un nou totalitarisme que ha adoptat unes formes molt més subtils que les antigues fórmules de dominació. Caldrà estar alerta en la defensa d’uns mitjans públics lliures d’ingerències polítiques i econòmiques.\nPosted: 30 Mai 2014 in Lectures\nResulta esfereïdor entendre el funcionament dels mitjans de comunicació i comprovar com n’estan de condicionats pel poder econòmic i pel poder polític. Segons Chomsky la informació i els mitjans estan mediatitzats per cinc aspectes:\n1) La concentració de les empreses multimèdia com un factor clau en la manipulació dels missatges. La relació de les empreses de mitjans amb els grans capitals i amb les esferes governamentals fan que els interessos dels mitjans de comunicació coincideixin amb els de la elit del poder de la qual formen part.\n2) La publicitat com a forma de finançament dels mitjans.\n3) La dependència dels mitjans de comunicació del subministrament d’informació per part de les agències proveïdores de notícies.\n4) La pressió i els diferents mecanismes correctius per a disciplinar i focalitzar els mitjans.\n5) La ideologia, inicialment anticomunista, posteriorment ampliada i reformulada segons els interessos de les grans corporacions i la elit del poder.\nEn el nostre panorama informatiu podem identificar aquests filtres en els diferents medis i en certs comunicadors, experts i “opinadors”. Anem a mirar de detectar-los específicament analitzant entre altres un grup de comunicació de l’envergadura del Grup Godó i el seu posicionament ideològic i, més específicament, en l’actual conflicte de Can Vies.\n1)En el nostre país (Catalunya), el Grup Godó (La Vanguardia, 8TV i RAC1) es el grup de comunicació més important. El seu propietari, Javier Godó (Compte de Godó i Grande de España), és vicepresident de La Caixa i conseller de CaixaBank, i en el seu consell d’administració trobem Lluís Conde (conseller del Banco de Inversiones Lazard i fundador de Seeliger-Conde, empresa que va fitxar Esperanza Aguirre) o David Cerqueda (un dels directors generals del Grup ha ocupat càrrecs de responsabilitat a Goldman Sachs i BNP Paribas). És de sobres coneguda la bona relació del Compte de Godó amb les elits empresarials i polítiques tan espanyoles com catalanes i les seves actuals intencions de forçar una tercera via que desactivi el procés d’independència català, motiu pel qual ha provocat els canvis en la direcció del seu rotatiu La Vanguardia (amb la destitució de José Antich i la seva substitució per Màrius Carol). http://www.periodistadigital.com/periodismo/prensa/2013/12/10/el-conde-de-godo-paga-sus-pecados-cortandole-la-cabeza-de-antich-como-director-de-la-vanguardia.shtml\n2)El Grup Godó es el grup de comunicació que rep més subvencions a tot l’Estat Espanyol. A banda de les institucions de l’Estat i de la Generalitat, (no oblidem que va estar a punt de gestionar la publicitat de TV3), La Caixa, el 2010, va concedir-li préstecs i avals per valor de 24M€, segons la CNMV. Entre els seus anunciants compten empreses i corporacions com les principals entitats bancaries, Abertis, El Corte Inglés, Mango, etc….\n3)Treballadors dels principals mitjans de comunicació públics espanyols (l’agència estatal de notícies EFE, RTVE i Telemadrid) van denunciar la “censura prèvia”, “manipulació” i “propaganda” governamental en la cobertura de la informació dels atemptats de Madrid de 2004 i en les posteriors eleccions. No podem oblidar la intensa campanya de convenciment dirigida als caps de les mitjans nacionals més importants per part del llavors president del govern José Maria Aznar.\n4)El 4 de febrer de 2014, La Vanguardia va presentar l’equip directiu del nou director, Màrius Carol. Entre els els seus membres hi figura Albert Gimeno, que fins el gener del 2014 havia estat cap del departament de Premsa del Ministeri de l’Interior espanyol. Gimeno havia estat treballador de La Vanguardia del 1993 fins al 2012, d’aquesta manera La Vanguardia aconseguia un excel·lent contacte al Ministeri de l’Interior. Després de la seva destitució en els seus càrrecs en el ministeri, La Vanguardia no va trigar ni un més a recol·locar-lo com a recompensa pels serveis prestats i per les recomanacions d’un Ministeri de l’interior que es va veure obligat a acomiadar-lo per la pressió mediàtica. D’aquesta manera, el Ministeri de l’Interior té un ex-treballador dins l’equip directiu de La Vanguardia.\n5)La criminalització de formacions polítiques com la CUP o “Podemos” per part d’opinadors com Jordi Bosch a la tertúlia de RAC1 del 30-5-2014 o pel propi Albert Gimeno en un debat al 3/24 de TV3 del 29-5-2014. Una altra estratègia és posar el focus en els aldarulls, encara que siguin aïllats i, moltes vegades, un cop acabada la manifestació. Una política informativa que respon, en ocasions, als interessos dels responsables polítics o policials. Si no hi ha incidents sempre es pot no donar la informació o fer-ho amb un breu a una pàgina poc rellevant.\nAnalitzem, encara que sigui breument, el cas de Can Vies i la seva repercussió en alguns mitjans de casa nostra.\n”Quan diem que volem viure en pau i que som una societat pacífica, no només ens referim a sortir i fer una via catalana, sinó a no convertir la ciutat en un camp de batalla perquè es compleix una ordre judicial de desallotjament d’un edifici, com està passant des de fa dos dies, al barri de Sants, a Can Vies.”\nMònica Terribas Catalunya Radio 29-5-2014\n“Nova nit d’aldarulls a Sants pel desallotjament de Can Vies. Un grup de persones concentrades a la plaça de Sants han cremat contenidors i han malmès mobiliari urbà.”\nLa Vanguardia 29/05/2014\nEs dóna per fet que el detonant de la violència ha estat l’incompliment d’una ordre judicial. D’aquesta manera, sembla totalment fora de lloc reaccionar contra el compliment de la llei i contra l’acatament d’un ordre judicial. No es qüestiona la legitimitat d’aquest ordre judicial, ni la feina realitzada a Can Vies durant els darrers 17 anys, o el que representa Can Vies per al barri, ni molt menys, el dret dels ciutadans a utilitzar de manera autogestionaria un espai mort.\nEn el mateix davantal (Catalunya Radio 29-5-2014), Terribas ha dividit les persones en dos grups: els que estan en contra del tancament de Can Vies i els que estan en contra dels aldarulls, quan en realitat és perfectament compatible estar en contra del tancament (violència institucional) i en contra dels aldarulls (violència policial i ciutadana).\nÉs evident que, com a societat, el que més necessitem és una reflexió profunda sobre les causes de la violència urbana, que amb tota probabilitat són conseqüència de la violència d’unes institucions que no tenen en compte els interessos de la major part de la ciutadania que suporta tot el pes de la crisi econòmica. Però també caldrà fer una reflexió profunda de quin ha de ser el paper que han de desenvolupar en un futur uns mitjans de comunicació que han reduït la seva funció informativa a ser acrítics amb el poder que els manté.\nPosted: 26 Mai 2014 in Lectures\nQuan ens referim a la Postmodernitat, caldria, primer de tot, aclarir algunes qüestions terminològiques. “Modern” i “Postmodern” són termes genèrics, el prefix “post” al·ludeix a allò que s’esdevé amb posterioritat, però no necessàriament en representa una ruptura, sinó que es defineix per contraposició amb l’anterior.\nAixí, Jameson entén la Postmodernitat com una fase tardana de la Modernitat, i considera que no és un fenomen estètic sinó polític. Ho entén com una conseqüència de la crisi dels postulats moderns i encarna la lògica cultural de la tercera fase del capitalisme, establint una estreta relació entre economia i cultura. Aquesta és una connexió causal de les circumstàncies en què es produeix la creació i la recepció cultural. Per a Jameson, les formes estètiques que defineixen la postmodernitat es corresponen amb la fase de globalització del mercat i són, en si mateixes, una expressió cosificada i posada en moda pel mercat.\nSegons Jameson, el gir postmodern pot ser explicat des de quatre perspectives: des de la negació del fenomen postmodern, a la seva acceptació, i dins de cadascun d’aquests corrents, existeix una actitud promoderna i una d’altra antimoderna.