Els EUA són diferents » 2019 » agost\nArxivar per agost de 2019\nEl Canvi Climàtic i els Huracans\nClassificat com a Canvi Climatic,Chaos Theory,General,Negadors del canvi climatic,NOAA\nL’única resposta racional als qui neguen l’escalfament global és que no es pot negar, però mireu què passa pel món: tot el Partit Republicà dels EUA i ja molts radicals de la dreta europea no hi creuen. El President Trump ja va declarar que el canvi climàtic era una mentida (un hoax en va dir) introduïda per la Xina per fer diners. L’estat de la Florida té prohibit als seus empleats escriure l’expressió Escalfament Global. Molts han intentat en va explicar-ho al Sr. Trump i als EUA ja és possible identificar proves contundents que el problema ha començat. La quantitat de CO2 a l’atmosfera es pot mesurar i els seus efectes els pot explicar qualsevol físic. A més, no hi ha cap laboratori qualificat que en tingui dubtes. Però el cap de Política Ambiental del govern nord-americà no hi creu i diuen que la Casa Blanca està organitzant un grup per contradir aquesta mentida i il·luminar el món.\nCom va començar el disbarat\nFa ja molts anys (segle XIX) que algun científic va avisar, amb poc èxit, del perill de l’acumulació de CO2 a l’atmosfera i les conseqüències que tindria. Va ser fa molts anys durant l’administració del President Jimmy Carter que algú ho va llegir a un article científic i preocupat ho va presentar al despatx del President. Carter va dirigir-se a la Fundació Nacional de Ciències demanant un dictamen i li van respondre que era veritat. El President Reagan que va substituir Carter no estava inclinat a preocupar-se de la ciència tant com dels negocis i la Guerra Freda, però altres administracions el van succeir i la preocupació va anar creixent arribant a preocupar els sectors industrials que vivien del carbó i petroli i se sentien amenaçats.\nExxon sembla ser la companyia petroliera més important del món i manté un centre d’investigació científica per qüestions d’interès propi molt important. La direcció va demanar als seus científics que estudiessin el problema. També van respondre que era veritat. La direcció s’ho va prendre amb ràbia. Podrien perdre molts milers de milions només pel que anaven dient un parell de científics que fins i tot són difícils d’entendre i van cridar per consultes per segona vegada els seus empleats per parlar-ne a fons seriosament. Molts dels consultats, explicant el cas i com s’havia estudiat, van haver de referir-se a la multitud de factors difícils d’avaluar que determinen els temps, l’evolució i estat final a un cert moment i als problemes matemàtics que hi ha (seguiu llegint). La direcció d’Exxon ho va interpretar com la corda salvadora, dient que el cas era massa difícil per estar segur de res i que tot el que es deia era especulació i que hi havia opinions diferents. Van transmetre aquest punt de vista als cercles econòmics i politics interessats, que el van adoptar en l’acte i segueixen defensant-lo en els nostres dies. En Trump ha repetit manta vegada que la ciència és massa difícil i els savis no es posen d’acord (!) i els homes de ciència sempre es barallen entre ells. En canvi, la indústria de l’energia està creant un mon meravellós i pròsper amb protecció absoluta de l’aigua i l’ambient, creant feina per a molta gent. L’amenaça és una ximpleria incerta. Cal esperar i veure que passa, i si passa alguna cosa, quan passi ja ho arreglarem com hem fet sempre. I prou.\nÉs difícil respondre amb calma a una argumentació tan absurda en la que no obstant tanta gent poderosa i gran part de l’extrema dreta pel món creu o pretén creure. Els que ho diuen no ho entenen perquè ni volen ni els convé entendre-ho. Tant les observacions que ja es poden fer, el desglaçament al Pol Nord i Groenlàndia i de tantes glaceres pel món, l’alçament del nivell de l’aigua a molts llocs i l’opinió unànime de tots els científics seriosos que ho han estudiat, inclosos els dels EUA, no permeten cap dubte. Un altre problema relacionat indirectament amb el canvi climàtic és la migració massiva humana sense precedents que estem experimentant per tot el món, la qual te sovint o sempre un rerefons d’empobriment i misèria causat per la sequera i l’escalfament global. La migració imparable massiva està a punt d’esdevenir un dels problemes més greus de tota la humanitat i no es pot aturar dirigint els migrants a camps de concentració situats a països pobres.\nEntendre que hi ha un problema és molt fàcil i indiscutible. L’única cosa que és difícil es preveure exactament la forma i el temps quan els canvis aniran tenint lloc. És com passa amb els huracans: no hi ha dubte que existeixen i cal preocupar-se’n per protegir vides humanes però ningú pot predir al començament el trajecte exacte ni on tocaran terra ni amb quina força arribaran fins el darrer moment. Són aquests dubtes raó per ignorar-los i no prevenir-ne els efectes? Els negadors de l’escalfament global confonen intencionalment dues coses, la realitat amenaçadora i els detalls o la causa de la seva existència.\nCasualitat i Caos\nCom els Presidents americans, molta gent es pensa que quan hi ha un problema hom pot anar a uns investigadors i segur que el resoldran. Alguna cosa sí, altres… probablement algun dia.\nEn la parla normal, hom confon casualitat i caos com si fossin el mateix. Els matemàtics veuen les dues coses de forma molt diferent. Casualitat és un efecte o resultat caracteritzat per una manca total d’organització (com els resultat de jugar amb daus) i qui s’hi interessi científicament ha d’estudiar estadística. El caos en canvi és molt diferent, és un model o esdeveniment que només sembla casual perqué és difícil d’entendre. Les conseqüències que veiem resulten de la interacció i actuació simultània de molts factors i són molt sensibles, sovint de forma desproporcionada a petits canvis en alguna de les causes. El temps està sempre en la condició de caos. Citen com a exemple l’anomenat efecte papallona: una papallona agita les ales creant un corrent d’aire al Brasil i això resulta en un huracà a Texas. És sens dubte exagerat, però fa entendre bé el problema. El temps respon de forma diferent i desigual als factors que el condicionen.0\nEn altres paraules, caos es un estat organitzat (encara que no ho sembli a primera vista) que és el resultat de diferents causes variables actuant al mateix temps. El resultat éscomplex i difícil d’entendre que sembla casual i desorganitzat sense ser-ho. Per exemple, el temps, és un exemple clar de caos. (Si algú sent inclinacions matemàtiques, li recomano com a introducció l’article Chaos Theory de la Wikipedia americana). Hi ha moltes disciplines científiques on les matemàtiques del caos, gens fàcils i que sovint necessiten ordinadors poderosos, són absolutament imprescindibles.\nEl primer centre mundial per l’estudi del temps i els seus problemes és sens dubte la National Oceanographic and Atmospheric Administration (NOAA.gov) de Washington, que emplea més de 6,000 científics i investigadors de nivell universitari molt alt i disposa de satèl·lits, avions, vaixells, plataformes marítimes, càmeres de televisió i observadors per tot el món. Cal tenir en compte que el país té bases militars i fa intervencions a tot el món. Els pronòstics del temps de les televisions i els diaris surten sempre d’ells. En general, avui en dia, la majoria de pronòstics són encertats però no sempre perquè representen tan sols la millor probabilitat i no poden fer-ho millor. El temps depèn de moltíssims factors que canvien contínuament i es veu que les matemàtiques del caos encara no son perfectes.\nNomés es poden predir amb relativa certesa canvis el darrer moment, com passa amb els avisos de tempesta perillosa o tornados imminents que interrompen els programes de TV o ràdio i apareixen als iPhones.\nEl Centre dels Huracans es una dependència de la NOAA de la que surt tot allò que sabem, sentim o llegint sobre huracans abans que toquin terra. Resulta que a la part alta de l’atmosfera durant aquesta època de l’any es veuen sempre unes 150 perturbacions que podrien transformar-se en huracans. Poques ho fan, però les que ho fan generen tempestes tropicals i huracans. Afortunadament, la majoria es perden i desapareixen a l’ocèan però uns pocs arriben a baixar fins estar a punt de tocar diferents països, aquí als EUA sobretot al Carib. La NOAA els identifica en l’acte i fa prediccions generals sobre la direcció que estan prenent, la quantitat d’aigua que porten i a quina velocitat va el vent, alertant els territoris al seu abast. Aquestes prediccions, no obstant, poden canviar substancialment, com hem vist moltes vegades, en tot. Aquestes tempestes o huracans poden desaparèixer, reforçar-se o afeblir-se o canviar de direcció. Si veieu a un a pantalla els primers dibuixos de l’huracà, veureu que ensenyen no pas un a línia marcant la direcció, sinó una fletxa molt gruixuda, cosa que indica la incertesa del Centre. Diuen que va cap a Miami, però podria tocar terra també 50 qm mes al nord o al sud, o a l’estat de Georgia.\nEncara no sabem com serà el canvi climàtic que s’acosta a tot el món d’aquí 50 o 100 anys, però si que ve de camí i que encara podríem fer alguna cosa. No caldria preparar-se?\nPS: Considerant el terrible huracà categoria 5 ara en progrés, podria ser que algú s’interessés per llegir més informació sobre la natura i orígens dels huracans que es pot trobar al meu apunt del 7 de Setembre de 2017. Els huracans comencen com a tempestes tropicals i avencen fins Huracans 1, 2, 3, 4, i 5. Els de categoria 5, amb velocitats del vent de més de 300 qm/hora són raríssims i fa molt anys que no n’hi havia hagut cap. Els huracans prenen l’energia de la temperatura de l’aigua i ja sabem que aquest any ha fet molta calor.\nPS2: Sentint i llegint notícies a Catalunya sobre l’huracà a Nord-Amèrica, m’ha semblat que alguns no entenen que a més de la pluja i el vent el perill més greu prové de la pujada del nivell de l’aigua del mar, deguda a la baixíssima pressió que existeix sota l’huracà, sobretot l’ull, que actua com una aspiradora. Segons el lloc i la severtitat de l’huracà i la distància de la platja, el nivell de l’aigua podria arribar als 6-7 m, cosa que sembla haver passat a les Bahames i és molt destructiu\nQuan Sor Helen Prejean segueix parlant de la pena de mort als EUA\nEl President Trump acaba de manar la reactivació de la pena de mort per violacions de lleis federals (actualment aturada) que resultaria en l’execució gairebé immediata de tres homes. De fet, la pena de mort a la nació per crims comuns de jurisdicció estatal ha caigut fortament els darrers anys. La prohibició de les farmacèutiques de vendre drogues letals als estats que la mantenen fou molt efectiva, encara que alguns ja han trobat forma de tirar endavant i resumir la pràctica. La majoria d’execucions tenen lloc a Louisiana i Texas. Pel que fa als Federals, són molt rares. Hom recorda l’execució del survivalista que va fer saltar l’Edifici Federal d’Oklahoma City l’any 1995 causant 168 morts i molts ferits. El culpable, Timothy McVeigh, morí executat a Terra Haute (INDIANA) en 2001. Molts familiars de víctimes van insistir en presenciar-ho i com que eren molts, tot fou transmès per vídeo a un local tancat. Deien que els familiars hi trobarien “closure” (consol). A mí em va semblar un ultratge.\nLa monja catòlica Helen Prejean volia parlar amb els condemnats\nL’altre dia va donar una entrevista molt llarga a la National Public Radio perquè acabava de publicar un nou llibre. És molt probable que la majoria de lectors no reconeguin el nom, però potser van veure com l’actriu Susan Sarandon va guanyar un Oscar interpretant-la a ella en el film Dead Man Walking conjuntament amb Sean Penn. La pel·lícula explica la història d’una monja que va a la presó a ministrar a un condemnat a mort, parlant a més amb els carcellers i les famílies de les víctimes i dels condemnats. Certament no hi anava per excusar ni perdonar res. Els qui no entenen perquè algú faria això són els mateixos que potser no entenen perquè ens oposem a la pena de mort o a que éssers humans siguin torturats o deprivats dels seus drets. És per nosaltres que ho volem, per mantenir la nostra dignitat col·lectiva, el respecte a la condició humana i la nostra civilització. Un home és un home des del dia que neix fins el dia quan mor i no deixa de ser-ho mai. El condemnats passen anys tancats a una cel.la d’un metres quadrats, han perdut tots els familiars i coneguts, no tenen accés a cap activitat, són insultats i maltractats i viuen per anys en l’odi i la desesperació. Com afecta la situació a les famílies i també als administradors i executors de la justícia?\nEl verdader primer condemnat visitat per Prejean\nEl film ens explica que el caràcter interpretat per Sean Penn es deia Mathew Pocelet i que havia assassinat sense cap raó una parella de jovenets encara a la High School que s’havien retirat un vespre en cotxe a la vora d’un llac tranquil a festejar. El llibre de Prejean en què es basa el film explica la realitat de forma una mica diferent.\nEl primer visitat per la monja es deia en realitat Elmo Patrick Sonnier, i efectivament havia estat tancat per sis anys al presidi d’Angola a Louisiana esperant la seva execució. La raó per la sentència s’acostava bastant a la història del film. Amb un amic, que testificaria contra ell, va assaltar, violar i assassinar una dona jove que sortia d’una festa de comiat abans d’entrar a l’exèrcit. Poc temps després va abatre a trets sense cap raó un jove, que va viure però va quedar a una cadira de rodes.\nEl capellà de la presó d’Angola sembla haver conegut a Helen Prejean com una monja progressiva oposada a la pena de mort. Li va escriure que la data de l’execució d’aquest home s’acostava i que insistia en demanar una altra apel·lació i a veure si volia anar a veure’l i potser ajudar-lo, encara que al seu parer ja no hi havia res a fer.\nEn aquest lloc, encara que no sembli tenir res a veure, voldria afegir que un compositor nord-americà poc conegut anomenat Jack Haggie va fer una òpera també anomenada Dead Man Walking que jo vaig veure a la NY City Opera i feia una introducció de Helen que no puc oblidar. Hom veia la soprano que la interpretava al mig de l’escenari al seient d’un cotxe mentre evidentment conduïa de Nova Orleans (on era mestra d’escola) cap a Angola. Una pantalla de video al darrera seu ensenyava la imatge en moviment de la carretera vista pel conductor. En la seva cançó la dona no mostra cap entusiasme sinó que sap que ha de fer. Es queixa molt de la calor que fa i de la distància tan llarga fins a Angola i li consta que s’està ficant a un drama molt gran, però que no en farà cap tragèdia. Un cop a la presó, és molt mal rebuda per tothom, inclòs el reclús, però decideix tirar endavant. HG era una dona tranquil·la i segura d’ella mateixa que coneixia la seva obligació i no es feia il·lusions.\nVa aconseguir parlar amb tothom, amb les famílies de les víctimes, que no la volien rebre ni sentir-la i amb el sobrevivent a la cadira de rodes. Es tractava de fer-los entendre que ni estava excusant el crim ni intentant esquivar el càstig i que no, que Sonnier no havia demanat perdó a ningú. Les famílies sovint tenen dificultats superant la injustícia que han patit i això els consumeix i priva de confrontar la realitat i intentar resumir una vida normal. Helen venia a expressar consol, solidaritat i ajut per recuperar la pau i serenitat interior. També va parlar amb la família del criminal, de la seva història, infantesa, dels problemes i coses bones i dolentes que va fer, de com va esdevenir com era. De com i perquè va començar a prendre drogues i fer mals amics. Dels sentiments envers les famílies de les víctimes. Va veure moltes llàgrimes.\nAl final va convèncer el condemnat que no estava tan sol com es pensava i li va fer entendre el mal que havia fet a tanta gent i com podia recuperar no obstant la seva condició al menys part de la dignitat humana i acceptar serenament allò que era inevitable. Els condemnat es va negar a demanar perdó però en el moment de la mort va demanar que Helen fos present darrere la finestra i van intercanviar un signe, com un salut final.\nHelen Prejean va ministrar finalment a set condemnats. En un cas, el director de la presó li va permetre quedar-se al costat del condemnat durant l’execució. Va esdevenir i segueix essent una activista molt coneguda contra la pena de mort que al seu parer segueix fent mal i pervertint i torturant molta gent després del crim. A més de ser una feminista molt determinada.\nAltres coses que Prejean explica\nSegueix essent com ha estat sempre, una monja catòlica devota i creient. Explica que quan ella va entrar, feien vestir les monges amb hàbits negres llarguíssims i cap completament cobert, que l’ofegaven i diu ara que li recorden les burkes de certes dones musulmanes que molesten a tanta gent.\nParla del vot de celibat que l’Església exigeix, que a vegades sembla com si fos un intent d’eliminar cap mena de sexualitat dels individus, que si fos possible els faria perdre una part de la condició humana. Ella explica com de jove va anar a un curset on es va trobar amb un capellà jove amb qui va establir una amistant molt profonda i que van arribar a parlar sense embuts de la seva relació, triant mantenir el vot de celibat que havien acceptat voluntàriament. Però com podria algú oblidar que hi ha homes i dones al món i els interessos i problemes que d’això s’en deriven?\nS’ha queixat moltes vegades de com les dones son tractades per l’Església. Fa poc va anar al Vaticà presentant una carta de queixes al Papa Francesc en persona. Resulta que està prohibit no sols que les dones siguin ordenades, sinó fins i tot que prediquin dintre l’Església o que llegeixin en veu alta l’Evangeli durant la Missa. En canvi, ella diu que ha anat a predicar algunes vegades a esglésies protestants sense problemes i que no entén perquè una monja catòlica no pot fer-ho a una església catòlica.\nEn Francesc li va respondre que no veuria mai durant la seva vida l’ordenació de dones al sacerdoci.\nTags: Execucions EUA, Helen Prejean, Monges\nTirotejos als EUA. Perquè?\nContinuï Llegint »\nTags: Despair, Job loss to computers, Shootings, White supremacism, WJ Wilson


