Sobre la compareixença parlamentària del nou conseller de salut, Sr. Toni Comín | La ratera\nSobre la compareixença parlamentària del nou conseller de salut, Sr. Toni Comín\n14 febrer 2016 La Ratera\tDeixa un comentari\nCrònica lliure d’ allò que es va dir amb acotacions lliures i personals a peu de llibreta:\nCanviem alguna cosa perquè res no canvi… Desconstruint des del rigor un discurs fet en gran part per tal de seduir l’audiència “no fitxada”.\nMés d’una hora mitja de compareixença en forma d’ una presentació formal en societat- seu parlamentària del nou conseller. Un monòleg elaborat I sostingut d’una tirada sense aturades, ni per a beure aigua.\nPasso a fer alguns comentaris a peu de descripció del que va seu un llarg matí a la sala noble. Presidia la diputada Alba Vergés d’ERC qui va ser absolutament laxa i amistosa en el control de temps sobretot amb el conseller protagonista, a qui mirava visiblement enlluernada.\nD’entrada constatar, que tal com es preveia, l’estil “Comín” és o serà ben diferent del del seu predecessor. Molt més elaborat I amable en les formes, diferent ja en l’anunci d’alguns principis i objectius, i tanmateix massa continuador del fil polític del de Boi Ruiz pel que fa a servituds y substància política neoliberal.\nEs va presentar como algú “no inquisidor”-off de record- per tal de no comentar una diagnosis que semblava inevitable a l’hora d’arrencar etapa, i truc que li va servir per no mencionar una de les clamoroses paraules absents; Boi Ruíz. Llàstima que en altres escenaris i davant medias se’n ha desfet en elogis i llepades… Llàstima que l’equip dels més alts col·laboradors segueixin funcionant portes giratòries i molts siguin alts càrrecs esdevinguts més alts càrrecs encara, com el cas del Sr. Argimon de la excelssificada AQUAS i ara nou subdirector del CATSALUT.\nPer tant cal assenyalar tres nivells. Un, el relat del que va dir; dos, el comentari- interpretació a peu de les frases que vaig anotar i segons les nostres claus d’interpretació i principis, I tres el joc de debat posterior amb el link dels grups.\nPer començar va estrenar-se amb un pròleg interessant en dedicar els primers minuts de marc a dos temes ens els que coincidim per importància i sensibilitat : DESIGUALTATS, DETERMINANTS SOCIALS assenyalant acuradament diferències entre Salut pública I Atencions sanitàries. Bé aquí …\nUna afirmació quasi solemne: l’ ÚNIC PRINCIPI: el DRET A LA SALUT !!\nUna introducció sens dubte en les antípodes d’aquells missatges del BoiRuizisme quan deia que la salut depèn bàsicament de la genètica de cadascú. Aquest cop se’ns ha dedicat altres perles més “estelades” com veureu. S’hi va recrear I es va manifestar en una posició adient i còmplice necessària amb les exigències de la CUP, … i ja posats amb les reivindicacions de les esquerres socials i polítiques.\nVa presumir d’haver llegit a Richard Wilkinson i Kate Pickett (“Per què major igualtat fa que societats més fortes”), a despit- oblit d’autors/es nacionals -catalans- de trajectòria I reconeixement internacional com ara en Joan Benach o la Carme Borrell. (Tal como li recordaria desprès l’Àngels M Castells)\nAquí una primera subdivisió funcional en el seu organigrama immediat. Una part del departament dirigit a l’Atenció sanitària, CATSALUT incloent la participació. Una altra dirigida a Salut Pública (“allò que passa for a dels hospitals” va dir en una simplificació poc rigorosa) i que es proposa actualitzar mitjançant una nova llei, amb uns estaments i àmbits que toquen prevenció, promoció de salut, determinants socials, i uns instruments importants com AQUAS al capdavant (destinatària d’un seguit d’elogis sobredosificats i desproporcionats) i/o la mateixa Agencia de Salut Pública de Catalunya rellançada I potenciada.\nA continuació va entra en matèria: MODEL SANITARI\nAquí es va esplaiar en lloances a les bondats I reconeixements del Sistema “català”. A notar que en tot el discurs el concepte autocrítica va brillar per la seva absència. L’autoestima per contra va brillar a risc de prepotència.\nContinuador de la concepció diferenciada de la LOSC en “contractador I Proveïdor” – pagador/comprador i centre/servei prestador d’assistència.\nEs va referir en un moment la Nonat Pla de Salut 2016-2010 (que el Departament va impulsar I que mai no reeixir donada la seva composició esbiaixada en allò tant i tant de mercat) Va tornar a plantejar la necessitat de “consensuar” – paraula reiterada- un nou Pla. Una frase de collita: quan va dir més o menys textual que “les decisions preses -sota pressió- son fràgils” (Pressió de qui Sr. conseller ? Vostè mirava a la bancada de la seva esquerra però no semblava referir-se als lobbys realment pressionants de la seva dreta)\nD’immediat va entrar en la descripció i comentari de NOU (9) principis – punts que han de caracteritzar la seva política.\nPúblic. Equitatiu. ….. Diversitat de proveïdors (llegir “mixta” I derivador- privatitzador) Transparent… En un relat constret de com entén ell cadascun d’aquests principis I situant elements per un inexcusable debat.\nFreqüentació: estudiar el nivell socioeconòmic de cada cas, atendre-escoltar l’ Assistència Primària, elaborar plans de xoc, col·laborar amb bels Ajuntaments… – Compta amb el parany dels Plans de Xoc… si ha de servir d’excusa bondadosa per externalitzar lots o paks d’intervencions al mercat privat a preu d’ oferta (que no atén complicacions) i que esquiva la veritable estratègia que no és altra que esmerçar els recursos en més activitat als centres propis i públics. No de xoc sinó de forma estructural i estable… no va de posar apòsits sinó de tractar la nafra.\nLlistes de espera: Va obrir el capítol amb la afirmació ex-càtedra que les llistes son inevitables I consubstancials del Sistema públic de salut arreu del món. (Noteu la vinculació del conflicte amb allò “públic”). Naturalment es proposa reduir-les. (al programa electoral de JxSí es xifrava en un 50 % per les diagnòstiques, 10 % per les cirurgies… en un clar exemple de reduccionisme electoralista acientífic de la realitat clínic -sanitària del problema)\nD’immediat va entrar en distingir les patologies d’atenció “urgent” garantida en temps que va anunciar s’ampliarà de 14 a 27 procediments. I les llistes del que no és urgent que s’estudien per l’anomenat “temps de referencia” en una aproximació estadística de lliure acció/reacció. Una novetat (que va suscitar desprès l’alarma I pregunta del Grup PP) va ser l’anunci d’incloure en el criteri mèdic de priorització d’atenció també elements de tipus socials. Una aportació que es va explicar a al baixa desprès: “en cas de dos casos iguals/idèntics en criteri mèdic es valorarà prioritari el caràcter social del més necessitat”. (Hi ha en medicina dos casos clínicament idèntics ?? Li anticipo resposta: NO, així que caldrà que es mulli més ). La gran novetat en el tema llistes serà que pels casos més lleus/tardans hi haurà exposició de dades oberta a consulta. Per tant més informació I cap exclusió (?) …\nL’equitat del Sr Comín pot ser mesurada en l’ accés o bé en els resultats. Per suposat es refereix a l’accés al Sistema. Altre cop la meravella de l’instrument/rigor tècnic/ garantia marca AQUAS donarà la lectura estadística… (encara que lectura i estudi no son solament “tècnics” com va dir sinó polítics com ha estat demostrat per la trajectòria d’aquest servei -agència al servei de les directius del Departament… Cal recordar ara el Visc +, o visc menys ?) El seu director gerent Sr. Argimon el polèmic ideòleg del Visc+ ha estat premiat amb un ascens com ja hem explicat … malament pinta). D’altra banda en aquest diagnòstic d’equitat no es va referir a la percepció social. Visc + va ser una altra incògnita no aclarida: ja es parlarà… però segons ell és qüestió de solidaritat ciutadana. No ens entabani conseller que a solidaris no ens guanya ningú, però a exigents en els nostres drets tampoc, Les nostres dades sanitàries NO ES VENEN\nUn element capital. Sistema PÚBLIC per al nou conseller. Significa “gratuït en el moment “punt” de la prestació”…doncs d’alguna manera nosaltres som el “amos” dels nostres hospitals. I algunes acotacions legals. Com ara el/la LOSC (que fa ara 25 anys de vigència), i que segons ell defineix el caràcter públic o sense afany de lucre. També les transposicions pendents de la Directiva europea 24/2014 pel que fa a la contractació pública, etc. D’aquí una de les necessitats urgents i fonamentals. Cal explicar al Sr. Comín que públic no és això, que públic vol dir 100% públic, és a dir de planificació, titularitat, finançament, gestió i control públics…i no sota “criteris de mercat ni lògica mercantil” . Caldrà resumir-li una de les premisses de la marea Blanca i del moviment social empoderat: els diners públics són per a serveis, sanitat, públics. Fàcil no ?\nEntrem en la seva filosofia de base, Un sistema “que curi”. Entenem que aposta per un sistema reparador del que es trenca, recuperador, orientat a rescabalar salut perduda, disposat front la malaltia, “curativsita” en dirien molts experts de salut públics. Això ens porta a un tipus de sistema hospìtalocèntric, intervencionista, més que no pas un sistema que ens atengui, en tingui cura de les persones, preventiu, promotor de salut, amatent a la primera entrada del sistema que és l’atenció primària…un sistema de dimensions humanes. I per suposat eficient i eficaç quan de recuperar i sanar, es tracti, fins a l’objectiu de retornar a la persona malalta al seu entorn social, familiar, laboral, personal.\nD’immediat entrà en una lloança -crec que ben merescuda- als professionals (no usa el concepte més compromès de treballadors/es) de la sanitat com a els artífexs que “han aguantat” la situació... Una forma subtil de reconèixer els estralls de les Retallades, sense mencionar aquesta paraula tabú. (com tabú, van acabar no mencionades, privatització, corrupció, o salut laboral…tot un indicador en el dia de l’estrena magnificada del conseller de cara amable, verb erudit, somriure progre i maneres seductores…perla dels Junts pel Sí … si cal junts per defensar les cireres.\nI més autobombo en un exercici un pèl sobreactuat o un molt pretensiós de les meravelles del sistema…amb una satisfacció altíssima segons els estudis interns, amb 908 transplantaments el darrer any , .14…una realitat a lluir arreu…mercès a la “paciència” dels grans professionals que hi treballen.\nUnes línies per la AP primària: segons el filòsof (aquí va la prova erudita) “semper reformanda” – és a dir en plebeu “sempre a reformar” (com ens temíem els qui per edat vam estudiar llatí). Apuntant a la seva voluntat d’incidir-hi (una cosa que acostumen a dir sempre les institucions …i desprès a no fer-hi gaire/res). Molt orientada l’AP, va dir, cara a l’atenció als malalts crònics i a l’assistència domiciliaria.\nI un rosari d’anuncis de diferents Plans estratègics. Entre d’altres dedicació a la legislació estatal sobre Prescripció d’infermeria” que va imposar el govern – en funcions. de l’Estat espanyol, el desembre de 2015, amb opacitat i traïdoria. Ell es va comprometre amb l’estament d’infermeria a produir en aquests 17 mesos que li resten (18 – 1 = 17) fins la independència a un Decret català de les prescripcions d’infermeria. No deixa de sorprendre l’acusació, ben merescuda al govern PePero de Madrid pel fet d’actuar estant “en funcions” quan el Govern de la Generalitat del seu admirat predecessor BoiRuiz va usar el temps inter-regno “en funcions” per perpetrar una sèrie de concerts i accions sense control parlamentari ni democràtic aprofitant la opacitat del moment.\nUn llistat quasi enumeratiu de temaris… gens menors. Salut mental, urgències, equipaments, recerca i sobretot “INNOVACIÓ” sine qua non, …una estona dedicada a les malalties de sensibilitats central (fibromiàlgia, Fatiga crònica i híper-Sensibilitat química múltiple) que li van permetre exhibir currículum del sector d’aquells vells temps quan era parlamentari (del PSC) i va treballar en aquesta dura problemàtica per tants/es malaltes desateses, humiliades, menystingudes … Va mostrar el seu cofoi sentiment de satisfacció per aquella feina i es va guanyar una merescuda reprimenda a la replica per part de l’Àngels Martínez Castells – la persona ara parlamentaria, que llavors va co-pilotar la ILP al respecte i qui va portar la proposta de Resolució al Plenari. Ella li va fer esment que les persones malaltes no en tenen un tant brillant record i segueixen en la lluita reivindicativa imprescindible. Que no es va votar com ell havia afirmat sinó que es va aprovar per aclamació unànime…i que als pocs dies va ser aparcat – per “manca de recursos” – i va queda tancat a un calaix oblidat.\nTot seguit i sense pausa va entrar en el concepte de la COMPLEXITAT del sistema. En va fer una lectura possibilista i pragmàtica per (intentar) desmuntar o rebatre alguns evidents riscos que pateix. No hi ha “confusió” entre proveïdors i la “governança” és bona sempre i quan sigui transparent … va dir (prenem nota que el Sr. Comín, quan se li parla de corrupció, respon “transparent” i ho deixa pretesament ventilat). Fragmentació (de l’ICS …) no, però sí quan és bona “! Bona ? per a qui/què ? La seva fórmula és la de “llum i taquígrafs” (sic) per als proveïdors. En una versió clàssic -històrica de la transcripció de documentació i actes i com si totes les vigents modernitats de control no haguessin fallat estrepitosament i com si els controls no estessin sotmesos als interessos dels “controladors”. Compte doncs amb el CONSORCIS que quan siguin “bons” tindran el seu plàcet … Lleida, Mataró, Clínic …atenció !!! Ni menció a un temari cabdal que és la omissió de la SALUT LABORAL !! ni que desprès de fer-li notar a la pausa en va fer posterior esment i disculpa.\nUna semblant teoria de practicisme elemental va esmerçar per tractar el tema delicat de les “derivacions” – en llenguatge heretat i no rebutjat ni substituït – Segons Comín aplicarà el principi de l’eficiència que es mesura en costos. Si el decisori és el “preu” de mercat, la despesa, i no hi ha altres consideracions de valor i mesura, podem tenir serioses dificultats a venir. Amb un ús molt literal pot justificar qualsevol nova “derivació” per més barata. Encara que això no contempli les complicacions ni les exclusions de la cartera de serveis venuts de les patologies “no rendibles”. Ufff !! que ens sona massa el discurs…\nAltres items, com participació …que sí, i una crida final: la sanitat a Catalunya està infrafinançada ! no en faré comentari de quelcom que és més evident que les evidències. (per cert concepció de l’anglicisme d’evidencia aplicada a salut que li encanta al nou conseller)\nInstruments mediàtics a prodigar: “la web “la meva Salut” de gran èxit… Temps per la nova etapa: ahir amb la LOCS, present amb una nova llei del segle XXI i mirant el futur amb un nou Pacte Nacional de Salut ( Fixem-nos en la terminologia emprada -Pacte- i en la no emprada – “sistema públic”. Tocarà tornar-se a batre i defensar-nos.\nLa part final per tancar la tesi va dedicar-se al que ja és el frontispici de la seva acció i dedicació: Si /Quan Catalunya sigui independent se’ns haurà acabat el problema econòmic, Ens falten 1000 milions d’euros per poder satisfer les necessitats apremiants i Madrid no ens els dona…ergo la culpa és de l’Estat espanyol… com si aquests darrers quatre anys no ens il·lustressin de les maneres i principis neoliberals del govern de la Generalitat re-constituït ara com Juntsx Sí. La recepta d’independenzepan de que parla la companya Clara Valverde com qualsevol sedant pot amorosir la crua realitat però no resoldre-la. La patologia, al meu entendre, és dual i de fons: triar entre neoliberalisme-mercat /o / drets socials econòmics i democràtics i serveis públics.\nEn una llarguíssima sessió va ser el torn de cada Grup. Us faig present el link d’enllaç amb el vídeo de la sessió ( i en el meu cas com a Dempeus amb el que va dir – Àngels Martínez Castells)\nAl final vam prendre NOTA d’alguns compromisos concrets i que queden apuntats:\nFinalització del conveni externalitzador del Parc Taulí amb la Clínica del Vallés (el termini acaba el 22 de febrer), amb l’Hospital General de Catalunya ( a l’estiu) …i tracte a estudi pel volum amb Sagrat Cor. Tots tres amb afany de lucre i privats de IDC Quiron Salud. La resolució sobre la ILP de Fibromiàlgia i SFC, es complirà ara que ell n’és el responsable de salut … No es desmembrarà l’ICS -innecessàriament (?), prioritat a l’atenció Primària, desenvolupament legislatiu de temes com prescripció d’infermeria, de Llei catalana de Salut Pública, i d’un futur PACTE de Salut (consensuat…(?), escoltarà la societat civil i la xarxa ciutadana que treballa en salut… Ho veurem tan aviat com ens citi…\nCom es veu per aquesta crònica comentada, se’ns gira feina. Com deia a l’inici no serà aquell enfrontament radical/ d’arrel del que venim amb el BoiRuizisme. El conseller Comín s’ho ha llegit i coneix de més proximitat el que pensa la societat civil empoderada i organitzada i vol lluir maneres de bon “comercial”, si em permeteu amb uns quants qualificatius com ara progressista, dialogant, pragmàtic, bon noi, persuasiu, pactista, etc. Per anar allà on el seu projecte polític vol anar. A una sanitat pública mercantilitzada\nExplicar a la població el substrat de les polítiques que no canvien serà més difícil i per apassionant i caldrà ser més dialèctic. Caldrà més pedagogia i més interlocució entre la ciutadania per tal de veure on està la “boleta”… cap a on va la “rateta”…\nSalut i de bon segur en seguirem parlant …però de moment… ja val.\nEntrada anteriorPrimers dies de Comín: veure, escoltar i llegirSegüent entradaXerrada a Jornada de Pressenza a Barcelona