\nSegons aquesta classificació, i dins de la facció d’intelectuals partidaris del Postmodernisme, Jencks es mostra com un referent dels postulats antimodernistes. La seva aportació més significativa és la de distingir entre arquitectura “moderna tardana” i “postmoderna”, i per l’exaltació del postmodernisme com una civilització mundial de la tolerància plural al obrir un ampli ventall d’oferta que acaba amb velles polaritats com esquerres-dretes o burgesia-classe obrera. En canvi, Lyotard assumeix el postcontemporàni com una part integrant de l’alt modernisme i no com una ruptura. Per a Lyotard, l’arribada de la postmodernitat esta vinculada al sorgiment d’una societat postindustrial, en la que el coneixement ha esdevingut la principal força econòmica de producció, en un flux que sobrepassa els estats, però que al mateix temps ha perdut les seves legitimacions tradicionals.\nEn la facció Antipostmoderna, Tafuri exemplifica el cas contrari. Proper a les postures antimodernistes i a la dialèctica de la il·lustració més pessimista, crítica els diferents modernismes per les seves tendències instrumentalitzadores i desacralitzadores del capital. Per la seva part, Habermars, que representa la tendència promodernista, atribueix a la modernitat estètica la culpa de la lògica comercial de la pròpia modernització capitalista.\nPer una altra banda, segons Jameson, la fusió de l’alta cultura amb el que havia estat la cultura popular provoca la indiferenciació entre ambdues en el que s’enten com a cultura de masses. La desaparició d’aquesta diferenciació entre dues tradicions culturals antitètiques, com les noves formes emergents d’una cultura postmoderna i el que entenem per cultura “popular”, ha estat deguda al canvi del paradigma social precapitalista al qual estava vinculat l’ancestral cultura “popular”, que fou gradualment reduït, gràcies a la mercantilització, fins a la seva desaparició.\nPosted: 19 Mai 2014 in Lectures\nPodem considerar a Jean Baudrillard com un apocalíptic de la tecnologia i uns dels sociòlegs més rellevants de l’era “post-marxista”.\nBaudrillard afirma, en aquesta lectura, que les societats Postmodernes s’enfronten amb una lògica de la simulació que no té res a veure amb la dels fets. Ja no podem parlar de com l’home es relaciona amb la realitat, sinó de com ho fa amb el conjunt de les seves representacions. El món sencer ja no és real sinó que pertany a l’ordre de la hiperrealitat i de la simulació. Aquesta simulació es caracteritza per la supremacia del model sobre el fet. No es tracta simplement d’una interpretació errònia de la realitat, la qual cosa podríem considerar-la ideològica, sinó pel fet d’ocultar que la realitat ja no és necessària.\nBaudrillard desenvolupa el concepte de simulacre entès com un fenomen propi de les societats contemporànies i que es caracteritza per un estat permanent de confusió entre el que és el símbol i el seu sentit, on el símbol ha substituït al significat o, dit d’una altra manera, la desaparició de l’objecte a mans del seu reflex. D’aquesta manera la ciència ha perdut el seu objecte d’estudi, la divinitat ha estat substituïda per la iconografia (la icona no és la manifestació de la divinitat sinó la simulació que acaba per anul·lar a l’ésser posseïdor de divinitat), els mass media, amb els seus reallity show, o més ben dit “hiperrealitys shows” o de quina manera el public avui ja no demana fragments de realitat sinó mediacions amb aquesta, o la lògica de Disneyland, tots ells demostren que la realitat consisteix en un univers fet de ficcions i són proves fefaents de la mutació de la realitat en hiperrealisme.\nAixò ens pot portar a la següent reflexió al voltant de la nostra relació amb la tecnologia, i en particular amb Internet, la qual és un bon exemple d’aquesta lògica Baudrillardana: avui dia, no només percebem com perfectament normal buscar parella, fer amics o tenir sexe virtual, sinó que en molts casos aquesta possibilitat és molt més atractiva que la mateixa realitat. I justament això és el que Baudrillard enten com “hiper-realitat”, les representacions ja són per a nosaltres més reals que la realitat o si més no ens resulten més atractives.\nBaudrillard, Jean. 1978. “Cultura y simulacro.” Barcelona, Kairós. Pàgs 3-15\nPosted: 15 Mai 2014 in Lectures\nEl sociòleg i crític cultural Stuart Hall va ser un dels fundadors dels estudis culturals britànics i una de les seves figures emblemàtiques arribant a ser el segon director del Center for Contemporary Cultural Studies de Birmingham.\nUn dels seus treballs més notables, “Encoding and decoding in the television discourse”, de 1973, qüestiona el concepte principal de la Teoria Crítica d’Adorno i Horkheimer sobre la indústria cultural. La Teoria Crítica considerava que la industria cultural generava continguts i discursos que enganyaven i manipulaven a les masses que els consumien. Per la seva banda, Hall, fent ús de la semiòtica en el seu anàlisi, defensa un argument absolutament contrari als postulats de Frankfurt: els televidents no són la part dòcil i passiva del procés comunicatiu, sinó que posseeixen la capacitat de tornar a codificar els continguts, de filtrar-los amb les seves experiències, nivell cultural, econòmic o social i re-interpretar-los de nou.\nSegons Hall, els missatges sempre porten l’empremta de les relacions de poder que produeixen les diferents institucions per on transiten; aquestes formes de dominació simbòlica poden ser reinterpretades en la fase de consum del missatge. Amb això, Hall posa en qüestió la unidireccionalitat que defineix a les teories de la comunicació clàssiques (emissor-canal-missatge-receptor) i considera determinant per al model comunicatiu la capacitat amb què el receptor transforma els missatges, codis o signes en un procés de coproducció de significat. A l’atorgar atributs productius al sistema de comunicació, Hall el redissenya com un cicle de producció-circulació-distribució-consum-reproducció.\nHall associa producció de significats, no tan sols amb la intenció de l’emissor, sinó també amb les infraestructures tècniques amb què es genera el missatge. Per tant, considera que la ideologia no opera solament des del punt de vista semiòtic sinó que també ho fa des de l’estructural. Si bé és veritat que el consumidor pot descodificar certs aspectes discursius del missatge, el poder institucional del missatge serà molt més complicat de re-articular.\n“Codificación y descodificación en el discurso televisivo.” Stuart HALL\nPerspectiva Mario Wolf: teories sobre la comunicació V. La Teoria Culturológica, els “cultural studies” i les teories comunicatives.\nPosted: 13 Mai 2014 in Lectures\nEn la darrera lectura, Wolf ens descriu la Teoria Culturológica, els “cultural studies” i les teories comunicatives.\nLa teoria culturológica, que s’inicia el 1962 amb l’obra d’Edgar Morin “L’Esprit du temps”, pretén estudiar la cultura de masses i la relació que s’estableix entre el consumidor i l’objecte a consumir, posant de relleu els elements antropològics més importants. Per tant, no es refereix directament als mass media, ni als seus efectes sobre els receptors. El seu principal interes és l’estudi de les noves formes de cultura de la societat contemporània, en oposició a l’objecte d’estudi representat pels media, la sociologia de les comunicacions de masses o la investigació administrativa. De la mateixa manera que la Teoria Crítica, considera que les tesis i les metodologies d’aquestes teories, que es concentren en factors limitats, és absurda donat que considera que la “cultura de masses” com un conglomerat d’elements com la cultura, la civilització i la Historia.\nMorin i la teoria culturológica pretenen elaborar una sociologia de la cultura de masses, el sistema occidental de la cultura industrial, però no en clau d’anàlisi comparatiu sobre les seves qualitats o les seves mancances, sinó com una investigació empírica sobre el seu sistema cultural constituït per un conjunt de símbols, valors, mites i imatges referits tant a la vida pràctica com a l’imaginari col·lectiu i que no és l’únic sistema cultural en les complexes i pluriculturals societats contemporànies.