Diesel Diego T17 Negre comprar i ofertes a Dressinn\nCompra avui mateix l’article Diesel Diego T17 i rep-lo a casa en poques hores! A més a més, pots escollir diferents talles i colors per al Diesel Diego T17 i comprar el que més s’adapti a les teves necessitats. En aquests moments el Diesel Diego T17 està en estoc i al preu de 37.99 $. Amb la gran varietat de Samarretes que tenim al catàleg, trobaràs tot el que necessites per practicar esport aquí mateix.


Inicio > Historias > La Fiscalia del TSJIB rep cada setmana una mitjana d’entre tres i quatre denúncies per corrupció\nLa Fiscalia del TSJIB rep cada setmana una mitjana d’entre tres i quatre denúncies per corrupció\nBàsicament, casos relacionats amb l’urbanisme i el Medi Ambient que es podrien prevenir millor\nEl tinent fiscal de les Illes Balears, Ladislao Roig, assegurà ahir que a la fiscalia arriben setmanalment «una mitjana d’entre tres i quatre denúncies per corrupció».Algunes d’aquestes es descarten ràpidament perquè no tenen fonament, però aquesta xifra corrobora que Balears és un dels indrets de l’Estat més castigats per la corrupció urbanística. Segons el fiscal, les denúncies que investiga la Fiscalia actualment estan relacionades, «bàsicament», amb l’urbanisme, la construcció i el medi ambient.\nLadislao Roig recordà ahir que el paper de l’administració local és molt important, ja que així com altres delictes són difícils de detectar per tothom, en aquest cas sovint es tracta de delictes flagrants que es veuen a primera vista si es coneix la normativa subsidiària i la reglamentació en matèria d’ordenació territorial que afecta una població. «Una edificació il·legal aixecada en zona protegida és molt vistosa, no es pot amagar», digué Roig.El tinent fiscal de Balears també recordà que si a les Illes hi ha tanta corrupció és, en part, perquè hi ha molts doblers: «la riquesa és el brou de cultiu de la corrupció», sentencià. Respecte a la lluita judicial contra la corrupció i el traspàs de competències que Balears té pendent, Roig no amagà la seva pretensió d’aconseguir el màxim de recursos possibles. «Jo sempre demanaré més», assegurà, ja que «com més mitjans tinguem més casos de corrupció podrem combatre».\nLadislao Roig féu aquestes declaracions després que s’anul·làs per culpa del temporal d’ahir la roda de premsa de les V Jornades d’Alcúdia, que es faran a finals de la setmana que ve l’Associació de Juristes de Balears. Precisament enguany, un dels tres eixos temàtics al voltant del qual giraran les jornades d’Alcúdia tractarà la relació entre la justícia i la corrupció. A més, aquesta cinquena edició estarà dedicada a Guillem Vidal, el recentment desaparegut jurista mallorquí.\n2007-10-18 | Etiquetes: | Categories: Suprainsular | Enllaç\nURL de trackback de esta historia http://disurbia.blogalia.com//trackbacks/52883


biografia de norodom sihanouk, vida, fets interessants - Reialesa, Setembre 2020\nNorodom Sihanouk Biografia, vida, fets interessants - Setembre 2020\n31 d’octubre de 1922\nAntic governant de Cambodja\nNorodom Sihanouk va néixer a 31 d’octubre de 1922. El seu lloc de naixement era a Cambodja. Sihanouk es va guanyar la seva fama per ser el rei de Cambodja dues vegades. El seu primer mandat va arribar el 1941 al 1955. Va prendre el càrrec de nou rei el 1993 al 2004. Sorprenentment, va prendre el càrrec com a rei per primera vegada quan només tenia 19 anys. Després de governar Sihanouk durant 14 anys durant el primer mandat, va abdicar del tron i va provocar que el seu pare Suramarit es fes càrrec.\nDesprés de la mort del seu pare, Sihanouk tornava a la oficina del primer ministre & rsquo; s. Durant cinc anys, Lon Nol, el general militar va estar al càrrec del despatx. Treballant amb el partit polític Khmer Rouge, aconseguí recuperar el seu regne. Malauradament, Sihanouk va ser considerat com un titella de Pol Pot que era el líder comunista. L'exèrcit vietnamita va treure aviat Pol Pot del càrrec i va deixar Sihanouk a lluitar pel seu compte. Més tard va morir el 15 d’octubre de 2012 a l’edat de 89 anys.\nNorodom Sihanouk va néixer a 31 d’octubre de 1922. Era l’únic fill de SisowathKossamak i Norodom Suramarit. Va anar a la seva educació primerenca a la ciutat de Phnom Penh. Poc després es va inscriure amb 'Lycée Chasseloup Laubat' que es trobava a la ciutat de Ho Chi Minh. Després de l'escola, va anar a la seva formació militar a l'Escola de Formació de la Branca de Cavalleria Armada.\nSuccessió i regnat\nEl 25 d'abril de 1941, Sihanouk Va pujar al tron convertint-se en el rei de Cambodja a una tendra edat de 19 anys. Això es va produir després del rei SisowathMonivong; el seu avi va passar. Quatre anys després de la seva administració, l’imperi japonès va derrotar l’administració francesa. Això va ocórrer el 9 de març de 1945. Va ser seguida per demandes per declarar la independència del país. Sihanouk es va veure obligat a fer-ho, i va reclamar al primer ministre en nou dies. Pocs mesos després, els invasors japonesos van entrar i van afirmar que Son Ngoc Thanh era el seu primer ministre. Thanh va servir a l'oficina només dos mesos.\nDurant la dècada de 1950, Sihanouk va prendre el seu càrrec com a primer ministre de YemSambaur. Durant aquest temps, només va servir durant un mes, però al cap de dos anys va regnar durant un llarg període. A finals de 1953, Cambodja finalment va obtenir la seva molt cobejada independència dels seus colons de França. Aquest va ser el començament del seu regnat com a Rei de Cambodja. Dos anys després, el rei va establir el seu partit polític anomenat SangkumReastrNiyum. Durant el mateix any, va abandonar el seu tron deixant que el seu pare prengués el càrrec de rei.\nTard o d'hora, després de convertir-se en primer ministre, Sihanouk més tard es va fer càrrec com a cap de l'Estat durant les eleccions realitzades el 1960. Això va ser moments després de la mort del seu pare. Sihanouk va modificar la constitució de manera que assegurés que va servir al càrrec fins al moment de la seva mort. Cinc anys després, Sihanouk va signar un tractat que comercialitzaria l’arròs de la seva nació a un preu elevat. El tractat consistia a permetre a la Xina i al Vietnam realitzar les seves transaccions militars a Cambodja. Com a resposta, la Xina compraria arròs camboyà a preus més alts.\nMentre servia com a rei, Sihanouk també cal recordar-la per haver estat partidari del comunisme i va defensar el maoisme en la seva tinença. A més, va mantenir estretes relacions amb el governant nord-coreà anomenat Kim Il-sung. Els dos líders estaven en contra de les polítiques exteriors que els Estats Units havien adoptat especialment a Àsia. El partit polític que el rei havia format anteriorment es va dissoldre el 1970.\nEncara el 1970, quan el rei havia anat a viatjar a Moscou a Rússia, l'Assemblea Nacional va treballar amb el general militar anomenat Lon Nol per prendre la decisió de Cambodja. Això va impulsar el rei a fugir a la Xina.\nMentre buscava refugi a la Xina de Pequín, l'ex governant va formar un altre partit polític anomenat Khmer Rouge. Un dels principals objectius d’aquest partit era acabar amb la sentència militar de Cambodja sota Lon Nol. Això va funcionar ja que no va trigar temps abans que es derroqués Lon Nol. Sihanouk va recuperar el càrrec com a cap de l'Estat. Va continuar governant fins al 2004 on va renunciar al seu tron.\nIndependentment de que Sihanouk tenia algunes dones, legalment s'havia casat amb la princesa Samdech Norleak i després a Paule Monique Izzi. Els dos matrimonis es van produir el mateix any, el 1955. El seu fill es va anomenar Sihamoni de la relació que va tenir amb Izzi més tard es va fer càrrec com a rei de Cambodja.\nNorodom Sihanouk va morir el 15 d'octubre de 2012. Va morir 89 anys quan va morir.


