Cs Reus portarà l'alcalde al contenciós per tornar a penjar la pancarta per la llibertat dels presos polítics a l’Ajuntament - Diari Jornada\n(Arnau Llambrich / Twitter)\nSánchez nega que divendres hi hagués violència i acusa els independentistes d’haver trencat la convivència\nCs Reus portarà l'alcalde al contenciós per tornar a penjar la pancarta per la llibertat dels presos polítics a l’Ajuntament\n| 14 d'ag, 2018 - 13:09\nEl grup municipal de Ciutadans (Cs) a l’Ajuntament de Reus portarà l’alcalde, Carles Pellicer (PDeCAT), al jutjat contenciós administratiu per haver tornat a penjar una pancarta de ‘Llibertat presos polítics’ a la façana consistorial, després que divendres fos retirada per “militants i simpatitzants” de la formació taronja, segons ha anunciat aquest dimarts el portaveu municipal de Cs, Juan Carlos Sánchez. La formació unionista vol que el jutge determini si l’acció de l’alcalde contravé la resolució del TSJC que insta a garantir la neutralitat dels espais públics. A banda, Ciutadans també estudia denunciar Pellicer per prevaricació, segons va explicar aquest dilluns el seu portaveu parlamentari, Carles Carrizosa. Cal recordar que, després de l’acció de divendres, Pellicer va anunciar que presentaria una doble denúncia contra “l’escamot” unionista que va “assaltar” el consistori: una per defensar la institució i, l’altra, per amenaces i injúries contra la seva persona. Aquest dilluns, el portaveu de Cs ha defensat que divendres “no va haver-hi cap tipus de violència” i que ells no han trencat la convivència.\nSegons informa ACN, Ciutadans recorrerà als tribunals perquè determinin si penjar una pancarta “partidista” a l’Ajuntament es troba dins la llei. La formació s’empara en la sentència dictada el mes passat pel Tribunal Superior de Justícia de Catalunya (TSJC) que prohibia la col·locació d’una bandera estelada en una plaça de Sant Cugat del Vallès, en resposta a una denúncia presentada per Societat Civil Catalana (SCC).\n“Segons aquest tribunal, la pancarta de la façana de l’Ajuntament de Reus seria il·legal perquè vulnera el principi de neutralitat de les institucions públiques”, ha argumentat el portaveu municipal de Cs. Per altra banda, Sánchez ha opinat que retirar-la “perquè es compleixi la llei i torni a regir la neutralitat a l’espai públic” no seria il·legal i que “potser s’està incorrent en algun altre tipus d’il·legalitat si, malgrat conèixer aquesta sentència, s’insisteix en tornar-ho a col·locar”.\nDesprés de la polèmica i les crítiques rebudes per l’acció de divendres, en què Cs ha lamentat que se’ls acusés “de feixistes, neonazis i totalitaris”, Sánchez ha dit que tot formava part de la campanya impulsada per Cs a Catalunya per a la retirada de “símbols partidistes” dels espais públics. Segons ha detallat, l’acció va ser protagonitzada per “militants i simpatitzants de Ciutadans” i, tant ell com el regidor Guillermo Figueras, van acudir a la plaça per presenciar els fets.\nSánchez ha defensat que, malgrat les acusacions de l’alcalde i de membres del seu govern, la retirada no va ser violenta. Tot i això, ha reconegut que diverses persones que es trobaven a la plaça “van discutir sense arribar a les mans” i ha afegit que, si l’alcalde es va sentir insultat o amenaçat, “l’instem a denunciar-ho i li donem suport perquè no volem violència”. Més i tot, Cs ha ofert la seva col·laboració per identificar la persona que hauria amenaçat a l’alcalde, la qual “és totalment aliena a Ciutadans”, segons Sánchez.\nLa formació taronja lamenta que, des d’aleshores, “hi hagi hagut agents de la Guàrdia Urbana vigilant que no es despengi la pancarta” i ha criticat que els efectius no es destinin a altres temes més prioritaris. Per tot plegat, la formació unionista ha rebutjat que se’ls acusi de trencar la convivència. “Qui la trenca és qui ignora la neutralitat dels espais comuns i imposa només els seus símbols. A Reus no hem trencat la convivència; ja estava trencada de fa temps”, ha asseverat.\nEl portaveu municipal de Cs ha opinat que per a l’independentisme “era molt còmode” que els unionistes estiguessin callats. “Portem molt de temps callats, però ja n’estem farts, com molts veïns que també ens ho transmeten a diari”, ha afegit. La formació ha recordat que Cs va ser la força més votada en les eleccions del 21-D i que “la majoria” de la ciutadania no és independentista. En aquest sentit, Sánchez ha assegurat que si arriben a ostentar l’alcaldia garantiran la neutralitat dels espais públics.