\nDefineixen cultura de masses, per una banda, com la contradicció entre les exigències d’estandardització, donades pel model productiu, i la naturalesa individualitzada i innovadora del consum cultural. Per una altra, pel sincretisme i la indiferenciació entre el real i l’imaginari. I finalment, pel fet que la cultura de masses representa l’únic espai d’intercanvi i de comunicació per a la classe emergent, el nou assalariat, perfil d’individus que abraça franges de les classes socials precedents cada cop més àmplies. La cultura de masses defensa una ètica del consum i la seva dinàmica és el resultat del binomi continu entre producció i consum. Segons Morin aquesta és una relació desigual donat que la industria cultural dóna unes opcions molt limitades al consumidor\nSegons Wolf, la qüestió de si són els mitjans de masses els que creen el seu propi públic o si és aquest darrer qui determina els continguts dels media, no està ben plantejada, ja que el veritable problema és el de la dialèctica entre el sistema de producció cultural i les necessitats culturals dels consumidors. La seva eficàcia es basa en la seva adequació a les aspiracions i a les necessitats individuals creant noves condicions de vida que disgreguen les cultures precedents i genera noves necessitats.\nSegons Wolf, aquesta teoria peca de manca de sistematisme, malgrat que desenvolupa una línia conseqüent de recerca, i ha suscitat reaccions que reivindiquen una actitud més empírica, menys vaga i generalitzadora.\n“Los mass media pueden transmitir mensajes muy diferentes y encontrar niveles muy diferentes de receptividad; los massmediólogos, al jugar con el efecto de aureola, se conforman con despertar el modelo arquetipo del condicionamiento a través de la imagen publicitaria. Una sociología que pretenda reintroducir una valoración modesta del fenómeno con todos sus matices y sus límites es considerada desde el principio como una ciencia burocrática más cercana a la letra de la sociedad que el Espíritu del Tiempo” [(BOURDIEU – Passeron , 1963 , 24) Wolf, pàg. 118]\nEls “cultural studies”\nAquesta teoria, coneguda com , es perfila a Anglaterra a mitjans dels cinquanta i principis dels seixanta, al voltant del Center for Contemporary Cultural Studies de Birmingham.\nConsidera l’estudi de la cultura contemporània com una tasca conceptualment important, pertinent i teòricament fundada. En el concepte de cultura caben tant els significats i els valors que sorgeixen i es difonen entre els grups socials, com les pràctiques a través de les quals s’expressen els valors i els significats. Respecte a aquestes elaboracions col·lectives, els mass media desenvolupen una funció important en actuar com a elements actius d’aquestes elaboracions.\nEls “cultural studies” focalitzen la seva investigació en dues línies, d’una banda, l’estudi sobre la producció dels media com a sistema complex de pràctiques determinants per a l’elaboració de la cultura i de la imatge de la realitat social; i, d’una altra banda, l’estudi sobre el consum de la comunicació de masses entès com a espai de negociació entre pràctiques comunicatives extremadament diferenciades. Posen de manifest la contínua dialèctica que s’estableix entre el sistema social, les transformacions del sistema cultural i el control social, i no consideren que la cultura tingui un paper residual respecte a l’econòmia. Per la seva banda, creuen que el comportament del públic davant els mitjans de comunicació està orientat per factors estructurals i culturals que, a la vegada, n’influencien els continguts, gràcies a la seva capacitat d’adaptació i d’englobament.\nDins d’aquest apartat, Wolf ens explica tres models més d’estudi dels mitjans de comunicació com el Model Comunicatiu de la Teoria de la Informació, el Model Comunicatiu de la Semiòtica Informacional i el Model Comunicatiu de la Semiòtica Textual.\nEl Model Comunicatiu de la Teoria de la Informació, proposat per Shannon i Weaver, té per objecte millorar la velocitat de transmissió dels missatges, disminuir les distorsions i les pèrdues d’informació, i augmentar el rendiment general del procés de transmissió d’informació. En els seus inicis, els estudis estaven enfocats a maximitzar l’eficiència i l’existència d’un codi comú que facilités la transmissió del missatge. La teoria matemàtica de la informació, en la que es fonamenta aquest model d’investigació dels mitjans, és bàsicament una teoria sobre la transmissió òptima dels missatges. El model té els següents elements: Font de transmissió ( missatge ), Transmissor ( senyal ), Canal ( font de soroll ), Receptor ( senyal rebut ), Destinatari ( missatge ).\nLa funcionalitat d’aquest model no només ha consistit en la seva àmplia aplicabilitat, sinó que s’ha focalitzat en el fet que permetia descobrir els factors d’interferència de la transmissió d’informació. Considera que tot procés comunicatiu es pot desenvolupar en tres opcions:\na) Entre dues màquines\nb) Entre dos éssers humans\nc) Entre una màquina i un ésser humà.\nWolf considera que aquest en model d’estudi, el concepte de comunicació es limita semànticament al significat de l’acció de “transmetre informació”, amb la qual cosa, s’obvia la complexitat del fenomen social.\nEl Model Comunicatiu de la Semiòtica Informacional centra la seva atenció en l’eficiència del procés comunicatiu. L’esquema informacional es torna més complex en introduir problemes de la significació que s’introdueixen mitjançant el concepte de codi. És a dir, aquest model té en compte la importància de la gramàtica de la descodificació i compta amb els següents elements :\n– ( Font ) Emissor – Codi- Subcodis\n– ( Missatge emès com a significant portador d’un determinat significat )\n– ( Missatge rebut com a significant )\n– Destinatari – Codi- Subcodis\n– ( Missatge rebut com a significat )\nAquest model assenyala com a element constitutiu de la comunicació la seva naturalesa de procés negociador en la determinació intervenen simultàniament diferents ordres de factors i s’ha vist confinat a l’àmbit de l’anàlisi dels missatges dels seus codis de la seva estructura comunicativa. A diferència de la teoria crítica, nega la possibilitat de deduir de forma directa les regles de reconeixement a partir de la gramàtica de producció.\nSegons Wolf, el Model Comunicatiu de la Semiòtica Textual representa un instrument més adequat per interpretar problemes específics de la comunicació de masses. Aquest model posa l’accent del procés comunicatiu en la intervenció interpretativa operada sobre els missatges, d’aquesta manera, la els papers d’emissor i receptor no és prou tingut en compte, excepte en el feedback que es produeix. En el model semiòtic-textual no són els missatges els que són transferits en l’intercanvi comunicatiu, sinó que és la relació comunicativa la que es construeix al voltant de conjunts de pràctiques textuals. Descriu en termes semiòtics (teoria del signe) alguns dels trets estructurals de la comunicació de masses. Planteja d’aquesta manera, que els destinataris no reben missatges individuals codificats , sinó conjunts de pràctiques textuals. El paper del destinatari és imprescindible en el funcionament comunicatiu d’un text. D’aquí que l’emissor conegui el destinatari i planifiqui el missatge, és a dir, el codifiqui, atenent les circumstàncies de descodificació. Aquest model comunicatiu diferencia entre dos tipologies culturals:\nLa Cultura gramaticalizada . – La cultura culta que defineix les pròpies regles de producció en qualitat de metallenguatge explicitat i reconegut per tota una comunitat discursiva.\nLa Cultura textualizada . – Cultura de les comunicacions de masses on s’imposen les pràctiques textuals com a models . La competència textual té a veure amb aquest univers de significació que són els mitjans massius .