Igualada instal·la 40 caixes niu en arbres per millorar la biodiversitat - Regió7\nIgualada instal·la 40 caixes niu en arbres per millorar la biodiversitat\nEl consistori busca un augment de pardals i de mallerengues i una reducció de tórtores i tudons\n14·03·21 | 20:35\nUna de les caixes niu en un arbre aj. igualada\nL'Ajuntament d'Igualada instal·la quaranta caixes niu a les zones arbrades de la ciutat. L'objectiu és aprofitar la biodiversitat amb un doble objectiu.\nSegons explica el consistori, el primer objectiu és reequilibrar l'ecosistema afavorint la presència de pardals i mallerengues i reduint la de tórtores i tudons i, en menor mesura, de coloms. Les tórtores i éls tudons ara són les espècies majoritàries en els parcs i jardins de la ciutat i causen molèsties per acumulació d'excrements. Afavorint la presència d'altres espècies que no causen molèsties, com són, sobretot, els pardals, s'espera augmentar la competència interespecífica; és a dir, que tórtores i tudons hagin de compartir amb altres espècies uns recursos que ara poden aprofitar en exclusiva, i que així, a mitjà termini, se'n redueixi el nombre.\nL'altre objectiu és lluitar de forma natural contra la proliferació d'insectes. A més dels pardals, que inclouen una important part d'insectes en la dieta, les caixes niu es destinen a espècies que tenen una dieta majoritàriament insectívora, com les mallerengues, els sílvids i els túrdids. Així, s'espera contribuir en la reducció de la proliferació d'insectes que poden resultar molestos o causar perjudicis a l'arbrat i també en la reducció de l'ús de pesticides per al seu control.\nA més, aquesta actuació ha de permetre gaudir als usuaris de parcs i jardins de la presència d'aquestes aus, la qual fa guanyar valor natural a aquests espais. La presència d'aus fa que usuaris de parcs i jardins gaudeixin d'una millor salut emocional per l'observació i els cants de les aus.\nDe caixes, se n'han instal·lat cinc models diferents per cobrir un ventall més gran d'espècies. El seguiment que es farà de l'ocupació permetrà establir el percentatge d'èxit, i també si els ocells mostren alguna preferència per un model concret. A partir d'aquests resultats es faran les modificacions que s'escaiguin.\nEl regidor d'Entorn Comunitari i Cooperació, Fermí Capdevila, destaca que «aquest és un dels projectes per a l'increment de la biodiversitat a la ciutat, i aquesta és una feina a voltes poc visible però que té molta repercussió en la qualitat de vida i de salut dels igualadins».


Acte d’apadrinament de l’escultura 'A Josep Pla', de Pia Crozet\nPlaça Josep Pla de Girona\nAmics de la UNESCO de Girona i Càtedra Josep Pla de la Universitat de Girona\nEl dia 22 de'abril, els Amics de la UNESCO de Girona i la Càtedra Josep Pla de la Universitat de Girona, organitzen l’acte d’apadrinament de l’escultura 'A Josep Pla' (1991) de Pia Crozet (Roanne, 1950).\nPia Crozet, escultora,\nXavier Pla, director de la Càtedra Josep Pla, i Dolors Reig.\nLlegiran fragments del llibre “Girona, un llibre de records”:\nRosa Font, escriptora,\nGuillem Terribas, llibreter,\nMariona Carreras, Judith Tortajada i Mercè Vilà, estudiants de 2n curs del Grau de Llengua i Literatura de la UdG.\nClourà l’acte Marta Madrenas, alcaldessa de Girona.\nActe enmarcat en el projecte educatiu i ciutadà “Apadrinem escultures”


Trobada morta una cria de catxalot a Sant Feliu de Guíxols – Arxiu d'actualitat local\nTrobada morta una cria de catxalot a Sant Feliu de Guíxols\nBy Redacció on 10/08/2011 No Comment\nUns banyistes van donar l’avís diumenge passat: a la platja de Canyet, a Sant Feliu de Guíxols, hi havia un cadàver d’una cria de catxalot encallat entre unes roques. El petit cetaci, que pesava al voltant d’uns 200 quilograms, mostrava signes de portar molt de temps mort. “Feia olor de podrit i havia estat devorat per altres animals”, va explicar un treballador de la Creu Roja que va col.laborar en les tasques de trasllat de l’animal.\nLa cria va romandre en el mateix lloc fins a les onze del matí d’ahir dilluns, ja que els cossos d’emergència es trobaven bastant enfeinats al port de la localitat, on un vaixell pesquer s’havia enfonsat i posava en perill la zona pel risc d’acabar abocant els més de 2.000 litres de fuel que portava en el seu dipòsit.\nDesprés desplaçar-se a la zona, els efectius remolcar el cadàver des de la platja on va ser trobat fins a l’extrem dret de la platja gran de Sant Feliu de Guíxols, a l’altura de Palm Beach.\nEn poc més de mitja hora, l’animal, que va ser empaquetat en una bossa, va ser hissat per mitjà d’una grua que el va acabar carregant en un camió municipal i el va traslladar fins a un abocador per a ser destruït. Els tècnics municipals van assegurar desconèixer les circumstàncies per les quals l’animal va poder morir i aparèixer encallat entre les roques properes a una de les platges de la localitat.\nTrobada morta una cria de catxalot a Sant Feliu de Guíxols added by Redacció on 10/08/2011


el blog de la prèvia: Punt i final?\nPublicat per La prèvia a les 21:09\nPunto y final si.de momento, pero es una pena que sea de esta manera.Para vosotros informadores leales al club terminar esta temporada así es penoso. No dejéis de hacer lo que os gusta por gente que no hace falta ni nombrar. Cuando llego ya apuntaba malas maneras poco respeto hacia algunos jugadores creyendose mejor que nadie y al final a quedado como lo que es , mejor no decirlo.\nTotalment d´acord, amb aquest anonim, es llástima que s´acabi aixi la temporada, pero el mes trist es no saber l´opinio dels responsables del Club, al cap i la fi l´entrenador no deixa de ser un treballador que poc o molt reb una compensacio per la seva tasca, no entrem a valorar altres temes que es qualifiquen per si mateixos.\nNo imagino un Futbol Club Vilafranca la propera temporada tal i com ha acabat aquesta, trist per l´aficio, i segons tinc entes per part de la plantilla.\nAnims continueu la vostra tasca informeu del que succeeixi.\nJa ho vaig comentar la setmana passada, era inexplicable que el Clun no hagués fet cap nota de premsa després dels incidents del diumenge anterior a la roda de premsa, i així han anat les coses.\nAra no sé, perquè la majoria de jugadors pleguen si segueix aquest entrenador, però pel que m'ha arribat la majoria de la Junta volia que continués ...\nRespectoa post del anterior blog con fecha 11/5/14 a las 14,50 que dice o dice el Sr Delgado que respeta todos los trabajos,es una falsedad no respetas el trabajo en los partidos ni en los entrenos,solo respetas a quien te puede beneficiar,digase de representantes de jugadores que te imponen su alineacion,cosa que has hecho repetidamente en tu corta trayectoria en tercera.\nPosiblemente a la junta le interesa que se quede el sr delgado, el mismo dijo en la rueda dr prensa que cobraba muy poco. tienen tiempo para buscar y segurisimo que encontrarian.\nTotalmente de acuerdo contigo, en el mundo del fútbol todo se acaba sabiendo. TU SR DELGADO en VIlafranca con muchos jugadores respeto cero . Y ya para terminar de fastidiar te metes con los medios de información. Lamentable.\nyo penso que despres de tot al que se ha dit y fet y per ell y la seva familia tindria que deixa el club,marxar com un senyor,demana disculpas a qui sigui y al club donarli les gracies per la dedicacio y al esforc,y al any que be mira de aconseguir al major numero de jugadors que es quedin y foc nou.


Entra en vigor a la Comunitat Valenciana una llei que prohibeix la publicitat de tabac i alcohol | Consumer\nEntra en vigor a la Comunitat Valenciana una llei que prohibeix la publicitat de tabac i alcohol\nAquesta mesura aconsegueix tant als mitjans de comunicació escrits com audiovisuals\nAvui entra en vigor a la Comunitat Valenciana la prohibició sobre publicitat de marques de begudes alcohòliques i de tabac en el territori, reflectida en la Llei 4/2002 de Drogodependència i altres Trastorns Addictius, segons van informar fonts de la Generalitat valenciana.\nAquesta mesura aconsegueix tant als mitjans de comunicació escrits -periòdics i revistes- dirigits a menors de 18 anys d’edat, com als mitjans de comunicació audiovisuals, en les seves edicions d’aquesta comunitat.\nTambé s’ha restringit la publicitat d’aquests productes en les tanques publicitàries de la via pública, que a partir d’avui no podran estar a menys de 200 metres de distància de centres educatius, sanitaris i socials, va explicar Rafael Blasco, conseller valencià de Benestar Social.\nEl principal objectiu d’aquesta normativa és prevenir del consum d’aquestes substàncies a menors. De fet, una de les novetats és la fixació de la majoria d’edat, 18 anys, per a autoritzar legalment la compra tant d’alcohol com de tabac. D’aquesta manera, s’augmenta en dos anys l’edat mínima per a la venda o dispensació de begudes alcohòliques i de cigarrets.\nDes de la Generalitat de València apunten que la venda de begudes alcohòliques “a domicili” és una de les principals fonts d’obtenció d’alcohol per part dels joves i, per això, la nova normativa prohibeix la venda de begudes alcohòliques en tota mena d’establiments, des de les 10 de la nit fins a les 7 del matí següent, excepte en els locals en els quals s’embeni alcohol per a consumir-ho en el seu interior.\nUna altra de les novetats de la llei en aquest sentit és la substitució de sancions per mesures reeducativas en menors d’edat que incompleixin la normativa. Així, les sancions que s’imposin a menors de 18 anys d’edat poden ser substituïdes per la realització de serveis d’interès comunitari, i el seguiment de cursos de comportament i conscienciació.\nley-ca publicitat tabac