IniciBase de dadesDocuments de seguretatUnió europea\nEstrategia Global para la Política Exterior y de Seguridad Europea 2016\nEscrit per Centre Delàs on 09 Gener 2019 . Posted in UE\nLa Estrategia Global para la Política Exterior y de Seguridad de la Unión Europea viene a sustituir a la Estrategia de Seguridad Europea, un texto endorsado por el Consejo Europeo celebrado los días 12 y 13 del año 2003, cuya elaboración fue coordinada por Javier Solana.\nPosició Comú 2008 - Exportacions d'armes\nEscrit per Centre Delàs on 04 Gener 2010 . Posted in UE\nfirmada el 8 de desembre de 2008; es defineixen les normes comuns que regeixen el control de les exportacions de tecnologia i equips militars.\nVeure informe aquí.\nAplicación de la Estrategia Europea de Seguridad 2008\nEscrit per Centre Delàs on 20 Juliol 2009 . Posted in UE\nCinco años después de adoptar la Estrategia Europea de Seguridad, la Comisión ha revisado y puesto al día los principales retos y amenazas a la seguridad de los europeos, evalúa algunas de sus actuaciones y amplia sus objetivos.\nEstrategia Europea de Seguridad 2003\nAprobada por el Consejo Europeo en Bruselas el 12 de diciembre de 2003. En un contexto de post guerra fría la Comisión Europea ha aprobado su Estrategia Europea de Seguridad, en la que se describen los desafíos a escala mundial, las principales amenazas sobre los europeos, se marcan unos objetivos y se apunta algún elemento estratégico.


Compromís demana al Senat millorar la senyalització de Catarroja a la V30 i la V31 – Compromís per Catarroja\nCompromís demana al Senat millorar la senyalització de Catarroja a la V30 i la V31\nCompromís ha presentat al Senat una moció per acabar amb la precària senyalització a les carreteres, autovies i autopistes de titularitat estatal. Diferents autoritats i representants de municipis han traslladat als senadors que molts municipis valencians no apareixen a les retolacions de carreteres, autopistes o autovies estatals. La responsabilitat de retolar l’ostenta el titular de les vies, de manera que és l’Estat qui ha de procurar la indicació dels municipis en les sortides, les zones industrials o els parcs naturals en els seus vials. Nombrosos ajuntaments han intentat contactar amb el Ministeri de Foment sense rebre cap resposta i els que la van obtenir no han vist solucionats els seus problemes.\nEl cas de Catarroja, que ha reclamat una millor senyalització per diverses vies (tant en la V30 com en la V31) en què s’hauria d’indicar el Parc Natural de l’Albufera i el Port de Catarroja. Carcaixent, per la seua banda porta insistint en la millora de la senyalització molts anys i el Ministeri de Foment ha ignorat les seves peticions en nombroses ocasions. Cas semblant al de Catarroja és el de La Font de la Figuera, que no té una retolació indicant el Paratge Natural del Capurutxo a les carreteres que porten al municipi. Banyeres de Mariola no apareix retolada a la sortida corresponent ni a l’autovia Madrid-Alacant (A-31, sortides 182 i 185) ni a la sortida 20 i 418 de l’autovia A-7.\nA més no s’indica una paratge tan important en el nostre territori com ara el Parc Natural de la Serra de Mariola, el qual no es troba degudament senyalitzat a l’A-31 ni en les sortides 20 i 418 de l’autovia A-7 anteriorment esmentada.\nUn altre municipi víctima de la indiferència del Govern estatal és Agres que hauria d’estar senyalitzat tant a l’autovia A-7 passant per Muro.\nLa inclinació dels diferents governs estatals per les autopistes de peatge no els eximeix del compliment de la responsabilitat de retolació i per això, la concessionària AUMAR ha derivat els requeriments del consistori de Pedreguer al Ministeri de Foment perquè s’indique aquest en la sortida 62 de l’autopista A-7. En aquesta situació està també Guadassuar, localitat situada a peus d’aquesta via i que, tot i patir les conseqüències derivades del trànsit, no està senyalitzada a la sortida 373 ni en direcció València ni direcció Albacete.\nEn diverses ocasions, les retolacions fetes per l’Estat, estan plagades d’errors ortogràfics, fet que demostra un clar desconeixement i interès per la nostra llengua assenyala el senador Jordi Navarrete, a més “no entenem com Delegació de Govern persegueix a un consistori com el de Bellreguard per senyalitzar en valencià des de fa dècades, mentre l’Estat incompleix reiteradament la seua obligació de fer el mateix a les carreteres, autopistes i autovies de la seua titularitat“, ha indicat el senador valencianista.\nArxivat en: General Senat, senyalització\n← Catarroja concedeix més de 300 llicències d’obra en 2017\nL’ajuntament de València vol posar en valor el Tancat de la Pipa com a reserva de la biodiversitat de l’Albufera →


Ayer 23 de febrero recibimos el distintivo SICTED de la mano del concejal de Turismo del Ayuntamiento de Elche, Carles Molina, y el director general de Turismo, Herick Campos en un acto que se ha celebrado en el Centro de Congresos Ciutat d’Elx, fueron en total 47 empreas y servicios de Elche. Entre las empresas y servicios distinguidos se encuentran las cuatro oficinas de turismo del término municipal, el Centro de Visitantes, seis playas, el Centre de Congresos Ciutat d’Elx, restaurantes y cafeterías, museos y centros de interés visitable, empresas de transporte turístico, empresas de turismo activo, empresas de alojamiento, bodegas, comercios, taxis y organizadores profesionales de congresos.\nAquí podeis ver el vídeo completo, en el minuto 21 es cuando nos hacen la entrega, también un resumen con varias fotos de este acto sencillo que se ha celebrado respetando todas las medidas higiénico-sanitarias en vigor.\nQueremos agradecer a Visit Elche por todo el asesoramiento y la motivación para conseguir este sello de calidad, sin vosotros no hubiese sido posible, seguimos trabajando con nuestro compromiso de calidad turística en nuestra Costa Blanca.


II Jornada d’Història de l’Edició. Exilis, censures i resistències en el món hispànic al segle XX | Blog Escola de Llibreria\nHo organitza conjuntament HIPLE (Historia de la Publicidad del Libro en España) i Exemplar (Grup d’Estudis del Patrimoni Bibliogràfic i Documental). El comitè organitzador és format per Lluís Agustí i Isaura Solé, de la Universitat de Barcelona.\nParticipants de la sessió I. Jordi Gràcia i Pedro Rueda Ramírez, de la Universitat de Barcelona; presentador de la primera sessió, Ernest Abadal, degà de la Facultat de Biblioteconomia, Lluís Agustí, un dels organitzadors de la Jornada i un dels ponents.\nJordi Gràcia, de la Universitat de Barcelona i articulista habitual d’El País, sota el títol «Javier Pradera: un editor per a la democràcia abans de la democràcia» va glossar amb vehemència la persona de Javier Pradera, des dels seus orígens al Fondo de Cultura Económica fins a ser un dels fundadors d’Alianza Editorial i editorialista d’El País entre el 1976 i 1986.\nA continuació Lluís Agustí va presentar «L’edició mexicana de l’exili republicà», un documentat i rigorós estudi de la importància que va tenir en el món editorial i cultural de Mèxic l’allau d’exiliats republicans. Fa anys que hi treballa, i aviat serà presentat en forma de tesi.\nDurant la pausa, Isaura Solé va efectuar una visita comentada a l’exposició Exilis, censures i resistències en el món editorial, que es presenta actualment i fins el 30 de novembre a la primera planta de la Facultat de Biblioteconomia. És un recull de bibliografia, documents, fotos i objectes que mostren com malgrat prohibicions i censures, el món editorial va poder tirar endavant alguns projectes culturals i polítics.\nParticipants de la sessió II. Maria Josep Gallofré, Mònica Baró, vicedegana de la Facultat, presentadora i controller de la sessió II, Jordi Cornellà-Detrell.\nMaria Josep Gallofré (Universitat Autònoma de Barcelona) amb «Escriptors després d’una guerra. Josep Pla i Salvador Espriu», va incidir en les postures ideològiques que tots dos escriptors van mantenir durant els primers anys de la postguerra.\nJordi Cornellà-Detrell (University of Glasgow) amb «Importació i distribució de llibres il·legals durant el franquisme» va parlar de com editors i llibreters aconseguien publicar i vendre llibres prohibits.\nFinalment Lourdes Prades i Olga Giralt, bibliotecària i arxivera de CRAI (Centre de Recursos per a l'Aprenentatge i la Investigació) – Pavelló de la República van presentar el fons, considerat un dels arxius-biblioteca més importants del món sobre la Segona República, la Guerra Civil, l’exili, el franquisme i la transició espanyola. Ens van convidar a visitar les diferents exposicions virtuals que han elaborat i els asseguro que valen la pena.\nLa taula rodona, com sol passar, no es va poder dur a terme per falta de temps.