\nWolf, Mauro. “La investigación de la comunicación de masas” Pàg. 112-153\nPerspectiva Mario Wolf: teories sobre la comunicació IV. La Teoria Crítica\nPosted: 11 Mai 2014 in Lectures\nEn aquesta lectura, Wolf ens descriu la Teoria Crítica. Aquesta teoria, que fou formulada pels estudiosos de l’”Institut für Sozialforschung” de Frankfurt dirigits per Max Horkheimer, partia d’un plantejament teòric que tenia la voluntat de mantenir l’actitud crítica respecte a la ciència i a la cultura. Aquesta actitud crítica es fonamentava en una proposta política de fons que pretenia una reorganització racional de la societat capaç de superar la crisi de la raó. Per tant, aquesta proposta es configura, d’una banda, com a construcció analítica dels fenòmens que investiga, i d’una altra banda, com la capacitat d’atribuir aquests fenòmens als agents socials que els determinen. Per aquest motiu, entén la societat com un tot, a diferència d’altres sistemes teòrics, que, al estar especialitzats, fragmenten els diferents camps d’acció. Segons la Teoria Crítica, amb aquests plantejaments es produeix una comprensió esbiaixada de la societat entesa com a un tot, al mateix temps que s’acaba per desenvolupar un rol de conservació de l’ordre social existent.\nL’originalitat dels postulats de l’Escola de Frankfurt (de Horkheimer a Adorno i de Marcuse a Habermas) consisteix a abordar noves temàtiques que recullen les dinàmiques pròpies de la societat, com: l’autoritarisme, la indústria cultural, la transformació dels conflictes socials en les societats altament industrialitzades, etc… Des d’aquesta perspectiva tota ciència social que es redueixi a l’anàlisi, recollida i classificació de dades objectives nega tota possibilitat de veritat, ja que programàticament ignora les pròpies mediacions socials .\nPel que fa a l’anàlisi dels mitjans de comunicació, el terme emprat per la Teoria Crítica és el de “Industria Cultural”. Aquesta “Industria Cultural” és una super estructura que imposa l’estandardització dels seus continguts per tal de controlar, generar i alimentar les necessitats i els gustos de la població, imposant estereotips de molt baixa qualitat. Malgrat que el sistema productiu cultural generi un ample ventall d’opcions, tot plegat no és més que la representació del mateix discurs en formes diverses. Un exemple de la producció d’aquest sistema cultural és aquella novel·la que ja es escrita i pensada per poder ser més tard pel·lícula i banda sonora. L’Escola de Frankfurt crítica que aquest sistema condiciona la forma, el procés de fruïció, la qualitat del consum i, el que és més important, la llibertat d’elecció del consumidor.\n“La máquina de la industria cultural rueda sobre sí misma: ella es quien determina el consumo y excluye todo lo que es nuevo, lo que se configura como un riesgo inútil, al haber concedido la primacía a la eficacia de sus productos.” [(Adorno, 1947, 93) Wolf pàg. 95]\nSota el domini de la indústria cultural, l’individu ja no pot decidir lliurement; el conflicte generat entre els seus impulsos i la seva consciència acaba per resoldre’s amb l’acceptació acrítica dels valors imposats. L’home està en mans d’una societat que el manipula segons els seus interessos, com a consumidor ha deixat de ser sobirà. Encara que en el seu temps d’oci, els individus creguin poder sostreure’s de la deshumanització de dels rígids mecanismes productius, els productes culturals que poden consumir són només còpies i reproduccions del propi procés de treball. La ubiqüitat, la repetibilitat i l’estandardització fan de la cultura de masses un mitjà implacable de control psicològic. L’apologia de la societat capitalista està intrínsecament unida a una indústria cultural on entretenir significa estar d’acord amb el sistema, no fomentar el raonament crític, fer oblidar el dolor i la impotència, i fomentar l’evasió, no de la realitat, sinó del darrer impuls de resistència. L’alliberament promès per la Industria cultural és el de la negació del pensament, el missatge està impregnat de consignes d’una obediència irreflexiva al valor dominant.\nEn general els membres de l’Escola de Frankfurt consideren que la influència de les diferents manifestacions de la indústria cultural provoquen l’alteració de la individualitat de l’usuari, com si es tractés d’un presoner que acaba per cedir a la tortura confessant qualsevol cosa. Denuncien la desproporció entre la capacitat de resistència individual i el pes de l’estructura social concentrada en els mitjans que destrueix la seva resistència, al mateix temps que genera una mala consciència per aquesta capacitat de resistència. Quan fan referència a la influència musical dels mitjans sobre els oïdors, consideren que la intensitat de les repeticions és tal que la música lleugera apareix no ja com un mitjà sinó més aviat com un element intrínsec del món natural distorsionant la percepció dels receptors. Arribats a aquest punt, em produeix certa curiositat l’animadversió i la virulència de les crítiques, sobre tot per part d’Adorno, al voltant de la música lleugera o popular i, especialment, al jazz. Segons Adorno, la música lleugera o popular despulla l’oient de la seva espontaneïtat i afavoreix els reflexos condicionats de forma similar a un qüestionari d’elecció múltiple en què està limitat per alternatives molt concretes i preestablertes. En la música lleugera, el reconeixement es converteix en un fi en lloc d’un mitjà. Reconeixement i comprensió han de coincidir. Mentre que en la música clàssica tots els elements de reconeixement estan organitzats en una totalitat única en què adquireixen sentit, la comprensió es converteix en l’acte mitjançant el qual el reconeixement porta a comprendre alguna cosa fonamentalment nova. L’autonomia semàntica de la música queda freqüentment reemplaçada en la música lleugera per una simple funció socio-psicològica.\n“Esto ocurre también en el terreno de la música ligera: su audición «no está manipulada únicamente por sus promotores sino en cierto sentido también por la naturaleza intrínseca de la propia música, en un sistema de mecanismos de respuesta completamente antagónicos al ideal de individualidad propio de una sociedad libre.” [(Adorno, 1941, 22) Wolf pàg. 98.]\nEls productes culturals estan dissenyats per a un consum distret, no compromès i són el reflex del model de mecanisme econòmic que domina el temps del treball i el d’oci. Cadascun d’aquests productes planteja una lògica de la dominació i del paper que aquesta ocupa en les societats industrials cada vegada més avançades. L’estructura multi-estratificada dels missatges, per exemple, reflecteix una estratègia descarada de manipulació: els diferents continguts contenen un missatge ocult, sovint més important que l’evident, que escapa als controls de la consciència i per tant no serà evitat per les resistències psicològiques dels receptors. Per això tot el que els mass media comuniquen ha estat organitzat per tal de seduir els espectadors a diversos nivells psicològics.\nL’Escola de Frankfurt considera que qualsevol dels mètodes d’investigació dels media que no estigui en condicions d’explicar aquesta estructura multiestratificada i els efectes dels missatges ocults es situa en una perspectiva esbiaixada. Per una banda, segons la teoria crítica, els mètodes d’investigació empírica produeixen la fragmentació de la totalitat a analitzar en una sèrie d’objectes artificialment assignats a diverses disciplines especialitzades. Però sense voler excloure aquests mètodes, sosté la necessitat d’emmarcar-los en la comprensió de la societat com a totalitat, la teoria crítica de fet acaba privilegiant l’aproximació especulativa sobre el mètode empíric. Considera que les dades recollides empíricament només permetran analitzar les relacions internes del sistema productiu, no les seves connexions amb la dinàmica històrica i per tant amb la característica constitutiva de tot fenomen social. I per una altra banda, la investigació sobre els mitjans de comunicació de masses apareix summament inadequada, perquè es limita a estudiar les condicions presents i acaba treballant per satisfer les necessitats del monopoli de la indústria cultural. Per aquesta raó les investigacions es dediquen substancialment a esbrinar com manipular a les masses o com aconseguir millor determinats objectius.\nWolf, Mauro. “La investigación de la comunicación de masas” Pàg. 91-112\nPerspectiva Mario Wolf: teories sobre la comunicació III. La hipòtesi dels usos i gratificacions.