Con el paso de los años, se gana en paciencia en canas y en michelines. Y un servidor que ya ha pasado de los 40 ha aprendido a contar hasta diez antes de hablar, a ponerse en el lado del otro, a aceptar los errores propios y ajenos y a poner en remojo mi versión de los hechos. Pero llega un momento en el que el nivel de idiotez es tan elevado y la distorsión de los hechos es tan evidente que no hay dique de paciencia que frene la indignación. Leyendo este cúmulo de estupideces (ésta, ésta, ésta, ésta, ésta o esta otra), es difícil mantener la calma o evitar el exilio.\nSegún la Brunete mediática, la Ley de la Educación de Cataluña es un intento de golpe de estado silencioso, es el primer paso a la independencia de Cataluña, dota al castellano de menor valor jurídico que el árabe, inicia la persecución política de los castellanohablantes o crea bullying institucional contra los que no hablan catalán. Toda una lluvia ácida no sólo de flagrantes mentiras, sino de una obsesión patológica contra Cataluña.\nPermítanme que dé mi versión de los hechos, que pueden ustedes contrastar con el documento literal de la ley aprobada.\n1. La Ley de Educación de Cataluña no es una ley lingüística. Es una ley sobre descentralización, sobre la carrera docente, sobre los criterios de evaluación, sobre la autonomía municipal, sobre el principio de la gratuidad, sobre la asignación de la educación especial en todos los centros, sobre las zonas educativas. Es una ley que tiene como objetivo mejorar la calidad de la educación de los estudiantes. Hay una obsesión lingüística fuera de Cataluña, que impide ver todo lo que sale de la autopista del pulso entre la ñ y la ç.\n2. En general, el "conflicto lingüístico" es una invención creada desde el exterior. La inmensa mayoría de los catalanes (los que viven en Cataluña) utilizan con fluidez las dos lenguas y deciden libremente cómo expresarse. Para la inmensa mayoría de los catalanes, el catalán y el castellano son piezas del paisaje cotidiano a las que no dan importancia porque precisamente están integrados en el día a día.\n3. El castellano goza de una excelente salud en Cataluña. Si alguna cosa muestran los datos estadísticos es que el catalán tiene más problemas que el castellano. Yo no comparto el discurso apocalíptico de algunos, que auguran la desaparición del catalán, pero si hacemos un chequeo lingüístico del país comprobaremos rápidamente que el catalán tiene más problemas que el castellano. El castellano es la lengua de las empresas, de las plazas, de la prensa o de los juzgados, aunque en 2001 el Gobierno de Aznar ratificase la Carta Europea de Lenguas Minoritarias que garantiza la relación de los ciudadanos con la administración también en las lenguas locales.\n4. Cataluña ha optado por un modelo escolar que no segrega lingüísticamente a los estudiantes. Esto quiere decir que no hay escuelas en catalán y escuelas en castellano, como sí los hay en Euskadi o en Suecia. El modelo catalán facilita la cohesión social y evita que se fracture en dos la sociedad. El Consejo de Europa ha avalado el modelo catalán y recomienda su utilización al resto de comunidades plurilingües. Por cierto, un sistema educativo con dos líneas lingüísticas supone un incremento exponencial de los recursos que se deben destinar a la educación.\n5. La Ley de Educación de Cataluña tiene un soporte jurídico muy sólido. Parte de la Ley de Normalización Lingüística 7/1983, modificada por la Ley 1/1998 que determina que el catalán es la lengua vehicular del sistema educativo, pero que asegura también que los niños y niñas deben dominar el castellano y el catalán al final de sus estudios obligatorios. La Ley de 1983 fue aprobada por unanimidad, también por el PP. Y fue avalado por el Tribunal Constitucional en su sentencia 337/1994. Que es exactamente el mismo principio que regula el Estatut de Cataluña actualmente vigente.\n6. No hay nada en la Ley de Educación que niegue la Ley de Normalización aprobada por todos los partidos políticos y refrendada por el Tribunal Constitucional. Recordemos que los dos principios básicos son: (a) que el catalán es la lengua vehicular y (b) que los estudiantes deben dominar ambas lenguas. El artículo 10.1 constata que "los estudiantes deben garantizar el pleno dominio de las lenguas castellana y catalana al acabar el enseñamiento obligatorio" y el 11.1. dice que "el catalán es la lengua normalmente utilizada como lengua vehicular y de aprendizaje del sistema educativo". ¿Qué tiene de nuevo este marco legislativo?.\n7. De hecho, hay una novedad significativa: el modelo pretende fomentar que los estudiantes dominen al menos tres lenguas. El debate no es si los estudiantes saben castellano o catalán, porque es evidente que sí, sino la necesidad de incorporamos al modelo sueco, holandés o finlandés en el que los estudiantes dominan con solvencia una lengua de uso universal.\n8. Hay que diferenciar la educación en catalán o el castellano de la educación sobre el catalán o el castellano. El sistema garantiza que los estudiantes deben recibir una formación filológica en ambas lenguas: gramática, semántica, sintaxis... Sin embargo, en la asignatura de matemáticas, la lengua es simplemente un medio de comunicación. Un niño de ocho años, pongamos por caso, tendrá muchas opciones de entrar en contacto con el castellano y con el catalán: los amigos, la televisión, el cine, la familia... El hecho de que las matemáticas se impartan en una lengua no veta su contacto permanente con la otra lengua. Lo que debemos garantizar es que la formación en competencias lingüísticas sea suficiente.\n9. Todos los medios de la Brunete mediática se han aprestado a certificar el acta de defunción de la "tercera hora" de castellano. Es radicalmente falso. Lo que hace la Ley es fijar que el organismo competente para determinar el currículum escolar es el Departamento de Educación, de acuerdo con lo que regula el Estatuto de Cataluña. Eso quiere decir que el Gobierno elegido por los catalanes es quien determina la dosis de horas de castellano, como también de catalán, de ciencias experimentales o de dibujo. Algunos consideran que eso es un ejercicio de golpismo; yo lo veo como un sano proceso democrático, ya que son los ciudadanos quienes escogen a los gobernantes que fijan (entre otras muchas cosas) el modelo educativo.\n10. La Ley de Educación no cambia la filosofía educativa precedente, un modelo que ha dado buenos resultados. Por ejemplo, en los diferentes informes PISA sobre la competencia lingüística, los estudiantes catalanes demuestran siempre un dominio del castellano superior a la media. Y todos los resultados de la selectvidad muestran que los estudiantes obtienen una puntuación media en castellano también superior a la media española. Sinceramente, ¿dónde está el problema?.\nAcabo. Esta lluvia ácida es una suma de mentiras, insultos y distorsiones. Alientan una catalonofobia de forma consciente y calculada, porque forma parte de su ideario editorial. Prevén una tormenta perfecta, pero el cielo está despejado. Y ¿saben qué?. Estoy hasta el moño de soportar este improperio de estupideces, esta obsesión enfermiza contra el país y esta tendencia a hablar de leyes sin haberlas leído.\nEtiquetes de comentaris: Apunts del natural Decàlegs Educació Política ficció\n¿En Suecia hay escuelas en catalán? :-P\nEl problema, Don, no són les mentides que estan explicant a El Mundo, La Razón o el ABC i molt menys Libertad Digital. El que toca molt els collons és que no apareguin altres mitjans defensant la proposta. El problema és que ens quedem sols.\nI per què fas aquesta entrada en castellà?. Quina forma de donar exemple!!\nJosep M. Torras Payerol ha dit…\nAra farà 40 anys, jo tenía una novia Anglesa d'Orpington - Kent, que en principi parlava Anglès per suposat i també Francès, Alemany i Castellà, desprès va anar a Liverpool i va estudiar Català i Neerlandès i el professor que va tenir de Català era en Joaquim Nadal (el conseller), per tant no sé si a Suècia, però a Anglaterra si, i ja fa uns quants anys d'això. Jo parlo actualment, l’Anglès, el Francès, l’Italià, l’Espanyol i el Català i se unes quantes paraules de Turc i d’Alemany. Una llengua sigui la que sigui és un element enriquidor i millor tres que dos.\nPer tant “Anónimo yo te entiendo, pero me puedes entender tu a mi?”. Esta es mi ventaja, sobre los que usan la incultura i la lengua como arma arrojadiza, que se puede volver contra ellos en cualquier momento. “Culture, what else!”\nNo sé, anònim, suposo que la teva pregunta l'hauria de respondre l'autor, però crec entendre la resposta. A qui creus que va dirigit aquesta proposta?. I en quin idiomes creu que parlen?\nMarcG ha dit…\nJo el que fa temps que em pregunto és: Què hem fet els catalans per a que hi hagi gent que ens tinguis tanta fòbia?, tant 'dolents' som?, o es que el problema és que ens deixem trepitjar per tothom?, potser ha arribat el moment de deixar de posar l'altra galta i passar a l'acció... com a mínim potser es podran queixar amb raó, no?\nEn matèria lingüística em sembla que la qüestió és molt més sencilla que tot això i que l'obvies: té dret un senyor que viu a Catalunya a escolaritzar el seu fill en castellà? Sí o no. Fixa't que no et pregunto si un senyor que vol escolaritzar el seu fill en català ho pot fer perquè mai se m'acudiria de negar aquesta possibilitat. Tu estàs d'acord a negar-li?\nPel que fa a la tercera hora... bé, això ja és negar el que s'ha fet. La qual cosa té mérit!!!\nPel que fa a la dimensió política, només cal seguir les intervencions d'ahir al parlament. Pura propaganda nacionalista en la immensa majoria dels casos. Com els de la Brunete, si fa no fa.\nTéns raó en una cosa, la negació de drets, en aquest cas, és perfectament democràtica. Parlamentària, si més no.\nEm referia a les escoles bilingües\nEfectivament. Dol més el silenci còmplice que l'improperi dels altres.\nLa faig en castellà en primer lloc perquè vull. En segon lloc, perquè m'ha vingut bé. I en tercer lloc, perquè com diu sociata vario la llengua d'acord amb el receptor potencial del post.\nAfortunadament, com dic en el post, per a la majoria de les persones del país la llengua és simplement un element del paisatge quotidià.\nLa catalanofòbia és rentable. Políticament, molt rentable. Ara bé, jo no crec que "hem de passar l'acció" (tampoc sabria ben bé què vol dir acció), almenys per dos motius.\nEn primer lloc, perquè les accions no haurien de ser reaccions. Si volem fer alguna cosa, fem-la i is no volem fer-la no la fem. Però no em sembla una bona idea fer quelcom com a reacció a unes declaracions.\nEn segon lloc, perquè en aquests processos d'espiral, actuar a la contra dóna arguments als altres, que multipliquen els seus atacs, el que acaba generant una espiral irreversible de confrontació.\nM'estimo més, malgrat tot, desmuntar la mentida amb serenor, amb la raó i amb els arguments.\nEm sembla que no m'he expressat bé.\nQuan dic 'passar a l'acció' no vull dir ser reaccionari.\nEl que vull dir és que sovint callem i deixem fer... i això dóna peu a que el ciutadà (espanyol) s'ho cregui, (és allò de quién calla otorga).\nEl que crec que hauríem de fer és començar a fer precisament el que has fet tú, a debatre amb fets i contestar (amb serenor) el que es diu.\nAl cap i a la fí la gent (siguin d'on siguin) no és tonta, només és un problema de tenir informació...\nNi en contra ni (tot i que més aviat sí) a favor del fons de l'entrada del Don, però sí radicalment a favor sobre les formes.\nLa Llei ha seguit fil per randa tots els processos legals i democràtics que havia de seguir. Tant a Barcelona com a Madrid.\nDes del meu punt de vista no és ni rellevant l'apocalipsi lingüístic, ni les immersions, ni les subversions, ni res de res.\nUn Parlament democràticament escollit ha aprovat una llei - millor o pitjor - seguint els instruments que estan fixats per la Constitució i els reglaments que se'n desgranen. Així són les coses.\nPotser a mi la nova LEC no m'agrada, o no m'agrada que surtin els nacionalistes del govern Basc, o no em va agradar l'elecció (ni la reelecció) de José María Aznar, o la ministra de Cultura González Sinde, o mil coses més. Però, mentre segueixin les normes, el que a mi em toca és votar a qui més m'agradi (o menys em desagradi) i convèncer tothom que faci el mateix (el mateix que jo, vull dir ;)\n(al missatge anterior se n'havia escapat una d'ortogràfica massa grossa com per a deixar-la passar)\nCrec que tal com estan les coses... primer s'ha de convèncer a la gent que vagi a votar.\nDesprés ja intentarem convèncer per a que votin el mateix que nosaltres.\nEn qualsevol votació jo em conformo amb una alta (o acceptable) participació, encara que els meus perdin...\nTé dret un pare a escolaritzar el seu fill en castellà?. Quin dret?. Si parlem del dret en termes de "raó jurídica", la sentència del TC 337/1994 diu que la Generalitat pot decidir que la llengua vehicular de l'educació és el català. Però si et refereixes a "té dret" en el sentit de "és just", en podem parlar:\n1. Jo crec que és un immens error el model d'escoles en paral·lel castellà - català. Els riscos d'estigmatisme, de segregació, d'ikastolització és immens. Sincerament, no veig cap avantatge a un sistema dual d'escolarització.\n2. Deixo de banda, els costos que això pot generar i els desequilibris de gestió, com els passa a Suècia. Imaginem un municipi d'una comarca interior, en el que només (m'ho invento) tres nens volen una escola en castellà. Com ho fem això?. Els fem viatjar 100 kilòmetres cada dia?. O a l'inrevés. En una comarca amb molta immigració amb predomini de castellà, cinc nens volen una educació en català. Fem una escola per a cinc?.\n3. A mi em sembla lògic que hi hagi un model únic. Em sembla millor pels nens, per la societat i pel propi sistema educatiu.\nÉs veritat que hi ha tres opcions lingüístiques en el model únic: (a) que es parli en la llengua que cadascú vulgui, (b) que regulem uns percentatges d'ús d'una llengua o una altre i (c) que optem de forma preferent (que no exclusiva) per una llengua. Tots els tres models tenen problemes i estic disposat a debatre'ls un per un.\n4. Però el meu post no va en aquest sentit, sinó en un un altre. Aquesta Llei d'Educació és una transcripció literal del model lingüístic de la Llei de Normalització que van votar tots els partits (tots). Faig una pregunta molt concreta. Quin article aporta un indici de modificació del que hem estant fent des de la Llei de Normalització?. Què hi ha de nou?. Per què ara s'acaba el món?.\n5. Hi ha un element en el que sí hi ha un canvi, que no és lingüístic, tot i que té efectes lingüístics, que és la programació. Amb el nou model, el currículum es defineix des del Departament. Aquest és el sentit del component democràtic al que jo feia referència (i no el parlamentari). Ara, el govern que voten els catalans decideix què aprenen els catalans. I això pot afectar (o no) la tercera hora. Depèn de qui governi. El Govern actual considera que no cal; si la agent no hi està d'acord, només cal que canviïn els governants per un altre que proposi tres hores, quatre, cinc o dotze.\nPerò aquest és un error molt freqüent. Una cosa és la llengua amb la que s'explica història, matemàtiques o dibuix, i una altra cosa és la formació en una llengua. El que diu la LEC és que el currículum el decideix el Govern de torn, si bé amb una constricció capital: Tots els estudiants han d'acabar dominant el català i el castellà.\n6. Jo crec honestament que els estudiants catalans escriuen tan bé (o tan malament) el castellà com els murcians.\nIsmael + MarcG\nHi coincidim, doncs.\nConversa, discussió, contrast i regles del joc.\nEl que em sembla més important és sobretot denunciar la mentida. Efectivament, moltes coses són opinables i estic disposat a assumir un cert relativisme. Però a mi em funciona també el principi de falsació de Popper: No sabem què és veritat, però podem saber què és mentida.\nUi, si parlem de sentències que el Govern, o el Departament corresponent, s'ha passat per l'entrecuix no acabaríem de posar referències.\nHi ha sentències recurrents del TSJC i del Suprem relatives a la qüestió de les caselles en la preinscripció - 3 anys - que han estat sistemàticament posades en un calaix.\nSencillament, no s'entén que les dues llengües no puguin tenir una presència equiparable en el procés educatiu. A no ser que es faci amb tota la intenció del món. De ERC o de Ciu ho entenc, de vosaltres, els socialistes, no.\nCertament, esteu aprofitant més que bé el temps que el Constitucional s'està prenent en dictaminar sobre l'Estatut. Esteu optant per fer irreversible la 'construcció nacional', d'acord. Però això és més que pluja àcida, és jugar brut en termes estrictament democràtics. Queixar-se després de la Brunete i de la catalanofòbia és singular.\nPer què? Mira et recordaré una cosa elemental: que la democràcia -excepte la plebiscitària- no és només una qüestió de majories parlamentàries, sinó de respecte a les minories i, sobretot, sobretot, de balança de poders.\nÉs clar que el castellà s'escriu malament a Múrcia, faltaria més. O a Sevilla. Aquí també hi ha psicopedagogs i ja s'han encarregat de fer la seva feina.\nI sí, jo estic convençut que els pares tenen dret, que és just que puguin decidir coses com en quina llengua escolaritzar els seus fills. Perquè si fa no fa les dues són llengües oficials! O no?\nDonar explicacions a aquesta gent no serveix de res, no són ni incults ni ignorants, simplement són mentiders i gent de mala fe. El que em pregunto és perquè a Madrid no ens defensa ningú si hi tenim "tants" amics. No estaria malament una declaració d'un Ministre (ni la Chacón ni el Corbacho, que són catalans i per tant separatistes radicals) lloant la llei. Potser ja n'hi ha prou de fer pedagogia inútil i potser sí que cal passar a l'acció, i aquesta podria començar per pressionar els diputats del PSOE a mullar-se o demanar als intel·lectuals "progressistes" un compromís amb els febles, que en aquest cas som nosaltres, perquè si no és així l'únic que ens queda pensar és que a Espanya només ens hi volen per pagar.\nJo no sé com s'aconsegueix que les dues llengües tinguin una presència equiparable. I m'agradaria saber com fer-ho. Vols dir que hauríem de decidir quines matèries es fan en castellà (matemàtiques i dibuix) i quines en català (història i música)?. O vol dir que es parlarà en castellà el dilluns i el dimecres i en català el dimarts i el dijous?.\nInsisteixo. Em sembla més lògic optar per una de les llengües com a llengua vehicular. La llei, però, parla de llengua "preferent" i, encara més important, regula que els centres han d'adaptar el seu projecte lingüístic a la realitat social dels estudiants i de l'entorn.\nPodríem discutir perquè la vehicular és una i no pas l'altra. Puc dir que és la llengua feble, que el castellà funciona prou bé o que el català és la llengua de Catalunya. I podria trobar altres arguments per defensar el castellà.\nL'escola no és com l'administració. Aquí, en teoria, és més senzill. Tots els prestadors de serveis estan obligats a parlar els dos idiomes i el client s'adreça en l'idioma que vol; i té dret a ser atès en la seva llengua. A l'escola, la interacció és col·lectiva i això dificulta una mica més la co-oficialitat perfecta.\nJo crec que l'opció del català com a llengua vehicular i la garantia d'una competència en castellà i català és una opció millor que les altres opcions, tot i que entenc que això perjudica aquells que consideren que el seu fill ha de rebre una formació en castellà. Ho reconec. Però també sé que garantir aquest dret genera un model que és pitjor.\nContinuem, però, donant voltes a un argument que no és central.\nUna enquesta publicada a El Mundo avui revela que el 76% dels lectors considera que amb la LEC s'inicia la independència de Catalunya. I un article infecte considera que som un colpistes silenciosos que hem perpetrat no sé què.\nEt reitero la pregunta. Què és el que ha canviat en l'àmbit lingüístic a l'escola?. En quin article?. Res. La LEC diu el que diu la Llei de Normalització Lingüística aprovada per tots els partits, entre ells el PP.\nJo no em queixo de la crítica al model educatiu. Tot es pot criticar i estic disposat a pensar que potser sí que ho fem malament. Veig els resultats i sospito que no, que no ho fem tan malament i que fins i tot ens posen com a exemple.\nPerò això que diu la LEC és el que estem fent des de fa 28 anys. Han passat tots els partits pel Govern aquí i allà. No és veritat que aquesta Llei generi cap "construcció nacional". És que simplement és fals. Radicalment. Continua el que s'estava fent.\nLa Llei canvia moltes altres coses i per això s'ha fet. I és d'això del que hauríem de parlar.\nArgumentar sempre és millor que callar. Però conversar vol dir estar disposat a canviar d'opinió.\nAvui en J.L. Rodríguez Zapatero ha defensat el model català. També ho va fer el plenari del darrer Congrés del PSOE. I va ser el PSE, gràcies a la intervenció de la Maria Badia, qui va recolzar aquest sistema al Parlament Europeu davant de l'ofensiva del PPE.\nL'idioma en la llei d’ensenyament a Catalunya. Un mitjà o un fi?\nMira, en relació a la llengua només un detall: a Lió si un estudiant de Bac opta com a tercera llengua pel castellà tindrà tres hores setmanals. Si aquí es bloqueja la iniciativa per garantir el mateix que... a Lió, és que hi ha una voluntat política de reduir a la mínima expressió la presència del castellà en l'ensenyament. Ja m'està bé. Però sigueu clars i digueu-ho.\nFinalment, en relació a la qüestió política. Amb la LEC de moment us cobriu les espatlles davant l'incompliment sistemàtic de la pròpia legislació catalana -fulls d'inscripció. En realitat era una Ordre, no la Llei de Normalització Lingüística, la que emparava l'actuació de la Conselleria.\nDit clarament, l'administració educativa catalana estava a un pas d'una cosa que se'n diu prevaricació.\nEn qualsevol cas, jo no tornaré a intervenir al voltant d'aquest tema. Entre d'altres raons perquè, efectivament, crec que la teva visió de les coses em sembla que, gràcies a 30 anys d'hegemonia cultural nacionalista -lamentablement incloent-hi el partit dels socialistes-, és clarament majoritària. La qual cosa no vol dir que em sembli raonable.\nCoincideixo amb el teu post\nJo tampoc vull eternitzar el debat, però no es pot comparar Lió amb Sabadell. El castellà que aprenen els nens de Lió és un castellà elemental perquè fora de les aules no hi ha castellà. A Sabadell, els estudiants que estudien castellà aprenen sintaxi, literatura, no pas vocabulari bàsic.\nEls estudiants catalans fan més hores de llengües que els nens de Múrcia. Més llengües vol dir menys altres coses, com ara matemàtiques o ciències socials. Hi ha competències filològiques que són pròpies de cada llengua, però d'altres són comuns. Un sintagma nominal és un sintagma nominal. Entre tots hem de fer un esforç per racionalitzar la formació i evitar les duplicitats actuals.\nSi l'objectiu fos l'erradicació del castellà, s'ha de dir que som un governants maldestres, perquè tots els informes estadístiques demostren la vitalitat del castellà i la feblesa del català. Tampoc lliga amb els resultats objectius dels estudiants en llengua castellana (PISA, selectivitat). Si és un error, per què no ho notem, per què no es percep?.\nLa llei permet que el responsable d'educació dissenyi el model curricular que consideri oportú. Si algú vol fer de la llengua castellana (o de la catalana) la seva bandera, que voti els governants que facin d'aquest tema un compromís electoral.\nI coincidim almenys en què la llei no canvia res. De fet, aquest era el meu objectiu: Denunciar una infame campanya anti LEC farcida d'epítets i desqualificacions (el diputat Robles ens va qualificar de feixistes i talibans), per part de persones que ni tan sols an fet l'esforç de llegir-se la Llei.\nI, òbviament, les portes estan obertes de bat a bat per a escoltar les teves esmenes, que són molt benvingudes.\nEs una pena que esta forma de debatir, con argumentos,con datos y con educación, sea una excepción. Tiene razón don Duarte cuando se queja de una estrategia nacionalista catalana que no sólo impone su visión de Cataluña, sino que se muestra muy beigerante con los que no piensan como ello. Yo también creo que los socialistas estáis cayendo en una trampa en la que empezáis a hablar, a pensar y a razonar como ellos.\nHola José Antonio, sobre aquesta eterna qüestió de la llengua a les escoles sempre he pensat que és ideològica que no pas una veritable por dels pares que els seus nens no sàpiguen parlar castellà en acabar l'escola. Si es plantegés la següent proposició: "l'educació, ni en català ni castellà", sinó en anglès", estic convençut que ningú s'hi oposaria. Tan se val quina sigui la llengua vehicular de l'educació perquè quan els estudiants acabin el cicle, dominaran igual de bé o de malament ambdues llengües i diria que en un nivell similar. No estem dient de fomentar el domini d'altres llengües? No està més que demostrat que la gent bilingüe està millor capacitat per dominar una tercera llengua... doncs per tant deixem-nos d'històries. Com diria aquell, tot això són cabòries des de la maleïda caverna mediàtica. Al cap i a la fi, però, què faríem sense ella? De qui ens enfotríem?\nGràcies José Antonio pel teu post\nMist ha dit…\nYo ya he pasado de los 40, pero a la hora de contar, como soy de letras, pasa lo que pasa: 1, 2, 3,... muchos. Claro, siempre se me acaba calentando la boca antes de tiempo.\nComo también soy un completo inculto tanto en temas lingüísticos como en políticos, me limitaré a dejar un vídeo que me pareció interesante:\nPor cierto, gracias a Gallium (http://allendelatapia.blogspot.com/), castellano de pro, que fue quien me mostró el enlace.\nHe llegado tarde a la discusión así que no aportaré nada a lo dicho y sólo comentaré dos cosas:\nuna. que nunca más votaré a PSC\ndos. Resaltar una falsedad del post inicial: El consejo de Europa NO ha avalado el modelo catalán, por mucho que lo diga ese diario independiente y poco sesgado llamado Público, sino más bien todo lo contrario.