El ministre afirma que no es pot comparar el "cas Rato" amb el de Pujol perquè va ser l'expresident català qui va anunciar que s'havia acollit a l'amnistia\nRedacció 22/04/2015 - 12.44 Actualitzat 22/04/2015 - 21.10\nEl ministre d'Hisenda, als passadissos del Congrés i fora de càmera i de micròfons, ha expressat als periodistes el seu disgust pel "cas Rato". Cristóbal Montoro ha dit, concretament, que se sent "molt dolgut i enfadat amb gent --referint-se a l'exvicepresident econòmic amb els governs d'Aznar-- que ho ha estat tot en política i que ara tenen aquestes actituds". També ha admès que no ha parlat ni "pensa fer-ho" amb l'exvicepresident espanyol i que creu que en el llistat d'amnistiats no apareixerà cap cas tan rellevant com el de Rato.\nEn qualsevol cas, el titular d'Hisenda considera que l'anomenat "cas Rato" no és comparable amb el cas de l'expresident de la Generalitat Jordi Pujol perquè va ser l'expresident qui va anunciar que s'havia acollit a l'amnistia.\nDins l'hemicicle, on s'ha celebrat la sessió de control al govern, el diputat d'Esquerra Plural Alberto Garzón ha demanat al ministre que publiqui la llista de les 715 persones acusades de blanqueig de capital. Montoro ha evitat respondre aquesta qüestió, i s'ha defensat dient que cap govern anterior ha fet aflorar tant diner "opac" a l'estranger.\nEl ministre d'Hisenda ha tornat a defensar el procés de regularització fiscal extraordinària portat a terme el 2012 i ha demanat "coherència" perquè resulta "contradictori i paradoxal" que es defineixi com una amnistia fiscal quan, segons ha remarcat, s'investiga els beneficiaris, entre els quals hi ha Rato. "Aquí no es perdona a ningú", ha assegurat.\nDeclaracions del col·lectiu 15MpaRato\nL'embolic judicial del "cas Rato"\nMontoro defensa que mai cap altre govern ha fet aflorar tant diner opac


Inici Qui somPresentació\nLa Taula del Tercer Sector som la institució que representem el conjunt de les entitats socials catalanes. Agrupem 33 federacions i grans organitzacions del Tercer Sector Social de Catalunya, les quals representen i aglutinen en conjunt a més de 3.000 entitats socials no lucratives. És una Entitat Declarada d'Utilitat Pública. Ens regim per la Llei d'associacions 07/1997 i estem inscrits al Registre d'entitats Jurídiques de la Generalitat de Catalunya amb el número 29414".\nPla actuació 2020\nPla operatiu 2020\nMemòria 2019 (català)\nMemoria 2019 (castellano)\nMemoria 2018 (castellano)\nPresentation Taula Tercer Sector (english)\nPresentació Taula del Tercer Sector (català)


