Guia temàtica en la qual trobaràs un accès unificat als recursos d'informació útils en les àrees de Ciència de dades i Big data.\nPer a qualsevol dubte o suggeriment, contacta con la biblioteca d'informàtica.\nBiblioteca d'Informàtica i Documentació Enric Valor\nGuies, tutorials i cursos\nData Science (University of California San Diego Library)\nData Science Tutorial Library (Data Flair)\nCursos de ciència de dades (en vídeo)\nLearn Python, Data Viz, Pandas & more (Kaggle courses)\nNumPy fundamentals for data science and machine learning (Pablo Cáceres)\nO'Reilly for Higher Education: Learning Paths:\nCom expresar dades visualment, atraure audiències i comunicar resultats\nCom visualitzar dades per resaltar tendències, patrons i desviacions\n14 hores 43 minuts\nR programming for data analysts\nAnàlisi de les funcionalitats més importants del llenguatge de programació R: visualització, anàlisi, aprenentatge automàtic, etc.\nConnectar R amb bases de dades SQL\nUsar llibreries de manipulació de dades en R per organitzar de manera eficient grans conjunts de dades\nConstruir models linials per quantificar relacions clau de negoci\nImplementar models d'aprenentatge automàtic en les dades\nEffective data analysis using Python\nRecollir dades en temps real de twitter\nUtilitzar mètodes predictius per definir futures tendències basades en dades actuals\nUtilitzar el módul Selenium\nAnalitzar amb BeautifulSoup\nRealitzar visualizacions en 3D utilitzant mplot3d\n10 hores 59 minuts\nBases de dades i conjunts de dades\nLa ciència de dades és una ciència interdisciplinar que combina coneixements d'informàtica, matemàtiques i estadística, als quals s'afegeix amb frequència el domini d'una determinada àrea temàtica (medicina, cièncias socials, educació, psicologia, etc.)\nACM Digital Library contié el text complet de totes les publicacions de la ACM (Association for Computing Machinery).\nIEEEXplore conté el text complet de les publicacions del IEEE (Institute of Electrical and Electronics Engineers) i editorials associades.\ndblp computer science bibliography és una base de dades bibliogràfiques especialitzada en informàtica.\nMathSciNet base de dades sobre matemàtiques i àrees afins (estadística, informàtica).\nStatista és un dels primers portals estadístics del món. S'inclouen informes d'investigació de mercat, publicacions comercials, revistes científiques i bases de dades gubernamentals.\nBiblioguia de Statista\nMés bases de dades d'estadística\nSABI conté informació financera de les principals empreses espanyoles i portugueses.\nTaller de formació de SABI (video 45 min.)\nDimensions és una plataforma d'informació científica que inclou dades i eines d'anàlisi. Integra conjunts de dades disponibles per a tots els usuaris.\nDimensions analytics: quick start\nWeb of Science, propietat de l'empresa Clarivate Analytics, és una col·lecció de bases de dades de referències bibliogràfiques i cites de publicacions periòdiques que arrepleguen informació des de 1900 fins l'actualitat.\nScopus és una base de dades de referències bibliogràfiques i cites de l'empresa Elsevier, amb eines pel seguiment, anàlisi i visualització de la recerca.\nDialnet és el major portal de difusió de la literatura científica hispana. Està especialitzat en els àmbits de les ciències humanes, jurídiques i socials.\nÍnDICEs CSIC és un recurs bibliogràfic multidisciplinar que recopila i difón principalment articles d'investigació publicats en revistes científiques espanyoles.\nDataset Search és el cercador de conjunts de dades de Google.\nDataCite és una organització sense ànim de lucre que facilita l'accés a les dades d'investigació, la seua reutilització i la seua correcta identificació.\nMendeley Data és el cercador de dades d'investigació de Mendeley.\nUCI Machine Learning Repository manté més de 500 conjunts de dades.\nEl catàleg de recursos del Center for Applied Internet Data Analysis inclou conjunts de dades per a l'anàlisi científic del tràfic d'Internet, topologies, enrutament i events relacionats amb la seguretat.\nre3data.org és un registre dels repositoris de dades d'investigació.\nCatàleg de dades de Open Data UPV. Conjunts de dades oberts acadèmics, econòmics i institucionals de la UPV.\nO'Reilly for Higher Education dóna accés a més de 40.000 llibres electrònics, vídeos i tutorials sobre informàtica i tecnologies de la informació.\nL'àrea temàtica de Dades inclou llibres sobre enginyeria de dades, ciència de dades, aprenentatge automàtic i intel·ligència artificial.\nCol·lecció de llibres sobre ciència de dades en SpringerLink\nSpringer series in Data Science\nÀrees temàtiques relacionades amb la ciència de dades en Wiley Online Library\nMés informació en la Biblioguia de llibres electrònics.\nCongressos especialitzats en Ciència de dades\nData Science ICPCSEE (International Conference of Pioneering Computer Scientists, Engineers and Educators)\nRevistes sobre Ciència de dades o Big Data en accés obert en DOAJ (Directory of Open Access Journals)\nSoftware i eines\nBlocs sobre Ciència de dades\nConjunts de dades i fonts estadístiques


Idò: Vell heroi romàntic\nVell heroi romàntic\nAquest és el que vaig escriure en homenatge a Jordi Colomer, i que estava al programa de ma del concert d'avui que ha fet en el seu record Camerart-Orquestra del Maresme .\nHa estat un concert molt emotiu, potser us en parlo més en un altre moment.\nAmb posat d’heroi romàntic, la cabellera despentinada, els ulls de mar i el cap ple de música, vas passar per les nostres vides.\nInvestigaves les partitures amb meticulositat d’orfebre fins tenir la idea musical claríssima, i demanaves en nosaltres la mateixa fidelitat i precisió que t’exigies a tu mateix. Eres capaç d’insistir fins a l’extenuació en petits detalls, i mai defallies en buscar l’excel·lència. En aquells moments tenies un aire asceta, semblava que se’t difuminessin els contorns, la teva persona, i deixaves de ser tu, oblidaves les coses més essencials, perquè el teu cap, tota la teva atenció, es centrava cap a la tasca sublim de fer, de ser art. Hi ha paraules, com Música, So, Art, que tu vivies en majúscules.\nPaties la mediocritat del país que et va tocar viure. Furgaves amb tossuderia, intentaves convèncer polítics, agents culturals, empresaris, periodistes… eres, però, tan artista que oblidaves parlar de les coses terrenals. Pretenies, profeta incomprès, convèncer al món de la necessitat de la música amb només eines musicals.\nPerquè a tu et bastava la música. Perquè tu t’explicaves amb música.\nVell heroi romàntic, ens vas deixar de cop, i molts teníem amb tu una conversa pendent. Just abans de Nadal, el teu silenci sobtat ens va descol·locar a tots.\nAl cap d’unes setmanes ens vam reunir els que havíem tocat amb tu tantes vegades. Tal i com avui també ho fem, vam alçar les copes i vam brindar, celebrant la teva vida. Amb pena, sí, però també amb agraïment per tot el que amb tu vam compartir.\nI avui, quan la música comenci a sonar, en el teu homenatge, diguem-ho tots junts: que compartir música fa el dia més habitable, la vida més viscuda. Que respirar junts en el levare ens ha unit molt més del que ningú que no ho hagi experimentat podrà saber mai.\nI en el teu record, en agraïment, el so de la teva orquestra s’elevarà i anirà a cercar-te, allà on siguis.\nI tornarem a estar units en la música.\nfoto Joan Devesa


L’arròs del Delta, a l’escola – AGROactivitat\nL’arròs del Delta, a l’escola\nLa Càmara Arrossera del Montsià organitza un programa anual d’alimentació saludable a diferents escoles de Catalunya. Es tracta d’una activitat lúdica i divertida, dirigida a nens i nenes de 8 anys que poden aconseguir, com a premi final, un cap de setmana al Delta per a tota la família.\nL’activitat consisteix en la visualització d’un vídeo didàctic en el qual en “Monti” -que és un gra d’arròs animat- explica els diferents tipus d’arròs i com es treballa aquest conreu. A partir d’aquesta informació, els alumnes han d’escriure una història i una recepta culinària relacionades amb l’arròs.\nUnes 600 escoles han participat en l’última edició del concurs. En total, en les 9 edicions realitzades, més de 146.000 alumnes han pogut conèixer el Delta de la mà d’en “Monti” i la cooperativa ha rebut fins a 75.000 redaccions originals.\nConcurs de redacció “Arròs Montsià”


Water Slide Rentals El Paso El Paso Alejandros Brinca Get Quote Party Equipment Rentals El Paso Alejandros Brinca Get Quote Party Equipment Rentals El Paso Tx Phone Number Last Updated December Yelp – studypol.info\nwater slide rentals el paso el paso alejandros brinca get quote party equipment rentals el paso alejandros brinca get quote party equipment rentals el paso tx phone number last updated december yelp.\nparty rentals in el paso tx j m jumping balloons water slide rental i table chair rentals jumpers, lvd party rentals lvdpartyrentals twitter lvd party rentals, hotel wyndham el paso airport tx bookingcom wyndham el paso airport and water park reserve now gallery image of this property , inflatable water slides academy , las vegas disco party rentals el paso party rentals water slides , kingjumpsbouncehouserentalsriolindahtml page giant dual lane dry slide, rockolas karaoke jumping ballons with pools water slides patio party rock party rentals has been rated with experience points based on fixrs rating system, tall blue crush water slide rentals austin san antonio texas tall blue crush water slide, bouncehouse rentals not all fun and games houstonchroniclecom bouncehouse rentals not all fun and games, party rentals water slides for rent las vegas disco party rentals , water slide swimming pool .\nPosted on 06/17/2019 03:55:29 pm Full size water-slide-rentals-el-paso-el-paso-alejandros-brinca-get-quote-party-equipment-rentals-el-paso-alejandros-brinca-get-quote-party-equipment-rentals-el-paso-tx-phone-number-last-updated.jpg


El jutge manté els càrrecs contra el regidor Juan Carlos Ramos | Diari de Sant Adrià\nEl jutge manté els càrrecs contra el regidor Juan Carlos Ramos\nEl jutge que instrueix el cas sobre el suposat desviament de fons públics per a la vigilància de pisos de la Mina manté els càrrecs que se li imputen al regidor Juan Carlos Ramos, que va testificar fa uns dies, després de ser detingut en el marc d'un operatiu al barri adrianenc contra una banda criminal, amb la qual tindria suposats vincles. Segons fonts judicials, el cas anirà a judici.\nFons dels jutjats expliquen que un vídeo demostraria l'entrega de diners per part de Ramos al líder del clan de la Mina que posteriorment s'encarregaria de la vigilància dels immobles. En aquest sentit, hi hauria hagut un reconeixement objectiu dels fets per part del regidor, qui hauria assegurat, no obstant, que desconeixia els motius i les quantitats de diners, i sosté que només seguia instruccions. El jutge l'acusa dels càrrecs de presumptes frau, exaccions il·legals i, per tant, prevaricació.\nDe moment no hi ha dates de judici. Les imputacions de Rosique i dels altres dos investigats també es mantenen. El govern no s'ha posicionat ni ha fet cap comunicat al respecte, de moment.\nRamos ja va renunciar als seus càrrecs directament vinculats a la Mina al darrer Ple. No obstant, algunes formacions de l'oposició com ara Sant Adrià en Comú consideren que hauria de fer un pas al costat i dimitir de tots els seus càrrecs per la imatge de la ciutat.\nICV s'afegeix a la demanda de dimissió de Ramos\nICV també demana oficialment la dimissió de Juen Carlos Ramos, després de confirmar-se els càrrecs dels quals se'ls hi acusa. L'exsoci de govern, que fins ara es mostrava prudent i esperava als resultats de les primeres declaracions, considera que s'ha de produir un cessament “immediat de totes les responsabilitats i delegacions, més enllà de les directament lligades als fets investigats”.\nTambé han criticat els ecosocialistes que la comissió d'investigació “ha estat menystinguda en no presentar-se les persones cridades a donar explicacions dels casos investigats”. Per tot pegat, donarien suport a la convocatòria d'un ple extraordinari per tractar tots aquests temes.