Còmics amb valors... algunes recomanacions - Valors\nCòmics amb valors… algunes recomanacions\nJoan Salicrú| 19/10/2016 |Proposta|\nA les portes del XII Saló Manga de Barcelona, que tindrà lloc del 29 d’octubre al l’1 de novembre a la Fira de Montjuïc, i després de publicar ahir la iniciativa de la segona Edició del Premi Jove Còmic Sant Martí per a la prevenció i la eradicació de la violència masclista, us recomanem algunes historietes il·lustrades educatives, reivindicatives i interessants en l’àmbit dels valors; només una petita demostració de la capacitat dels còmics com a eina pedagògica·\nBordados de Marjane Satrapi: Què amaguen les dones sota el vel? Una tarda qualsevol, mentre els homes fan la migdiada, les dones es reuneixen a la saleta i fan un te. Mentre beuen, airegen el seu cor. A poc a poc, cadascuna d’elles explica una experiència vital que els ha marcat per sempre més: matrimonis concertats, infidelitats que els han canviat el futur i el més important de tot, haver de mantenir la virginitat fins al matrimoni. Brodats és un dur retrat sobre la situació de la dona a l’Orient Mitjà.\nLa francesa de Carlos Trillo i Pablo Túnica: El 1927, el reporter Albert Londres emprèn una investigació sobre la tracta de blanques. Per a això, s’entrevista amb diversos proxenetes a París i s’embarca després cap a Argentina, seguint sobre el terreny a les anomenades “francuchas”, les franceses, noies obligades a fer el carrer. Carlos Trillo s’inspira en l’obra El camí de Buenos Aires, de Londres, per testimoniar l’organització d’aquesta misèria humana.\nAya de Yopugon de Marguerite Abouet i Clément Oubrerie: Aya, Adjoua i Bintou són tres amigues del barri de Yopougon, a Costa d’Ivori. Són joves, maques i tenen ganes de fer coses: una prefereix ballar, una altra sortir amb nois, i una altra estudiar per ser alguna cosa més que una mestressa de casa. L’única cosa que volen és viure les seves vides, i això ja és molt.\nOlimpita de Hernan Migoya i Juan Marín: Olimpita acaba d’iniciar una apassionada relació amb Ass, un immigrant senegalès. Ella és peixatera al barri de Gràcia i està casada amb Carmelo. Tots dos són fills d’immigrants andalusos que van arribar a Catalunya a la dècada dels 60. D’aquesta manera en aquesta història es superposen dues onades migratòries molt diferents. I es parla de com es la convivència, els seus conflictes i els seus trets en comú.\nEn Italia todos Machos de Luca de Santis i Sara Colaone: Quan Mussolini va anunciar que a Itàlia eren “tots mascles” va començar el calvari dels homosexuals en aquell país. En absència d’una regulació legal, el govern feixista havia de decidir què fer amb aquests ciutadans “inexistents”. Es va optar pel confinament en illes. Sense judici i sense haver comès cap delicte, centenars d’homosexuals van ser bandejats entre 1938 i 1943. Quan tot va acabar, ningú va tornar a parlar d’aquest episodi que va caure en l’oblit.\nLucille de Ludovic Debeurme: Aquesta història és un retrat d’un dels problemes clau entre la joventut actual: l’anorèxia i l’autoestima. De la mà d’un autor ja consolidat com una de les grans promeses de la “Nouvelle B.D.” francesa, aquesta captivadora novel•la gràfica ens acosta a la vida d’una adolescent que té problemes per relacionar-se amb els altres.\nSofía y el negro de Judith Vanistendael: Milers de persones demanen asil cada any a Europa, on s’han de sotmetre a les exigències burocràtiques del govern d’acollida mentre s’adapten a una nova cultura. La jove belga Sofia s’ha enamorat d’un refugiat il•legal, el togolès Abu, i haurà d’enfrontar-se als prejudicis de la seva pròpia família i al govern belga per a que pugui romandre al seu costat.\nAlicia en un mundo real per Isabel Franc: L’Alícia que us presentem no viu al País de les Meravelles. Ha passat per una experiència que, lamentablement, és real i comuna per a moltes dones: un càncer de mama. No obstant això, gràcies al seu esperit lluitador, esbojarrat i positiu, ha sabut donar la volta a la situació.\nArrugas de Paco Roca: Emilio, un antic executiu bancari, és internat en una residència d’avis després de patir una nova crisi d’Alzheimer. Allà, aprèn a conviure amb els seus nous companys -cada un amb un quadre “clínic” i un caràcter ben diferent- i intenta conservar la memòria. En aquesta còmic Paco Roca aborda temes fins ara escassament tractats en històries il·lustrades, com són l’Alzheimer i la demència senil.\nEscapar de Guy Delisle: “Ser ostatge és pitjor que estar a la presó. A la presó, saps per què ets allà i en quina data sortiràs. Quan ets ostatge, ni tan sols tens aquestes referències”, assegura Christophe André, membre d’una ONG mèdica a la regió del Caucas i segrestat durant 111 dies el 1997. Després de nombroses trobades amb ell, Guy Delisle decideix explicar la seva història.\nMaría y yo de Miguel i María Gallardo: Un aspecte molt important per a l’aprenentatge de nens amb autisme és la utilització d’imatges clares i sintètiques que transmetin idees o situacions. En aquest llibre, Miguel Gallardo, acostumat a comunicar-se visualment així amb la seva filla Maria, explica als lectors l’especial relació que té amb la seva filla com si nosaltres fóssim ella.\n←Un concurs denuncia la violència de gènere a través del còmic\n→Juan José Álvarez: “La societat basca ha convertit la pau en irreversible”


Compromís-Podem espera tenir grup parlamentari propi perquè «s'ho mereix» - Diari de Girona\nCompromís-Podem espera tenir grup parlamentari propi perquè «s'ho mereix»\nvalència | efe/ddg 24.12.2015 | 07:25\nLa coalició formada per Compromís-Podem confia a tenir representació a la Mesa del Congrés i tenir grup parlamentari propi, ja que considera que compleix els requisits necessaris «i s'ho mereix». Així ho va assegurar el secretari general del Bloc i líder de Compromís, Enric Morera, que va defensar que la seva coalició compleix «els requisits i tots els elements per tenir grup», com ara tenir més de cinc diputats (són nou) i haver obtingut el 15% dels vots a cada circumscripció. D'altra banda, Morera va donar suport al PSOE en la seva reivindicació de tenir la presidència del Congrés, per tal de reflectir la nova realitat política.\nSi finalment Compromís-Podem no aconsegueix tenir grup propi, Morera va deixar clar que serà perquè «s'ha interpretat de forma incorrecta el reglament del Congrés dels Diputats». El també president de les Corts Valencianes va destacar que a Espanya s'inicia «un nou parlamentarisme» i «una nova etapa de cooperació i de relació» en la qual, va assegurar, Compromís «és un referent»?perquè ha sabut «dialogar, cooperar i crear bones relacions» amb aquells que caminen en una mateixa direcció.


2011.07.23 - Copa d'Espanya de kayak de mar\nUna gran concentració de kayaks a Villanova\nAvui finalment m'he decidit a penjar les fotos del campionat que va fer la meva dona. Son unes fotos que volen explicar el magnific ambient que es va viure en aquella jornada.\nA mi m'agrada el kayak, qualsevol activitat en kayak i per aixó m'agrada participar en aquestes concentracions que, tenin caracter competitiu, també tenen un caracter ludic i de relació molt important. Els que em coneixen saben que jo gaudeixo baixant per un riu con la Noguera o d'altres, com palejant pel mar, i m'agrada aprendre dels que mes saben.\nLa concentración va incloure 3 proves, 2 competitives, la categoría de kayak tradicional i la\ncategoría esprinter i una no competitiva que va permetre gaudir del espectable de mes de 300 embarcaciones diantre del aigua.\nEl meu desig és que la propera vegada siguem mes gent del club d'Andorra, encara que ho tinguem que fer sota l'empara d'un club espanyol.\nAra, per acabar vull agrair a en Jaume, a en Lucas i a tota la gent de RocRoi de Vilanova l'esforç realitzat per poder dur a terme aquest campionat.\nLink als resultats de la prova: Resultats\nPublicat per Grup de Kayak a Andorra a 2:59 Cap comentari:\nEtiquetes de comentaris: campionat d'Espanya, kayak de mar, nootka-kayak, rocroi


Mallorca: crònica sentimental de la transició (records de l´antiga presó de Palma) Novament se sentí el grinyol de les reixes. Per quins motius les portes de les cel·les de casernes i comissaries sempre fan aquest soroll de pel·lícula de terror? No hi ha cap sistema per silenciar...\nCrònica sentimental dels anys 70 - Records de l´antiga presó de Palma (Mallorca) - Què faríem nosaltres, si la reforma del règim triomfava? Qui de tota la colla continuaria lluitant pel socialisme? I si el temps desgastava il·lusions i esperances, convertia la sang ardent en...\nPalma, Anys 70 - Crònica sentimental de la transició - Una roda de premsa clandestina - Recordava el suïcidi de Maiakovski, l’assassinat d´Isaac Babel i Meierhold, les crítiques a Eisenstein i Dimitri Xostakóvix, els intel•lectuals enviats a Sibèria i morts d’un tret al cap a...\nCrònica sentimental de la transició – Els cristians anticapitalistes: un camarada exmissioner\nCrònica sentimental de la transició - En els caus de la Guàrdia Civil i la Brigada Social del règim franquista\nPalma (Mallorca), Any 70 - Crònica sentimental de la transició - En els caus de la Guàrdia Civil i la Brigada Social del règim franquista Sense res per protegir-nos de la gelor de les rajoles, era impossible aclucar els ulls. Amb cada canvi de guàrdia encenien la dèbil bombeta de...\nPalma (Mallorca), Anys 70 - Crònica sentimental de la transició – D´amors i desenganys Recordava els inicis de la meva relació amb Joana. No feia gaire que sortíem plegats. Va ser just després de la ruptura amb Anika. Coincidíem cada setmana en el Comitè de Direcció. Ens...\nPalma (Mallorca), Anys 70 - Viure en una cel·la de tres metres de llargària per dos d´amplada – Crònica sentimental de la transició\nPalma (Mallorca), Anys 70 - Viure en una cel·la de tres metres de llargària per dos d´amplada – Crònica sentimental de la transició - Les parets de la cel·la eren plenes d’inscripcions fetes amb les ungles. Algunes eren frases obscenes; d’altres, consignes revolucionàries. Em...\nPalma (Mallorca), Anys 70 - Crònica sentimental de la transició Desembre de 1976 – La presó de Palma i els interrogotaris de la Brigada Social en el soterrani del Govern Civil Solament amb una nit a comissaria la nostra imatge havia canviat de forma absoluta. La brutor...\nCuriositats històriques - Quan la policia franquista ens recomanava entrar a militar en el PSOE... per fer “carrera” i guanyar diners! -\nMallorca (Anys 70) - Detencions, tortures i interrogatoris - Crònica sentimental de la transició (pàgines del dietari de l´escriptor Miquel López Crespí)\nMallorca (Anys 70) - Detencions, tortures i interrogatoris Crònica sentimental (pàgines del dietari de l´escriptor Miquel López Crespí) Molts militants antifeixistes eren assassinats mentre pintaven consignes en defensa de la Llibertat a les parets de ciutats i pobles; altres,...\nPalma (Mallorca, Anys 70 - Crònica sentimental (feta literatura!) de la transició - El Manual de seguretat per als militants de l’Organització d´Esquerra Comunista (OEC)\nPalma (Mallorca, Anys 70 - Crònica sentimental (feta literatura!) de la transició - El Manual de seguretat per als militants de l’Organització d´Esquerra Comunista (OEC). Per a la redacció del llibret ens serviren moltíssim els suggeriments dels vells quadres de la clandestinitat....\nCrònica sentimental dels Anys 60 i 70 - Les redaccions dels diaris (pàgines del meu dietari)\nPalma (Mallorca) – Crònica sentimental dels Anys 60 i 70 - Les redaccions dels diaris (pàgines del meu dietari) Els col·laboradors del règim més intel·ligents havien procurat anar canviant de camisa a mesura que la situació política estatal i internacional es va anar modificant....\nPalma (Mallorca) - Crònica sentimental dels anys 60 i 70 - Els anys de la Nova Cançó i de la lluita per la Llibertat Santiago Carrillo sabia a la perfecció els guanys immediats, els privilegis econòmics que la democràcia de tipus occidental comportava per a qui acceptava el...