Compromís estudia no donar el seu suport a la pròrroga de l'estat d'alarma i exigeix una disculpa al PSOE | Valencia Extra\nEl diputat de Compromís en el Congrés, Joan Baldoví, ha anunciat aquest dimecres que es replantegen el seu suport al Govern central en la votació de la cinquena pròrroga de l’estat d’alarma després de les paraules “inacceptables” de la portaveu del Govern, Mª Jesús Montero, per la qual cosa ha exigit “una disculpa del PSOE”.\nAixí ho ha avançat, a l’espera que la coalició es reunisca aquesta vesprada, després que la també ministra d’Hisenda haja defès que els 16.000 milions del fons per a les comunitats pel coronavirus es repartiran segons la despesa sanitària registrada en cada cas, amb criteris tècnics, objectius i no polítics.\nBaldoví ha apuntat en declaracions a Europa Press que no donar el seu suport a la pròrroga és “una de les alternatives” que es plantegen en Compromís, que va donar el seu suport a la moció de censura, la formació de govern i l’estat d’alarma.\nHa criticat Montero per dir que s’inventa un problema i ser “absolutament injusta” amb la Comunitat Valenciana, que “fa un esforç major que Madrid i Catalunya en inversió sanitària”. “Absolutament impresentable”, ha recalcat.\nPer tot açò, Baldoví espera “primer que el PSOE siga capaç de disculpar-se i després de negociar” el suport de Compromís. “No és un ‘què hi ha del meu’, sinó igualar-nos a la mitjana per a combatre aquesta pandèmia sanitària, social i econòmica. Serem xiquets, però tenim la dignitat de les persones a les quals representem”, ha reblat.\nMónica Oltra, vicepresidenta valenciana i coportaveu de Compromís, ha defès en Twitter que està “claríssima” la postura i ha urgit al fet que el fons de 16.000 milions “es repartisca amb equitat”. “El repartiment del finançament autonòmic està caducat fa sis anys, és injust i ens maltracta, ho va reconéixer Montoro i també Montero”, ha asseverat en referència a l’exministre del PP.\nEn la mateixa línia, l’alcalde de València, Joan Ribó, ha recordat a Montero que hi ha “cinc milions de valencians IN-FRA-FI-NAN-CIA-DOS” en detriment dels seus serveis públics: “I clar que tenim un problema, amb el centralisme que emana el Govern d’Espanya cada vegada que no veu més enllà del seu melic”.\n“Increïble, indignant”, ha coincidit el síndic de Compromís en Les Corts, Fran Ferri. “Només volem que ens deixen de tractar com a ciutadans de segona”, ha exclamat en la mateixa xarxa social.


Salut no descarta un confinament domiciliari per reduir contagis - El triangle\nEl secretari general del departament, Marc Ramentol, diu que és “l’última alternativa” contra la covid però que si cal el demanaran al govern central\nMarc Ramentol, secretari general del Departament de Salut\nRamentol ha recordat que "estem estancats en 5.500 casos diaris”, fet que ha titllat “d’insostenible” tot assenyalant que “1.500 casos al dia ens permetria començar a revertir les mesures restrictives". "No ens podem quedar estabilitzats en 5.000 casos al dia, hem de doblegar la corba", ha afegit.\nPreguntat per les proves de detecció del virus, Ramentol ha indicat que "estem utilitzant els testos ràpids per diagnosticar casos en persones que tenen símptomes i ens plantegem ampliar-ho a contactes de positius que no tinguin símptomes".