Phineas Swann Bed & Breakfast Inn Montgomery Center (VT) Estats Units - Ofertes d'hotels amb els MILLORS DESCOMPTES EN LÍNIA\nVeure tots els 3 allotjaments a Montgomery Center (VT).\n195 Main Street, Montgomery Center (VT), Montgomery Center (VT), Estats Units, 05471 - Veure al mapa\n"This Inn was a different experience than what I am used too...."\nHabitació Doble amb Vista sobre la Ciutat (Qu...\nSuite Doble Deluxe 1 Habitació (Deluxe One-Be...\nTant si es tracta d'un viatge de plaer com si és de negocis, Phineas Swann Bed & Breakfast Inn és una elecció d'allotjament magnífica quan visiten Montgomery Center (VT). Des d'aquí, els viatgers poden gaudir d'un fàcil accés a tot el que aquesta viva ciutat ofereix. Amb la seva bona localització, l'hotel ofereix fàcil accès a les destinacions obligades de la ciutat.\nAprofiti's de la riquesa de serveis i avantatges d'aquest hotel de Montgomery Center (VT). Per anomenar algunes de les comoditats de l'hotel, hi ha instal·lacions per a reunions i banquets , centre de negocis, habitació familiar, conserge, biblioteca.\nTotes les instal.lacions per als clients, ofereixen comoditats destinades a assegurar tot el comfort possible. Les instal.lacions d'oci de l'hotel, que inclouen bany, esquí, pesca, massatge, equitació estan dissenyades per escapar i relaxar-se. Gaudeixi d'incomparable serveis i d'una localització de prestigi a Phineas Swann Bed & Breakfast Inn.\nTots els comentaris (20) Parelles (11) Viatgers en solitari (3) Famílies amb infants petits (4) Famílies amb infants grans (1) Grups (2)\nAllotjaments a Montgomery Center (VT)


Rab W Ascent 700 - Women | Aresta.com\nW ASCENT 700 - WOMEN\nSac de dormir de plomes 3 estacions per dona. Excel·lent qualitat-preu. Caputxa ajustable. Nova ploma hidrofòbica Nikwax. Farciment: 700 g de plomissol d'ànec (80/20) de 650 FP. Temperatures (EN13537): -2/-8,5/-27 ºC. Pes: 1240 g.\n-Sac de dormir de plomes 3 estacions per dona. Excel·lent relació qualitat-preu, amb un pes raonablement lleuger pel confort tèrmic que ofereix, bons materials i estupenda construcció. Ideal per les fredes nits de primavera a tardor avançada. Tot i que si les temperatures no són rigoroses, i les circumstàncies i la vestimenta les adequades, pot fins i tot ser una bona opció per alpinisme hivernal a Pirineus.\n-Farcit: 700 g de plomissol d'ànec europeu (80/20) de 650 FP.\n-Rang de temperatures segons la nova normativa EN13537:2012: límit confort -2 / -8,5 ºC, extrema (o de risc) -27 ºC.\n-Rab Sleep Limits (rang de temperatures segons la combinació de dades de EN13537:2002, BS Tog Test i l'experiència dels propis usuaris): límit confort -5 / -12 ºC, extrema (o de risc) -31 ºC.\n-Pes: 1240 g.\nPes Indicat: 1240 g


Faixa de Seda Yasmin - Mod. 33-07 | Mundo das Meninas\nFaixa de Seda Yasmin – Mod. 33-07\nFaixa de Seda Yasmin - Mod. 33-07 quantidade


Data: 27/07/20 01:22\nNecesitat de ser estimada\nHola! M'agradaria que m'ajudéssiu i saber la vostra opinió/consell sobre aquest assumpta...\nFa temps que necessito atenció i que m'estimin. Els meus pares estan separats cadascú amb la seva parella i passen completament de mi. Cada cop més es com que intento buscar una parella estable, que m'estimi al 100% i es que mai he tingut parella, només he tingut coses esporàdiques d'un dia, una setmana i com a molt 1 mes. La majoria de cops s'ha acabat perquè o no m'acabaven d'agradar, o ells no volien res serio. La cosa es que he tingut i tinc bastants pretendents (no es per presumir) però la majoria dels tios (com he dit abans) volen només sexe, alguna cosa esporàdica i 0 compromisos... El problema està en què no paro de machacarme el cap i de buscar algun tio que valgui la pena, fins i tot em vaig fer Tinder... Cada cop que veig una parella penso "Joder, que té ella que jo no tingui" o "Perquè tinc tan mala sort i només em volen per follar, tinc moltíssimes coses bones a aportar" i moltes ganes d'estimar i se estimada.\nSé que haig de calmar-me, deixar de buscar i\nesperar que passi el temps. M'estic preocupant perquè crec que sense voler he entrat en un bucle rollo...conec a un tío, em lío, anem al llit, m'agrada, em pillo, ell no vol res, el xuto i vaig a per el seguent que em tiri la canya. Llavors no se que fer! Perquè per alguna cosa es comença no?\nMoltíssimes gràcies per la vostre atenció!!!\nData: 29/07/2020 19:13\nDoncs a nosaltres ens sembla que tens les coses molt clares!! És important saber què vols tu i reconèixer quan l'altra persona no vol el mateix. De fet, és molt sa deixar anar.\nDes d'aquí t'animem a continuar aquesta cerca d'una persona que també tingui de tenir una parella estable, amb qui poder conversar, a qui cuidar i ser cuidada, amb qui divertir-se.... Continua així! Passant els teus propis filtres i buscant allò que vols!


Com es l'adaptación dels bebés a l'escoleta - Escoleta Pharos Palma\nAdaptació, relació familia-escoleta\nL’adaptació és un procés de transició que, si es fa des de l’amor i el respecte, pot ser meravellós. Per a tota la família Pharos és un moment únic i irrepetible en el qual es coneix en profunditat al nen i la seva família. Però és en aquest moment, on sorgeixen mil dubtes:\nQuant temps durarà? S’adaptarà bé? Puc estar en el centre? Voldrà menjar? Voldrà dormir?\nPer a contestar a totes aquestes preguntes tornem al principi: respecte i amor. La família en començar l’adaptació estarà tot el temps amb el seu nen. Compartirà totes les hores i tots els espais seguint les indicacions del/la tutor/a. Això, d’una banda, permetrà a les famílies veure de primera mà com eduquem a l’escoleta, com parlem als nens, quines activitats fem… i per una altra els nens se sentiran tranquils i feliços.\nÉs important ser conscients que perquè el nen/a s´adapti a l´escoleta, primer ha de sentir-se com a casa, i per a això, necessita de la presència constant del papà o la mamà dins de l’aula, el temps que faci falta.\nHem tingut adaptacions que han durat 1 dia i unes altres que han durat 4 mesos. El temps sempre el marca el nen/a. La família sempre està present dins de l´escoleta. Per a nosaltres és molt important el benestar, la tranquil·litat i la confiança dels nens i les famílies.\nLa comunicació i el treball conjunt entre família i l’ escoleta és fonamental. Creiem fermament que la família ha de formar part del dia a dia del centre, per això, perquè hi hagi una comunicació real i constant, ens basem en els següents pilars:\nLes famílies entren amb els seus fills/as fins a la classe, així poden comentar amb el tutor/a com ha passat la nit o qualsevol altra cosa. Alhora, quan els recolliran, poden parlar directament amb el tutor/a i que aquest els comenti com ha anat el dia.\nAl principi de cada curs, creem una llista de difusió de Whatsapp de la classe i cada dia enviem fotos i/o vídeos de les activitats que realitzem. De la mateixa manera, si un nen no s'ha quedat molt content i a meitat del matí el papà o la mamà ho demana, li enviem una foto o vídeo perquè vegi que està bé.\nFem reunions de famílies cada 2 mesos. Ens agrada fer aquestes trobades ja que és un espai en el qual podem comentar com avança el grup, en quins objectius de desenvolupament ens centrarem més… En fi, és un espai de trobada entre les famílies i el tutor/a. Decidim fer-ho cada dos mesos per a fomentar aquesta unió.\nAgenda electrònica per a no perdre ni un sol detall del dia a dia del nen. Utilitzem la millor app quant a agendes electròniques es refereix, l'App es diu “BabyControl”. I aquí teniu una ressenya del periòdic "El Mundo": http://www.babycontrol.com/blog/baby-control-aparece-en-el-diario-el-mundo-como-lider-del-sector/


L’any 2015 es va fer una sèrie de xerrades sota el títol “Per una República catalana sense corrupció. Ets imprescindible” impulsades des de les campanyes “El País que volem” i “Reiniciem...\nHi va haver un moment, no fa pas tant de temps (se’n recorden, d’aquell Consell de Ministres a la Llotja de Mar, el desembre del 2018?) en què va semblar, i crec que ens ho va semblar a tots, que...


La Plataforma pro hospital comarcal es reuneix amb la secretària autonòmica d’Eficiència i Tecnologia Sanitària – tucomarca.com\nHomeSeccióLa ComarcaCanal SalutLa Plataforma pro hospital comarcal es reuneix amb la secretària autonòmica d’Eficiència i Tecnologia Sanitària\n28 setembre, 2020 Redacción Canal Salut, Infraestructures, La Comarca, La Foia de Bunyol-Xiva, Secció 0\nEl passat dia 23 de setembre representants de la Plataforma pro hospital comarcal van mantenir una reunió de treball amb la Secretària autonòmica d’Eficiència i Tecnologia Sanitària, Concha Andrés Sanchis, en què va estar present el president de la mancomunitat, posteriorment es va reunir amb alcaldes i regidors de la comarca.\nEs van fer entrega de dos documents i on és van exposar els següents punts: Sobre l’atenció primària, el compliment de la resolució de les corts Valencianes en què es dictaminava el compromís adquirit amb la comarca de creació d’un centre integrat model Villena, i el compliment de les resolucions dels ajuntaments en la qual es demanava la construcció d’el centre integrat amb vies d’expansió fins a esdevenir un hospital, i que fins que es construís s’utilitzés a l’màxim els centres de salut per a albergar especialitats i proves diagnòstica.\nEn el segon d’ells es feia referència a la situació de les unitats d’emergències sanitàries i la necessitat de dotar la zona de més recursos.\n“El transcurs de la reunió es va desenvolupar en un clima positiu, ja que sent la primera trobada es va decidir treballar sobre la segona part de la resolució de la corts Valencianes, és a dir acostaments d’especialitats als centres de salut, proves diagnòstiques que no signifiqui una gran inversió com les espirometries, i aprofitament i optimació de la aparotología existents, referents a l’ecografo i Rx que estan en el centre de salut de Bunyol i l’obertura dels centres de salut a les tardes “, segons fonts de la plataforma.\nDes de la plataforma han ressenyat que són serveis sanitaris que no alterarien pràcticament als centres d’especialitats d’Aldaia, Mislata i Manises ja que es tractaria d’agafar una agenda setmanal dels especialistes de cada centre.\nLa secretària va transmetre que estava en antecedents i que per part de l’Comissionat de Manises i de el director general d’Assistència Sanitària, Pablo Rodriguez, li havien indicat que la Plataforma seguia insistint, va transmetre que tots els punts serien respost amb un informe i que al principi els aparells de l’ecògraf per a altres patologies i els espirómetros no hauria de ser major problema, que tot era qüestió de crèdit. Per la seva banda ens va indicar que treballaria amb més insistència si cap que en altres sessions.\nPreguntada pels retards dels PCR va informar que havia tingut reunions de coordinació amb els gerents dels departaments, i en el cas de Manises se li va advertir que tenia una quota de PCR, sobrepassat s’havia d’informar i buscar un altre laboratori per realitzar-les, es van marcar un número de pcr a fi de no sobrecarregar el laboratori, ells tenen convenis amb altres entitats privades que tenen laboratori, “a l’igual que fa amb altres prestacions que no estan recollides i si que passen la factura a la conselleria haurien d’haver-ho fet també “.\nLa plataforma ha transmès el malestar amb Sanitas “ja que amb la seva actuació l’únic que ha demostrat és falta de professionalitat i més quan existia un protocol d’actuació marcat per sanitat”, segons han dit.\n“Esperem i confiem que en un termini breu puguem tenir en servei noves especialitats i proves diagnòstica, hem parlat amb tots els departaments de la Conselleria de sanitat i són conscient de la situació que estem, seria un sense sentit que ara que la secretària autonòmica que va tornar a enviar les propostes als diferents departaments de sanitat caiguin en sac foradat i més amb l’aportació de dades sanitàries reals proporcionades per la pròpia conselleria. la plataforma se sent agraïda pel tracte rebut per part de la consellera i el suport rebut de la mancomunitat. la plataforma seguirà amb el seu treball per aconseguir una atenció sanitària digna, propera i de qualitat “, han finalitzat.\nBunyol realitza una consulta pública per a elaborar un reglament per al Consell Sectorial de la Infància\n14 juny, 2022 Redacción Bunyol, La Comarca, La Foia de Bunyol-Xiva, Política, Secció 0\nPost també disponible en: CastellanoCarles Xerri, edil d’aquesta regidoria, assegura que l’interés d’aquesta Regidoria és potenciar la participació infantil de tots els xiquets i xiquetes en els assumptes que els afecten, reconeguda com un dret […]


Secunda iuris allegatio pro nobili Don Guillermo Raymundo de Yvorra Çalba Vila Ansa Bellera & de Cardona cum reverendo priore et religioso conventu S.Hieronymi Vallis de Bethlem, alias de la Murtra : referente ... Christophoro de Potau ... / [Arçidet V.I.D., Graells V.I.D.] :: Al·legacions jurídiques (Il·lustre Col·legi d'Advocats de Barcelona)\nSecunda iuris allegatio pro nobili Don Guillermo Raymundo de Yvorra Çalba Vila Ansa Bellera & de Cardona cum reverendo priore et religioso conventu S.Hieronymi Vallis de Bethlem, alias de la Murtra : referente ... Christophoro de Potau ... / [Arçidet V.I.D., Graells V.I.D.]\nAnterior 1 de 55 Següent\nTítol Secunda iuris allegatio pro nobili Don Guillermo Raymundo de Yvorra Çalba Vila Ansa Bellera & de Cardona cum reverendo priore et religioso conventu S.Hieronymi Vallis de Bethlem, alias de la Murtra : referente ... Christophoro de Potau ... / [Arçidet V.I.D., Graells V.I.D.]\nSecunda iuris allegatio pro nobili Don Guillermo Raymundo...