\nPosted: 10 Mai 2014 in Lectures\nEn aquesta entrega, i dins el model de procés comunicatiu de la Teoria Funcionalista, Wolf ens fa un anàlisi de la hipòtesi dels “usos i les gratificacions”. És important subratllar la doble importància d’aquesta hipòtesi per dues raons: per una banda, s’inscriu dins de la Teoria Funcionalista dels mitjans, prosseguint el seu desenvolupament empíric; i per una altra, també s’integra en el moviment de revisió i de superació de l’esquema informacional de la comunicació.\nA la manera funcionalista, la hipòtesi dels “usos i les gratificacions” analitza l’eficàcia del fet comunicatiu com a resultat de la complexitat del estudi on intervenen múltiples factors. Però al meu entendre, hi ha un factor de que li confereix una especial rellevància, i no és altre que aquell que afirma que l’efecte de la comunicació de masses és una conseqüència de les gratificacions que proporcionen els mitjans a les necessitats experimentades pels receptors. Aquests efectes resulten incomprensibles si no se’ls considera respecte als criteris particulars i als contextos situacionals de la població, ja que els missatges són gaudits, interpretats i adaptats a un univers de contexts subjectius farcits d’experiències, coneixements i motivacions particulars. Tot plegat queda molt ben sintetitzat en el següent raonament: “ni tan sols el missatge del més potent dels media pot influenciar a un individu al que aquest missatge no li faci servei en el context socio-psicològic en què viu.”\nLa hipòtesi dels “usos i les gratificacions” considera que en el procés de transmissió el receptor, malgrat seguir tenint un rol inferior en la seva relació amb l’emissor, esdevé subjecte comunicatiu de ple dret. Emissor i receptor són considerades dues parts actives en el procés de comunicació. Aquest factor queda clarament reflectit en els resultats de diferents estudis, que evidencien que cada mitjà de comunicació presenta una combinació específica entre continguts, atributs expressius i tècnics, contextos de fruïció, etc… que seran factors determinants a l’hora de l’elecció del mitjà per part dels receptors. Segons les demandes d’aquests, a l’hora de satisfer els diferents tipus de necessitats, el poder del “receptor”, contràriament al que creu la Teoria Crítica, és determinant a l’hora de triar el canal de recepció. Aquesta tria es realitza seguint diversos criteris: tipus de continguts que s’espera rebre, edat, nivell cultural, context social, econòmic, etc… Per exemple, els llibres i el cinema satisfan les necessitats d’autorealització, ajudant l’individu a estructurar el seu raonament abstracte; la ràdio i la televisió són especialment emprats per reforçar el vincle entre els individus i la societat. Cas a part representarà la premsa escrita, tan l’analògica com la digital, donat que pels seus continguts satisfarà un públic amb unes necessitats d’una informació més específica i en profunditat.\nPer tot plegat, considero molt interessants alguns d’aquest plantejaments, malgrat que em considero més proper al parer de la Teoria Crítica en quant aquesta fa referència a que el receptor no és més que una peça en l’engranatge multimedia i que la seva és una llibertat reduïda a la simple elecció del canal de recepció. Segons com, això és un gran pas en l’evolució de l’evolució en la relació entre els individus i els mitjans d’informació, però cal tenir en compte que ens referim al paper del receptor en un entorn absolutament analògic. En l’entorn digital, el receptor si que gaudeix d’una llibertat molt més ampla, arribant a complir una funció de node dins la xarxa i així, fent al mateix temps d’emissor i receptor de continguts.\nWolf, Mauro. “La investigación de la comunicación de masas” Pàg. 77-91\nPerspectiva Mario Wolf: teories sobre la comunicació II. La Teoria funcionalista\nPosted: 7 Mai 2014 in Lectures\nLa quarta teoria que exposa Wolf és “La Teoria Funcionalista de les comunicacions de masses”. A diferència de la Teoria Hipodèrmica, aquesta representa una visió més ampla dels mitjans de comunicació de masses. Respecte a les teories precedents, la Teoria Funcionalista es caracteritza pels següents aspectes:\nNo analitza els efectes dels mitjans de comunicació sobre la població, sinó que analitza quines són les seves funcions.\nLes funcions analitzades no estan lligades a contexts comunicatius particulars, ni a la seva dinàmica interna, sinó a la presència habitual dels mitjans en la societat i el seu equilibri.\nLa idea inicial de la comunicació, com a generadora d’influència immediata en una relació directa estímul/reacció, és reemplaçada per un anàlisi més atent als contextos i les interaccions socials dels receptors. La Teoria Funcionalista pretén descriure l’eficàcia de la comunicació com un resultat complex de múltiples factors. Amb el funcionalisme es produeix un canvi de paradigma passant de “que és el que fan els mitjans a les persones ? ” a ” que fan les persones amb els mitjans?”.\nEl que planteja aquesta teoria és que els mitjans són eficaços si el receptor els atribueix aquesta eficàcia, en base a la gratificació de les necessitats. La influència de les comunicacions de masses seria incomprensible si no es considera la seva importància respecte als criteris d’experiència i als contextos situacionals del públic, els missatges són gaudits, interpretats i adaptats al context subjectiu d’experiències, coneixements i motivacions. Per una altra banda, planteja que el receptor també pot ser al mateix temps un emissor, ja que pot donar origen a missatges de retorn. El receptor actua sobre la informació què disposa i que fa servir. D’aquesta manera el destinatari malgrat seguir sense tenir un paper autònom i simètric esdevé un subjecte comunicatiu de ple dret. Emissor i receptor es converteixen en dos parts actives en el procés de comunicació.\nArribats a aquest punt, podem veure quina ha estat l’evolució en el recorregut metodològic seguit per les diferents teories d’investigació sobre els mitjans: la Teoria Hipodèrmica va iniciar aquest periple amb l’estudi dels efectes de la manipulació dels mitjans sobre els receptors, seguidament es va passar a l’estudi de la persuasió a la Teoria Empírica Experimental, tot seguit es va passar a analitzar la seva influència a la Teoria dels Efectes Limitats, i, finalment, amb La teoria Funcionalista, s’ha arribat a l’estudi de les seves funcions.\nWolf, Mauro. “La investigación de la comunicación de masas” Pàg. 68-77\nPerspectiva Mario Wolf: teories sobre la comunicació I\nPosted: 29 Abril 2014 in Lectures\nMauro Wolf (1947-1996), professor de semiòtica a la Universitat de Bologna, és un dels més importants teòrics de la comunicació del S.XX. Entre els seus estudis científics al voltant de la comunicació destaca “Teorie della comunicazione di massa” publicat el 1985. Aquesta obra està dividida en dues parts. En la primera, “Contextos i paradigmas en la investigación sobre los medios”, a la qual pertanyen les lectures proposades, Wolf presenta els principals postulats teòrics de la comunicació, abastant des de les primeres hipòtesis que van donar fonament a la disciplina, l’agulla Hipodèrmica, la teoria vinculada a les visions empirico-experimentals, fins els corrents funcionalistes, els estudis culturals i la Teoria Crítica.\nA la primera lectura (pàg. 21-69) Wolf analitza les primeres teories sobre la comunicació. Totes elles tenen en comú que es varen encunyar en contexts d’excepcionalitat com revolucions, ambients de confrontació bèl·lica o el sorgiment dels totalitarismes, i que centren la seva atenció a mesurar els efectes dels mitjans de comunicació sobre la població. A partir de 1920, apareix la Teoria Hipodèrmica, segons la qual es considerava la comunicació com un acte asimètric (emissor ens actiu/receptor ens passiu) en el qual, si els mitjans “injectaven” un missatge en la opinió pública podien influir sobre la voluntat i opinió dels receptors assolint un estat de manipulació absoluta. Aquesta teoria pretenia respondre la qüestió sobre quin és l’efecte dels mitjans de comunicació sobre la societat de masses. Segons la Teoria Hipodèrmica “cada individuo es un átomo aislado que reacciona por separado a las órdenes y a las sugerencias de los medios de comunicación de masas monopolizados.” (Wolf pàg. 27)\n“El factor del aislamiento físico y «normativo» del individuo en la masa es lo que explica en gran parte el interés que la teoría hipodérmica concede a la capacidad manipuladora de los primeros medios de comunicación de masas.” (Wolf pàg. 26)\nAquestes afirmacions ometien totalment la capacitat de l’ésser humà de raonar per si mateix.