L'ASTUT GRUMET, EL PEIX I EL COVE | BLOC D'EN FRANCESC PUIGCARBÓ\nL'ASTUT GRUMET, EL PEIX I EL COVE\nFrancesc Puigcarbó 20.12.14 2 comentaris\n'Vol que Catalunya esdevingui un estat independent?'. Aquesta és la pregunta sobre la independència que ha formulat el Centre d'Estudis d'Opinió (CEO) en la darrera enquesta de l'any. I n'ha sortit un resultat inèdit: el no ha estat l'opció majoritària, amb un 45,3% de suport, i ha superat per poc els partidaris del sí, un 44,5%. Els indecisos són un 7,5% i la gent que no ha contestat la pregunta, un 2,8%. El sondatge es va fer per via telefònica a una mostra de 1.100 enquestats, entre el 9 i el 13 de desembre, una setmana després de les conferència de Mas i de Junqueras, i en plena discòrdia entre l'un i l'altre sobre les plebiscitàries. A l'enquesta de l'octubre, feta amb la pregunta del 9-N, el sí-sí obtenia un 49,4% de suport. Mentre que l'oposició a la independència era d'un 42,5%.\nTot continúa segons el pla previst per Artur Mas, el seu autèntic full de ruta, que consisteix en desactivar ERC (pràcticament ja ho ha aconseguit) i marejar la perdiu deixant que passi el temps i es rebaixi el soufflé independentista; ja tenim les primeres dissenssions a l'ANC, i algun que altre gest de complicitat del Govern de Madrid. Faran encara el paripé una temporadeta Mas i Rajoy, cadascú amb el seu paper de l'auca, però el peix al cove és més a prop i la independencia més lluny. Res que no estès previst des de fa temps per Mas, l'astut grumet que comanda la nau de Convergència democràctica de Catalunya.... I UNIÓ.\nMiquel 20 de desembre, 2014\nahhhhhhhhhhhhhhhhhhh...listos que son estos políticos...muy listos...\nF. Puigcarbó 20 de desembre, 2014\nHOME MIQUEL!, més queb listos, serien roïns, miserables, calcul·ladors, manipuladors i altres qualificatius pitjors que em callo.\nMaría Luisa Carcedo: "La pobreza infantil ni se pega ni se contagia; se hereda"\nLa lucha de unos padres para investigar la rara enfermedad de su bebé\nPensamiento crítico - Los grandes costes para las izquierdas gobernantes del olvido histórico al que han contribuido