Identificats els autors que van destrossar mobiliari urbà al carrer Major - Notícies de l'Ajuntament de la Vila de Masquefa\nLa Policia Local ha identificat tres joves com els autors de les bretolades que van ocórrer al carrer Major la matinada del 8 de novembre. Als tres joves se’ls ha imputat un delicte de danys en mobiliari urbà . Els brètols van destrossar diverses jardineres del carrer i les van escampar per la via pública, a més de provocar danys a l’exterior de l’oficina de la Caixa.\nEls tres joves imputats són de Masquefa i responen a les inicials V.A.V (de 23 anys), M.M.C (de 26) i J.S.L (de 21). Al primer se’l considera l’autor principal del delictes i als altres dos els col·laboradors.\nDesprés que es produissin aquests danys la Policia Local va iniciar una investigació que va culminar amb la identificació d’aquests tres joves. Els fets imputats han passat a disposició judicial del jutjat en funcions de guàrdia de Martorell.\nCategoria: GeneralPer Ajuntament de Masquefa 08/12/2008\nAnteriorPrevious post:Es constitueix la Xarxa TET Anoia SudSegüentNext post:Troben un ancià de 74 anys que havia desaparegut a Masquefa


sociolingüística | Bloc del curs de llengua\nPosts Tagged 'sociolingüística'\nActa sessió 3-3-10\nPublished 3 Març 2010\tGeneral Leave a Comment\nEtiquetes: la mar de llengües, sociolingüística\n1. Correcció fitxa fonètica 5\n2. Continuem amb el vocubalari bàsic de sociolingüística: monolingüisme, llengües en contacte, bilingüisme, conflicte lingüístic; intentem il·lustrar-ho amb exemples trets de la visita virtual que fem des de l’aula a l’exposició La Mar de Llengües. Parlar a la mediterrània (enllaçada a la sessió anterior), amb un petit debat per reflexionar sobre els conceptes presentats\n[Què us sembla continuar el debat aquí al bloc? Participeu-hi amb comentaris a la pàgina extres, demà n’acabem de parlar a classe]\n3. Continuem amb els exercicis de pronoms relatius\nActa sessió 25-2-10\nPublished 26 febrer 2010\tGeneral Leave a Comment\n1. Pronoms relatius. Teoria i exercicis. Referència dels exercicis: Llengua catalana: Material didàctic per a cursos de Nivell C (EAPC)\n2. Comencem el vocabulari bàsic de sociolingüística. Fitxes\nDEURES: exercicis 5 a 10 pronoms relatius (autocorrectius) i (opcional) visitar l’exposició La Mar de Llengües. Parlar a la Mediterrània. Penso que és interessant per a vosaltres assistir-hi, ja que trobareu explicades de manera molt gràfica situacions que exemplifiquen conceptes com llengua minoritzada, diglòssia, substitució lingüistica, etc., que hem de tractar a classe. També teniu l’oportunitat d’anar-hi sense moure-us de casa: visita virtual.


Una tarda històrica | Enderrock.cat\nEl musicòleg Oriol Pérez Treviño escriu sobre la pèrdua de Joan Guinjoan\nOriol Pérez Treviño | 02/01/2019 a les 13:00h\nArxivat a: 440Clàssica&Jazz, opinió, Joan Guinjoan\nJoan Guinjoan | Arxiu 440Clàssica\nHi ha dies que un sap que, per sempre més, no podrà oblidar. Per la tristesa o per la corroboració de saber i comprovar el pas del temps. Ahir va ser, per a qui signa aquestes línies, un d'aquests dies.\nA la tarda d'ahir, enmig de la meva habitual relectura de Cap d'Any d'aquesta joia de la poesia del segle XX que són els Four Quartets (1943) de T.S. Eliot, en la magnífica traducció d'Àlex Susanna i que va servir com a contrapunt sever a la no menys habitual matinal de valsos vienesos conduïts enguany pel mariscal Christian Thielemann, vaig rebre una felicitació d'any nou de la mezzosoprano Marta Infante. Em comentava com, a partir d'avui 2 de gener, iniciava els assajos de L'enigma di Lea de Benet Casablancas que s'ha d'estrenar el proper 9 de febrer al Gran Teatre del Liceu.\nParlar del Liceu, personalment, m'implica sempre recordar la primera vegada que vaig assistir-hi. Va ser un 20 de novembre de 1987 amb un Tannhaüser de Richard Wagner. Ho vaig fer acompanyat de qui, aleshores, era la meva professora de música: Maria Josep Besson. Feia molts dies que no sabia res d'ella, i la darrera vegada que vaig poder-hi parlar, les notícies no eren gens bones a causa de la recaiguda en una malaltia. Vaig decidir enviar-li un whatsapp, però aquest m'assenyalava que aquell número només podia ser convidat a participar. Vaig pensar el pitjor i, en efecte, una consulta per la xarxa em va fer coneixedor que el passat 18 d'agost es va dir l'últim adeu a la Maria Josep, una extraordinària contralt que va viure molts anys a Londres en el món del musical, i que abans havia format part a Catalunya de l'elenc del musical del Flor de nit de la companyia Dagoll Dagom, i darrerament era la directora del Cor de Vallferosa en el projecte Iter Luminis de Lídia Pujol.\nVaig intentar passar la tarda com vaig poder, amb un volt amb cotxe inclòs i perdent el temps per les xarxes socials. Devien ser poc més de les 10 de la nit quan el pianista i promotor cultural Josep M. Escribano m'enviava un lacònic missatge: aquesta tarda ha mort Joan Guinjoan. Tot pensant que aquella era una notícia que ja corria, vaig decidir fer un no menys lacònic missatge al Twitter, "Ha mort Joan Guinjoan". No comença gaire bé l'any.\nHe de dir-ho ràpidament. Coneixia molt poc Joan Guinjoan. Recordo haver pres contacte amb ell per primera vegada a Discos Castelló del carrer Tallers, on era habitual una tertúlia compartida entre els melòmans que anàvem a deixar-nos els calés allà i on els seus venedors no eren només això. Eren autèntics mestres de cerimònia, profunds coneixedors i que em van ensenyar moltes, moltes coses. Eren Xavier Cester, actualment excel·lent crític musical del Diari Ara, i Marc Benguerel, fill del compositor Xavier Benguerel. Va ser en una d'aquelles tertúlies a peu dret a la botiga on, per què amagar-ho, la meva arribada era sempre incendiària com pertocava a un enfant terrible, vaig veure per primera vegada en viu Joan Guinjoan. Anys després vaig coincidir amb ell en una taula rodona al Centre d'Arts Santa Mònica celebrada amb motiu de l'exposició que vaig comissariar sobre Josep M. Mestres Quadreny. Aquell va ser, en efecte, el cop que més vaig poder parlar abastament amb Guinjoan.\nEn un món musical tan habituat a posar pells de plàtan, de misèries humanes, enveges i crítiques ferotges per l'esquena entre uns i altres, he de dir que Joan Guinjoan era sempre una personalitat respectada de manera unànime i elogiosa, fins i tot en postures irreconciliables. Crec que no cal dir noms. Això, juntament amb una obra que no et deixa mai indiferent i que era reconeguda en un país a qui li costa tant reconèixer el talent propi, però també fora de casa nostra, feia de Guinjoan un dels més grans entre els nostres compositors vius.\nNo havien passat ni cinc minuts d'haver penjat el tuit que em va trucar Víctor Garcia de Gomar, director artístic del Palau, amb la veu trencada i demanant-me quina era la font d'on havia tret aquella notícia. El tuit que estava sent força retuitejat quan encara cap font oficial havia anunciat la notícia. Quan li vaig explicar d’on provenia va ser quan en va corroborar la fiabilitat, i em va explicar el projecte d'encàrrec d'una cantata que tenia entre mans el Palau, amb textos d'Antoni Clapés, de com havien celebrat amb un dinar el passat novembre el 87è aniversari i de com, en efecte, els darrers dies estava ingressat i que el mateix Guinjoan li havia demanat que no el visitessin\nVan seguir missatges i trucades dels diaris nacionals El Punt-Avui, comptes com L'apuntador que em demanaven d’on sortia la notícia. He de reconèixer que els ho vaig agrair. En un món tan propens a la rumorologia, a les anomenades fake news, en definitiva, a la postveritat, la mort d’un dels compositors catalans vius més destacats no mereixia, en absolut, una trolejada.\nMés enllà dels habituals estèrils reconeixements necrològics cap a la seva figura, merescudíssims, a un li agradaria que tota aquesta energia es transformés i es traduís en una major presència i freqüència de la seva música a les nostres programacions, cosa sobre la qual no puc deixar de mostrar el meu escepticisme. Seria, tanmateix, el millor homenatge que podríem fer-li.\nComencem un any nou i, certament, el nostre país cada dia sembla més orfe de grans personalitats. A les morts el passat 2018 de Màrius Sampere, Lluís Duch o Montserrat Caballé, ara hi hem d’afegir la de Joan Guinjoan. Un món antic sembla anar-se'n i, sigui dit de passada, no sé veure quin és el nou. Ahir me'n vaig adonar.


Camino de la cruz - Senderi\n18.12.2014 - 16:20\nCatorze estacions té el Via Crucis. Aquesta pel•lícula de Dietrich Brüggemann ens mostra en catorze plans seqüència el via crucis personal d’una adolescent que pertany a una família catòlica que segueix fidel a aquella part de l’església catòlica que es va girar d’esquena al Concili Vaticà II.\nLa noia vol ser santa i inicia un camí de sacrifici amb l’esperança que es faci realitat un miracle. Caldrà que ofereixi a Déu la seva vida per arribar a assolir el que desitja. La mare té un paper protagonista, el seu integrisme –una mica caricaturesc en alguns moments- marca una família on el pare és una presència absent que no gosa contradir la mare en cap moment, llevat del final de la pel•lícula, quan res pot tornar a ser com abans i ell no diu res, però fa un gest prou evident. L’última estació és desoladora, una imatge que et queda a la retina impresa amb la força del foc.\nLa pel•lícula, premiada a diversos festivals, és d’una sobrietat impressionant que es converteix en un segell de qualitat que la fa inoblidable. Quan surts del cine penses que no podia ser filmada de cap altra manera si volia transmetre un terror interior que no necessita de cap escena de guinyol per viure’l intensament. Et fa pensar en il•lustres antecedents. Per un costat, “Ordet” de Dreyer. Per un altre penses en Haneke i la manera de mirar que té la part fosca de la vida o en Bergman, perquè hi ha tota una filosofia de la vida en joc. Per acabar, et ve a la memòria la mare de la pel•lícula “Camino”, tan allunyada de la tendresa com la que pateix la jove de “Camino de la cruz”\nUna experiència inoblidable que et porta a reflexionar sobre el mal que hi ha en qualsevol integrisme, en qualsevol manifestació d`intolerància que ens porta a la destrucció o a l’autodestrucció.\nDirecció : Dietrich Brüggemann\nGuió: Dietrich Brüggemann, Anna Brüggemann\nIntèrprets: Lea van Acken, Franziska Weisz, Florian Stetter, Ramin Yazdani, Hanns Zischler, Birge Schade, Anna Brüggemann, Michael Kamp, Sven Taddicken\nEstrena a Espanya: 12 desembre 2014


El Vilatorrada es mostra erràtic i torna a perdre - Regió7 :: El Diari de la Catalunya Central\nEl Vilatorrada es mostra erràtic i torna a perdre\nUn parcial de 7-19 al darrer quart va ser determinant per a la derrota contra l'Almeda\njosep guitartsant joan vilatorrada 11.01.2016 | 00:00\nEl Vilatorrada va perdre un partit en què sempre va anar a remolc arxiu/eudald redó\nEl CB Vilatorrada no va poder superar l'Almeda, un dels equips capdavanters de la categoria, en un partit que va quedar totalment vist per a sentència a favor dels visitants amb un parcial de 7-19 que situava un marcador de 32-49 al final del tercer quart. Ja no hi havia res a fer.\nL'entramat defensiu del conjunt de Cornellà va ser una de les claus de la seva victòria ja que en tot moment va saber aturar bé als anotadors del conjunt local. Només Puerma, que va fer 12 punts, va trobar l'anella rival amb certa comoditat. El partit, però, va començar amb un bon ritme anotador per part bagenca i també amb una bona labor defensiva. L'Almeda no trobava bones situacions de llançament i això feia que el resultat al descans només fos de 25-30 favorable als visitants. El partit estava totalment obert.\nTal com hem dit, però, al tercer quart tot va ser ben diferent ja que els santjoanencs van topar amb la contundent defensa de l'Almeda, que no facilitava opcions fàcil de llançament. Per la seva banda, els anotadors visitants podien fer punts amb facilitat. El resultat de 32-49 al final del tercer quart deixava el partit totalment sentenciat.