La nostra veritat, Libro electrónico, ebook – ibubok.es\nAnnie Barrows, Marta Vilella Llamas\nL’autora de l’èxit La societat literària i de pastís de pela de patata de Guernsey evoca de nou l’encant i l’excentricitat d’un poble petit on viuen caràcters extraordinaris. La nostra veritat aborda el poder de la lleialtat i el perdó, la memòria i l’autenticitat, i el valor que necessitem per fer el que és correcte. La Layla Beck es veu obligada a treballar per primera vegada a la vida després que el seu pare, senador dels Estats Units, deixi de mantenir-la i li trobi una feina. És així com arriba, resignada i sola, a una població anomenada Macedònia, de la qual ningú no en sap gairebé res. El seu encàrrec no pot ser més insòlit: ha d’escriure la història d’aquesta ciutat per al Govern federal. Creu que es morirà d’avorriment, allunyada dels luxes que sempre l’han acompanyada. Però un cop instal·lada a casa dels Romeyn no triga a descobrir que tothom, a la família i al poble, amaga històries apassionants que han sobreviscut durant generacions. Una companyia que fabrica mitjons indestructibles, contrabandistes de whisky, fantasmes de generals confederats, fills no reconeguts, amors silenciats i fins i tot algun assassinat sense aclarir... I mentre estira els fils del passat i aprofundeix en la història del poble, la vida de tots els involucrats es transforma i es reescriu. Perquè, de vegades, les ciutats més petites amaguen els secrets més grans. «Tems la feina; et fa por, però aquesta por és l’engany de la teva classe. El treball és noble. Et dignifica; t’eleva l’esperit. No puc imaginar-te més bona sort que aprendre de primera mà els efectes transcendents del treball; tu, que has xuclat els clixés i les superficialitats de la teva classe, llança’t a les bondats de la feina, Layla.»\nLautora de lèxit La societat literària i de pastís de pela de patata de Guernsey evoca de nou lencant i lexcentricitat dun poble petit on viuen caràcters extraordinaris. La nostra veritat aborda el poder de la lleialtat i el perdó, la memòria i lautenticitat, i el valor que necessitem per fer el que és correcte. La Layla Beck es veu obligada a treballar per primera vegada a la vida després que el seu pare, senador dels Estats Units, deixi de mantenir-la i li trobi una feina. És així com arriba, resignada i sola, a una població anomenada Macedònia, de la qual ningú no en sap gairebé res. El seu encàrrec no pot ser més insòlit: ha descriure la història daquesta ciutat per al Govern federal. Creu que es morirà davorriment, allunyada dels luxes que sempre lhan acompanyada. Però un cop instal·lada a casa dels Romeyn no triga a descobrir que tothom, a la família i al poble, amaga històries apassionants que han sobreviscut durant generacions. Una companyia que fabrica mitjons indestructibles, contrabandistes de whisky, fantasmes de generals confederats, fills no reconeguts, amors silenciats i fins i tot algun assassinat sense aclarir... I mentre estira els fils del passat i aprofundeix en la història del poble, la vida de tots els involucrats es transforma i es reescriu. Perquè, de vegades, les ciutats més petites amaguen els secrets més grans. «Tems la feina; et fa por, però aquesta por és lengany de la teva classe. El treball és noble. Et dignifica; televa lesperit. No puc imaginar-te més bona sort que aprendre de primera mà els efectes transcendents del treball; tu, que has xuclat els clixés i les superficialitats de la teva classe, llançat a les bondats de la feina, Layla.»\nLa societat literària i...\nMary-Ann Shaffer, Annie Barrows, Marta Vilella Llamas