Malt whisky: 2014\nAmb aquest vídeo d'esperit nadalenc a Laphroaig us desitgem unes bones festes i moltes raons per brindar en el 2015!!\nEnviat per Joan a 22:40 Cap comentari:\nPremis Malt Maniacs 2014\nLa pàgina web Malt Maniacs ha publicat els resultats dels seus premis en l'edició del 2014.\nMalt Maniacs està format per un jurat amateur que avalua els diversos maltes que han optat pels premis - hi ha medalles d'or, plata i bronze - i emet el seu veredicte pel desembre de cada any.\nEls maltes estan distribuits en tres categories:\nUltra Premium (maltes de més de 150€)\nPremium (maltes d'entre 51€ i 150€)\nDaily Drams (maltes de menys de 50€)\nEnguany el millor malta absolut ha estat el Kavalan Solist - un malta fet a Taiwan! Podria semblar una sorpresa majúscula però la veritat és que Kavalan té un bon historial recent de reconeixements. Vam tastar una expressió d'aquest whisky l'any passat a Andorra i el vam trobar molt elegant.\nEn els premis de les diferents categories hi trobem maltes japonesos, molts maltes escocesos embotellats per companyies independents i clàssics com ara Lagavulin, Benriach o Glengoyne.\nEnviat per Joan a 21:57 Cap comentari:\nCertificat del curs del Moray College\nAvui m'ha arribat el certificat del Whisky Course que imparteix el Moray College (University of the Highlands and Islands) juntament amb Gordon & McPhail. El curs consistia en una part teòrica: Diversos aspectes relacionats amb el whisky com ara el procés d'elaboració, les regions de producció, diverses regulacions etc...\nTambé hi havia una part pràctica amb un tast de vuit mostres diferents - especialment de maltes de diverses regions. Una experiència ben interessant...\nEnviat per Joan a 17:42 3 comentaris:\nTobermory és l’única destil·leria del’illa de Mull. És també una de les més antigues d’Escòcia - va ser fundada el 1798. Durant aquest temps ha canviat de propietaris diverses vegades i també de nom (durant alguns períodes s’ha anomenat Ledaig). És una destil·leria relativament petita que madura els seus maltes a les Highlands donat que uns propietaris anteriors van vendre els magatzems del costat per fer-ne pisos.\nCaracterístiques dels maltes de la destil·leria: La destil·leria produeix dos maltes diferents:\n-Tobermory, més aviat suau i afruitat\n-Ledaig, més robust i amb notes fumades\nEmbotellaments més habituals: Tobermory s’embotella amb 10, 15 i 19 anys; Ledaig el trobem amb 10 i 16 anys.\nSituació: La destil·leria està situada a un extrem d’una badia amb moltes cases de colors en el poble que porta el mateix nom: Tobermory, Isle of Mull, Argyllshire PA75 6NR (veure situació a Google Maps)\nRegió: Islands (Mull)\nEnviat per Joan a 23:28 Cap comentari:\nMapa interactiu de les destil·leries de malta d'Escòcia\nEn aquest bloc hi anem publicant una entrada per cada una de les destil·leries de malta d'Escòcia. En aquests articles hi posem un enllaç amb la situació específica de cada destil·leria.\nSi volem veure la situació general i específica de totes i cada una de les destil·leries escoceses ho podem fer a través d'aquest enllaç de google maps.\nHi trobarem totes les destil·leries de malta escoceses:\nLes destil·leries actives marcades amb un localitzador blau\nLes destil·leries enderrocades estan marcades amb un localitzador vermell\nLes destil·leries noves o bé les que estan tancades però encara conserven l'edifici estan marcades amb un localitzador rosat\nEnviat per Joan a 19:35 Cap comentari:\nWhisky NAS, l'edat és important?\nNAS és l'abreviació de No Age Statement (no hi consta l'edat).\nSempre hi ha hagut maltes embotellats sense que hi figuri l'edat. El primer whisky de malta que vam tastar, ja fa molts anys - un Glenfiddich, no tenia una edat especificada\nEn aquests darrers anys, però, han augmentat molt aquestes expressions de whisky. Sembla ser que amb l'increment de vendes a nous mercats (Xina, Rússia...) els estocs de whisky envellit haurien disminuït de manera considerable. Per això les destil·leries estan embotellant maltes joves en combinacions de bótes diferents o barrejats amb whiskies més vells.\nAixò d'entrada no és pas dolent... Un dels maltes d'aquest tipus amb més èxit és el Laphroaig Quarter Cask - un excel·lent malta. Ardbeg també promociona un bon nombre dels seus maltes sense edat però amb un concepte "premium", és a dir com a productes especials i exclusius...\nEn definitiva els clients ens trobem amb una varietat més àmplia de maltes, sovint amagat sota noms suggerents com traditional, reserve, classic, select, comprem, sense saber-ho, whisky molt jove.... però... és important l'edat?\nEnviat per Joan a 22:09 2 comentaris:\nAquesta setmana hem rebut el Malt Whisky Yearbook 2015. Aquesta publicació anual fa un repàs a totes les destil·leries de whisky de malta escoceses, tant les que estan operatives com les que han tancat en els darrers anys.\nHi ha també informació de destil·leries de whisky d'arreu del món i articles d'especialistes de renom com ara Dominic Roskrow, Ian Buxton, Gavin D. Smith o Charles McLean entre d'altres. Alguns els comentarem en properes entrades...\nTambé hi trobem apartats d'estadístiques sobre consum de whisky de malta en diversos països... Trobem a l'estat espanyol en desena posició amb tendència a la baixa, molt per darrera de països com França, Alemanya, el Regne Unit o Itàlia.\nEls maltes més venuts segueixen sent els mateixos de l'any anterior: Glenfiddich, seguit de molt a prop per The Glenlivet, és al capdamunt de la llista. A continuació hi trobem The Macallan, Glenmorangie, The Singleton (amb maltes de tres destil·leries: Dufftown, Glendullan i Glen Ord), Glen Grant, Aberlour, The Balvenie, Laphroaig i Cardhu.\nEnviat per Joan a 22:41 Cap comentari:\nMaridatge 24: Pasta de full amb ametlles amb Glenkinchie 10\nVam cloure la vetllada amb una galeteta cruixent i lleugera amb una mica d'ametlla. Uns postres força lleugers, cruixents i suaus. Vam maridar aquest plat amb un Glenkinchie 10, un altre malta de les terres baixes.\nAquest whisky té notes de cereals, cítrics i galeta amb un toc de fum. Mostra una mica més de caràcter i menys frescor que els altres lowland i per això resultava un bon complement per aquests postres.\nEnviat per Joan a 18:18 1 comentari:\nMaridatge 23: Mousse de xocolata amb taronja amb Bladnoch 15\nUna mousse amb base de galeta integral d’avena cruixent, conté xocolata amb molt cacau i taronja confitada. Uns postres molt aromàtics…\nPer acompanyar aquest plat vam triar un Bladnoch 15, un dels nostres lowland preferits. Té aromes de cítrics, mandarina i taronja, pols de cacau. Un maridatge molt prometedor...\nEnviat per Joan a 18:12 2 comentaris:\nMaridatge 22: Pastís amb gelat de mango amb Auchentoshan classic\nAquest és un pastís amb textura cremosa i suau. Al fons porta brioix de xocolata blanca i la mescla del mango fa que ens transporti encara a l’estiu: la fusió té gust de vacances.\nAquest plat lleuger el vam acompanyar d'un Auchentoshan Classic, un malta suau de les terres baixes. És un whisky bastant dolç, amb notes de Bourbon i vainilla barrejades amb fruites madures.\nUn maridatge fresc i molt estiuenc...\nEnviat per Joan a 18:04 Cap comentari:\nAvui és un dia gran per Escòcia... Guanyarà el Sí o el No, en tot cas tots els escocesos hauran pogut debatre i triar el què volen ser i el seu futur.\nEl món del whisky no ha estat aliè a la campanya. En una entrada anterior vam veure que s'havien embotellat uns whiskies amb el Yes i el No a les etiquetes.\nLa indústria del whisky juga un paper molt important a l'economia escocesa - és la segona font d'ingressos de les exportacions, per darrera el petroli.\nEn general - tot i que eviten pronunciar-se en públic - els propietaris dels grans grups de destil·lats veuen amb desconfiança la independència d'Escòcia, malgrat que Salmond va afirmar que si guanya el Yes la indústria en sortiria reforçada.\nEn aquests darrers dies alguns mitjans recullen la inquietud dels pocs representants del món del whisky que s'han manifestat. Un exemple és aquest article a Time o aquest altre al The Guardian. En tot cas és un tema de preocupació econòmica i no pas ideològic.\nAlguns responsables de destil·leries han donat diners al grup Better Together (partidaris del No) mentre que determinats articles de premsa, com aquest del conservador Daily Telegraph, donen missatges força apocalíptics pels bevedors de whisky: el whisky s'encarirà i no tindrà la protecció del Regne Unit i la Unió Europea, perillaran els 35.000 llocs de treball vinculats a la indústria etc...\nEn tot cas nosaltres continuarem bevent maltes escocesos i aquest vespre, tant si guanya el Sí com si guanya el No brindarem per la democràcia i pel dret dels pobles a decidir...\nEnviat per Joan a 0:04 2 comentaris:\nMaridatge 21: Janga ghost amb Springbank 10\nEl Janga és un cranc jamaicà d’aigua dolça, s’assembla molt a un escamarlà, tant d’aspecte com de gust. Es cuina amb la ratlladura i l’aigua de coco, amb pebre jamaicà, jerk ( una mescla d’espècies) i poblano, un pebrot molt picant. En aquest cas la Núria en va fer una excel·lent adaptació amb escamarlans.\nVa resultar un plat amb molta dolçor, molt de coco, amb un contrast picant.\nSprinkbank 10- un malta amb molt cos -va resultar un bon maridatge per aquest plat. El whisky barreja gustos dolços de cereals amb notes més seques de fruits secs. juntament amb alguns matisos de mar i algunes notes fumades.\nEnviat per Joan a 17:58 Cap comentari:\nMaridatge 20: Broqueta cruixent de pollastre especiat amb Blanton's Special Reserve\nEl següent plat era una broqueta de pollastre adobat amb pebre picant, caiena, nou moscada, cinc pebres i sal. És tractava, és clar, d'un plat ben especiat, tot i que l'arrebossat matisava una mica aquest caràcter.\nVam arriscar-nos a maridar el plat amb un bourbon. Blanton's Special Reserve té notes molt marcades de vainilla, espècies i notes torrades. Tot això hauria de casar amb les espècies i l'arrebossat.\nEl caràcter especial del Bourbon fa que sigui un destil·lat complicat de maridar, però crec que en aquest cas la combinació va ser força reeixida.\nEnviat per Joan a 17:33 1 comentari:\nMaridatge 19: Arròs caldós japonès amb Nikka Pure Malt (Red)\nEl següent plat tenia una marcat caràcter japonès. Era una cassoleta d’arròs amb verduretes, bolets xiitake, calamarsets, gambes i tonyina. També portava mirin, soja i gingebre, uns gustos no molt marcats o extrems però si molt "japonesos"\nEn aquest cas vam optar per un malta japonès. Un Nikka Pure Malt (Red), amb whisky molt equilibrat, amb algunes notes salades, algunes d'afruitades i vegetals que complementaven aquest plat.\nEnviat per Joan a 17:22 Cap comentari:\nMaridatge 18: Crema d'albergínia índia amb Glendronach Octarine\nA continuació vam gaudir d'un plat d'albergínia a la manera índia, amb cúrcuma, curri, coriandre, clau, all, ceba, una mica de xili, gingebre … amb un pa semblant a l’indi.\nPer aquest plat és clar que feia falta un malta consistent amb un caràcter més aviat especiat. El Glendronach Octarine ens va proporcionar aquestes característiques juntament amb gustos de xocolata i panses.\nEl plat i el malta es van complementar molt bé. Vam constatar que el whisky - per les seves característiques o pel seu grau alcohòlic - reforçava el caràcter especiat i picant d'aquest plat.\nEnviat per Joan a 17:07 1 comentari:\nMaridatge 17: Amanida del Segre amb Glengoyne Burnfoot\nEl segon plat va consistir en préssec de vinya caramel·litzat sobre un coixí d’enciam de roure amb espurnes de bonítol, formatge i avellanes.\nPer maridar aquest plat vam fer servir un Glengoyne Burnfoot, un whisky amb tocs de mel, vainilla i fruita que casaven molt bé amb el préssec caramel·litzat. El plat també portava una vinagreta suau de xerès amb arbequina, i una mica de reducció; les lleugeres notes de xerès de Glengoyne acompanyaven aquests gustos.\nPossiblement hagués fet falta algun matís més salat per acompanyar les espurnes de bonítol, però en general va resultar una combinació reeixida.\nEnviat per Joan a 16:54 Cap comentari:\nMaridatge 16: Làmina cruixent de mousse de canard, raïm i poma\nJust al final de les vacances d'estiu vam tornar a gaudir d'un altre sopar-maridatge elaborat per la Núria (en entrades anteriors es poden trobar les combinacions d'altres sopars). Aquesta vegada vam maridar nou plats diferents amb nou maltes. En els propers dies publicarem les combinacions.\nVam començar amb una làmina cruixent de mousse de canard, raïm i poma: una torradeta molt fina amb mousse de canard, poma caramel·litzada, raïm, i pinyons torrats. Aquest joc de textures portava una petita reducció que unia les quatre parts.\nVam maridar aquest plat amb un Cragganmore 12. Un Speyside aromàtic, floral. Les seves notes cremoses amb fruits secs casaven bé amb el foie i el raïm..\nEnviat per Joan a 16:28 2 comentaris:\nDestil·leries: Glen Scotia\nGlen Scotia és - juntament amb Springbank - l'única destil·leria de Campbeltown que ha anat mantenint la producció al llarg dels anys. Des de la seva fundació - l'any 1832 - ha patit diversos canvis de propietaris i alguns períodes d'aturades i producció discontínua. Després d'un període difícil els anys 80 i inicis dels 90 ara produeix de manera continuada i recentment s'han restaurat els edificis i instal·lacions.\nLa destil·leria està situada a la mateixa població de Campbeltown, no pas massa lluny de Springbank.\nCaracterístiques dels maltes de la destil·leria: El Glen Scotia és un malta més aviat fresc, amb notes salades amb tocs de fruits secs.\nEmbotellaments més habituals: Recentment han aparegut un ampli ventall d'embotellaments10, 12, 16, 18 i 21 anys\nSituació: 12 High Street, Campbeltwon, Argyll PA28 6DS (veure situació a Google Maps)\nEnviat per Joan a 17:24 Cap comentari:\nEtiquetes de comentaris: destil·leries campbeltown\nLa primera destil·leria Glengyle va obrir l'any 1872 però va tancar l'any 1925, en els anys on van tancar disset destil·leries de la zona. L'any 2000 es van començar a restaurar els edificis i es va tornar a equipar la destil·leria. La producció va començar el 2004. Els propietaris són els mateixos que els de Springbank, que es troba just al costat.\nCaracterístiques dels maltes de la destil·leria: Els maltes de Glengyle s'anomenen Kilkerran. Les expressions que ha aparegut són afruitades i lleugerament especiades..\nEmbotellaments més habituals: Kilkerran (Work in Progress) - en va apareixent un embotellament cada any. Es farà així fins el 2016 quan s'embotelli amb 12 anys. Amb els 10 anys de la destil·leria s'han embotellat sis expressions limitades d'aquest malta amb diferents finals.\nSituació: Well Close, Campbeltwon, Argyll PA28 6ET (veure situació a Google Maps)\nEn aquest vídeo Frank McHardy explica la història de la destil·leria Glengyle\nEtiquetes de comentaris: destil·leries campbeltown, destil·leries noves\nEnviat per Joan a 23:26 Cap comentari:\nSpringbank és una de les destil·leries amb més renom d'Escòcia: Els seus maltes són ben apreciats pels experts, ha estat propietat de la mateixa família durant molt de temps - més de 170 anys - i ha estat la icona de la regió de Campbeltown durant molts anys.\nAquesta és una destil·leria tradicional -s'hi pot seguir tot el procés de l'elaboració del whisky, des del maltejat fins a l'embotellament.\nL'any 2008 vaig tenir ocasió de fer-hi un curs sobre l'elaboració del whisky sota la direcció del prestigiós Frank McHardy. De fet és l'única destil·leria que ofereix un curs d'aquest tipus.\nCaracterístiques dels maltes de la destil·leria: La destil·leria produeix tres maltes, Hazelburn (destil·lat tres vegades i sense notes fumades), Springbank (destil·lat dues vegades i mitja amb algunes notes fumades) i Longrow (destil·lat dues vegades i més fumat). Són maltes lleugerament salats i oliosos.\nEmbotellaments més habituals: Springbank CV, 10, 15, 18 i 21 anys; Longrow CV, 10 i 14 anys; Hazelburn CV , 8 anys\nEnviat per Joan a 18:30 Cap comentari:\nEtiquetes de comentaris: destil·leries campbeltown, springbank\nTast de whisky a Montrodon\nLa setmana passada vam fer un tast de whiskies a Montrodon, coincidint amb els actes de la Festa Major d'enguany.\nEl tast va ser un passeig per la geografia del whisky de malta escocès amb un recorregut per les sis regions productores:\nLowlands: Les terres baixes. Vam tastar un Auchentoshan Classic, un malta suau, d'aperitiu amb notes fresques i afruitades\nHighlands: Les terres altes. Vam degustar un Glengoyne Burnfoot, un altre whisky bastant suau amb un rerefons especiat i de fruits secs.\nSpeyside: La regió d'influència del riu Spey té moltes destil·leries. Vam triar un Glendronach Octarine, complex, afruitat, amb notes de xerès.\nCampbeltown: Springbank 10 és un malta robust, oliós, que denota la proximitat del mar i té aromes fumats.\nIslands: El representant de les illes va ser un Talisker 10, un whisky amb molt caràcter, intens, especiat i amb notes de fum i mar.\nIslay: Laphroaig 10 va ser el representant d'aquesta illa de maltes ben característics. Un malta medicinal, amb notes de mar, algues i sal.\nVa ser una estona ben agradable davant d'un públic que va mostrar molt interès pel tema. Com sol passar els whiskies més controvertits van ser els de les illes i Islay (són sempre una sorpresa d'aromes i gustos...).\nEnviat per Joan a 20:48 Cap comentari:\nEl whisky i el referèndum escocès\nAlguns directius d'empreses vinculades al món del whisky han expressat la seva preocupació davant la perspectiva que Escòcia pugui quedar fora de la Unió Europea després del referèndum del proper 18 de setembre.\nEls directius, com ara Ivan Menezes de Diageo, eviten pronunciar-se obertament a favor o en contra de la independència però temen els possibles conflictes sobre les taxes i la moneda que el vot favorable podria generar.\nEn tot cas mai es plantegen moure el negoci a un altre lloc (la primera premisa del whisky escocès és que s'ha d'elaborar a Escòcia).\nAltres veus afirmen - especialment després dels resultats de les darreres eleccions europees - que quedar-se al Regne Unit de fet no els garanteix gens la continuïtat a la Unió Europea.\nMentre es discuteix tot això una empresa independent anomenada The Good Spirits Co ha comercialitzat unes ampolles de whisky de 23 anys amb el "Sí" i el "No" a l'etiqueta. Només n'hi ha cent quaranta ampolles de cada - veurem quines s'acaben primer...\nProper tast de whiskies a Montrodon\nEl divendres 13 de juny farem un tast de whiskies al Carrer Ramon Llull de Motrodon (veure situació a google maps). El tast consistirà un un passeig per les sis regions productores de whisky a Escòcia a través de sis maltes diferents.\nEnviat per Joan a 14:34 Cap comentari:\nTast d'Ardbeg Auriverdes al Celler de Gelida (II)\nAquest dilluns dia 26 vam anar al Celler de Gelida per tal de celebrar l'Ardbeg Day 2014.\nCada any la destil·leria Ardbeg prepara un embotellament especial per aquesta diada, enguany el malta elaborat per la destil·leria és l'Ardbeg Auriverdes.\nEls membres del comitè d'Ardbeg vam assistir a un tast de tres expressions de la destil·leria sota la direcció del carismàtic Xavier Monclús.\nPrimer vam tastar l'Ardbeg 10 - el whisky base de la destil·leria. Segons Monclús la resta d'expressions d'Ardbeg es basen en aquest whisky, igual que les variacions de música jazz s'elaboren a partir d'una melodia. És un malta fumat, on hi trobem notes de mar però també hi ha molts matisos afruitats i complexos. Un whisky que - segons Monclús - marida molt bé amb els formatges blaus, les ostres, els fumats i les anxoves.\nPosteriorment vam tastar l'Ardbeg Uigeadail - un malta fantàstic en el que les notes fumades i afruitades es revesteixen amb gustos de xerès, de panses i dàtils. Hi trobem també tocs de regalèssia.\nEl malta més esperat de la vetllada era l'Ardbeg Auriverdes. Aquestes van ser les notes de tast d'aquest whisky:\nEdat: Auriverdes està format d'una barreja de maltes de 10 anys o més.\nBótes: El whisky ha estat elaborat en bótes de bourbon una mica més torrades del que és habitual.\nColor: Daurat, notes brillants\nNas: Notes de moca, vainilla i cereals torrats.\nGust: Hi trobem les característiques d'Ardbeg però és també fresc, balsàmic i una mica mentolat. Tornen a aparèixer notes de moca i de vainilla - amb unes línies de dolçor molt lleugeres. Posteriorment trobem notes especiades.\nFinal: Gran i llarg\nEn resum, una excel·lent vetllada amb uns maltes de gran categoria...\nEnviat per Joan a 0:31 Cap comentari:\nEtiquetes de comentaris: ardbeg, comerços\nTast d'Ardbeg Auriverdes al Celler de Gelida\nEl proper dilluns dia 26 de maig al Celler de Gelida de Barcelona es farà un tast d'Ardbeg Auriverdes - la nova expressió d'aquesta destil·leria d'Islay.\nAquest malta es tastarà a tot el món a finals de maig - el 31 de maig es celebra l'anomenat Ardbeg Day a diversos països - per tant aquest tast avançat de dilluns serà com una primícia.\nArdbeg Auriverdes ve a ser un homenatge al món del futbol i al Brasil en particular en un any de mundial. Està embotellat a 49,9% de vol d'alcohol i sembla ser que té un tast ben diferent del malta de 10 anys. Properament ho explicarem...\nEnviat per Joan a 19:49 Cap comentari:\nAvui dissabte és el dia mundial del whisky. Durant aquest dia es fan diversos tasts i activitats a diferents llocs del món. Es pot trobar més informació a la pàgina oficial d'aquest esdeveniment.\nEnviat per Joan a 1:53 Cap comentari:\nWhisky Course del Moray College\nAquests dies estic completant un curs sobre whisky que imparteix el Moray College - pertany a la University of the Highlands and Islands.\nAquest és un curs a distància que conté els ensenyaments teòrics: Es tracta el procés d'elaboració del destil·lat, els tipus i estils de whisky (escocesos i també d'altres indrets del món), les regulacions que afecten el món del whisky, com tastar-lo i valorar-lo etc...\nAquest marc teòric es complementa amb tasts de vuit mostres diferents - especialment maltes. El curs es fa en col·laboració amb Gordon & McPhail - un dels principals embotelladors independents i compta amb la col·laboració de la Scotch Whisky Association.\nEl tutor del curs és Jim Cryle - mànager retirat de la destil·leria Glenlivet - una veu ben experimentada en el món del malta.\nEnviat per Joan a 0:36 Cap comentari:\nMaridatge 15: Mini torratxetes de galeta pintada acompanyades de Glenglassaugh 25\nEl darrer plat d'aquest maridatge eren tres mini torratxetes de galeta pintada amb xocolata. La primera amb crema de toffee, la segona amb mousse de moka praliné amb xocolata negra de base i la tercera també amb mousse de moka praliné amb xocolata blanca de base.\nPer aquests postres amb un marcat gust de xocolata i toffee vam triar un Glenglassaugh 25: Un malta molt envellit amb notes de dàtils i xocolata. També hi trobem canyella, nou moscada i espècies de postres. Un whisky amb caràcter i molts matisos aportats pels 25 anys en bóta de xerès..\nEnviat per Joan a 22:33 Cap comentari:\nEtiquetes de comentaris: glenglassaugh, receptes i cuina\nMaridatge 14: Maduixes amb crema de whisky Highland (Cranachan) acompanyades per un Tomatin 12\nFa un temps vaig provar de fer un Cranachan - uns postres típicament escocesos - i també vaig utilitzar un malta de les Highlands. En aquesta ocasió vam utilitzar un Tomatin - tant per l'elaboració com pel maridatge. La recepta es va adaptar una mica a la nostra realitat - utilitzant maduixes en comptes de gerds, molt més habituals a Escòcia. El Tomatin casa molt bé amb aquesta recepta donat que presenta notes de cereal torrat i d’ordi, a més té un toc floral i d’espècia. Posteriorment també hi podem trobar notes de sucre morè i de pela de poma.\nEn definitiva una combinació plenament escocesa...\nEnviat per Joan a 22:57 Cap comentari:\nMaridatge 13: Mouse de cítrics acompanyat per un Bushmills 10\nEl Mousse de cítrics acompanyat per brioix i "petazetas" el vam maridar amb un Bushmills 10, un malta irlandès molt suau i afruitat amb notes de panses i fruits secs. Les notes amables d'aquest whiskey acompanyen bé aquests postres de gustos i textures suaus només matisats pels esclats dels "petazetas".\nEtiquetes de comentaris: irlanda, receptes i cuina\nMaridatge 12: Cassoleta Thai acompanyada d'un Springbank 12\nLa cassoleta Thai és un plat que porta moltes moltes espècies conservant un bon equilibri.\nPer una banda hi trobem cardamom, curri, galanga, gingebre, coriandre i cúrcuma. Aquests gustos contrasten amb el dolç de la llet de coco i amb un punt de llimona i llima. A aquesta combinació s'hi suma el gust de les closques i el peix.\nVam decidir acompanyar aquest plat amb un malta potent com un Springbank 12 Cask Strenght, un malta ric i madur que presenta matisos molt complexos que donen pas a aromes de canella i de fum.\nQuan el tastem trobem un whisky amb molt cos, ric amb una textura oliosa amb notes cítriques i especiades. Un plat i un malta rics i complexos que es van complementar molt bé.\nEnviat per Joan a 23:51 Cap comentari:\nEtiquetes de comentaris: receptes i cuina, springbank\nMaridatge 11: Botifarra amb ceba vermella caramel·litzada acompanyada per un Benromach Monastrell\nPer portar a terme el maridatge d'aquest plat vam tenir en compte especialment el gust de la ceba caramel·litzada. Aquesta era una recepta molt gustosa, marcada per les notes dolces tot i ser un plat amb carn. Per això vam triar aquest Benromach acabat en bótes de Monastrell procedent d'Alacant. Aquest malta jove presenta notes dolces i vinoses aportades per la bóta. Aquests gustos marcats van casar molt bé amb un plat ric amb matisos i aromes.\nEnviat per Joan a 23:41 Cap comentari:\nMaridatge 10: Llom de verat amb crema de pebrot escalivat acompanyat per un Caol Ila\nD'entrada semblaria que és força lògic i evident maridar un plat de peix amb un malta amb gust de mar com són els Islay. Amb tot l'experiència ens diu que els Islay - especialment els del sud - tenen un gust i un caràcter molt marcat que poden ser massa forts per a molts plats...\nEn aquest cas teníem un llom de verat amb una crema de pebrot escalivat que era molt fina i suau. Per tot això vam optar per un Caol Ila 1997 (Connoisseur’s Choice). Aquest malta no té la potència dels Islay del sud de l'illa i presenta notes de torba, cendra, de salmorra i de mar. El resultat va ser una combinació equilibrada amb gustos que es complementaven molt bé.\nEnviat per Joan a 23:22 Cap comentari:\nMaridatge 09: Amanida de temporada amb vinagreta de xerès, nous i formatge fumat de l'Arago, tot acompanyat per un Macallan Amber\nEl segon plat de la vetllada va consistir en una amanida de temporada amb vinagreta de xerès, nous i formatge fumat d’Aragó. Per tal d'acompanyar aquest plat vam triar un Macallan Amber Aquest és un malta madurat exclusivament en bótes de xerès. Presenta notes afruitades - amb panses, dàtils... Aquests gustos dolços acompanyaven els fruits secs i també la vinagreta de xerès i contrastaven amb el formatge fumat.\nEtiquetes de comentaris: Macallan, receptes i cuina\nMaridatge 08: Tomàquet amb olivada d'Aragó i d'arbequina, orenga i sèsam tot acompanyat per un Glenglassaugh 13 anys\nAprofitant les vacances de Setmana Santa vam poder tornar a gaudir d'un altre sopar-maridatge elaborat per la Núria (en entrades anteriors es poden trobar les combinacions d'altres sopars). Aquesta vegada vam maridar vuit plats diferents amb vuit maltes. En els propers dies anirem publicant cada una de les combinacions.\nVam començar amb un entrant amb tomàquet untat amb olivada d’Aragó i d’arbequina i adobat amb orenga i sèsam. Per acompanyar aquest plat vam triar un Glenglassaugh 13 anys (1985). És un malta lleuger, amb notes vegetals, una mica salat per casar amb l’olivada, especiat de fons per maridar amb les notes d’orenga i sèsam. Com que és un whisky cask strength (55,8% vol) - hi ha qui va optar per diluir-lo una mica amb aigua (personalment vaig trobar que els gustos casaven millor amb un grau alcohòlic una mica rebaixat). Amb tot també hi va haver qui va preferir prendre el malta amb la seva graduació original - una qüestió de gustos...\nTast de whiskeys irlandesos\nFa pocs dies vam fer una incursió pel món dels whiskeys irlandesos. Vam tastar diversos maltes procedents de les tres destil·leries més actives de l'illa. Un tast interessant d'uns whiskeys que cada vegada són més populars.\nBushmills 10: (de la destil·leria que porta el mateix nom). Un bon malta, suau - especialment si el comparem amb els escocesos -, més aviat dolç.\nKilbeggan: (de la destil·leria Cooley). Dolç, suau i oliós, totes les característiques dels whiskeys irlandesos.\nTyrconnell: (de la destil·leria Cooley). Un single malt amb una entrada dolça i suau - tots aquests irlandesos tenen un inici molt amable. Posteriorment evoluciona cap a notes més seques.\nGreenore 8: (de la destil·leria Cooley). Un whiskey de gra, floral, segurament menys expressiu que els altres irlandesos del tast.\nConnemara: (de la destil·leria Cooley). Un single malt fumat, tot i que és bastant suau i no té la mateixa potència que els Islay.\nJameson 12 : (de la destil·leria Midleton). L'irlandès més popular. Dolç, perfumat i amb algunes notes de xerès. Com la majoria dels irlandesos és un whiskey fàcil de beure\nRedbreast 15 (de la destil·leria Midleton). Un single pot still - whiskey elaborat a partir d'ordi maltejat i també sense maltejar. Més complex i amb un caràcter més marcat que els altres whiskeys de l'illa. Aquest, juntament amb el Bushmills van ser els més ben valorats en aquest tast.\nEn definitiva una vetllada ben interessant.... Una bona immersió en el món del whiskey\nEnviat per Joan a 0:39 Cap comentari:\nMapa interactiu de les destil·leries de malta d'Es...\nMaridatge 24: Pasta de full amb ametlles amb Glen...\nMaridatge 23: Mousse de xocolata amb taronja amb ...\nMaridatge 22: Pastís amb gelat de mango amb Auche...\nMaridatge 20: Broqueta cruixent de pollastre espe...\nMaridatge 19: Arròs caldós japonès amb Nikka Pure...\nMaridatge 18: Crema d'albergínia índia amb Glendr...\nMaridatge 17: Amanida del Segre amb Glengoyne Burn...\nMaridatge 16: Làmina cruixent de mousse de canard...\nMaridatge 15: Mini torratxetes de galeta pintada ...\nMaridatge 14: Maduixes amb crema de whisky Highla...\nMaridatge 13: Mouse de cítrics acompanyat per un ...\nMaridatge 12: Cassoleta Thai acompanyada d'un Spr...\nMaridatge 11: Botifarra amb ceba vermella caramel...\nMaridatge 10: Llom de verat amb crema de pebrot e...\nMaridatge 09: Amanida de temporada amb vinagreta ...\nMaridatge 08: Tomàquet amb olivada d'Aragó i d'ar...