100 anys d’un símbol truncat | Reportatges | SomGarrigues\nL'1 de desembre de 1918 es va inaugurar a les Borges Blanques la biblioteca popular de la Mancomunitat de Catalunya, una de les quatre que es van obrir aquell any. L'edifici va quedar malmès el 1938 pels bombardejos feixistes i el franquisme local va optar per enderrocar-lo.\nL'1 de desembre de 1918, al Terrall coincideixen Francesc Macià, Eugeni d'Ors, Alfred Pereña i Maria Lois, entre altres. Hi són per inaugurar la biblioteca popular que havia impulsat la Mancomunitat de Catalunya, una de les quatre que es van obrir aquell any, les primeres d'un ambiciós programa de desplegament cultural. Només uns mesos abans s'havien inaugurat les de Valls, Sallent i Olot, uns edificis idèntics els uns als altres, dissenyats per l'arquitecte Lluís Planas, que aquell 1 de desembre també era a l'acte de les Borges.\nPer què les Borges?\nTot i que es va inaugurar juntament amb les tres primeres, la biblioteca de les Borges no formava part de la primera tongada, treta a concurs el 1915, sinó de la segona, convocada el 1916, a la qual es presenten 18 municipis i se'n trien 8. D'aquests 8, la de les Borges es va construir tan ràpid que es va poder inaugurar juntament amb les de la primera tongada, avançant-se a la de Sabadell, de manera que es donava la circumstància, casual o no, d'obrir un equipament per província en aquell primer any. Mentre va durar la Mancomunitat se'n van construir un total de 8, tot i que se n'havien aprovat 22.\nEls projectes s'aprovaven segons uns criteris, com que l'Ajuntament havia de posar el terreny, subvencionar anualment el 10% del que aportava la Mancomunitat o fer-se càrrec del manteniment, però també pesaven aspectes com la millora de les condicions exigides o "l'esclat d'opinió entusiàstica". Hi ha qui diu que, en el cas de les Borges, hi va tenir un paper clau el marquès d'Olivart, però el cert és que Ramon de Dalmau feia anys que no estava en política i no tenia millors connexions amb la Mancomunitat que les d'altres borgencs en actiu com Pere Mies, que formava part del Consell Permanent, o el mateix Francesc Macià, que s'hi reunia habitualment. A la inauguració el marquès no consta que hi fos.\nImportant pol cultural\nEntre 1919 i 1922, la biblioteca va tenir més de 5.000 usuaris adults i uns 6.000 d'infantils, unes xifres rellevants si tenim en compte que el 1920 hi havia un 46% d'analfabetisme a la comarca. La tasca educadora era fonamental. A més de ser lloc de lectura i préstec, la biblioteca popular va actuar com un autèntic centre cultural, programant conferències de primeres espases (Valeri Serra, Magí Morera, Pau Romeva), un paper que la dictadura de Primo de Rivera va constrènyer però que, amb la República, va revifar de nou, amb la presència, per exemple, de Pompeu Fabra, Rovira i Virgili, Puig i Ferrater o Just Cabot. En tot aquest temps, l'olotina Maria Rossell va ser la responsable del centre. Un bombardeig el 1938 va danyar l'edifici. Acabada la guerra, en lloc de restaurar-lo, el franquisme local va optar per enderrocar-lo i erigir-hi un monument a los caídos por Dios y por España. La vinculació d'aquell edifici amb el republicanisme, el catalanisme i la figura de Macià era inassumible per al nou règim.\nQuasi 25 anys sense biblioteca pública\nEnderrocada la biblioteca popular, les Borges no en va tindre cap altra de pública fins al 1962, quan s'inaugura un espai en una ala de l'actual Ajuntament, coincidint amb el Día de la Provincia. És en aquell moment que es bateja amb el nom de Marquès d'Olivart. L'any 1975, després d'un llarg debat sobre la ubicació, s'inaugura l'edifici actual al passeig del Terrall, concebut com a Casa de la Cultura i en què la biblioteca ocupava la planta baixa. Dècades després, l'any 2002-2003, l'equipament es remodela i incorpora també part del primer pis, amb la distribució actual. Des de l'any 2016, la sala d'actes porta el nom de la borgenca Maria Lois, una de les primeres llicenciades en Filosofia i Lletres a la Universitat de Barcelona, secretària de l'Escola de Bibliotecàries de la Mancomunitat i professora d'aquesta a partir del curs 1919-1920. A l'emplaçament original de la biblioteca de la Mancomunitat hi ha, des de l'any 2008, una de les pilones de la Ruta de les Bombes amb una foto i un text explicatiu del que va ser una de les principals obres de progrés a la comarca.


Andalusia llança un sistema pioner d'informació turística en temps real per Internet | Consumer\nAndalusia llança un sistema pioner d’informació turística en temps real per Internet\nPodrà consultar-se a través de diverses plataformes i tindrà caràcter permanent\n“Andalusia en viu” és el nou sistema d’informació al turista de la comunitat andalusa que estarà operatiu en les principals plataformes d’Internet a partir del 20 d’octubre. L’objectiu d’aquesta iniciativa pionera és afavorir l’elecció d’Andalusia per passar unes vacances i mantenir informat al visitant una vegada que arribi a aquesta destinació.\nAquest nou sistema d’informació podrà consultar-se a través de diverses plataformes i tindrà caràcter permanent. Segons el conseller de Turisme, Comerç i Esport, Paulino Plata, la idea és establir una eina que aglutini tota la informació d’Andalusia susceptible de ser sol·licitada pel visitant, amb vocació de màxima difusió, utilitzant plataformes universals i que permeti la presentació en temps real de determinats esdeveniments.\nEls internautes podran accedir a ell a través de la pròpia plataforma del sistema, accessible des de la pàgina web envivo.andalucia.org, mitjançant plataformes universals com Google Earth i altres elements mòbils, com a PDA, telèfons mòbils i fins i tot consoles de videojocs amb connexió a Internet.\nAquest nou mecanisme disposa ja de 500 elements patrimonials, 3.000 hotels, 1.000 restaurants, rutes turístiques, camps de golf i paratges naturals.\nandalucía información-ca Internet-ca plataformas-ca través


Patraix 100 Sociedad Limitada - CIF y dirección | Empresite\nPatraix 100 Sociedad Limitada en Valencia VALENCIA. Conozca el teléfono de contacto, dirección, NIF y más información de Patraix 100 Sociedad Limitada\nPatraix 100 Sociedad Limitada\nPatraix 100 Sociedad Limitada - Valencia\nRazón Social: Patraix 100 Sociedad Limitada\nCalle Belgica, 28\nObjeto Social: La adquisicion en subastas publicas de toda clase de bienes muebles e inmuebles y su posterior venta.\nAcceda a toda la información de Patraix 100 Sociedad Limitada\nLocalización Geográfica de Patraix 100 Sociedad Limitada\n¿Quiere saber cómo llegar a Patraix 100 Sociedad Limitada?\nVe el Informe ampliado de Patraix 100 Sociedad Limitada. ¡Es gratis!\nVer Informe Ampliado de Patraix 100 Sociedad Limitada\nVer el Informe Ampliado de Patraix 100 Sociedad Limitada\nInformación sobre Patraix 100 Sociedad Limitada\nPatraix 100 Sociedad Limitada tiene 24 años de antigüedad acumulados. Patraix 100 Sociedad Limitada se encuentra en Calle Belgica, 28. Su actividad CNAE está incluida en 4519 - Venta de otros vehículos de motor. Patraix 100 Sociedad Limitada está registrada como Sociedad limitada. Las ventas de esta empresa se enmarcan en el rango Menor de 300 mil €.\nDIREKT WAGEN S.L.\nVer Informe de Patraix 100 Sociedad Limitada


Nihon Monogatari: Nijojo, un castell que canta com els rossinyols\nNijojo, un castell que canta com els rossinyols\nFushimi, Heian, els palaus d'or i plata, els jardins Zen, els camins per filosofar... Quina diferència entre Tòkyo i Kyoto. Tan oposades com les síl·labes que formen els seus noms.\nEl tercer dia a Kyoto comença molt a prop del nostre hotel ja que visitem el veí castell de Nijo (Nijojo, d'ara en endavant). Es tracta d'un delicat palau envoltat per unes potents muralles. Res a veure amb el tradicional i potent estil de castell japonés que podrem veure més endavant a Osaka.\nL'edificació principal data del 1603, l'època d'esplendor del shogun Ieyasu Tokugawa, període del que ja havíem pogut admirar a Tokyo alguna edificació. Un cop superar l'impacte dels poderosos murs massissos de més de 10 metres d'alçada arribem a una gran plaça, senzilla i ordenadament japonesa. Són les 9 del matí, només hi ha 5 japonesos i 2 occidentals (nosaltres).\nBusquem la porta d'entrada.\nLa gran Porta Karamon.\nÉs, segons la guia, una porta amb forta influència xinesa que es pot apreciar, essencialment, a l'hastial ondulat del llindar. Impressiona passar-hi per sota.\nArribem a un nou pati "dur" presidit per l'edifici principal del palau. Les portes s'obren a les 9:20 hores. Decidim esperar. El mateix fa la família ja ponesa. A les 9:20 ja estem tots preparats per entrar però les enormes portes de fusta no s'obren de cap manera. A les 9:22 una de les japoneses no pot més i comença a picar. Ens obren. Ens descalcem i comencem una fascinant visita a un de les més belles construccions que hem pogut veure mai. Un viatge a una altra època, quan Kyoto era la capital del país.\nL'edifici està construit amb fusta i profusament decorat amb talles de tota mena d'animals, reals o imaginaris (a l'estil dels que no vam poder veure a Nikko). Les finestres i portes estan formades per requadres de paper que, curosament, cal renovar periòdicament. Els terres... bé del terra parlarem dintre d'unes línies.\nEl palau es conserva en perfecte estat. Cada estança, passadís o habitació encara conté unes meravelloses pintures en negre sobre or puntejades de verd, blanc o vermell. Pertanyen als artistes de l'escola Kano de pintura, una família de samuráis de classe baixa que es van especialitzar en la creació de paisatges a l'estil xinès (que com ja hem dit estava de moda per aquella època, el que són les coses!!!). Caldria destacar les planxes dels cirerers, pins i, principalment, les dels tigres. Les més impressionants de tota la visita.\nLa gràcia dels restauradors/conservadors de Nijojo és que han col·locat maniquís que representen el shogun, el seu seguici i tota la cort. Per un moment ens oblidem que som ninos i assistim a un cerimonial a la sala de recepcions; més tard ens relaxem a les dependències de l'emperador.\nL'únic problema és que ja s'ha començat a omplir de turistes japonesos disciplinats que no estan més de 5 minuts a cada sala (el temps que dura l'explicació gratuita que fa una màquina situada a cada habitació).\nDeixem passar els grups nombrosos per gaudir d'una de les atracción del Nijojo (que traduit significa el castell número 2). Ni més ni més que el seu popular sistema d'alarma, més conegut amb el poètic nom de "terra del rossinyol". Sembla difícil de creure però és veritat. Pels passadissos més propers a les estances del Shogun és impossible caminar sense sentir una mena de refilet. Fas una passa i sents l'ocellet, una altra i una altra i el terra vinga a cantar. Suau, molt suau, però suficient per se enxampat robant o conspirant contra el govern. L'alarma es dispara i ja has begut oli!\nÉs divertit observar les cares dels que descobreixen aquest "terra del rossinyol" per primer cop. Tothom prova de caminar de puntetes, fent saltironets o bé s'està quiet. Obervant què passa. I sempre passa que, trepitgis on trepitgis, toquis la fusta que més ràbia et faci, o no, canta el maleït ocell. Una alarma ben ecològica del segle XVII.\nFem el "tour" de l'interior del castell, recuperem el caçat i ens proposem descobrir els jardins. No són cap meravella, n'hem vistos de millors. Però estan tan ben cuidats!!!\nLa ruta, a partir d'aquí està molt pautada. Hem de seguir un camí concret que ens porta per altres edificis secundaris en els que trobem a faltar el terra cantaire.\nUn dels darrers segments dels jardins, llegim a la guia, és ric per la seva gran col·lecció de roques decoratives... Però nosaltres ja tenim de decidit quins records ens emportarem del castell número 2.\n// postejat per Jess Wong @ 18:19


Porto Carras Villa Galini Chalkidiki Grècia - Ofertes d'hotels amb els MILLORS DESCOMPTES EN LÍNIA\n24 llits dobles\nBarri Sitònia Pallini\nPer als viatgers què vulguin captar les imatges i els sons de Chalkidiki, Porto Carras Villa Galini és l'el·lecció perfecta. Des d'aquí, els viatgers poden gaudir d'un fàcil accés a tot el que aquesta viva ciutat ofereix. Amb la seva bona localització, l'hotel ofereix fàcil accès a les destinacions obligades de la ciutat.\nA Porto Carras Villa Galini, l'excelent servei i instal.lacions superiors faran de la vostra estada una experiència inoblidable. Aquest hotel ofereix nombroses instal.lacions en el lloc per satisfer el més exigent dels clients.\nTotes les instal.lacions per als clients, ofereixen comoditats destinades a assegurar tot el comfort possible. Tant si és un entusiasta del fitness o simplement busca relaxar-se després d'un dia dur, estarà entretingut per les instal.lacions de primera classe com bany, platja privada, centre esportiu, sauna, camp de golf (a 3 km). Amb una localització ideal i amb comoditats imbatibles, Porto Carras Villa Galini no troba competidors en cap categoria.\nEn arribar, cal abonar un dipòsit de 15000 EUR per si hi ha desperfectes. Aquest dipòsit es reemborsarà el dia de sortida en funció de l'estat de l'allotjament.