\n“Estrechamente vinculada a los temores suscitados por el «arte de influenciar a las masas» (SCHONEMANN, 1924), la teoría hipodérmica -bullett theory- mantenía por tanto una conexión directa entre exposición a los mensajes y comportamientos: si una persona es alcanzada por la propaganda, puede ser controlada, manipulada, inducida a actuar.” (Wolf pàg. 29)\nLa Teoria Hipodèrmica es fonamentava en les teories sobre el fenomen de la comunicació i les societats de masses i la teoria psicològica sobre l’acció i “la propaganda”. Al voltant de la societat de masses emprava les visions de diferents teòrics com Ortega y Gasset, el qual descriu l’home-massa com l’antítesi de la figura del humanista culte; o Simmel, el qual considera la massa com una formació que no està fonamentada en la personalitat dels seus membres, sinó en aquelles parts que unifiquen a cada un amb tota la resta; o Blumer, que considera la massa com una agregació homogènia d’individus que son substancialment iguals, no diferenciables, encara que procedeixin d’ambients diferents i no tinguin estructura organitzativa. Aquesta definició de masses, com un nou tipus d’organització social, corrobora l’element central de la teoria hipodèrmica: el fet de que els individus romanen aïllats, anònims, separats i atomitzats. L’element crucial del seu model comunicatiu està representat pel binomi l’estímul/resposta. L’estímul, en relació amb el comportament, és la condició primigènia o l’agent de la resposta, i l’estreta relació entre tots dos elements, fa impossible definir l’una sense l’altra. Junts constitueixen una unitat. Per tant, la Teoria Hipodèrmica mantenia, una relació directa entre l’exposició als missatges i els comportaments: si un individu era influenciat per la propaganda, podia ser controlat, manipulat i induït a actuar.\nPer la seva banda, el model de Lasswell intenta matisar la Teoria Hipodèrmica enfocant i adaptant-la als efectes que produeixen els media en diferents grups socials. Lasswell va aprofundir més en la manipulació dels mitjans mitjançant les seves conegudes cinc preguntes :\n“Una forma apropiada para describir un acto de comunicación es responder a las siguientes preguntas:\na través de qué canal\ncon qué efecto?\nEl estudio científico del proceso comunicativo tiende a concentrarse en algunos de estos puntos interrogativos” (Wolf pàg. 30)\nAquesta teoria no tenia en compte les relacions humanes, només mesurava els efectes que es produien en les persones, ni tampoc tenia en compte el procés psicològic individual, on cada individu no necessàriament ha d’acceptar i deixar-se manipular mitjançant tot el que potencialment consumeixi. Conclusió: no a tothom se’l pot manipular de la mateixa manera.\nEl següent corrent teòric que ens presenta Wolf és “el corrent empíric-experimental”. Aquest defineix el procés comunicatiu com una relació mecànica i immediata entre un estímul, una resposta i l’eficàcia òptima de la persuasió. Per una altra banda, subratlla que l’eficàcia de l’estructura dels missatges varia segons les característiques dels destinataris però també per factors com la percepció i memòria selectiva, factors lligats al missatge com la credibilitat del comunicador, etc… per tant, els efectes de les comunicacions depenen de les interaccions que s’estableixen entre múltiples factors. Aquest corrent redimensiona la capacitat indiscriminada dels mitjans de comunicació de manipular al públic: poden obtenir influència i exercir persuasió sobre les masses però per assolir aquesta finalitat els cal tenir un gran coneixement de les característiques psicològiques dels receptors. L’esquema causa-efecte de la Teoria Hipodèrmica es manté, però ara integrat en un marc d’anàlisi més estès i complexe.\n“Causa (es decir, el estímulo)-(procesos psicológicos que intervienen)- efecto (es decir, la respuesta)” (Wolf pàg. 36)\nEl darrer corrent d’aquesta lectura són els estudis empírics dels efectes limitats. Ens trobem d’avant una nova revisió crítica de les teories precedents. En aquest cas; a diferència de la Teoria Hipodèrmica, que parlava de manipulació i propaganda, o la Teoria psicològica-experimental, que feia referència a la persuasió; els estudis empírics dels efectes limitats expliquen tan la influència exercida pels media, com aquella altra que flueix en les relacions socials. A banda d’aquest aspecte, aquesta teoria també centra el seu estudi sobre els hàbits de consum de mitjans de comunicació per part de la població i la relació entre el context social i els efectes dels mitjans, entre altres temes.\nAl ser una teoria molt més acurada, per la quantitat d’informació que ha de processar i per les múltiples variables que ha d’analitzar, no pot arribar a conclusions simples i les comparacions només es poden realitzar en funció de contexts social similars. Per a això, els líders d’opinió tenen un paper clau, donat que exerceixen la seva influència sobre els receptors a la vegada que fan una funció de mediadors entre els els mitjans de comunicació i l’audiència. Malgrat tot, l’emissor està subjecte a comptar amb un mínim de credibilitat davant l’audiència si vol assolir l’èxit en el procés comunicatiu. La capacitat d’influència de la comunicació de masses es limita sobretot a reforçar valors, sense posseir una capacitat real de manipular-los o modificar-los.\nWolf, Mauro. “La investigación de la comunicación de masas” Pàg. 21-69


Màsters en Estratègia empresarial en línia - página 2 | Emagister\n...MÒDUL I - Compliance i Ètica Empresarial: Perspectiva teòrica i pràctica MÒDUL II - Responsabilitat Penal de les Persones Jurídiques MÒDUL III... Los mejores profesores: EQUIPO DOCENTE...\nUEC University EuroAmerican Consortium Aprender a implementar un plan estratégico en administración empresarial\n... Emocional + Titulació Universitària còmodament des de casa, aconseguint l'objectiu de tenir el seu Màster o Postgrau Online en Estratègia de l'empresa... Los mejores profesores: Área Profesorado Especializado...\n...Preu a usuaris Emagister: Aprofita el 75% de descompte Aquest curs està dirigit a empresaris, directius, emprenedors, treballadors i qualsevol persona...\n...En l'actual món empresarial que s'està generant, apareixent noves oportunitats que demanen professionals especialitzats i qualificats que puguin... Los mejores profesores: Diana Isabel Gutierrez Villalva...\n...(Doble Titulació + 35 Crèdits PDUs) destaquen la formació en Estratègia de l'empresa que et permetran obtenir la teva titulació en Màster en Direcció de Projectes Informàtics... Los mejores profesores: Área Profesorado Especializado...\n... PER AVALUACIÓ D'IMPLANTACIÓ DE LA SITUACIÓ EMPRESARIAL A LA IMPLANTACIÓ DE LES TIC UNITAT DIDÀCTICA 1. INTRODUCCIÓ A LES XARXES LAN I INTERNET 1. Introducció...\nExecutive Máster in Business Process Reengineering, EXM / Màster Executiu en Reenginyeria en Processos Empresarial\n... Processos Empresarials Mòdul: Continuïtat de la Reenginyeria dels Processos Empresarials Mòdul: Reestructuració de la Estratègia corporativa Mòdul: Criteris... Los mejores profesores: Jerano Romero Pastor...\n.... TÈCNIQUES D'APRENENTATGE UNITAT DIDÀCTICA 7. EINES APLICADES A l'ÀMBIT EMPRESARIAL UNITAT DIDÀCTICA 8. TÈCNIQUES I DINÀMIQUES DE GRUP PART 4. TEAM BUILDING... Los mejores profesores: Área Profesorado Especializado...\n...Posicionament TEMA 4. EL CONSUMIDOR 1. El consumidor i les seves necessitats 2. La psicologia; mercat 3. La psicologia; consumidor 4. Necessitats...\n... de la capacitat de gestió i sobretot de la gestió global que és un camp del lideratge empresarial que se centra en el control de qualitat i l'organització dels... Los mejores profesores: Brisa Villanueva Román...\n... de la capacitat de gestió i sobretot de la gestió global que és un camp del lideratge empresarial que se centra en el control de qualitat i l'organització dels... Los mejores profesores: Diana Isabel Gutierrez Villalva...