Gerard de Salas - Viquipèdia, l'enciclopèdia lliure\nGerard de Salas\n(S'ha redirigit des de: Gerard de Sales)\nGerard de Salas (Salas de Cadohn, Perigord, actual Lo Boisson de Cadonh, Dordonya, ca. 1055 - Abadia de Châtelliers, Chantecorps, Poitou-Charentes, 20 d'abril de 1120) fou un eremita i monjo benedictí, reformador de l'orde i fundador dels ordes de Cadonh i Dalon. És venerat com a beat per l'Església catòlica, i en alguns santorals figura com a sant.\nBeat Gerard de Salas\nGiraud de Salas\nSalas de Cadohn (Perigord, actual Lo Boisson de Cadonh, Dordonya, França)\nAbadia de Châtelliers; restes desaparegudes en 1538\nFundador dels Ordes de Cadonh i Dalon\nCanonges regulars, Ordes de Cadonh i Dalon\n1249, no canonitzat oficialment\nVieux-Châtelliers (Chantecorps), Lo Boisson de Cadonh\nGerard era fill de Folc, senyor de Salas de Cadohn i d'Aeardis, que, juntament amb la seva mare, va deixar el món i va fer-se religiós. Dels seus dos germans, Grimoald fou capellà de Tustonium i prior de Castellare, i des de 1120 abat de Notre Dame des Alleuds, i finalment bisbe de Poitiers fins a morir en 1141. L'altre germà, Folc, fou eremita a Boscavium i hi morí en llaor de santedat.\nGerard de Salas fou canonge regular a la catedral de Perigús i al monesir de Sant Avit, com diu la vida escrita poc després de la seva mort. Desitjós de fer vida eremítica, es va retirar com a eremita al bosc de Dalon (Sent Trían, Dordonya), on fou deixeble de Vidal de Mortain. Al voltant seu s'aplegaren deixebles que el volien i imitar; amb ells, en 1113 va fundar a Cadohn (avui Lo Boisson de Cadonh) una primera comunitat (l'abadia de Cadonh, però, no es fundaria fins al 1115) i en 1114, a Dalon (Sent Trían, Llemosí), en unes terres donades per Gerard i Golferid de Lastours i amb l'ajut i la direcció espiritual de Robert d'Arbrissel, que després fundaria l'Orde de Fontevrault, l'abadia de Dalon. Va posar les dues comunitats sota la Regla de Sant Benet amb el rigor i la disciplina originals, que considerava que s'havien perdut. Era una actitud similar a la que havia portat, quinze anys abans, a la fundació de l'orde cistercenc, que Gerard prengué com a model.\nAbadia de Cadonh, primera fundació de Gerard.\nAbadia de Bournet, de 1113.\nAbadia de Pin.\nA partir de Cadonh i Dalon, Gerard continuà fundant altres comunitats monàstiques amb el mateix estil de vida, constituint una congregació que fou coneguda com a Orde de Cadonh. De fet, es pot parlar de dues congregacions formades per les fundacions de Cadonh i Dalon, respectivament. Entre les abadies que en formaven part hi hagué l'Abadia de la Gran Selva (1114), la de Condom i la de Bonnevaux (1117).\nBernat de Claravall el visità a la Gran Selva i en digué que "governava els seus religiosos meravellosament, amb les seves paraules i exemples. No tenien cap regla escrita, sinó la vida santa i admirable de Gerard que era llur regla viva i animada, en la solitud de Dalon." Gerard morí a la granja de Vieux-Châtelliers, a 2 km de l'abadia de Châtelliers, que havia fundat en 1119, i hi fou sebollit. Segons la llegenda, durant l'enterrament aparegueren al cel tres creus lluminoses, que només s'apagaren quan la cerimònia acabà.\nMort en llaor de santedat, el 26 de setembre de 1121 el seu cos fou portat a l'església de l'abadia de Châtelliers i la seva tomba esdevingué meta de pelegrinatges. Fou elevat als altars en 1249, i, malgrat que no va haver-hi un procés formal de canonització, és a la regió és conegut com a Saint-Giraud. Llavors les seves restes es col·locaren en una tomba de marbre amb un baldaquí de sis columnes al sud de l'altar de Châtelliers, feta construir per l'abat Thomas. El cap fou col·locat en un reliquiari de coure i argent daurats. Reliquiari i tomba desaparegueren durant l'assalt dels huguenots en 1568, la qual cosa comportà que els pelegrinatges i el culte envers el sant minvessin fins pràcticament desaparèixer. La seva festivitat se celebrava particularment al Perigús.\nEn 1892, el comte Alphonse Garran de Balzan, propietari de les ruïnes de Châtelliers, féu construir al lloc on havia mort el fundador un petit templet neogòtic, amb una font que hi existia i que, segons la tradició, tenia aigües guaridores. En 1990, a l'edifici de la granja de Saint-Giraud, on havia mort, es col·locà una placa en honor del monjo amb la inscripció: Saint Giraud de Sales, ermite foundateur d'abbayes de Cadouin-en-Périgord aux Châtelliers; décéda ici le 20 avril 1120.\nDes del 1119, els diferents monestirs de les dues congregacions de Dalon i Cadonh s'anaren integrant a l'Orde del Cister.\nBertier, "Géraud de Salles, ses fondations monastiques", Bulletin de la Société historique et archéologique du Périgord. Tome CXIV (1987).\nLenglet, Odile. "Un pauvre du Christ, Géraud de Sales dit Saint Giraud", Cîteaux Commentarii Cistercienses, t. XXIX, 1978, p. 5-40.\nBienheureux Giraud de Salles.\nObtingut de «https://ca.wikipedia.org/w/index.php?title=Gerard_de_Salas&oldid=24955215»\nDarrera modificació: 17 set 2020 a les 21:13