Avui, al rellegir el còmic de’n Miquel Fuster per tal de preparar-me unes classes, m’he adonat que aquest dibuixant i pintor té un bloc personal i no he pogut resistir-me d’enllaçar-lo.\nCom ell mateix escriu en la presentación del seu bloc: “Me llamo Miquel Fuster. Soy profesional del cómic y pintor y he pasado 15 años de mi vida en la calle. Quiero volver a ganarme la vida pintando y espero que este blog me ayude a ello.”\nArxivat a Educació social, Literatura, serveis socials | Leave a Comment »


Salses ràpides per a tot tipus d'amanides | Consumer\nLes amanides sempre et surten igual? Et donem cinc opcions i una infinitat de variants per amanir-les amb facilitat i trencar amb la monotonia\nData de publicació: Dimecres, 19deAgostde2020\nAmanir una amanida no és complicat. En general, amb tres ingredients bàsics com l’oli, el vinagre i la sal es poden fer unes vinagretes molt agradables, i variades, gràcies a la diversitat de productes que es comercialitzen avui dia. Existeixen moltes opcions per amanir les amanides; gairebé totes són econòmiques, pràctiques i fàcils de preparar, de manera que l’elecció entre les unes i les altres és una qüestió de gustos. En aquest article es ressenyen cinc salses ràpides i saboroses per amanir les amanides: des de les clàssiques vinagretes i maioneses, amb les seves variants, fins a altres agridulces, de formatge o de iogurt.\nCinc salses ràpides per a amanides\n1. Vinagretes, un amaniment clàssic amb moltes possibilitats\nPer amanir amanides, la salsa més utilitzada és la vinagreta. En general, acompanya amanides amb una base de fulles (enciams, canonges, escaroles, xicoira, rúcula, etc.), que a més contenen altres vegetals (cebolletas fresques, espàrrecs, tomàquets, pebrots), elements proteics (com a ous, pescats en conserva o fumats) i fins i tot algun toc fruiter. Les seves proporcions són tres mesures d’oli per una mesura de vinagre i un polsim de sal. La vinagreta és una emulsió inestable, ja que l’oli i el vinagre tenen densitats diferents i, si es deixa en repòs, aquests ingredients se separen. Per això és necessari batre-la just al moment d’amanir -ja sigui en un bol o en un got-, de manera que formi una crema uniforme.\nEn les vinagretes simples (oli, vinagre i sal) es pot jugar amb els diversos olis, vinagres i tipus de sal que existeixen al mercat. Però també és possible preparar vinagretes guarnides, que contenen elements sòlids, com a ceba, all, pebrots o trossets de fruites. La pinya, la poma, la mandarina, la taronja, les cireres i les maduixes van molt bé, igual que els fruits dessecats i la fruita seca, com a avellanes, nous, raïms passes, prunes passes, etc. Per a amanides més sofisticades, es poden emprar elements marins com a coral d’eriçó o de llamàntol, freses de salmó o trossets de marisc.\n2. La maionesa i les seves variants, tradició i distinció\nUna altra que serveix com a base de molts amaniments convertint-se en una de les salses ràpides preferides per a amanides és la maionesa. En l’actualitat, aquesta elaboració bàsica en la cuina tradicional amb prou feines es fa a casa per temor a la contaminació alimentària. No obstant això, si es prenen una sèrie de precaucions, es pot gaudir d’una estupenda maionesa casolana sense riscos. Per fer-la, tan sol cal introduir un ou trencat i un rovell d’ou cru en un got de batedora amb unes gotes de vinagre o de llimona i un polsim de sal. Es bat i es van agregant a poc a poc uns 300 ml d’oli d’oliva suau (o oli de girasol) perquè quedi una salsa fina. Després, es pot aromatizar amb suc de fruites o suavitzar-la amb unes cullerades de puré o crema de verdures o de bolets.\nEl principal ús de la maionesa (i les seves salses derivades) és la d’aglutinar amanides de diversos elements per donar-li forma d’ensalada russa, des de la tradicional ensalada russa de patata, pastanaga i ou cuit, fins al típic còctel de marisc amb gambes, llagostins cuits, trossets d’alvocat i pinya, amb salsa rosa. Entre les principals variants de la maionesa es troben les següents opcions:\nSalsa andalusa. Es tracta d’una altra salsa casolana: maionesa, puré de tomàquet concentrat i pebrot morrón picat. S’empra per a amanides amb trossets de peixos i mariscs.\nSalsa tártara. Maionesa, tàperes, cogombret, cebolleta en vinagre, olives, ou cuit picat, puré d’anxoves i mostassa de Dijon. S’utilitza en amanides amb ous cuits, trossets de peix en salazón i fumats.\nSalsa rosa. Maionesa, suc de taronja, puré de tomàquet, brandi, salsa Perrins i tabasco. S’usa en amanides en les quals hi ha lligar marisc amb fruites i trossets de patata.\nSalsa russa. Maionesa, daditos de llagosta cuita, caviar, mostassa i salsa Perrins. En si, més que salsa, és ja una guarnició exquisida. Si es col·loca sobre unes fulles d’endívia o d’enciam, juntament amb unes làmines de poma, s’obté una amanida molt saborosa.\n3. Salsa de iogurt, el punt àcid de l’amanida\nAmb ajuda d’una batedora, es barreja un vasito de iogurt natural amb quatre cullerades d’oli d’oliva, una cullerada de suc de llimona (o de vinagre), una dent d’all i un polsim de sal. Aquesta salsa acompanya de meravella a les amanides de patata amb bacallà, amanides amb fruita seca i amb fruites. Igual que les altres salses, es pot guarnir amb trossets de vegetals, de fruites o adobats, per renovar els matisos de sabor i de textura.\n4. Salsa de formatge, el contrapunt de les fulles amargues\nSalses de formatge hi ha tantes com a tipus de formatge existeixen. Es poden elaborar en fred o en calent (són molt utilitzades amb les pastes i les carns), però per agregar a una amanida la millor opció -i més senzilla- és emprar un formatge cremoso o de pasta tova i fer la salsa en fred, molt recomanable per a les amanides fredes. Per a això, es baten uns 50 grams de formatge amb tres cullerades d’oli d’oliva i una cullerada de vinagre de sidra (o una cullerada de sidra sense bombolles) i es posa a punt de sal. Llest! Ja està una salsa magnifica per amanir amanides amb fulles de forta de sabor (com les d’endívies o escaroles, que tenen un sabor amarg). La salsa de formatge suavitza aquest gust.\n5. Salsa agridulce, equilibri de sabors per a amanides de la terra\nHi ha moltes formes d’elaborar aquesta salsa. En principi, es tracta d’aconseguir una salsa estable on els elements dolços de suc de taronja o de mel s’uneixin i conjunyeixin amb elements agres o àcids, com el suc de llimona o de llima, el vinagre i l’oli. Per fer una salsa agridulce molt senzilla, es carameliza el suc d’una taronja amb una cullerada de sucre. Quan el caramel estigui daurat, es retira el cassó del foc i s’afegeixen quatre cullerades d’oli de llavors, una o dues cullerades de vinagre d’arròs i unes gotetes de salsa de soia. Es bat amb una forquilla fins a aconseguir una emulsió. Aquesta salsa està indicada per a amanides amb elements cárnicos com a trossets de pollastre amb bolets, o xampinyons, o espàrrecs trigueros: sabors de terra que queden suavitzats amb el contrapunt agridulce.\namanides cuinar salses


L’Audiència Nacional no fa cas de la Fiscalia i manté en llibertat l’activista dels CDR | betevé\nLa sala d'apel·lacions ha rebutjat el recurs del ministeri públic, que demanava empresonar Tamara Carrasco i acusar-la de terrorisme\nRedacció | dilluns, 4 de juny del 2018, a les 14.32\nLa sala d’apel·lacions de l’Audiència Nacional ha rebutjat el recurs de la Fiscalia contra la decisió del jutge de deixar en llibertat provisional l’activista dels CDR Tamara Carrasco. L’Audiència confirma les mesures cautelars que ha de complir l’activista i, tot i la petició de la Fiscalia, no valora els delictes dels quals se l’acusa.\nDesprés de prendre-li declaració, el jutge Diego de Egea va rebaixar l’acusació de terrorisme i rebel·lió per la de desordres públics. Al cap d’uns dies, la Fiscalia va recórrer la decisió per demanar que es reconsiderés la decisió del jutge i demanar-li que mantingués la imputació per terrorisme i rebel·lió i decretés les presó provisional o li imposés una fiança.\nLa sala d’apel·lacions no ha atès la petició i manté les mesures cautelars que va dictar el jutge, entre d’altres, la retirada del passaport, la prohibició de sortir del seu municipi si no és per anar a treballar i l’obligació de comparèixer cada setmana al jutjat.\nDe moment, la sala no es pronuncia sobre la qualificació definitiva dels delictes a l’espera que s’acabi la instrucció del cas. Tot i així, considera que no hi ha indicis de “la gravetat necessària” per empresonar a l’activista i destaca que ha complert “escrupolosament” les restriccions que li van imposar. L’Audiència tampoc creu que hi hagi risc de fugida perquè no consta que tingui “ni mitjans ni contactes internacionals idonis per escapar-se de l’acció de la justícia”.\nEls motius del jutge per deixar-la en llibertat\nLa Guàrdia Civil va detenir Tamara Carrasco a principis d’abril a Viladecans i la van portar a Madrid per declarar davant del jutge. Quan va quedar en llibertat, però, no es fer pública la interlocutòria del jutge. La resolució al recurs de la Fiscalia ha permès conèixer alguns detalls de la investigació com que segons les diligències policials, la investigada va dirigir i coordinar els actes de “sabotatge” que els CDR van fer durant la Setmana Santa. També se li atribueix un àudio en què donava instruccions sobre com actuar en cas de vaga general.\nEn l’escrit, el jutge assegura que no hi ha proves que formi part de cap organització criminal i “menys encara terrorista” i destaca que a l’escorcoll a casa seva no es va trobar cap “text amenaçant, ni fotografies, ni projectes d’atacs”. A més, de Egea recorda que els CDR no estan il·legalitzats i que els actes protagonitzats per l’activista s’emmarquen en la “propaganda política per a la conscienciació popular dels fins polítics”.