Guacamole amb creïlles, revista escolar: ÉMILIE DU CHÂTELET\nEmilie du Châtelet va nàixer el 17 de desembre de 1706 a Paris, i va morir el 10 de setembre de 1749.\n-Ella era matemática i física.\n-El seu pare s´anomenava Louis Nicolas le Tonnelier, que era principal i Introductor, i sa mare, que\ns´anomenava Gabrielle Anne Froulay va ser educada en un convent.\n-Émilie era una xiqueta perfecta perquè donava esgrima, equitació, gimnàsia, i també era perfecta perquè als dotze anys ja sabia parlar molts idiomes com el llatí,italià grec i alemany\nCASAMENT I RELACIONS.\n-En 1725 el 20 de Juny es va casar amb un Marqués Florent Claudent de Châtelet.\n-Tingueren 3 fills.\n-El marit de Émilie era militar i va ser govenador de Semur en Aixois.\nINTRODUCCIÓ A LES IDEES DE NEWTON:\nAbans de conèixer Marques Florent Claudent de Châtelet va tenir tres relacions amoroses.\n- Als vint-i-quatre anys va conèixer al Duc de Richelieu que va durar un any i mig, el Duc estava interessat en la literatura i la filosofia i Émilie era de les poques dones que tenien el seu nivell i per això llegia tots els llibres importants.\n-Émilie va inspirar-se en les obres de Newton i Richelieu\n-Émilie convidà a Voltaire per a que vinguera a la seua casa de camp Cirey su Blaise.\n-I allà es va enamorar de Voltaire i va estudiar Física i Matemàtiques.\n-Després, als quaranta anys va tenir una relació amb el poeta Jan François de Sant Lambert que la va deixar embarassada.\n- Châtelet va donar a llum però va morir sis dies més tard d´un embolisme als quaranta-dos anys d´edat.\nEtiquetes de comentaris: Mina, personatges


Calendari: Festes d'Estiu > Festes de la Mare de Déu d'agost > Alfàbrega i espígol\nL'herba sagrada de la Mare de Déu de l'Assumpció\nDiferents poblacions, pels volts del 15 d'agost\nDibuix d'una alfàbrega\nTest amb alfàbrega\nMarededéu morta de l'Església de Sant Marçal de sa Cabaneta (Mallorca)\nCapella de Santa Eulàlia a Ciutat de Mallorca\nLes alfabegueres gegants de Bétera\nCapella de Sant Bernat de La Real\nAlmorratxa amb alfàbrega\nEls macips d'Arenys de Mar en plena acció\nNoms i cicle natural de l’alfàbrega\nL’alfàbrega és una planta també coneguda amb els noms de fàbrega, ufàbrega, alfabeguera (País Valencià i Illes Balears), enfalga (Catalunya Nord) i ufàbrica (l’Alguer). Fora del nostre país, aquesta planta és coneguda amb el nom espanyol “albahaca”, amb el mot “albaraka” de l’euskera, amb l’anglès “basil” i amb l’italià “basilisco”. El seu nom científic, pres del llatí, és Ocimum basilicum o Ocimum minimum, segons si ens referim, respectivament, a la varietat d’alfàbrega de fulla gran o bé a l’alfàbrega de fulla petita. Aquest nom científic vol dir “olor reial”.\nL’alfàbrega és una planta agraïda i molt fàcil de cultivar a casa, dins un test, a poder ser d’argila, que s’anomena alfabeguer i que s’ha de deixar al balcó, finestra o terrassa. La tradició recomana sembrar l'alfàbrega per Santa Àgueda, pels volts del 5 de febrer, quan les fredorades més intenses ja han marxat. Així ho recull el refranyer popular. "Per Santa Àgueda planta l’alfàbrega; dama espavilada, ja la té sembrada; dama garrida, ja la té eixida, i la galana, trasplantada" (Manresa, Morella). El primer moment de recol·lecció de la planta és per Sant Joan, una moment que hom creu que les plantes adquireixen propietats extraordinàries. Ara bé, el període de màxim esplendor i de floració de l’alfàbrega coincideix amb la festivitat de la Mare de Déu d’agost, pels volts del 15 d’agost.\nVirtuts i propietats de l’alfàbrega\nL’essència d’alfàbrega, utilitzada en l’actualitat en gran quantitat de perfums (del tipus Lavanda), ha estat relacionada des d’antic amb l’amor, el sexe i la passió. Com a planta afrodisíaca, se la relaciona amb rituals per propiciar la fecunditat i afavorir la procreació. Així com a l’Antiga Grècia, la murta era consagrada a Afrofita, deesa de l’amor, encara avui, en molts països, com Haití, Cuba o l’Índia, l’alfàbrega s’utilitza en ritus associats a la fecunditat.\nI és que el seu ús culinari no està deslligat de la gran quantitat de propietats medicinals que es relacionen amb l’alfàbrega. L’alfàbrega, presa en infusió és digestiva (afavoreix la digestió), antirreumàtica, antivomitiva,… També ha estat utilitzada com a estimulant digestiu per afavorir la gana, com a estimulant de la producció de llet en les dones, com a tònic i revitalitzant capil·lar, per a combatre el mal alè i altres infeccions de la boca.\nL’alfàbrega i les festes\nUn repàs al costumari i als refranys populars evidencia que l’alfàbrega ha estat utilitzada en les festes i rituals de tot l’any festiu català. Ara bé l’alfàbrega, com l’espígol o la murta, les trobem sobretot en les festes, rituals i cultes de tot el mes d'agost. I no ha d'estranyar, doncs aquestes plantes són, en aquestes dates, en el millor moment del seu cicle natural.\nAixí, l’alfàbrega ja és present en algunes festes de la Mare de Déu dels Àngels, pels volts del 2 d’agost, com a les Festes Majors de Mislata (L’Horta oest) quan les llauradores les reparteixen a tothom en ramells. També la trobem en la Festa Major de Vilanova i la Geltrú, que es celebra pels volts del 5 d’agost, diada de la Mare de Déu de les Neus, el 5 d’agost, on és utilitzada com a guarniment festiu que els festers, rigorosament vestits de blanc, es posen rera l’orella.\nAra bé, és durant les celebracions del 15 d'agost, diada de la Mare de Déu de l’Assumpció, que l’alfàbrega adquireix tot el protagonisme. Si hi ha una planta que es pot associar a la festa de l’Assumpció, aquesta és l’alfàbrega.\nEn moltes poblacions, la gent porta ofrenes d’alfàbrega al monument de la Mare de Déu Adormida o Mare de Déu Morta, emblema de la natura que per aquestes dates és adormida. Aquest és el cas de les ofrenes que es deixen en moltes església de Mallorca, una tradició que es remunta al segle XIV. Aquest és el cas, per exemple de l’església de Sant Marçal de sa Cabaneta, de la capella de Santa Eulàlia, com també el de l’església de Sant Jaume, la del convent de l’Assumpció o a la parròquia de la Santa Creu, totes elles a Ciutat de Mallorca, on les imatges de les Mares de Déu Mortes o adormides són rodejades amb grans testos d’alfàbrega.\nUna de les festes del calendari català on les ofrenes alfabeguera han agafat més rellevància és a la festivitat de la Mare de Déu d’Agost de Bétera (el Camp de Túria). El dia central de la festa és el 15 d’agost, festivitat de l’Assumpció, quan la població ofereix a la Mare de Déu setze espectaculars alfàbregues de més de dos metres d’alçada i entre tres i quatre de perímetre que es cultiven dins uns grans testos mesos abans. El dia 15 al matí, les plantes escollides fan un recorregut que va des de l’hort municipal fins l’església de Bétera, acompanyades per les quatre obreres, dues dones casades i dues dones solteres.