Opinió archivos – Actualitat Penal\nLa DGT espanta de nou\n5 de Desembre de 2018 Moisés Peñalver\nEl món es va estremir la primavera de 1977. Més de mig miler de passatgers van deixar les seves vides en una pista de l’aeroport de Los Rodeos, a Tenerife, després que dos avions xoquessin […segueix llegint]\nPols, suor i llàgrimes. Els rescatadors alcen el puny perquè la multitud que els envolten guardi un immediat silenci. Cal sentir sota les runes algun lament, sanglot o crit apagat. Un instant després, el rescatador […segueix llegint]\nAquesta història policial no va de detencions, multes, enfrontaments o armes. Tampoc de referèndums, ni banderes, ni grans operacions que porten nom. La història d’avui va de la Policia, la veritable, la del funcionari que […segueix llegint]\n16 de Febrer de 2018 Cristina Saez de Juan\nAl Serrallo patim incivisme i inseguretat i això representa clarament un problema pels veïns, però sobretot és un símptoma. Un símptoma que les coses no s’estan fent bé. I segurament és una situació que probablement […segueix llegint]\n¿Qui atén al teu gos en un accident?\nPer Juan Luís de Castellví. Especialista en emergències. Empleat de la UE a Brussel·les. És un escenari en el qual no volem pensar, que no podem imaginar. Però si algun dia tenim un accident de […segueix llegint]\nPor PACO ZAPATER, abogado de Tarragona En la toma de posesión de Paz Battaner como nueva académica de la RAE (enero 2017), Ignacio Bosque, académico que le hizo la loa, la definió como la mujer […segueix llegint]