GALINDAINES DE TARDOR | PARAULES\nGALINDAINES DE TARDOR\nEl mot galindaina significa ornament, objecte de fantasia.\nDecorar l’interior de diferents contorns de fulles amb galindaines, pot ser una activitat de traç ben engrescadora per els infants d’educació infantil i cicle inicial.\nThis entry was posted in Activitats and tagged Gest gràfic, traç on 3 octubre 2010 by mbertr28.\n← Tot el que necessito saber ho vaig aprendre al parvulari Posem-hi humor a les competències! →\nOne thought on “GALINDAINES DE TARDOR”\nPingback: LA TARDOR UNA ALTRA VEGADA | PARAULES


Consultori Bayés | 1a Jornada de Cor i Esport: És bo l’esport per al meu cor?\nInici / Actualitat Bayés / 1a Jornada de Cor i Esport: És bo l’esport per al meu cor?\n1a Jornada de Cor i Esport: És bo l'esport per al meu cor?\n20 de novembre de 2017 /0 Comentaris/\nEl passat dia 17 de novembre va tenir lloc la 1a Jornada de Cor i Esport. Bayés Esport i el Consell Català de l’Esport van ser els organitzadors de la mateixa. Amb la col·laboració de la UVIC-UCC, l’Hospital Universitari de Vic i l’empresa tecnològica Seidor.\nCada cop són més els esportistes que posen el cos al límit, això es tradueix amb una situació de gran estrés fisiològic del seu sistema cardiovascular. En aquest context, l’objectiu de la jornada científica era actualitzar i difondre els coneixements de la cardiologia en el camp de l’esport i compartir també l’experiència de l’esportista professional i la indústria tecnològica en aquest àmbit.\nLa Jornada va tenir lloc a la nova Facultat de Medicina de la Uvic-UCC, i va comptar amb la participació de diferents professionals altament reconeguts i de gran trajectòria professional en les seves especialitats.\nEntre altres, vàrem comptar amb cardiòlegs de primer nivell com el Prof. Dr. Bayés de Luna, el Prof. Dr. Bayés Genís i el Dr. Grazioli. Especialistes en medicina de l’activitat física i l’esport com el Prof. Dr. Comella, el Dr. Brotons i el Dr. Terricabras. Esportistes d’elit com l’alpinista Ferran Latorre, la bombera del GRAE Emma Roca i el nadador Miquel Sunyer.\nAmb un aforament mitjà de més de 50 persones durant tota la jornada, la 1a edició va ser tot un èxit de participació.\nVolem agrair a tots els participants, les entitats col·laboradores i a totes les persones que van permetre que aquesta jornada fos tot un èxit.\nProf. Dr. Bayés de Luna\nAforament de la sala\n1a Taula Rodona de la Jornada\n3a Taula Rodona\n16/11 Xerrada: Malalties de transmissió sexual 30/11 Xerrada: Esport i Salut Cardíaca


Hi ha dues convocatòries: ordinària i extraordinària. La convocatòria ordinària es duu a terme entre mitjans de maig i mitjans de juny i l'extraordinària al mes de setembre. En el cas que un alumne hagi superat qualsevol part de l'examen a la convocatòria ordinària només haurà de presentar-se a les parts no superades a la convocatòria extraordinària. Aquest any, a causa de l'estat d'alarma Covid-19, s'han modificat els mesos en els quals tenen lloc les proves.\n-Proves de certificació: consultau aquí les dates publicades per Conselleria\n-Cursos de nivell 1: encara per determinar. Dates aproximades:\nproves escrites: entre el 15-21 de setembre. PENDENT DE PUBLICACIÓ.\nproves orals: entre el 25 maig -19 de juny. PENDENT DE PUBLICACIÓ.\nproves escrites: entre el 23-29 de setembre. PENDENT DE PUBLICACIÓ.\nproves orals: entre el 30 de setembre i el 5 d'octubre. PENDENT DE PUBLICACIÓ.