\nDe fet, en dies posteriors, del 15 d’agost en endavant, es repeteix el ritu de guarnir amb alfàbrega la capella d’un sant o divinitat. Aquest és el cas, per exemple, de la capella de Sant Bernat del monestir de La Real, pels volts del 19 d’agost.\nL’alfàbrega també és una planta que donen els responsables de les divinitats als fidels que s’acosten a venerar-les, un regal perfumat que evidencia que aquella persona ha passat per allà i que comparteix l’esperit de la festa. Així, durant la romeria de Sant Bernat al Secar de La Real (Mallorca), els romeus que s’acosten al monestir reben un brotet d’alfabeguera quan passen per davant la imatge del sant, amb l’objectiu d’obtenir la protecció del patró. També es reparteix en petits brotets en el marc de la Festa Major de la Vall d’Ora al Solsonès i en tantes i tantes altres celebracions populars.\nCom a planta amb reconegudes propietats antimosquiteres, l'alfàbrega o alfabeguera degué ser utilitzada en altre temps per purificar l'ambient i allunyar o erradicar les plagues d'aquests i altres insectes. Potser per això, també duen alfabeguera els Cossiers que ballen en molts pobles de Mallorca (Montuïri, Algaida, Alaró, etc). Els Cossiers són sis dansaires ricament guarnits amb cintes de colors i rams d’alfabeguera, que executen, juntament amb una Dama i el Dimoni, diverses danses relacionades amb rituals purificadors i protectors encaminats a allunyar les plagues d’insectes. Els moviments dels Cossiers, juntament amb els mocadors que duen a les mans, afavoreixen l’esparciment de l’olor penetrant dels dos rams d’alfàbrega o alfabeguera que subjecten, un a cada mà. Durant els dies que duren les festes els habitants de Montuïri també l’utilitzen com a guarniment, col·locada sobre les orelles.\nLes dues característiques de l’alfàbrega, la purificadora i l’afrodisíaca es combinen i barregen a la perfecció en l’ús que es fa de l’alfàbrega durant la Festa de Sant Roc d’Arenys de Mar (el Maresme). Aquest dia grups de joves macips i captadores recorren els carrers i cases particulars de la vila remullant i fent broma amb els vianants i conductors. Vestits amb camisa blanca, faixa vermella, corbatí i espardenyes, entren a les cases a fer la recapta brandant almorratxes guarnides amb alfàbrega i aspergint l'aigua perfumada que duu a dins, en senyal de purificació.\nPels volts del 19 d'agost, els nens i nenes que van dins els carros dels portants de l'aigua de la festa de Sant Magí de Tarragona reparteixen alfàbrega (i també espígol) entre els que surten a rebre'ls durant la cercavila d'entrada a la ciutat.\nFotografies: Manel Carrera i Escudé, Sebastià Mas, Raymon.\nL'alfàbrega i les dones\n«La dona és com una fruita que només desprèn la seva fragància quan és fregada amb la mà. Agafa, per exemple, l’alfàbrega: a no ser que l’encalenteixis amb els dits no emet el seu perfum. Sabeu, per exemple, que a no ser que l’àmbar sigui teb i manipulat no reté el seu aroma? És igual que la dona; si no l’animau amb les vostres carícies i besades, amb mossegadetes i abraçades ben estretes, no obtindreu allò que desitjau. No experimentareu plaer quan ella comparteixi el teu sofà, i ella no sentirà cap afecte envers vosaltres.»\nExtret de El Jardí perfumat\nData de publicació digital: 10/12/2006 7269 lectures\nllegir L’alfàbrega i les festes populars\nCarrera i Escudé, Manel / Revista Caramella, 20\nSi fem una ullada panoràmica al calendari tradicional, ens adonarem que ...


1 CNY a XMR ᐈ Converteix ¥1 Yuan xinès in Monero\n1 CNY a XMR\nHas convertit 1 🇨🇳 Yuan xinès a Monero. Per mostrar-vos el resultat més precís, utilitzem el tipus de canvi internacional. Convertir moneda 1 CNY a XMR. Quant ¥1 Yuan xinès a Monero? — 0.00226 XMR.Mirar el rumb invers XMR a CNY.Potser us pot interessar CNY XMR Cartell històric, i CNY XMR Dades històriques del tipus de canvi. No dubteu a provar-ho converteix més...\nConverteix 1 Yuan xinès a Monero\nPer taxa: 0.00226 XMR (-0.0000020)-0.0897%\nInvers: ¥442.181 CNY\nHo savies? Fa un any, aquest dia, la taxa de canvi Yuan xinès a Monero era: 0.00167. Des de llavors, la taxa de canvi té augmentat per 0.000592 XMR (35.46%).\n50 Yuan xinès a Monero100 Yuan xinès a Monero150 Yuan xinès a Monero200 Yuan xinès a Monero250 Yuan xinès a Monero500 Yuan xinès a Monero1000 Yuan xinès a Monero2000 Yuan xinès a Monero4000 Yuan xinès a Monero8000 Yuan xinès a Monero2.2 Real brasiler a Dòlar americà300 Euro a Dòlar americà308.75 Dòlar americà a Rupia índia1 Yuan xinès a Ruble rus1 BitBoost a Naira nigeriana150 Dòlar americà a Naira nigeriana750 Nou dòlar de Taiwan a Dòlar americà1330 Nou dòlar de Taiwan a Dòlar americà2500 Zloty polonès a Euro1 Manat turcomana a Dòlar americà40000 Dòlar americà a Zloty polonès1 GSM Coin a Dòlar americà40 Dòlar americà a Zloty polonès1 Dòlar americà a GSM Coin\nS'han actualitzat les taxes de canvi: Mon, 25 May 2020 17:30:02 +0000.


Circuit Intercomarcal de Màdel 2021. Xilxes - dbSport.press\nCircuit Intercomarcal de Màdel 2021. Xilxes\nXilxes acogerá el último torneo del Circuit Intercomarcal de Màdel 2021 antes del parón del mes de agosto.\nEl Circuit Intercomarcal de Màdel 2021 viajará hacia la comarca de la Plana Baja, donde la zona deportiva del Alter y el club Vallpala acogerán el 30 de julio a partir de las 19h la séptima parada del Circuit 2021, el Torneo de Xilxes trofeo Onne’s .\nPara participar en el Torneo es necesario registrarse e inscribirse con plazo hasta el martes 27 de julio y contactar para confirmar y abonar la cuota de inscripción al telf: 628 40 84 23.\nEl precio de inscripción por equipo será de 16 € 1ª, y 10 € 2ª e Iniciación.\nEl Club de pelota de Xilxes aprovecha la ocasión para invitar a toda la gente a participar en el torneo y practicar el màdel.\nAdemás, el club dispondrá de servicio de comida para los participantes y asistentes al evento.\nDeportes Frias y Solar Team continúan líderes.\nTags: Chilches/Xilxes, Circuito Intercomarcal, MADEL, provincia de Castellón


Christina Allen | LibraryThing en català\n0 (273) 13 (3.79) 0 0\nObres de Christina Allen\nThe Field Guide to the North American Teenager (Autor de la coberta, algunes edicions) 273 exemplars, 13 ressenyes\nbebonee (3), SWONtrc (3), whitefieldpl (2), DebbyeC (2), Owlpower (2), informationprincess (2), BethlehemHighSchool (2), RyanBeatty (2), buffygurl (2), DearBecky (1), SpringvaleJBLM (1), RivieraBeach (1), Onyi48 (1) — més\nJoy_Bush (1), JaimieRiella (1), BethJarrell (1), libraryhead_wishlist (1), danajohn60 (1), Swopek (1), AspireVetter (1), kwjr (1)\nChristina Allen actualment està considerat un «autor únic». Si una o més obres pertanyen a diferents autors homònims, procedeix a separar-los.\nChristina Allen comprèn 1 nom.\nQuant a | Contacte | LibraryThing.com | Privadesa/Condicions | Ajuda/PMF | Blog | Botiga | APIs | TinyCat | Biblioteques llegades | Crítics Matiners | Coneixement comú | 160,350,151 llibres! | Barra superior: Sempre visible