Preguntes Freqüents, FAQs - Tienda Oficial Vilars Rurals\n> Preguntes Freqüents, FAQs\nQuè és un e-BOX VILARS RURALS?\nEls e-BOX Vilars Rurals són vals regals virtuals per regalar experiències familiars. S’envien directament per email i són bescanviables per reserves als hotels familiars Vilars Rurals. Pots consultar la llista completa d’experiències a l’apartat “Escull el teu regal” de la pàgina principal.\nOn puc adquirir els e-BOX VILARS RURALS?\nA la pàgina web de la Botiga Vilars Rurals. Escull un e-BOX, afegeix l’ocupació i règim i fes clic a “Afegir a la Cistella”. Només hauràs d’emplenar un formulari de la comanda, realitzar el pagament (amb targeta bancària o PayPal) i consultar l’email. L’últim pas és el més fàcil: regala’l a qui més estimes! Els e-BOX Vilars Rurals no es poden comprar per telèfon.\nL’e-BOX és virtual o puc obtenir-lo físicament?\nLa imatge que acompanya cada e-BOX a la botiga és virtual i no es pot obtenir en una caixa física. Una vegada realitzat el pagament, rebràs un email amb el val regal que pots imprimir per entregar als afortunats.\nVALIDESA I INFORMACIÓ PER REGALAR UN e-BOX VILARS RURALS\nQuina diferencia hi h entre els diferents tipus d’ e-BOX?\nEls e-BOX Vilars Rurals permeten fer quatre tipus de regal personalitzats segons l’ocasió: Nadal, Aniversari, Benvingut Nadó i Sortida en Família. Com pots veure a la caixa, presenta un val regal diferent, tot i que inclouen els mateixos serveis als nostres tres hotels rurals a Catalunya.\nQuè signifiquen les temporades Alta, Mitjana i Baixa?\nAlta, Mitjana i Baixa diferencien les dates en les que serà vàlid cada e-BOX:\nAlta: l’e-BOX val per una estada a qualsevol època de l’any.\nMitjana: l’e-BOX val per una estada durant tot l’any excepte Setmana Santa, el mes d’agost i Nadal.\nBaixa: l’e-BOX val per una estada durant tot l’any excepte ponts, Setmana Santa, el mes d’agost i Nadal..\n*Sempre sota disponibilitat de l’hotel en el moment de fer la reserva per telèfon.\nDurant quant de temps son vàlids els e-BOX?\nL’e-BOX és vàlid durant un any des de la data de la seva compra. A l’email de confirmació podràs veure la data en que es va comprar l’e-BOX i així, confirmar la data exacta.\nPuc escollir las dates de l’estada que vull regalar?\nNo. A través de la botiga Vilars Rurals no és possible fer cap reserva, i per tant escollir les dates de l’estada.\nSi vull fer dos regals, els rebo per separat en dos emails diferents?\nSi els compres en una mateixa comanda, rebràs els dos vals regals en un mateix correu electrònic, els que ens hagis facilitat. En cas de que desitgis tenir-los per separat perquè són per a famílies diferents, hauràs de realitzar dos comandes per separat.\nCom puc comprar un e-BOX?\nRegalar una estada a Vilars Rurals és molt fàcil. Només has d’escollir:\nTipus d’e-BOX: Nadal, Aniversari, Benvingut Nadó o Sortida en Família.\nVilar Rural: Arnes, Cardona o Sant Hilari.\nTemporada: Alta, Mitjana o Baixa.\nNúmero de nits1, 2 o 3.\nPer saber més detalladament com funciona el procés de compra, pots visitar l’aparat "Com funciona?.\nQuines formes de pagament s’accepten?\nEl pagament haurà de ser amb VISA, Mastercard o PayPal. Pots obtenir més informació sobre el sistema de pagament que utilitzem a l’apartat "Pagament segur".\nPuc modificar la meva comanda? I cancel·lar-la?\nUn cop realitzat el pagament, l’e-BOX no es podrà modificar ni canviar, i en cap cas es retornarà l’import.\n¿Què puc fer si he perdut el val regal? [+] Veure més\nEl val regal s’envia per email. Recuperant l’email, pots decarregar el val regal tantes vegades com desitgis. En cas d’haver perdut l’email on s’adjuntava el val, escriu a info@vilarsrurals.com amb l’assumpte “PÉRDUA VAL REGAL” adjuntant la factura i l’email de confirmació de la compra.\nRESERVAR UNA ESTADA\nM’han regalat un e-BOX, què he de fer per reservar la meva estada?\nSi has rebut un e-BOX (Nadal, Aniversari, Benvingut Nadó o Sortida en Família), pots fer la reserva únicament per telèfon al Vilar Rural corresponent. T’aconsellem que facis la teva reserva l’abans possible per tenir més dates on es escollir. Per fer la reserva, necessitaràs mencionar que has rebut un e-BOX Vilars Rurals i especificar el codi de referència (detallat a l’email de confirmació). El dia de la teva experiència, presenta el val regal i l’email de confirmació que t’hauran entregat.\nUna vegada feta la reserva, ¿què he de presentar a l’hotel?\nPer poder gaudir de la teva estada a Vilars Rurals, és obligatori entregar el val regal i l’email de confirmació a recepció.\nPuc canviar o cancel·lar la data de la reserva?\nSí, sempre i quan ens avisis amb una antelació mínima de 48 hores al dia de l’arribada a l’hotel. Per canviar o cancel·lar la data de la reserva de la teva estada hauràs de fer-ho segons la nostra política de cancel·lació.\nHi ha alguna restricció de dates al reservar?\nCada e-BOX és vàlid per unes determinades dates segons la temporada (Alta, Mitjana i Baixa).\nAlta: reserves durant tot l’any.\nMitjana: reserves durant tot l’any excepte Setmana Santa, el mes d’agost i Nadal.\nBaixa: reserves durant tot l’any excepte ponts, Setmana Santa, el mes d’agost i Nadal.\nA més a més, la reserva està subjecta a la disponibilitat de dates de cada hotel. Tota la informació sobre la disponibilitat de dates la obtindràs trucat al Vilar Rural corresponent (veure telèfons)\nRecorda la validesa del teu e-BOX, i tingues en compte, a l’hora de fer la reserva, que la data de l’estada ha de ser anterior a la data de caducitat (un any en el moment de fer la compra). Quan més a prop estiguis de la data de caducitat, menor disponibilitat hi haurà, per la qual cosa et recomanem que reservis amb suficient antelació. Sobretot si busques una estada a l’estiu, ponts o festes de Nadal.\nHauré de pagar un cost addicional un cop arribem a l’hotel?\nNo. El teu e-BOX Vilars Rurals et dona dret a gaudir de l’experiència tal i com es descriu al val regal. Si vols algun servei o activitat addicional, hauràs d’abonar el seu import directament a l’hotel. La Taxa Turística no està inclosa en el preu de compra de l’e-BOX i haurà de ser abonat a la recepció de l’hotel.\nEls e-BOX inclouen un màxim de 3 nits. Puc allargar l’estada?\nSí, sempre que hi hagi disponibilitat al Vilar i s’aboni la diferència. És necessari informar al realitzar la reserva per telèfon.\n¿Cómo puedo consultar las actividades y servicios que incluye mi regalo?\nA vilarsrurals.com t’expliquem què són i en què consisteix una estada a Vilars Rurals. Les activitats estan incloses en l’estada (excepte “Territori Aventura” a Arnes o el parc “Sant Hilari Aventura” a Sant Hilari). Si tens algun dubte sobre els serveis, visita l’apartat de "Preguntes Freqüents" del web dels hotels (www.vilarsrurals.com).\nNo has trobat la resposta a les teves preguntes? El nostre Servei d’Atenció al Client està a la teva disposició per ajudar-te.\nContacta amb el nostre Servei d'Atenció al Client


Qualitat democràtica - Levante-EMV\nA alguna gent de l’esquerra postmoderna se li està emplenant la boca amb el tema de la baixa qualitat democràtica a l’Estat espanyol. I, potser, tenen raó. Però una raó esbiaixada.\nPablo Iglesias ha aprofitat la campanya catalana per a continuar amb la seua estratègia de fer-se notar sempre. I això estaria molt bé si anara acompanyat d’una bona dosi d’humilitat i també, i perquè no dir-ho, de coherència.\nAmb la detenció humiliant de Pablo Hasél al rectorat de la Universitat de Lleida, les xarxes socials s’han emplenat de comentaris demanant el seu alliberament immediat, a la qual cosa m’afegisc. No és presentable que els mateixos polítics que estan demanant la llibertat de Hasél i que ara mateix estan governant, no actuen més eficientment per tal que l’Estat espanyol deixe de tindre el trist honor de ser un dels països que més artistes té empresonats.\nTampoc és de rebut que aquesta esquerra postmoderna s’ompli la boca demanant la llibertat d’aquest home i que gent dels seus àmbits d’influència, demanara el processament de Lidia Falcón, una feminista històrica que va patir en les seues carns el franquisme, per unes declaracions que consideren ofensives. Com tampoc diu massa de la seua qualitat democràtica estar permanentment assetjant a aquella gent que no pensem com aquesta elit assentada al postmodernisme neoliberal i que considera que els desitjos s’han de convertir en llei, malgrat que això afecte negativament a més de la meitat de la població, que som les dones.\nNegar que l’origen de l’opressió de les dones és, precisament, haver nascut dones, també ens pot resultar ofensiu per a molta gent, però no anem demanant empresonaments per a ningú. Senzillament pensem que poden haver-hi diversitats d’opinió dins d’un estat democràtic. Negar que les violències que patim les dones és, precisament per haver nascut dones és, almenys per mi, molt ofensiu, perquè l’origen de totes i insistisc en què totes les violències masclistes que patim són conseqüència del nostre sexe femení.\nPregaria una mica d’humilitat a tot aquest allau de gent que afirma que els seus desitjos estan per damunt de drets ja aconseguits per les lluites feministes i que milloren la qualitat democràtica dels Estats. Però clar, demanar humilitat a qui de forma continuada practica l’arrogància, és potser una quimera.\nDeurien aprendre de la ministra Yolanda Díaz, qui, amb la seua senzillesa i humilitat ha aconseguit uns acords entre els actors socials en moments tan durs, com possiblement mai s’hagueren somiat. I això sí que és treballar per a tota la població. I no sols per qui et dona suport i, per tant, exigeixen que es legisle per al seu gust, encara que siga a costa dels drets d’altres persones. La qualitat democràtica d’un Estat també es mesura en indicadors de major grau d’igualtat real entre dones i homes, no desdibuixant aquestes diferències i esborrant drets de la meitat de la població.\nLa vergonyosa detenció de Pablo Hasél devia fer reflexionar a molta gent del Govern de Pedro Sánchez en molts sentits. Perquè tampoc es demostra qualitat democràtica amb els fets que van passar a Linares, o que es permeta la lloa de terroristes d’Estat condemnats per ser-ho, però no passe al mateix quan qui fa les lloes són gent del carrer. Acceptar que si ho fan els de sempre, els poderosos està ben fet, però si ho fa gent anònima, mereix un càstig és del tot una gran mancança democràtica.\nMenys crítiques, més humilitat, més treball per millorar la qualitat democràtica de tota la societat. La de les dones també.