Víctor Saura, nou director d'El Diari de l'Educació\nRedacció\t| Actualitzat el 11 Gener 2018 a les 08:49\nEl periodista Víctor Saura ha assumit la direcció d'El Diari de l'Educació, que la setmana que ve compleix quatre anys. Substitueix en el càrrec Pau Rodríguez, que dirigia el digital des del seu llançament, i que ara emprèn una nova etapa a eldiario.es, tot i que es seguirà vinculat a El Diari de l'Educació com a membre del consell editorial.\nSaura ja col·laborava assíduament amb El Diari de l'Educació des dels seus inicis, i també amb la seva editora, la Fundació Periodisme Plural, com a responsable de relacions institucionals. Anteriorment havia estat director d'El Vigía, cap de redacció d'Iberia Universal i director adjunt d'El Triangle, entre d'altres.


Havaneres, sardanes i un concert del «Cap de Setmana Diatònic» per celebrar la Festa de la Mare de Déu del Carme al Parc del Pescador - Revista Cambrils\nPublicat el Dijous, 8 de juliol de 2021 10:51h\nEl grup d'haveneres les Anxovetes, que actuarà el dia 15 de juliol | Cedida\nEl Parc del Pescador serà l’escenari de les activitats programades per celebrar la Festa de la Mare de Déu del Carme, del 15 al 18 de juliol. El programa s’ha hagut d’adaptar a les mesures de contenció de la covid-19 i per aquest motiu s’ha canviat l’emplaçament de les havaneres. A més, els diferents grups que organitzen la festa han decidit suspendre la tradicional processó per mar de manera consensuada perquè encara no es permeten actes itinerants ni processons.\nAixí doncs, la programació inclou la missa en honor a la Mare de Déu, la tradicional ballada de Sardanes, amb les mesures de seguretat corresponents, i dos concerts: la cantada d’havaneres i un concert dins el Cap de Setmana Diatònic.\nCantada d'havaneres al parc del Pescador\nLa festa en honor a la patrona dels pescadors i mariners començarà el 15 de juliol amb la tradicional cantada d’havaneres, que canvia el format i no es podrà portar a terme en el seu entorn habitual, a la platja del Regueral, sinó a l’espai del Parc del Pescador. En aquesta ocasió seran dos concerts separats per poder arribar a més persones, a càrrecs dels grups femenins Anxovetes (20 hores) i Havaname (22 hores). Les entrades són gratuïtes amb reserva al Patronat de Turisme i al Centre Cultural, fins el dia 15 de juliol al matí o fins a exhaurir les entrades. Per fer la reserva s’ha d’indicar a quin dels dos concerts es vol assistir, el nom i el telèfon de les persones assistents. L’aforament serà limitat.\nMissa en honor a la Mare de Déu del Carme i ballada de sardanes\nEl 16 de juliol a les 19 hores hi haurà la missa en honor a la Mare de Déu del Carme a la parròquia de Sant Pere. Posteriorment, a les 20 hores, enguany es recupera la ballada de sardanes amb la Cobla Reus Jove i els Amics de la Sardana de Cambrils. Serà la primera en format obert que es realitza des de que va començar la pandèmia, amb les mesures de seguretat corresponents.\nConcert de Guillem Anguera Quartet\nFinalment, com a novetat de la programació Cambrils s’ha acollit al Festival de diatònic “Cap de Setmana Diatònic”, que ja se celebra habitualment a Mont-Roig del Camp, i que enguany arribarà també a Colldejou. Així, l’últim concert del festival serà el de Guillem Anguera Quartet, al Parc del Pescador, el diumenge 18 de juliol, a les 20 hores. L’entrada és gratuïta i es poden reservar al Centre Cultural de Cambrils (977369060 / centrecultural@cambrils.cat) indicant el nom i el telèfon. L’aforament serà limitat.


UGT Tarragona - Not�cies\nUT TarragonaEnlla�osAfilia'tCanal Youtube\tInici\nNot�cies\t6 mesos gratis en assegurances de Llar i Vida\tescrit per: Comunicaci� Tarragona\tdilluns, 10 mar� de 2014\tPromoció\nd'Atlantis de 6 mesos d'Assegurança de Llar gratuïts (3 el primer any i 3\nel segon). us recordem, també, la campanya de 6 mesos gratuïts\nd'Assegurança de Vida.\nUGT ACONSEGUEIX LA READMISSI� DE CINC TREBALLADORS DE L'AJUNTAMENT DE CAMBRILS\tescrit per: Comunicaci� Tarragona\tdijous, 20 febrer de 2014\tLa UGT de Catalunya exigeix a l’Ajuntament de Cambrils (Baix Camp) la\nreadmissió immediata de cinc treballadors interins acomiadats al gener del\n2013, tal com dicta la sentència\ndel Jutjat Social número 1 de Reus,\namb data 29 de gener del 2014, guanyada pels serveis jurídics del nostre\nl’Ajuntament de Cambrils del 29 de gener del 2013 va aprovar l’eliminació de\ntres places de funcionaris de carrera i 11 de personal laboral per causes\neconòmiques i organitzatives. D’aquests 11 treballadors interins, 8 van decidir\ndemandar el consistori, assessorats per la UGT de Catalunya, i demanar la\nnul·litat del seu acomiadament.\ntreballadors consideren que el seu acomiadament és nul perquè, en tractar-se\nd’interins, l’Ajuntament els va acomiadar sense indemnització. Tanmateix,\naquests treballadors portaven anys treballant per a l’Ajuntament – algun des\ndel 2002- amb diferents contractes successius, el que suposa un frau de llei.\nreconeix, en el cas de cinc treballadors, que la contractació temporal és\nirregular, ja que la relació laboral amb l’Ajuntament era superior a tres anys.\nPer tant, els considera treballadors indefinits no fixes i dictamina que el seu\nacomiadament és nul i obliga el consistori a readmetre’ls de manera immediata i\na abonar-los els salaris de tramitació. En el cas dels altres tres\ntreballadors, amb relació contractual posterior a gener del 2010, el jutge no\nadmet la demanda.\nRodríguez, Federació de Serveis Públics de la UGT de Tarragona: 606 80 05 16.\nModificat el ( dijous, 20 febrer de 2014 )\nCTAC TARRAGONA, SERVEI DE SUPORT A L�EMPRENEDORIA I AL TREBALLADOR AUT�NOM.\tescrit per: Comunicaci� Tarragona\tdijous, 20 febrer de 2014\tLa Confederació de Treballadors Autònoms de\nCatalunya (CTAC-UGT) posa a disposició de les persones que volen emprendre\nun nou projecte empresarial un punt d’atenció personalitzada al Carrer d’Ixart,\n11, 1era planta, de Tarragona (seu de la UGT). En aquesta oficina se’ls hi\noferirà un servei tècnic especialitzat de suport, assessorament, acompanyament\ni seguiment a l’emprenedoria i al treballador autònom. El servei d’emprenedoria és\ntotalment gratuït i està coofinançat pel Departament d’empresa i ocupació de la\nGeneralitat de Catalunya, el Ministerio de Empleo y Asuntos Sociales del Govern\nespanyol i el Fons Social Europeu de la Unió Europea.\nL’objectiu del servei és afavorir\nl’emprenedoria, la viabilitat dels nous\nprojectes empresarial, assessorar i acompanyar als treballadors autònoms i fomentar\nla formació i creixement professional del treballador autònom.\nde l’aplicatiu ASSESSORA’T,\ndel programa Catalunya\nemprèn, o bé a través del telèfon 977213131.\nJordi Gené, tècnic CTAC a Tarragona. 977213131 Modificat el ( dijous, 20 febrer de 2014 )\n�Passat, present i futur de les pensions�\tescrit per: Comunicaci� Tarragona\tdijous, 23 gener de 2014\t“Passat, present i futur\nde les pensions”\nXerrada de Carles\nCampuzano, diputat de CIU al Congrés de Diputats.\nIntervencions de: Jordi\nSalvador, Secretari General de la UGT de Tarragona i\nVázquez, Secretària de Polítiques Socials de la UGT de Tarragona i Delegada al\nets jove, pensionista o jubilat/da no et pots perdre aquesta xerrada. El proper\ndijous 30 de gener a les 19.30h al CC Estació del Vendrell explicarem la\nrealitat del que està passant.\nNo hi pots\nCCOO i UGT CRIDEN A LA VAGA I LA MOBILITZACI� ALS TREBALLADORS/ES DEL LLEURE EDUCATIU I SOCIOCULTURA\tescrit per: Comunicaci� Tarragona\tdimecres, 22 gener de 2014\tDesprés de més de mil cent dies negociant el 3r Conveni del Lleure Educatiu i Sociocultural de Catalunya ( menjadors escolars, acollida matinal i de tarda, activitats extraescolars, punts d’informació juvenil, ludoteques, casals i centres cívics, cases de colònies, escoles de natura, ...), conveni que afecta a més de 25.000 treballadors i treballadores, volem donar a conèixer la situació en la que es troba la negociació.\nMalgrat que des del 2011 estem lluitant per aconseguir les millores necessàries per dignificar el nostre sector, els plantejaments patronals ens aboquen a una negociació on el nostre objectiu és evitar precaritzar encara més la situació sociolaboral dels treballadors i treballadores. Cada vegada ens ho estan posant més difícil.\nA la ultima reunió amb les patronals ens van fer arribar la seva darrera proposta:\n- 4 anys de congelació salarial\n- Un increment d’un 0.5% a 1 de gener de 2015\n- Perdre l’IPC Català com a element de referència per l’actualització anual dels salaris\nAquestes propostes són inacceptables pels treballadors i treballadores del sector, que ja hem patit una pèrdua de poder adquisitiu aproximada d’un 8% des de 2011. És per tot això que cridem als treballadors i treballadores del sector a un seguit de mobilitzacions per tal de fer sentir la nostra veu i pressionar a les patronals per assolir un acord que no estigui basat únicament en els esforços de la classe treballadora.\nVagues i Mobilitzacions convocades per CCOO i UGT :\n• Aturades parcials de 15 min els dies 6 i 13 de febrer\n• Concertació/Vetlla a la Pl. St. Jaume el 20 de febrer • Vaga General del sector el 6 de març.\nEstan jugant amb foc!!! El lleure educatiu i sociocultural NO estem de Rebaixes!!!!\nModificat el ( dimecres, 22 gener de 2014 )\nM�s continguts\tOFERTA PER A AFILIADES I AFILIATS\nLA UGT MOSTRA LA SEVA PREOCUPACI� DAVANT LA SUPRESI� DE LA T10 I LA T10/30 A LA COSTA DURANT L'ESTIU\nUGT DE PORT AVENTURA REBUTJA LA RETALLADA DE DRETS DELS TREBALLADORS\nPRESENTACI� A TARRAGONA DEL LLIBRE �EL FIL ROIG: UGT DE CATALUNYA, 125 ANYS LLUITANT�\n<< Inici < Anterior 1 2 3 4 5 6 7 8 9 10 Seg�ent > Final >>Resultats 1 - 9 de 259\t[Tornar]