Video Parrucchieri - ❤ GLOBElife ☎ - video peluqueros\ntodas las noticias de peluqueros video en vivo\nentrar en Video Parrucchieri\nNo sólo hermosos peinados de pelo y cortes de super diva puede ofrecerle peluquerías, ahora con nuevas tecnologías se puede poner en marcha videos de vanguardia que los peluqueros estudian cuidadosamente para enseñarle los secretos del comercio, con videos tutoriales que tratan como el tema principal el cabello y nuevos peinados creados por los peluqueros más populares en este momento. Vídeos diseñados para mujeres y hombres para todo tipo de cabello y también para peluqueros ya lanzados en este sector, en constante desarrollo y crecimiento fuerte también en los medios de comunicación con el estudio de estos tutores de vídeo y métodos alternativos accesibles para todos para aprender cómo tener super cabello directamente video-a-video con la peluquería.\nVideo Parrucchieri, peluquerías, cabello, salud, salones de belleza, fotos de moda capilar, peinados, estética, venta, cuidado de la calvicie, Video Parrucchieri, caída del cabello, coloración, intrabajos por sol, balayages, meches, shatush, deja-vu, Video Parrucchieri, Globelife, peluquerías justas, marcas de productos de pelo, sector de peluquería, empresas de tintes para el cabello, fabricantes profesionales de productos de peluquería, fabrica líneas con terceros, etiquetas privadas, accesorios para el cabello, Video Parrucchieri, tiendas de peluquería, mayoristas vendedores de productos para el cabello, distribuidores productos de peluquería, peluquerías, salones de belleza, investigación de mercado en la industria de la moda del cabello, equipo de peluquería, información del cabello, información del cabello, Video Parrucchieri, noticias productos de peluquería, tiendas de peluquería de muebles, importación de exportación, suministros de peluquería


Desescrits: Blue Brain Project y singamia programada\nPublicat per Miquel Bassols i Puig en 21:34\nTot i que hi haguera relació sexual seria un aliament amb la mort, amb el no-res, fer un ésser humà en el que el silici entrara a formar part de la seua composició biològica, cosa no desitjable, jo he escrit alguna cosa al voltant del tema i pense que el darrer camí de la Història o post-Història seria la creació o la implicació del silici en les cadenes d'ADN, una cosa a la que jo i la psicoanàlisi ens hem de oposar amb totes les nostres forces, una volta morta la filosofia ja només ens quedaria un món de persones sense símptoma, sense ànima, programades ja des del naixement, un món de clons, un món ahistòric i afilosòfic, sense ànima.\nQuè potser la ciència està buscant aquest futur? eliminar la falta per a morir en vida? per aliar-se amb la mort en un intent de lluitar contra l'endogàmia, la globalització i l'entropia?\nEls extrems s'atrauen i una fugida del veritable fi de l'ésser humà seria entrar en eixe fi, la mort, aliar-se amb la mateixa mort, morir en vida.\nQuè li sembla? vaig errat o van per ahí els trets de la ciència?\nPer fortuna, la ciència també fa els seus símptomes. El símptoma és el més humà que tenim i allà on la psicoanàlisi seguirà trobant el seu lloc. Allà on hi hagi algú que es pregunti pel sentit d'un símptoma hi haurà també un subjecte...\n27 de juliol de 2011 a les 15:30\nÉs molt possible que la Intel·ligència Humana sigui superada per la Intel·ligència Artificial. Peró restarem imbatuts en la Estupidesa Natural, en aquest tema som invencibles...\nFicciones ha dit...\nLeyendo el punto 1, venía a mi memoria una referencia a Engels que Lacan realiza en “Instancia de la letra”, señalando que prefería dejar en tinieblas las relaciones del significante y el trabajo y que se ocuparía de la materialidad del significante. Es interesante dirigirse hacia esa “tiniebla” que es la “dialéctica de la naturaleza” para encontrar en uno de sus capítulos que no sería a partir del cerebro que se desarrollaría el hombre sino que a partir del uso del cuerpo (se refiera específicamente a la mano) se desarrolla el cerebro e incluso el lenguaje en tanto relación necesaria a los otros.\nEn el punto dos, recordaba el relato que Lacan realiza sobre su encuentro con Chomsky: Mientras Chomsky piensa el lenguaje del lado del Organon, como un órgano-herramienta más del cuerpo; Lacan plantea a la libido – y no el lenguaje - como órgano incorpóreo que excede los límites del organismo. La condición del lenguaje será la ligadura a lo que agujerea lo real, operándose a partir de este agujero para capturar lo real a costa de la división del sujeto.\nDos puntos distintos… desde el marxismo y desde el psicoanálisis para objetar la reducción del hombre a una PC… me parece que en este XXI no han quedado muchos discursos en pie como para poder hacer frente al “Yo, robot” y los futuros “robotpsicologos”\n2 d’agost de 2011 a les 18:24\nSí, sembla que el llenguatge indueix una debilitat "natural" en l'ésser que parla. Crec que és per això que Lacan deia que hem d'escollir entre la debilitat mental i la paranoia.\n2 d’agost de 2011 a les 18:40\nInteresantes observaciones. Precisamente estos días estábamos trabajando en un Laboratorio de la Universidad Jacques-Lacan sobre el curioso y estimulante debate que Lacan mantuvo con Chomsky. (Vicente Palomera hizo allí una intervención al respecto). A la idea chomskyana del "órgano del lenguaje" Lacan respondió en efecto con la libido como órgano fuera del cuerpo. Y le espetó a Chomsky que él, por su parte, creía que pensaba con los pies...\nLa referencia de Lacan a Engels es también muy interesante y nada evidente: la materialidad del significante introduce un orden absolutamente heterogéneo al que considera el cientificismo actual. Gracias por sus indicaciones.\nSaludos desde Catalunya a Argentina!\n2 d’agost de 2011 a les 18:51


Més recursos que mai per afrontar la campanya forestal 2020 | Notícies TGN - Notícies de Tarragona Diari Digital\nMés recursos que mai per afrontar la campanya forestal 2020\nImatge d'arxiu d'un incendi forestal a Albinyana.\nAgricultura destina més de 17M€ a la campanya forestal 2020\nEl Departament d’Agricultura destina 17,2M€, dels qual 14,4 M€ corresponen a actuacions de prevenció a través d’inversió directa del DARP o a través de línies d’ajut per a actuacions de prevenció a particulars, ajuntaments i Agrupacions de Defensa Forestal (ADF). La resta es destina a despeses de personal directament relacionades amb la prevenció i als operatius de les campanyes, tals com contractació de mitjans aeris, campanyes informatives o manteniment de les ADFs.\nInterior destina 16M€ a la campanya forestal 2020\nEl Departament d’Interior destina 16.006.229,99 euros a aquesta campanya forestal, quantitat que inclou les retribucions de personal, les compensacions de bombers voluntaris, activitats formatives, el procés de selecció de personal per a la campanya, el lloguer de furgonetes, equipaments i materials, la campanya publicitària, i els mitjans aeris, entre d´altres.


14 | Agost | 2021 | Celler-Adocse\nArxius diaris: Agost 14, 2021\nSíndria (sense llavors)\nTallar la síndria a trossos i mirar de treure les poques llavors que hi hagi i posar en un pot gran.\nOrigen: Beguda de síndria i menta\nAquesta entrada va ser publicada a ALTRES RECEPTES, Cuina, Reblogged, Receptes i etiquetada BEGUDES, CUINA, FRUITA, MENTA, RECEPTA, SINDRIA el Agost 14, 2021 per Administrador.\nPizzes de tonyina de pa de pagès\n½ llauneta de tonyina\nUntar una cara de la torrada amb la salsa de tomàquet.\nPosar la tonyina (sense oli) al damunt.\nEscampar el formatge ratllat sobre la tonyina.\nEspolvorejar amb una miqueta d’orenga.\nGratinar al forn 5 minuts, i llest per menjar.\nOrigen: Pizzes de tonyina de pa de pagès\nAquesta entrada va ser publicada a Aperitius, Cuina, Entrants, PLATS UNICS, PRIMERS PLATS, Reblogged, Receptes, SEGONS PLATS i etiquetada APERITIUS, CUINA, ENTRANTS, FORMATGE, ORENGA, PA, PA DE PAGÈS, PEIX, PLATS UNICS, PRIMERS PLATS, RECEPTA, SEGONS PLATS, TOMÀQUET, TONYINA, VERDURA el Agost 14, 2021 per Administrador.\n– 1/2 manat d’espàrrecs de marge\n– 1 o 2 grans d’all picat\nOrigen: Pizza de polenta al pesto\nAquesta entrada va ser publicada a Cuina, PLATS UNICS, PRIMERS PLATS, Reblogged, Receptes, SEGONS PLATS i etiquetada AIGUA, ALFABREGA, ALL, AMETLLES, ANACARDS, BOLETS, BOLETS SHIITAKE, CEBES TENDRES, CUINA, ESPARRECS, FESTUCS, FRUITA SECA, NOUS, OLI, PASTANAGA, PINYONS, PLATS UNICS, POLENTA, PRIMERS PLATS, RECEPTA, SAL, SEGONS PLATS, VERDURA el Agost 14, 2021 per Administrador.