Escrito por Amada Santos. La Independent\tJueves, 16 de Noviembre de 2017 16:19\nL'opinió dels col·lectius de dones sobre aquest menyspreable fet, és que els autors del fet no són presumptes, sinó responsables de la múltiple violació, a més de les vexacions, i humiliacions, que ha hagut de suportar i està suportant la víctima.\nS'ha escoltat i llegit en diversos mitjans, comentaris com el de la policia declarant que: "La policia manté que la víctima de la presumpta violació de 'La Manada', no semblava fingir".\nTambé ha rebut dures crítiques, el periodista del programa "Espejo Público" Nacho Abad, arran de l'enquesta realitzada a Twitter sobre La Manada, on demanava: "Creieu que va ser una violació o sexe consentit?". Les reaccions d'indignació i l'esbroncada rebuda a les xarxes li van fer esborrar automàticament la pregunta. L'opinió de les xarxes, sobre els fets, és unànime: "això no solament no és periodisme, sinó que és cultura de la violació.\nEls whats dels detinguts per la violació de Sanfermines 2016: "Follándonos a una entre los 5. Puta passada de viage" i la resposta dels amics absents, en conèixer el que van fer: "Cabrones, os envidio!", ja ho diu tot.\nCol·lectius de dones, convocants a la concentració de demà 17 de Novembre a les 18.30 davant la Conselleria de Justícia de Catalunya (Pau Claris / Casp), manifesten: "a aquests cafres (perquè no se'ls pot considerar una altra cosa) que els animen i senten enveja de no haver pogut ser-hi i participar-hi amb ells, se'ls hauria de jutjar i aplicar penes, per apologia de la violació, i per ser violadors declarats".\nLa Fiscalia demana 22 anys i 10 mesos de presó per als cinc imputats acusats d'un delicte continuat d'agressió sexual, un altre contra la intimitat i un tercer per robatori amb intimidació. Els col·lectius de dones esperen que es faci justícia, i no recuperin la llibertat fins que compleixin la pena que se'ls imposi.\nTenemos 422 personas visitantes en linea\nMostrar contenido por clics : 18284516


Els Pessics Electrònics son unes sessions en les quals es convida a diferents musics o dj's a actuar. En aquestes sessions (d'assistència gratuïta) apart de la musica, també gaudim de la presència d'algun dels vj's de l'associació, per a que acompanyi amb visuals la actuació...\nAquestes sessions s'enregistren amb una càmera de vídeo i a posteriori se n'editen un vídeos curts, de 1 o 2 minuts, com a arxiu documental. El problema que es troba un al afrontar tal material és que moltes vegades els enregistraments no estan del tot cuidats, amb un metratge de entre 20 minuts i 2 hores en el que la càmera s'ha deixat immòbil per a enregistrar-ne tot l'esdeveniment sense gaire dedicació. Eventualment, algú pren la càmera i enregistra alguns planets extra, detalls d'aquí i d'allà, però no sempre succeeix i sovint no son suficients plans per a generar una narrativa mínima.\nAixò fa que la edició dels vídeos es converteixi amb una tasca un punt soporífera. S'escull una part de l'àudio com a base musical, i es comença a visionar el material enregistrat per a trobar un metratge qualificable de monòton, l'única salvació consisteix en realitzar un muntatge basat en el ritme de l'àudio elegit.\nI és aquí on entra en joc el script de muntatge aleatori. La premissa seria la següent:\nper una banda necessitem una eina que ens permeti seleccionar de manera ràpida els plans més interessants, i catalogar-los d'alguna manera (per exemple, separant els plans generals, dels detalls o del que contenen el públic ballant)\nper l'altre, necessitarem un àudio per a la peça, que al mateix temps dividirem en diferents talls adaptats al ritme musical: si cada vegada que l'àudio te un punt d'inflexió introduïm un canvi de pla, o cada vegada que hi ha un cop musical, llavors tindrem bona part del treball fet, una peça amb un ritme de muntatge adaptat al so. On la narrativa falla el ritme sempre ajuda.\nI bàsicament en això consisteix el script, per un cantó va posant els clips a l'atzar seleccionant-los i els va col·locant sobre l'àudio, sempre al compas elegit.