Entrena´l per a la vida - Plataforma Editorial\nEntrena´l per a la vida\n«Aquest és un llibre que tots els pares i les mares haurien de llegir. La Cristina l’ha escrit des de la veu de l’experiència i des de la intenció d’ajudar a créixer pares i fills. És rigorós i amè alhora, amablement pedagògic, profund i ple de bon criteri i veritat. Ens fa pensar i sentir com a pares i com els infants que hem estat. Planteja respostes a la doble pregunta essencial en relació amb el futur que teixiran les properes generacions: quin món deixarem als nostres fills? I quins fills deixarem en aquest món? Un llibre gran i necessari.»\nConxita Ruiz Abad\nEntrena'l per la vida. Gran llibre, clar, entenedor, reflexiu, realista... Felicitats, Cristina!! Soc mare i educadora i mai havia tingut un llibre a les meves mans que fos tant il-lustratiu. Gràcies!!!\nPublicado martes, 19 de enero de 2021 a las 12:49 (8829)\nM'ha agradat, fa veure amb més amabilitat i perspectiva el repte amb els fills. Amb bones referències com el llibre de la vida, els reptes i no els problemes amb ganes de positivisme.\nPublicado jueves, 26 de noviembre de 2015 a las 11:37 (4959)


hermeneia - "Coma induït"\nAlguns estudiants que cursen o han cursat el Màster en Literatura en l'era digital UB/Grup 62 opinen sobre l'experiència.\t"Coma induït"\n11 March 2007\tLaura Borràs ha presentat el darrer llibre de Carles Hac-Mor, "Coma induït", a la llibreria Catalònia (Barcelona), el 27 de març del 2007.\nWe have 1138 guests online\tAmb el suport de:


Jáuregui lamenta que no s'hagi consolidat la incorporació de la dona al món sindical - Breus - Política - Dones en Xarxa\nEl número dos de la llista dels socialistes per a les pròximes eleccions europees , Ramón Jáuregui , ha inclòs a les centrals sindicals entre els organismes que han de fer més esforços en pro de la igualtat . Perquè , segons ell , " el sindicalisme ha estat una qüestió massa masculina durant molt temps" . Fins i tot ara , la incorporació de les dones al món sindical està en "un camí prematur" , si bé " cada vegada hi ha més noies assumint responsabilitats caràcter sindical" .\nSegons la seva opinió , el realment important és instaurar la "cultura de la igualtat " com a via d’aconseguir que l’equiparació de drets entre homes i dones sigui " una revolució triomfant " . Perquè les dones segueixen patint "l’enorme problema de la discriminació a la llar " i fins i tot a l’hora que prevalguin sempre els interessos laborals de l’home a l’hora de prendre decisions en el si de la parella .\nA més de la necessitat d’incorporar a les dones a les direccions sindicals , Jáuregui ha tornat a insistir que és imprescindible que també s’incorporin a les cúpules de les empreses . El número dos dels socialistes en els pròxims comicis ha tornat a recordar les mesures concretes que impulsa el seu partit per a aquestes eleccions - com la de la igualtat salarial - i ha recalcat que "el debat per la igualtat és una llarga marxa que encara dista per acabar "


El PP de Dénia proposa divulgar la cultura i història local a través de codis QR al carrer El PP de Dénia proposa divulgar la cultura i història local a través de codis QR al carrer\n14 de setembre de 2021 - 19: 25\nLa portaveu del Partit Popular de Dénia, Maria Mut, Presentarà en el pròxim ple ordinari, una moció amb la qual proposa posar en marxa el projecte de divulgació cultural a través de les plaques dels carrers i places de la\nciutat mitjançant la implantació de codis QR o sistemes d'última tecnologia Navilens.\nEls Populars exposen que el concepte de ciutat com a entorn educatiu ha de ser una aposta de futur. "Aprendre a la ciutat és entendre-la com un entorn educatiu que ens permet ampliar el coneixement, interactuant amb l'espai físic. Aprendre de la ciutat és entendre-la com un agent que educa informalment i que ensenya de forma espontània la nostra cultura i la nostra història, a més de socialitzar conductes de cohesió social i coexistència pacífica. Aprendre la ciutat és considerar-la com a contingut, en si mateixa, d'educació ", indica la portaveu a la moció.\nÉs per això, que des del Partit Popular consideren que una nova forma de comunicació cultural mitjançant la interacció seria un pas cap endavant en la modernització de la mateixa. el PP proposa que un passeig per la ciutat es converteixi en un accés a recursos educatius mitjançant la divulgació de la història dels seus personatges donant així coneixement i cultura.\nEl PP destaca que aquest projecte pot ser desenvolupat amb la implantació, en les pròpies plaques que donen nom als carrers, de codis QR o fins i tot a través de l'última tecnologia i de l'innovador sistema d'accessibilitat de NaviLens, que permetria a les persones amb discapacitat visual, auditiva i cognitiva rebre informació sobre la\nhistòria i cultura de Dénia a través de el telèfon mòbil.\nEl PP considera que aquest projecte ha de desenvolupar-se mitjançant la creació d'un grup de treball multidisciplinari, que cohesioni els coneixements tecnològics, culturals, històrics i educatius i que projecti a mig termini la seva posada en marxa. Un projecte que dotarà a Dénia d'un element més a nivell cultural, educatiu, turístic, etc.\n18 setembre, 2021 a les 12: 00 am\nQue bonic però que s'afanyin a aquest pas i a el ritme que van demolint edificis emblemàtics no quedarà res per ensenyar


EL GAT AMB BOTES. EL CALAIX DE CONTES. DENEUX, XAVIER. Llibre en paper. 9788491011163 El Petit Tresor


Goigs a llaor de Sant Antoni Abat Patró del Grup de carreters del mateix nom, de la ciutat de Terrassa. El qual es venera en la Basílica del Sant Esperit,... · Biblioteca Digital del Centre de Lectura de Reus\nGoigs a llaor de Sant Antoni Abat Patró del Grup de carreters del mateix nom, de la ciutat de Terrassa. El qual es venera en la Basílica del Sant Esperit,...\nGoigs a llaor de Sant Antoni Abat Patró del Grup de carreters del mateix nom, de la ciutat de Terrassa. El qual es venera en la Basílica del Sant Esperit, Bisbat de Barcelona.\nTerrassa: Imp. J. Ventayol Vilà Suc., 1952\nAvellaneda, Mateu, “Goigs a llaor de Sant Antoni Abat Patró del Grup de carreters del mateix nom, de la ciutat de Terrassa. El qual es venera en la Basílica del Sant Esperit, Bisbat de Barcelona. ,” Biblioteca Digital del Centre de Lectura de Reus, consulta 24 octubre de 2020, https://bd.centrelectura.cat/items/show/15600.


Aprendre de l'escola. Manresa segle XX - Projectes - Fitxa - POLIEDRICA\nL'"Espai Memòries" i la seva primera temporada, "Aprendre de l'escola", plantejaven processos de treball col·laboratius a diferents nivells i en relació amb el mateix procés comissarial.\n"Aprendre de l'escola" va ser un projecte de reflexió a l'entorn de l'educació i la seva història, en el qual es varen implicar escoles i centres educatius de la ciutat.\n+ Espai Memòries\nEl projecte de l’Espai Memòries es va concebre com un espai experimental des d’on introduir noves maneres de fer en relació al treball en arts visuals, memòria històrica i la seva interacció amb el teixit social. Articulat com una secció del Museu Comarcal de Manresa, es planteja com un espai obert al públic dedicat a la producció de projectes i a la investigació, la trobada i la col·laboració amb agents del teixit local, així com el treball amb testimonis històrics. La difusió de continguts per mitjà d’activitats, la utilització de formats expositius i la creació d'un arxiu amb les investigacions realitzades també formen part dels seus objectius. El seu pla director va ser concebut i redactat per una comissió transdisciplinar de la que formaven part els responsables de les institucions contractants: l’Ajuntament, el Museu Comarcal i l’Associació de Memòria i Història de Manresa.\n"Aprendre de l'escola" és la primera temporada de l'"Espai Memòries" i la única que s'hauria desenvolupat segons els plantejaments que es varen apuntar en el seu pla director.\n/ Aprendre de l'escola. Manresa segle XX\n/ AUTOR DE L'ARTICLE : Oriol Fontdevila\n/ DATA D'INICI: 2010\n/ URL: http://www.espaimemories.cat/\n/ QUI EN SÓN ELS RESPONSABLES?: Espai Memòries – Laboratori del segle XX, Museu Comarcal de Manresa.\n/ QUI PARTICIPA EN L'ORGANITZACIÓ?: Ajuntament de Manresa, Memorial Democràtic, Generalitat de Catalunya. Departament de Governació i Relacions Institucionals, Arxiu Comarcal del Bages.\nAprendre de l’escola va ser el projecte que va encetar la primera temporada de l’Espai Memòries – Laboratori del segle XX, un espai del Museu Comarcal de Manresa pel desenvolupament de projectes basats en la participació, i relacionats amb la memòria històrica i la creació artística. Aquesta primera temporada de l'Espai Memòries, corresponent al curs 2010-2011, focalitzava l’interès en les pedagogies del segle XX i la història del sistema educatiu local.\nPer aquest fi es va organitzar un equip de comissariat híbrid i es van generar un seguit de projectes que, sota el títol compartit Aprendre de l'Escola, creuaven els àmbits de la historiografia, la creació artística i la pedagogia de maneres dispars. Així mateix, es van establir col·laboracions amb diferents centres educatius de la ciutat, organitzacions cíviques i testimonis històrics.\nLa primera temporada de l'Espai Memòries, organitzada a l’entorn de les pedagogies i el sistema educatiu, es va desenvolupar al llarg del 2010 (any d'inauguració de l'equipament) i es va clausurar amb l’exposició "Aprendre de l’escola", que es va poder visitar de maig a octubre de 2011. Pel que fa al comissariat d'aquesta primera temporada, va anar a càrrec d’Agnès Torras, mestra i pedagoga, i Oriol Fontdevila, comissari i crític d'art.\nEls projectes que es van produir en aquesta primera fase van ser, inicialment, dos. Un d'ells es titulava "Arxiu en procés" i va estar desenvolupat per un equip multidisciplinar articulat des del comissariat del projecte, format per Daniel García (realitzador audiovisual), Oriol Luján (historiador) i Laia Ramos (sociòloga i realitzadora audiovisual). L'altre projecte, amb el títol de "L’herència", va ser desenvolupat per LaFundició (cooperativa de producció cultural especialitzada en educació artística) en col·laboració amb el Cicle Formatiu d’Animació Sociocultural de l’IES Guillem Catà. Ambdós projectes es plantejaven processos d’investigació documental i col·laborativa i posaven en relació testimonis, escoles i centres educatius de la ciutat. Al llarg de la fase de\nproducció dels projectes, el mateix espai va ser dissenyat pels mateixos agents participants i col·laboradors. Així mateix, al llarg d'aquesta primera temporada es van desenvolupar programacions d’activitats en estreta correspondència amb els processos de treball i les col·laboracions, articulant-se també formats expositius amb els productors que permetien seguir els processos de treball.\nAmb l’exposició "Aprendre de l’escola" es va cloure aquesta primera temporada i es van mostrar els resultats dels diferents projectes, afegint-se'n dos més com a derivacions dels primers. Per una banda, “Manresa Campus de Batalla”, un joc de rol desenvolupat pel Club del Joc del CAE a partir de la col·laboració amb l’equip del projecte “Arxiu en procés” i que, entre d’altres usos, havia de servir per dinamitzar l’exposició. Per altra banda, “De què parlem quan parlem de ‘pedagogies de la història’?”, un vídeo realitzat per Oriol Fontdevila on es proposava als diferents col·laboradors del projecte i als responsables de les diferents institucions una reflexió a l’entorn del treball sobre memòria històrica i patrimoni cultural des de les diverses perspectives representades.\nMemòria de la primera temporada de l'Espai Memòries (2010-2011) del Museu Comarcal de Manresa, dedicada a les pedagogies del segle XX i al projecteAprendre de l'Escola.