Gameplays en català: Per què tenen tan poques visites? Solucions? - Gaming.cat\nGameplays en català: Per què tenen tan poques visites? Solucions?\nLa comunitat catalana d’aficionats als videojocs › Fòrums › General › Gameplays en català: Per què tenen tan poques visites? Solucions?\nThis topic has 10 respostes, 6 opinions, and was last updated fa 6 years, 1 month by drfelip.\n27 juny 2014 a les 16:26 #1907\nEstava mirant twitter, i anava a contestar una piulada de ‘drfelip’, on comentava:\nDe vegades me fa s’impressió que hi ha més youtubers catalans que espectadors.\nI té tota la raó. A mi, per exemple, no m’agrada Minecraft, però té molta força entre els jugadors: Tothom el coneix i sap quin joc és. Però mirant algun vídeo en català, veig que només té 5…6…10 (!) visites.\nCom és que una comunitat de 11 milions de parlants (+ gent que no la parla però la entén) visualitza tan poc contingut en la seua llengua?\nNo ens arriba els vídeos al estar en mala posició a YT? Directament no cerquem en català? Què ens passa?\nPerò sobretot: Com ho podem solucionar?\n27 juny 2014 a les 16:32 #1908\n27 juny 2014 a les 17:24 #1909\nLa meva curiositat estava perquè no hi ha contingut en català. Realment he buscat blogs o canals (no només de vídeo jocs) i n’és molt difficil de trobar.\nEn les meves busquesdes he arribat a un curs de Barcelona Activa sobre marqueting digital. Plena de espectativa, he preguntat a la gent si em pot donar referencies. La resposta m’ha deixat flipant: “Perquè tenir contingut en català, quan el public és de només 6 milions de persones.”\nPot ser que per el mateix motiu la gent no és acostomada buscar els canals en català..\n27 juny 2014 a les 17:46 #1910\nNomés 6 milions. Només 6 milions.. Només 6 milions…\nNOMÉS????!!! Que estem bojos? La gent que pensa que és poc crec que té problemes. Jo quan em miro el meu canal i veig que hi ha un subscriptor/a salto d’alegria, encara que penso que el contingut que he penjat últimament no és molt interessant x|\nBTW crec que la gent si s’esforça aconsegueix (el que sigui) per això ens hem d’esforçar tots per fer-nos conèixer com una societat viva a Catalunya i al món!\nBona tarda 😀\n27 juny 2014 a les 19:15 #1911\nPerquè per uns fer una cosa només com una afició o per una causa, sense cobra, és bogeria..\n27 juny 2014 a les 22:32 #1913\n[quote=1909]En les meves busquesdes he arribat a un curs de Barcelona Activa sobre marqueting digital. Plena de espectativa, he preguntat a la gent si em pot donar referencies. La resposta m’ha deixat flipant: “Perquè tenir contingut en català, quan el public és de només 6 milions de persones.”[/quote]\nMolt màrqueting, però dit així és una estupidesa. La pregunta és: quin és el públic objectiu? Si no tens un públic objectiu concret, contingut en anglès i tira milles, et llegirà tothom amb un mínim de cultura.\nNo tots els canals en català tenen poques visualitzacions en proporció al número de subscriptors, p.ex. el canal del GoloQwii https://www.youtube.com/user/GoloQwii té 75 subscriptors i 60 visualitzacions mitjanes per vídeo. Per tant, no és que el contingut en català no interessi. Hem de mirar els nostres canals amb un punt de vista crític, sobretot si no tenim l’èxit que esperam. Per exemple, que amb 100 subscriptors al canal de Gaming.cat hi hagi vídeos amb 1 o 2 visualitzacions, és una mica trist, però veig moltes coses del canal de que es podrien millorar, per tant, amb temps i una canya, crec que els resultats poden millorar molt.\n28 juny 2014 a les 16:44 #1915\nCrec que la teoria és: tots els que parlen català, també parlen castellà. Doncs, per exemple, si vols vendre productes de llarg consum, neutres de punt de vista cultural, doncs vas al castellà, perquè cobreixes tot el públic. Però això canviarà perquè més i més gent ha començat demanar contingut i informació en català, com per exemple el cas Coca Cola.\nParlant de subscripcions, jo per exemple segueixo Gaming.cat, però no miro els vídeos perquè no conec el joc. Però com poden haver-hi altres tipus de vídeos, com el de 100 subscriptors 🙂\nFinalment important és afegir material, el més possible, que la gent pugui triar. És difícil tenir una llengua sense presencia i el pitjor és quan la gent en lloc de contribuir i canviar la situació, fa tot en anglès. Així que felicitats i a seguir, amb o sense subscriptors, amb o sense visualitzacions, amb o sense compartir, però amb molt molt suport 🙂\n28 juny 2014 a les 18:18 #1916\n30 juny 2014 a les 12:53 #1919\n[quote=1915]Parlant de subscripcions, jo per exemple segueixo Gaming.cat, però no miro els vídeos perquè no conec el joc. Però com poden haver-hi altres tipus de vídeos, com el de 100 subscriptors [/quote]\nDoncs Youtube és una bona forma de descobrir jocs nous 😉 P.ex., no coneixia el Remember Me que està pujant l’Arandur, i és xulíssim; no el jugaré, però segueixo la sèrie amb devoció.\n30 juny 2014 a les 22:06 #1920\nx). xDDD. Vejam si la segueixo aviat.\n1 juliol 2014 a les 18:03 #1921\n[quote=1920]x). xDDD. Vejam si la segueixo aviat.[/quote]


L'Olot jugarà els partits com a local a les 12 del migdia els mesos de desembre i gener - Ràdio Olot\nL'Olot jugarà els partits com a local a les 12 del migdia els mesos de desembre i gener\nEl club continua sent més partidari de fer-ho a les 5, però vol provar de canviar d’horari per evitar el fred més intens de l’hivern i facilitar més bones assistències a l’Estadi Municipal. Aquesta temporada, la mitjana supera per poc el miler d’espectadors.\nA l’hivern, els partits de la tarda acaben de fosc i la il·luminació de l’Estadi no és la millor (Nuri Marguí/UEO)\nLa Unió Esportiva Olot va jugar diumenge a les 5 de la tarda contra el Prat i el fred ja es va fer notar a l’Estadi Municipal. El debat de continuar jugant a la tarda a l’hivern o canviar al migdia és habitual cada temporada i aquest any el club ha pres una decisió: els mesos de desembre i gener, disputarà els partits com a local a les 12. Seran l’Olot-Oriola del 8 de desembre, l’Olot-Barça del 22 de desembre i l’Olot-Cornellà del 19 de gener. Aquests tres partits a les 12 seran una prova i a partir d’aquí es decidirà si allargar aquest horari o tornar a la tarda. Ho ha avançat el president de l’Olot, Joan Agustí, a Ràdio Olot.\nPer no interferir en el partits del futbol formatiu i per mantenir la tradició de jugar els diumenges a les 5, l’Olot sempre ha estat més partidari de no canviar de franja horària. Agustí diu que aquesta opinió no ha variat.\nEvitar males entrades a l’hivern\nL’Olot, però, s’ha obert a jugar a les 12 del migdia els mesos de desembre i gener per facilitar l’assistència a l’Estadi Municipal. Evitant el fred de la tarda, quan ja es fa fosc, s’espera convèncer més gent i millorar les xifres de l’hivern, tenint en compte que l’any passat, en aquesta època, les entrades no van ser bones. En els últims quatre partits del 2018, la mitjana d’assistència va ser de 822 espectadors. Ara, en els sis partits que s’han jugat a l’Estadi, ha estat de 1.081 i l’objectiu és, com a mínim, mantenir-la per sobre del miler. Diumenge, contra el Prat, es va superar amb 1.199 aficionats a la graderia.\nL’entrenador hi està d’acord\nRaúl Garrido també en va parlar en una àmplia entrevista al ‘Tercer Temps’. A la part final, va respondre que no té incovenient a jugar a la tarda, però que al migdia pot ser encara millor, per arrossegar més famílies amb nens i pels jugadors. Demana provar-ho.\n221 queries in 0,769 seconds.


ERC vol que Junyent reconsideri la decisió d'apartar Estefanell\nEls republicans eviten, de moment, trencar la coalició però avisen que pot tenir conseqüències\nEstefanell i Culell han estat en el punt de mira des que es va fer pública la gravació. Foto: E.P.\nERC Manresa demana a l'alcalde, Valentí Junyent, que reconsideri la seva decisió de retirar totes les atribucions que fins ara tenia la número dos del govern, Mireia Estefanell, a causa del cas Bonvehí.\nEn un comunicat que la formació republicana ha fet públic aquest dimarts passades les 8 del vespre, assegura que es tracta d'una decisió "precipitada" i "presa de manera unilateral". Per aquest motiu i "pel bé de la ciutat", diuen, emplacen Junyent a reconsiderar-ho.\nERC qüestiona en el seu comunicat que l'alcalde "aprofiti la situació —que no té res a veure amb la ciutat— originada per les afirmacions fetes en relació al procés pel coordinador d’Organització del PDeCAT", David Bonvehí, que recordem va ser gravat sense el seu consentiment durant un dinar al restaurant El Vermell de Manresa amb alcaldes i altres dirigents demòcrates de la comarca. Totes les veus han apuntat, des del principi, a Estefanell i al també republicà Pere Culell, que es trobaven dinant al mateix restaurant.\nEl grup municipal lamenta, doncs, la decisió que ha pres Junyent aquest dimarts al migdia de retirar les competències a la primera tinent d’alcalde i regidora de Dinamització Econòmica i Participació Ciutadana i lamenta que no s'hagin valorat "els possibles escenaris que se'n deriven".\nERC conclou el comunicat, que ha arribat després de més de quatre hores des que l'alcalde ha fet pública la seva decisió, que el seu grup "contribueix a fer un govern fort pel bé de la ciutat, treballant amb convicció i lleialtat, per tirar endavant els projectes que es deriven del pacte de govern. Per això, actua i actuarà amb serenor i responsabilitat", diuen els republicans, en una clara mostra de suport a la seva "companya" de partit, Mireia Estefanell, qui no ha volgut fer declaracions a aquest diari durant el dia d'avui.\nmanresana | 19-04-2017 | 09:17\ni Estefanell i Culell no han de dir res, no han de fer cap declaració, només amagats darrera el papa Junqui com a nens entremaliats, és que no tenen veu ells per explicar com a mínim com és que les seves veus apareixen a la gravació?