Lo Blog del Bep: Els ODS és la teràpia per tranquil·litzar-nos la consciència?\nEls ODS és la teràpia per tranquil·litzar-nos la consciència?\nAl setembre de 2015, 193 països, van aprovar els Objectius de Desenvolupament Sostenible (ODS) a l'Assemblea General de Nacions Unides. Uns objectius que conformen l'anomenada Agenda 2030, una agenda universal ambiciosa que situa els drets humans en el centre, sense deixar ningú enrere. O al menys aquest hauria de ser el seu objectiu.\nEls ODS van arribar com una manifestació d'una evidència incontestable, d'un bany de realitat. Eren fruit d'un equilibrat consens, ple d'interessos afins i tot contraposats; d'un esforç molt ambiciós, encara que incomplet (sense abordar el fenomen de la immigració), presentaven com a principal novetat l'interès per la implicació empresarial i ciutadana, la fixació de fites i l'establiment d'indicadors que poguessin permetre la seva anàlisi periòdicament.\nÉs veritat que els ODS han pecat d'anar amb el lliri a la mà, acumulant defectes de forma i fons, com que a totes les iniciatives d'organismes transnacionals els faltava la capacitat coercitiva d'obligar al compliment dels compromisos assumits per cada país, a part de no tenir cohesionat un lideratge comú que permeti que tots i cadascun dels països se’ls sentin com a propis.\nLa inexistència d'òrgans que supervisin el compliment dels mateixos brilla per la seva absència, i ho deixa tot en mans dels diferents actors (països, regions, ciutats, governs o empreses) siguin capaços de comprometre’s amb el compliment d'uns objectius molt dispars. Personalment em sorprèn la paradoxa que no s'hagi comptat amb els recursos que la intel·ligència artificial pot aportar per a l’assoliment d’aquests objectius. Tampoc s'han elaborat guies sobre com fer-ho. Tot i que probablement els propis ODS ja són la guia que hem de seguir i, en conseqüència, les eines per aconseguir-ho se les hagi d’empescar de cada un dels actors.\nVull posar un exemple d'aquesta manca de concreció, com ho és la dificultat per delimitar la línia que delimita la pobresa. Com és sabut la pobresa té múltiples cares i pot ser abordada des de diferents perspectives. Per exemple, el no tenir accés a l’aigua potable en països africans o del sud d'Àsia pot ser un factor potenciador de la pobresa. D'altra banda, podem veure com la falta d'ingressos per mantenir la calefacció a l'hivern pot ser un altre agent que permeti delimitar la pobresa en països desenvolupats d'Europa. Aquests dos exemples defineixen dues realitats molt diferents. I de dues maneres d'experimentar la pobresa, el caràcter relatiu en el temps i en l'espai fa enormement complex trobar una manera precisa de mesurar-la i per tant dificulta molt més esbrinar com combatre-la i complir amb el primer dels 17 objectius de els ODS.\nLa concepció dels ODS com una actuació global en 17 àmbits d'intervenció específics, en els que qualsevol actor pot treballar per assolir la seva fita, independentment del seu: sector, àmbit o objectiu, ha arribat a donar als ODS un èxit mediàtic sense precedents. Tant és així, que si en un discurs l'orador no parla de la seva aposta pels Objectius de Desenvolupament Sostenible corre el risc de ser repudiat pels mitjans de comunicació. Així han estat les coses des de 2015, quan l'objectiu fonamental per a bastir els ODS han de ser les aliances mitjançant el diàleg.\nSempre he cregut que han importat més les aparences que els continguts i, també com sempre, a Espanya anem amb més retard del compte. Al 2018 es va crear la figura de l'alta comissionada, amb dependència directa de la presidència de Govern; es va aprovar al 2019 el Consell de Sostenibilitat, òrgan assessor de Govern (per cert, mai s'ha reunit), que ara vol modificar-se per ampliar-lo a 50 vocals fent-ho dependre de la Secretària d'Estat de l'Agenda 2030. Simultàniament segueix existint a Espanya un inoperant Consell Estatal de Responsabilitat Social de les Empreses (CERSE), integrat en el Ministeri de Treball, que també es vol modificar, amb la qual cosa es constatarà una curiosa duplicitat de funcions amb el Consell de Sostenibilitat. Així ens va!\nDes que es van aprovar els ODS moltes empreses i entitats de Tercer Sector s'han involucrat fins a l'extrem d’utilitzar-los com el seu propi horitzó comú, incorporant-los a la mecànica diària de la seva activitat habitual, treballant per a la seva consecució. També aquest compromís l'han segellat moltes de les universitats amb nous i singulars projectes. L'àmbit acadèmic ho té assumit entre en la seva activitat diària i s'hi ha posat a treballar, cosa gens fàcil quan els mitjans són escassos, i quan ja els propis ODS són una estranya paradoxa perquè s'atén al que el sistema demana i s'observen en la pràctica les debilitats i enganys del propi sistema: la desigualtat, o els vergonyosos retalls en sanitat i educació.\nAquestes contradiccions es desprenen també de l'informe "Agenda 2030 en els mitjans de comunicació", elaborat per CANVAS Estratègies Sostenibles (1), en col·laboració amb l'empresa de Data Science Graphext en què s'analitza la presència dels ODS en el discurs dels mitjans de comunicació i les xarxes socials.\nSegons aquest estudi, els cinc ODS amb més presència en els mitjans de comunicació són:\n1. ODS 13, Acció pel clima (41,5%).\n2. ODS 3, Salut i benestar (26,7%), per influència directa de la pandèmia.\n3. ODS 11, Ciutats i comunitats sostenibles (24,2%).\n4. ODS 8, Treball decent i creixement econòmic (22,8%).\n5. ODS 7, Energia assequible i no contaminant (22%).\nEn canvi els objectius que, a primer cop d'ull, ens semblarien com més transcendents perquè afecten directament a la persona, han tingut una menor cobertura en els mitjans de comunicació:\n1. ODS 1, Lluita contra la pobresa (11,8%).\n2. ODS 5, Igualtat de Gènere (11,7%).\n3. ODS 10, Reducció de les desigualtats (11,6%).\n4. ODS 4, Educació de qualitat (11,5%).\n5. ODS 2, Fam zero (5,2%).\nDavant d'aquestes contradiccions, em plantejo si estem davant d'un analgèsic per calmar la mala consciència del Club Bilderberg, o realment ens estem plantejant uns compromisos que permetin entreveure un món sostenible; tant a nivell econòmic, com a nivell ètic o s nivell humà.\nJa hem perdut cinc anys, i tots sabem que l'Agenda 2030 no podrà complir-se perquè els polítics així ho han decidit. Encara que, naturalment, seguiran omplint-se la boca parlant en públic dels ODS i acabaran culpant a la pandèmia dels retards acumulats des de 2015. Perquè no seguim perdent el temps, crec que ja comença a ser és hora de donar-li el protagonisme necessari a la Societat Civil perquè, des de la decència i sense subterfugis, es decideixi a plantar cara al desafiament global, assumint com a propi aquest gran repte comú.\nPer a consultar l'informe: "Agenda 2030 en els mitjans de comunicació", podeu fer-ho en aquest enllaç:\nPublicat per Bep a diumenge, de febrer 21, 2021\nLa llibertat d'expressió com a agent de cohesió de...\nEls ODS és la teràpia per tranquil·litzar-nos la c...


EL SECRET DE CHRISTINE FALLS - BENJAMIN BLACK - 9788498242065\nEstás aquí: Literatura > Libros de Novela Negra > El secret de Christine Falls, Benjamin Black\nAl dipòsit de cadàvers on treballa Quirke sempre és fosca nit. Però hi ha secrets que no es poden mantenir ocults i acaben sortint a la llum. Un dia, després... Leer más\nOtros libros de Black, Benjamin son L’altre Nom De Laura, A La Recerca De L'april, órdenes Sagradas, Quirke 7. Las Sombras De Quirke, Quirke 6. órdenes Sagradas, Los Lobos De Praga, La Rossa Dels Ulls Negres y El Lemur Fg. .\nPortada: El secret de Christine Falls de Edicions Bromera, S.L.\nEditorial: Edicions Bromera, S.L. | 29/05/2007\nEl autor de El secret de Christine Falls, con isbn 978-84-9824-206-5, es Benjamin Black, el traductor de su idioma original de este libro es Eduard Castaño I Montserrat, esta publicación tiene trescientas sesenta páginas.\nEsta publicación está editada por Edicions Bromera, S.l.. Su andadura comenzó en 1986 y tiene su sede en Valencia. Tiene más de 2030 publicaciones publicadas. Esta editorial tiene textos sobre todo de Teatro, Novela Y Narrativa, Ensayo, Poesía y Infantil Y Juvenil. Edicions Bromera, S.l. tiene las siguientes colecciones de obras: Gran Teatre Bromera, Col·lecció Babalà, La Tarumba Teatre, Biblioteca Joan F. Mira, Esfera entre otros. En esta editorial han publicado libros Pasqual Alapont, Josep Lozano, Joan Francesc Mira, Joan Fuster, Isabel-clara Simó entre otros. Edicions Bromera, S.l. convoca los siguientes premios: Premi De Teatre Infantil Xaro Vidal, Premi De Literatura Eròtica La Vall D'albaida, Premis Vicent Andrés Estellés De Burjassot, Premis Literaris Ciutat De València, Premi Enric Valor De Novel·la entre otros.


El blog de l'Eduard Vallory: de març 2006\nL’estiu de 2004, un diputat socialista em deia il·lusionat que en aquesta legislatura Maragall i Zapatero podien solucionar l’encaix a Espanya de les dues principals comunitats nacionals diferenciades: Catalunya i el País Basc. La via, deia, era demostrar amb la reforma de l’Estatut català que l’Espanya plurinacional era possible, i abordar aleshores el conflicte basc a través d’un major reconeixement nacional d’Euskadi.\nDe fet, un any abans el candidat Maragall ja havia dit que davant el descontent català només hi havia dues alternatives democràtiques: o Espanya es transformava de veritat en un Estat plurinacional, on Catalunya s’hi sentís reconeguda; o Catalunya optava per separar-se’n i ser independent. Havia arribat doncs l’hora de demostrar amb fets i amb concrecions jurídiques que l’Espanya plurinacional era possible.\nLa diferència entre un Estat descentralitzat –federal o no– i un de plurinacional és que el segon reconeix la capacitat de decisió de comunitats amb identitat nacional diferenciada. Ferran Requejo ja ha explicat més d’un cop que l’aplicació d’aquesta plurinacionalitat requereix d’importants canvis constitucionals, en termes liberals de protecció i reconeixement de les minories nacionals i en termes democràtics de la seva participació en el sistema polític.\nPerò els diputats catalans, pressionats pels compromisos electorals, van iniciar una reforma d’Estatut deixant de banda la de la Constitució. La raó, deien, era que el PP no acceptaria la modificació constitucional. I malgrat això, es mantenia l’objectiu de reconèixer Catalunya com a nació en una Espanya com a Estat plurinacional, amb un sistema de finançament diferenciat i amb les competències protegides.\nJustament aquest va ser l’èxit de l’acord de reforma aprovat pel Parlament: per primer cop, una proposta de mínims del 90% de diputats explicitava el caràcter nacional de Catalunya i la condició plurinacional d’Espanya. Intuïtivament, responia al que més endavant han mostrat les enquestes del CIS i del Centre d’Estudis d’Opinió: la majoria de catalans consideren Catalunya una nació, i gairebé la meitat vol que tingui estructures d’Estat –sigui federat o independent.\nNo cal ser un expert per a veure que la reforma de l’Estatut que finalment s’aprovarà al Congrés ja no respon a aquella lògica i no solucionarà el descontent català de què parlava Maragall. El reconeixement de la plurinacionalitat d’Espanya no ha estat possible ni amb les millors condicions. Que ningú s’enganyi doncs amb el final feliç: ERC ha fracassat i el PSOE ha guanyat, sí. Però més enllà dels partits, el descontent català seguirà amb més força que mai, i creixent.\nPublicat a Canvi 16 (30 de març)\nPublicat per Eduard Vallory i Subirà a 2:05 a. m. Cap comentari:\nS'ha donat a conèixer públicament a Londres l'informe Power to the People, que un grup d'experts ha estat elaborant en el darrer any i mig per tal de donar resposta al que es percep com signes de debilitació de la democràcia (aquí podeu llegir el resum executiu). Vist amb ulls d'un català la preocupació fa somriure: a la Gran Bretanya, els militars no discuteixen les decisions del govern democràtic, els mitjans de comunicació són crítics i solvents, al govern democràtic i al parlament no hi ha antics ministres de dictadures i hi ha un respecte escrupulós pel perfil professional de la funció pública. Però potser justament per això, es prenen seriosament la baixada progressiva de participació electoral i la militància en partits. De fet, aquesta és una de les conclusions: la crisi afecta el sistema clàssic de partits i la seva dinàmica, i no pas la consciència política dels ciutadans, com ja havia demostrat Pipa Norris en l'estudi Critical Citizens publicat fa uns anys. Potser algun dia els partits de casa nostra se n'adonaran, esperem que no sigui massa tard.\nPublicat per Eduard Vallory i Subirà a 5:07 p. m. Cap comentari:\nDe galls, penells i mitjans\nDe tant que l’amic Quico Homs parlava de gallines, he recordat quan de petit ens ensenyaven que si a un gall l’agafes pel cos i l’inclines a una banda i després a la banda contrària, veuràs que sempre manté el cap dret, amb un equilibri impassible al balanceig del cos.\nÉs doncs paradoxal que hagi estat el gall l’animal representat als penells que giren cap allà on va el vent, al revés del que s’esdevé en l’animal: mentre el cap del gall mai no perd la seva orientació, el penell no té altra orientació que la del vent que bufa.\nSi pensem en la funció dels mitjans de comunicació en una democràcia, possiblement arribarem a la conclusió que hauria de ser més pròxima a la dels galls, mantenint la seva orientació per molt que la política faci giragonses de tota mena, que no pas a la dels penells, canviant de línia segons els vents que bufin.\nTristament, com que vivim en una democràcia amb peus de fang, fundada sobre la legitimació d’una dictadura mai no jutjada i que mai no ha hagut de demanar perdó, els nostres mitjans de comunicació no són equiparables als de les democràcies de llarga tradició. L’episodi històric que recull el film “Good Night and Good Luck” ens sembla ciència ficció.\nNo és estrany. Dins els quaranta anys de censura i repressió franquista (30.000 desapareguts, segons el Consell d’Europa) hi ha l’època d’eclosió dels mitjans de comunicació de masses, i diverses generacions de periodistes, polítics i ciutadans del nostre país han crescut en la por, en el pensament dirigit, en la mirada acrítica i, com a molt, en el cinisme.\nEl debat sobre l’Estatut ha estat una ocasió magnífica per a comprovar la possibilitat d’aquesta funció crítica. En els darrers dos anys, els partits catalans han anat canviant d’arguments sense pudor, i han exigit als mitjans que s’adaptessin en cada moment a la nova realitat. Han demanat penells que no posessin en evidència les seves contradiccions.\nAixí, als qui elogiàvem que el president Maragall volgués reformar la Constitució i diferenciar nacions i regions, ens van dir filosocialistes. Als qui vam criticar que ERC acceptés reformar l’Estatut en base a la Constitució del 78, regalant la investidura a Zapatero, ens van dir dissidents. I als qui vam celebrar que abans del 30-S CiU es plantés dient que o es feia un Estatut de nivell o no es feia, ens van dir convergents.\nNo ha passat tant de temps com perquè ens n’haguem oblidat. I ara que els ziga-zagues dels partits han dut a un consens de reforma de l’Estatut que, objectivament, desvirtua l’acord aprovat pel Parlament, als qui ara discrepem se’ns acusa de fer el joc a Esquerra i de participar en una “guerra” dins el catalanisme. Tot i mantenir la mateixa postura que fa dos anys era maragalliana i fa sis mesos era convergent.\nL’esquema de la democràcia és que els ciutadans tenen unes idees sobre com s’ha d’organitzar la societat i donen suport a les forces polítiques que són capaces de traduir-les en projectes polítics. I entre d’altres, la funció dels mitjans de comunicació és esdevenir l’espai públic de debat d’aquestes idees i analitzar quina és la coherència dels respectius projectes polítics.\nEn el cas de l’Estatut, les forces polítiques catalanes ens van explicar els objectius d’impulsar-ne la reforma i també els límits a negociar. Tot i així, a l’hora de la veritat el resultat de la negociació a Madrid ha estat que la majoria parlamentària espanyola no s’ha mogut ni un milímetre, mentre que la majoria parlamentària catalana ha desistit dels seus objectius i els ha canviat per uns quants rèdits.\nCom indicava Jaume Sobrequés, els partits catalans han demostrat que la definició de nació que tots ells incloïen en les seves propostes, que el Parlament va aprovar i que Manuela de Madre va defensar al Comitè Federal del PSOE, era un simple objecte de regateig que ningú no es creia. I això malgrat que les enquestes recents mostren que la majoria de catalans consideren Catalunya una nació.\nQuè hem de fer ara, els mitjans i els ciutadans? Hem d’aplaudir acríticament? O hem d’analitzar si paga o no la pena un Estatut sense definició de nació ni nou finançament? Ens hem d’adaptar a les posicions dels partits, com fan els penells segons el vent? O bé hem de veure fins a quin punt s’han apartat de les idees que volíem que defensessin?\nSegons el Centre d’Estudis d’Opinió del Govern, un 47,2% de la població vol que Catalunya tingui estructura d’Estat, sigui federat a Espanya (32,4) sigui independent en l’Europa unida (14,8). Els qui compartim aquesta idea política hem d’exigir als partits una actuació que la faci possible, premiant la coherència i castigant la incoherència en cada moment, inclús als referèndums. Potser això incomodarà al tacticisme, però de ben segur beneficiarà la nostra cultura democràtica.\nPublicat al diari Avui (16 de març)\nPublicat per Eduard Vallory i Subirà a 11:55 a. m. Cap comentari:\nNomés hi ha una nació: la seva\nAl llarg del procés de reforma de l’Estatut s’ha dit més d’una vegada que si bé el reconeixement nacional era important, encara ho era més el canvi de sistema de finançament. Segons l’acord del PSOE (PSC inclòs) amb CiU i ICV, però, ni es canviarà el sistema de finançament –més enllà d’algunes modificacions– ni es reconeixerà Catalunya com a nació. No hi ha dubte que l’acord de finançament és un fracàs estrepitós. Però alhora, s’ha relativitzat l’absència del terme ‘nació’ a l’articulat, afirmant que la referència de què pensa una part del Parlament al respecte és suficient.\nÉs curiós que el relativisme i pragmatisme dels nostres negociadors no tingui en compte que la seva contrapart avança just en la direcció oposada. Per exemple, si fos qüestió d’estalviar reiteracions, a l’ambiciós Proyecto Nacional de Reformas de España (2005) impulsat per Zapatero no caldria que la paraula ‘nacional’ hi sortís més de cent vegades, sempre referides a Espanya. I és que per al poder polític espanyol, la negociació de la reforma de l’Estatut ha estat una ocasió magnífica per a corregir les desviacions de pluralitat nacional que encara quedaven des del reestabliment de la Generalitat.\nNo és pas estrany. Tot bon polític responsable, en el seu lloc, faria el mateix: no és època per a permetre posar en dubte qui és la nació. De fet, el catedràtic de Harvard Alberto Alesina i Enrico Spolaore han exposat en el llibre The Size of Nations (MIT Press, 2003) que la dimensió òptima d’una nació es mesura per l’equilibri de guanys entre els beneficis de la mida del país i els costos de la seva heterogeneïtat. És a dir, que sigui prou gran com per a abaratir costos, però no massa divers com per a encarir-los.\nEn aquest esquema, deixen clar que són nacions similars a Catalunya les que responen millor a aquest equilibri, perquè tenen l’avantatge de pertànyer a un mercat més gran, l’Europeu, i al mateix temps poden desenvolupar una democràcia suficientment pròxima al ciutadà. Ara bé, Alesina i Spolaore diuen que el monopoli de l’ús de la força segueix sent l’element distintiu màxim d’un Estat, malgrat el procés de globalització. Per això, justament, no ha estat gens innocent donar veu als dirigents de l’exèrcit espanyol pel que fa al reconeixement nacional de Catalunya.\nSiguem sincers: en aquest procés de negociació, els polítics espanyols han jugat amb molta més intel.ligència que els catalans. Han sabut fer xantatge emocional al PSC dient que Zapatero perillava, han sabut entabanar ERC amb discursos republicans, i han sabut jugar en el moment oportú amb la fam de CiU. I de reforç, han emprat Bono i Sevilla per a contraposar poli bo amb polis dolents, i han comptat amb el PP aparentant ser un extrem, però coincidint amb l’objectiu de mantenir Espanya com a subjecte polític únic, sense dubtes. Amb la reforma pactada, ara sí, només hi haurà una nació: la seva. Bona feina.\nPublicat a Tribunacatalana.cat (10 de març)\nPublicat per Eduard Vallory i Subirà a 3:41 p. m. 1 comentari:


Demanda contra l’Ajuntament per la rambla verda de Sants\nredacció web | diumenge, 6 de novembre del 2016, a les 12.41\nLes pancartes del veïns continuen allà on eren des de fa més de dos mesos. La nova rambla verda sobre les vies del tren va fer que els seus balcons passessin a ser un aparador per a tothom que s'hi passeja. Van començar a negociar amb l'Ajuntament com arreglar-ho. Per exemple, es va parlar d'instal·lar-hi unes mampares per mantenir la intimitat o treure una paperera just a tocar dels pisos per evitar que els passejants s'hi acostin. En espera que s'apliqui alguna mesura, s'espavilen. CRITÓBAL TORREGROSSA veí dels Jardins de la Rambla de Sants "Quan sortim al balcó no ens agrada que ens mirin com a peixos en un aquari, la facilitat de deixar-ho abaixat." Quan arriba el vespre els problemes són uns altres. Just davant tenen una zona amb bancs i il·luminada. Diuen que la llum es reflecteix dins els pisos durant tota la nit. A més, és un punt d'atracció de gent, a les nits alguns grups de joves hi fan botellón. Pràcticament cada setmana. pospo fotos botellón. SARA SÁNCHEZ MEDINA veïna dels Jardins de la Rambla de Sants "A partir del jueves es hasta horas más altas de la noche, más juerga porque la gente bebe más y más cachondeo, chillan, gritan, hacen la juerga aquí en la calle, se oye, aunque estén las persianas y las ventanas también cerradas. Se oye todo por la noche." Pels veïns la solució és treure la zona de bancs de davant els edificis, posar-la a un lloc on no hi hagi habitatges a tocar, i davant dels seus posar-hi una zona enjardinada com aquesta, que evita que els ciutadans caminin pel lateral. Diuen que ja ho van demanar quan s'estava dissenyant el projecte. Ara estan en converses amb l'Ajuntament, però com que de moment no hi ha hagut cap canvi, a mitjan novembre un dels veïns presentarà una demanda. ISMAEL LUCAS veí dels Jardins de la Rambla de Sants "El seguiment d'obras se opuso 100 % a que eso se realizara, hicieron otras modificaciones, como demostraremos, pero en esta parte no nos han dado explicaciones. La demanda va a ser contra el Ayuntamiento, eso lo lleva el abogado. Ya tenemos el dictamen hecho. Se está estudiando el caso de dos vecinos que seguramente también interpongan las demandas." El consistori es compromet a buscar solucions i a fer-se càrrec dels costos. Està en converses amb els veïns afectats, n'ha recollit les peticions i està estudiant la viabilitat i el pressupost de les propostes que li han fet.\nEls veïns de l’edifici 112 de la rambla de Badal queden a tocar dels nous Jardins de la Rambla de Sants, que es van inaugurar el 20 d’agost. Els balcons del tercer pis ara queden a peu de rambla, perquè està construïda sobre el calaix que cobreix les vies del tren. Des del primer dia es queixen que han perdut intimitat perquè els que passegen poden veure casa seva a través de les finestres del balcó. També denuncien que senten tots els sorolls i que quan es fa fosc es reflecteix tot l’enllumenat que tenen just davant.\nEs tracta d’una zona sense arbrat, amb fanals i bancs perquè la gent hi segui. Des del balcó veuen com s’hi reuneixen grups de gent, perquè el lloc convida a estar-s’hi. També expliquen que a les nits, alguns grups de joves hi fan “botellón”. Fet que els comporta més sorolls. A més, els veïns afectats diuen que a la zona dels bancs també hi van patinadors amb patinets.\nDes del principi que estan en converses amb l’Ajuntament per intentar trobar-hi solucions, algunes a llarg termini, d’altres a curt termini. En un primer moment el consistori els va plantejar instal·lar mampares als balcons perquè els seus pisos no fossin visibles pels que passegen. També se’ls va proposar retirar una paperera col·locada just davant dels seus balcons, perquè propicia que s’hi acosti la gent. Fins i tot, es va parlar, segons els veïns, que a la nit, les llums es poguessin atenuar.\nPrimera demanda d’un veí\nDe moment, no s’ha fet res d’això i, un dels veïns, Ismael Lucas, ha decidit demandar l’Ajuntament. Presentarà la demanda a mitjan de novembre.\nIsmael Lucas explica que en el moment en què es va fer el disseny de la rambla, abans de les obres, es va convidar els veïns a fer-hi propostes. Els veïns del bloc van avisar que davant seu, en lloc de tenir una zona amb bancs, els aniria millor tenir una zona amb vegetació, com la que hi ha uns metres més enllà. Això propiciaria que els passejants es desviessin cap al centre de la rambla, esquivant el lateral on hi ha el bloc de pisos. L’Ismael explica que a la rambla s’han fet algunes modificacions respecte al projecte inicial, però que la seva proposta no es va acceptar. Diu concretament que la comissió de seguiment de les obres no ho va veure bé. Per tot plegat, ara presentarà la denúncia.\nEls veïns i l’Ajuntament coincideixen a dir que estan en converses. Però l’Ismael ha perdut la paciència i per això s’ha decidit a iniciar la via judicial. Segons ell, dos veïns més també podrien denunciar.\nSegueixen les converses amb l’Ajuntament\nL’Ajuntament es compromet a buscar solucions i a fer-se càrrec dels costos. Fonts del consistori expliquen que estan en converses amb els veïns afectats, que han recopilat les seves peticions i que n’estan estudiant la viabilitat i el pressupost.\nTant els veïns el barri, com els del bloc afectats per la nova rambla, agraeixen el nou espai verd que ha guanyat el barri, coincideixen a dir que és un bon lloc per passejar i també per portar-hi els nens. Però els veïns afectats reclamen algun tipus de solució al més aviat possible.\n— Ajuntament de Barcelona — denúncies\nTres centenars de veïns reclamen que s’aturin les obres de l’alberg juvenil de la Vila Olímpica\nDos morts i un ferit en un tiroteig a la Mina


Tradició i sostenibilitat; nova imatge per als caves Sumarroca | Cupatges\nRedacció | 27/11/2020 a les 18:14h\nArxivat a: Els vins de la setmana, caves Sumarroca\nAquest 2020, Sumarroca treu al mercat els caves Brut Reserva i Brut Rosé ecològics i renova la imatge de la seva línia de caves on posa en valor els principis d’ecologia i sostenibilitat.\nDesprés d’iniciar l’any 2013 el procés de reconversió cap a una agricultura 100% ecològica i sostenible, els caves ja han assolit el seu punt de criança i ja estan llestos per ser degustats. El passat 2018 el celler ja va llençar els vins joves amb certificació CCPAE.\nSumarroca treballa des de fa anys amb la voluntat de transformar totes les seves línies de treball cap a un model sostenible i ecològic amb gran èmfasi a la cura del medi ambient i a la biodiversitat de la Finca. La família posseeix unes 400 ha de terreny al Penedès, amb un ecosistema que uneix vinya i biodiversitat, on, entre d’altres, es troben quantitat d’espècies d’ocells en perill d’extinció que nidifiquen a la zona.\nEls nous caves Sumarroca són el resultat d’aquesta consciència i compromís mediambientals que fan que Sumarroca sigui un dels productors ecològics més rellevants del Penedès. Amb un disseny elegant, sofisticat i sobri, i uns acabats delicats, tant en la presentació com en la textura, l’etiqueta dels nous caves ens porta també als orígens del molí paperer que hi havia fa segles al celler de Molí Coloma, seu de Sumarroca. És un homenatge doncs a la cultura paperera arrelada al nostre territori.\nEl propòsit de Sumarroca és seguir participant conjuntament amb els col·laboradors i els amics del celler per a desenvolupar i difondre tots aquests projectes que agrupen els valors de sostenibilitat i territori.