5 Mai 2012 – Jove Espectacle\nDia: 5 Mai 2012\n‘Gats’ al Círcol Catòlic de Vilanova i la Geltrú\nCia. La Trepa De la mà de la companyia La Trepa, Jove Teatre Regina arriba al Círcol Catòlic de Vilanova i la Geltrú (Sant Gervasi 41 - Vilanova i la Geltrú) amb l'obra Gats. A partir de 5 gats, amb caràcters molt diferents entre ells, es tractaran temes tan actuals, de la vida diària de…Read more ‘Gats’ al Círcol Catòlic de Vilanova i la Geltrú\n'In Situ' és un dels espectacles de circ més exitosos de Boni. L'espectacle mostra les peripècies d'un personatge que, tot i la seva habilitat en la manipulació dels objectes i artilugis amb rodes, no abandona la idea que el que realment li agradaria ser, és una estrella de la música. "In situ" està ple…Read more ‘In situ’, un nou espectacle de circ de petit format al Casal Nova Aliança (Mataró)


ocupació – Compromís per l'Alcora\nEnllaç del Periodic L’Ajuntament de l’Alcora ha signat un conveni de col·laboració amb la Cambra de comerç de Castelló amb l’objectiu d’impartir accions formatives en el municipi. L’objectiu és afavorir la inserció laboral de les persones que participen en les…\nL’Alcora da empleo a 10 parados para cuatro meses\nLink de la notica del periódico Mediterráneo (Javier Nomdedeu) El Ayuntamiento de l’Alcora ha puesto en marcha la primera de las brigadas de empleo social incluidas dentro del plan de empleo 2016. Las 10 personas desempleadas contratadas por el consistorio…


Hola a todxs! Em dic Lluís, i sóc l’administratiu del Gabinet del Dr. Romeu. Estic darrere del mostrador, sóc qui atenc les vostres trucades i missatges per mail, dins dels següents horaris:\nDe Dilluns a Divendres de 10.00 a 14.00 i de Dilluns a Dijous de 15.30 a 20.00.\nTambé sóc la primera cara que veieu quan us obro la porta!\nPer aquí diuen que sóc molt formal i educat, de tracte amable i comprensiu. Tinc sentit de l’humor i sóc pacient. Així, a nivell més personal, i entre nosotrxs, puc dir-vos que m’encanta la literatura i el cinema fantàstics. Sempre porto amb mi un llibre per llegir en els meus ratitos de tren.\nEn el Gabinet, és a mi a qui us dirigiu per demanar cita amb un professional del centre, també us informo dels preus i les disponibilitats horàries dels nostres col·laboradors. Vagi, sóc la cara més visible de l’equip.\nEl dia d’una primera visita us lliuro 2 fulles per ser emplenades: La fulla de protecció de dades i la fulla informativa del funcionament general del Gabinet. Amb aquests dos documents us puc obrir fitxa i carpeta clínica, la qual sempre estarà guardada en armaris sota clau. La vostra fitxa és estrictament confidencial.\nJa sabeu, qualsevol pregunta posar-vos en contacte amb mi, que no us càpiga dubte, faré tot el que estigui a les meves mans per poder respondre-us.\nEstaré encantat d’atendre-us i conèixer-vos,


09/09/15. Entrevista. Oriol Amat: “Si el 27-S el mandat és clar, la UE tutelarà el procés”. El Punt Avui. - Gironès per la independència\n09/09/15. Entrevista. Oriol Amat: “Si el 27-S el mandat és clar, la UE tutelarà el procés”. El Punt Avui.\n“Si el 27-S el mandat és clar, la UE tutelarà el procés”\n“Si Catalunya esdevé un Estat, les pensions estaran totalment garantides, molt més que si continua dins de l'Estat espanyol; nosaltres les podrem apujar”\n“Per sota la taula, Europa està demanant a Rajoy que faci alguna cosa”\nL'economista Oriol Amat és catedràtic a la UPF Foto: ELISABETH MAGRE.\nAquests dies l'economista Oriol Amat volta per mig país fent mítings per Junts pel Sí. Les reaccions de la gent, “il·lusionada” i que “omple” els actes, són de les coses que més l'han sorprès. Amat té totes les xifres al cap –les exportacions de Catalunya a Espanya només signifiquen un 19% del seu PIB; Catalunya aporta a Europa entre 800 i 1.400 milions...– i les fa lliscar suaument en el seu argumentari ordenat, exhaustiu i pausat.\nVostè ha defensat en llibres i articles que Catalunya hi sortiria guanyant econòmicament amb la independència. Per quins motius bàsics?\nPerquè tindrem les eines per fer un Estat més pròsper i just. I tindrem eines que en aquests moments no tenim. Per posar un exemple, el Parlament va aprovar el decret de pobresa energètica per intentar que no tallin la llum a gent que no la pot pagar. I això el PP i el TC ho van tirar enrere. Deixarem de tenir un dèficit de 16.000 milions d'euros que cada any se'n van i no tornen. Quan Catalunya tingui un Estat podrà fer un corredor mediterrani de manera molt ràpida, que la Unió Europea ja el considera prioritari i el finança en bona part. Podrà fer inversions i despesa, simplement perquè ja és una aportació que fan els catalans amb els impostos que estan pagant actualment.\nAquests 16.000 milions seran suficients per garantir l'estat del benestar?\nPer descomptat. D'aquests 16.000 milions, al voltant d'uns 4.000 serviran per crear les estructures d'Estat. Això vol dir, d'entrada, crear entre 50.000 i 70.000 llocs de treball, molts d'ells d'alta qualificació. Això reduirà l'atur a Catalunya. Aquesta gent pagaran els seus impostos i la seva seguretat social. O sigui, que augmenten els recursos que podrà utilitzar Catalunya, fent un efecte multiplicador.\nAquests 50.000 són el funcionariat?\nServidors públics per tenir les estructures d'Estat. S'haurà de muntar tot el que no tenim i que actualment fa l'Estat espanyol. Per fer-ho, hem calculat que l'Estat català necessitarà entre 50 i 70.000 persones. Dels 16.000 milions n'hi havia 4.000 per les estructures d'Estat. En queden 12, que serviran per anul·lar totes les retallades que s'han fet. Catalunya ha hagut de retallar anualment uns 5.000 milions d'euros i bàsicament s'ha retallat on més afecta la gent, que és la sanitat, l'educació, la despesa social i altres temes. Tot allò que l'Estat espanyol ha obligat a fer i que el govern català no volia fer. Amb els objectius de dèficit que li ha marcat, l'Estat l'ha obligat a retallar el seu pressupost amb un 20%. Hem d'agrair els servidors públics de la sanitat, de l'ensenyament, dels serveis socials que amb molts menys recursos aquí no hi ha hagut un daltabaix. Per tant, es revertiran les retallades. D'aquests 12.000 milions, 5.000 per revertir les retallades. En queden set. I aquests 7.000 serviran per fer més despesa social, més infraestructures i també, possiblement, reduir alguna taxa injusta.\nPer exemple, Catalunya té d'IRPF el marginal més alt d'Europa. Això ho ha de decidir el Parlament i el govern, però de totes les taxes i tributs, s'ha de mirar aquells que puguin ser injustos. Quan creem les estructures d'Estat podrem crear una hisenda pròpia, que haurà d'aconseguir reduir el frau fiscal. Això seran més recursos. I un dels temes que tenim en el programa és apujar el salari mínim. Espanya incompleix la Carta Social Europea, que diu que el salari mínim ha de ser com a mínim el 60% del salari mig, que a Espanya és una mica més de 2.000 euros.\nLa qüestió de les pensions, que és un altre camp de batalla: com es garantiran?\nSi Catalunya esdevé un Estat les pensions estaran totalment garantides. I molt més garantides que si Catalunya continua dins l'Estat espanyol. I a més, Catalunya podrà apujar les pensions. Espanya, en els últims quatre anys, ha abaixat les pensions en termes de poder adquisitiu un 20% i encara les retallarà més. Per què nosaltres podrem garantir-les i apujar-les? Les prestacions als pensionistes es paguen amb les cotitzacions de la gent que està treballant en aquell moment. El tema clau per la viabilitat de les pensions és la proporció que hi ha entre les persones que treballen i els pensionistes. A Catalunya és bastant més alta la relació entre treballadors i pensionistes que la que hi ha a la resta d'Espanya. En els últims 20 anys, a Catalunya les cotitzacions han superat en més de 20.000 milions les prestacions. En els últims 20 anys, a Espanya les cotitzacions han estat menors a les prestacions en 80.000 milions i això és creixent.\nEl fet que la Generalitat estigui “intervinguda” per l'Estat a través del deute del fons de liquiditat autonòmica (FLA) no és una pedra a la sabata?\nEl FLA és una trampa. Els catalans, amb la seva tributació, envien cada any a l'Estat uns diners dels quals hi ha 16.000 milions que no tornen. D'això que no torna, l'Estat ens en deixa en forma de préstec una petita part, que és el FLA, i ens fa pagar interessos. Des del 2012 els interessos que ha pagat la Generalitat sumen més de 1.900 milions. 1.900 milions és més que el que ens gastem en un any en polítiques socials. En aquests moments, el govern ha dit que serà de zero, però des del 2012 fins avui hem pagat 1.900 milions. L'any 2015, la previsió d'interessos que hem de pagar és de 400 milions.\nArribat el moment, com se soluciona, això? Com se salda el deute?\nTot depèn de si hi ha negociació. Si n'hi ha, Catalunya serà solidària i assumirà el deute del FLA i, a més, la part que toqui de tot el deute que té l'Estat espanyol. Si hi ha negociació ja veurem si aquesta part del deute la calculem tenint en compte la població o el PIB.\nLa Unió Europea pot ser un aliat?\nA efectes pràctics, durant aquest procés la relació amb la UE, els camions que van i vénen amb les mercaderies, les persones que van i vénen, això no tindrà cap variació. Quin interès pot tenir la UE amb expulsar una regió que és aportadora neta com ho és Catalunya? A la UE ja ens han dit que hi ha dues etapes. Una és l'actual, on Europa diu que aquest és un tema intern i no s'hi posa. Però per sota la taula està demanant al president Rajoy que faci alguna cosa, però no està fent res. Si el 27-S tenim un mandat clar i la independència esdevé inevitable, passem a una segona etapa. Si el mandat és clar, la UE tutelarà el procés, intervindrà per fer que hi hagi una negociació entre totes les parts, perquè aquest procés es pugui fer sense que ningú prengui mal. L'Estat espanyol el tenim en contra, però Europa ens va a favor.\nLa por dels empresaris (IBEX-35, el Pont Aeri...) l'entén? Fins a quin punt tenen poder d'influència?\nEl teixit empresarial català està integrat per més de 600.000 empreses, el 95% són empreses petites i mitjanes. I hem tingut aquesta setmana un manifest de 30 organitzacions patronals i cambres de comerç que representen gairebé la totalitat d'aquestes 600.000 empreses que han dit que no els fa cap por el procés, que respectaran el que digui el poble català, que s'adaptaran al que es faci i, per tant, que hi estan a favor. El pes d'aquestes PIMES pel que fa a l'ocupació supera el 75% de l'activitat econòmica.\nL'economista que ho fa fàcil\nCatedràtic d'economia financera i comptabilitat de la Universitat Pompeu Fabra, Oriol Amat (1957) és un independent que va dir sí a la llista de Junts pel Sí després que el seu pare, de 89 anys, li ho demanés. Ara està entusiasmat amb la decisió, i ni l'enorme activitat d'aquests dies li fa perdre ni un bri del caràcter comprensible i reposat del seu discurs: un economista que explica de forma planera com quedaran les pensions, el deute de la Generalitat amb l'Estat o com es crearan entre 50.000 i 70.000 llocs de treball amb un Estat català. Membre del Consell Assessor per a la Reactivació Econòmica i el Creixement (CAREC), Oriol Amat explica que durant anys va pensar que era possible “una nació catalana dins d'Espanya”. D'ençà de la sentència de l'Estatut i els episodis següents, va constatar que “Espanya ens va en contra i no ens convé”. Oriol Amat és, doncs, l'especialista econòmic de la llista de Junts pel Sí. N'hi ha que diuen que serà el futur conseller d'Economia si aquesta llista forma govern. Ell diu que aquest no és un tema que es plantegi ni que estigui a la seva agenda. “El meu horitzó és llegir, el 27-S a la nit, què han dit els catalans”, afirma.