\nEl script no està pensat com a una solució d'art final, si no com a una eina que ens permet treballar el material amb certa celeritat, mantenint la precisió dels talls durant tota l'edició i evitant tots aquells moments d'ajustaments de fotogrames per que els plans es mantinguin a ritme, una cosa que normalment ens representaria la major part del temps de l'edició.\nCom funciona l'addon:\nper un cantó creem una escena al Blender en la que carreguem tot el metratge disponible (amb ajuda de l'addon sequencer_Extra_tools es pot realitzar de manera automàtica ) i amb ajuda dels markers, anem seleccionant els plans que ens interessen. Canviant l'etiqueta dels markers, anem agrupant els plans segons ens interessi, per exemple, nombrant amb la lletra A tots els plans del músic, amb la B els plans detall, i amb la C tots els plans del públic ballant, a Cada col·lecció de Markers A, B, o C, els he referit com a subsets a l'addon.\nLlavors creem una segona escena en la que carreguem l'àudio seleccionat, i col·loquem els markers en cada punt d'inflexió, observant el ritme i compas de la peça en qüestió. En aquest punt dediquem un temps a afinar correctament cada marker al punt exacte, per a fer-ho és molt útil la opció 'draw waveform' del strip d'àudio. Com més precís realitzem aquest pas, més ràpid serà la resta del procés.\nUna vegada tinguem aquestes dues escenes preparades carregarem l'addon de la manera habitual.\nNota: la idea original era que l'addon fora recollint els clips de l'editor de seqüencies de la primera escena i col·locant-los en la segona, però vaig trobar alguns problemes per a copiar d'una escena a l'altre. Tot hi que aquests problemes segurament tinguin solució, de moment l'addon funciona amb una petita trampa. Consisteix en crear un meta amb tots els clips de la primera escena i copiar aquest meta (amb un clàssic copy-paste) i alinear-los a la segona escena, al mateix frame que l'original. L'addon pel moment només és capaç de tallar i enganxar metas, amb tot llur contingut, dins de la mateixa escena.\nDe forma que en la segona escena obtenim un strip d'àudio, un strip meta que conté tot el metratge que volem editar i una serie de markers que indiquen els punts de tall que ens interessen, i en la primera escena, el mateix meta que l'anterior, junt amb una seria de markers etiquetats indicant els plans que podem aprofitar.\nL'addon té 3 opcions, la primera opció és un muntatge aleatori pur, que no utilitza res de tot l'anterior, si no que simplement genera un muntatge aleatori basat en el meta seleccionat, amb talls que durin el numero de frames que introduïm al selector.\nLa segona i tercera opció son variants del mateix, quan seleccionem l'opció use_markers_subsets ens apareixeran varies opcions més, en el camp selected_scene hem d'introduir el número l'escena 1 (la que conté tot el metratge i els subsets que hem creat). Quan polsem l'operador Random Editor es crearà un muntatge aleatori en el qual s'aniran alternant cada un del plans provinents dels subsets.\nSi desmarquem la opció use_all_subsets ens apareixerà un nou camp en el qual podem definir quins subsets volem utilitzar, escrivint-ne els noms sense espais, separats per comes (CSV, coma separated value).\nNota: las tres opcions necessiten que existeixi un marker etiquetat com IN i un altre com a OUT, aquests markers defineixen el tram en el qual es generarà el muntatge aleatori. Per a crear fàcilment aquests markers es pot utilitzar l'addon Jump to Cut. D'aquesta forma podem anar generant muntatges aleatoris per a diferents parts de la peça.\ndescarregar el script -------------> sequencer_random_editor.py\narticulo en kinoraw


Oria Condominiums - Unité 502, Brossard for sale | DuProprio\nOria Condominiums - Unité 502\nIn a total of 1172 sq. ft., you will find\nLiving space area (basement exclu.) 1,172 ft² (108.88 m²)


Emili Teixidor celebra la selecció de ‘Pa negre' per als Oscar | ACN | barcelona | Cultura | El Punt Avui\nEmili Teixidor celebra la selecció de ‘Pa negre' per als Oscar Emili Teixidor celebra la selecció de ‘Pa negre' per als Oscar Emili Teixidor celebra la selecció de ‘Pa negre' per als Oscar Emili Teixidor celebra la selecció de ‘Pa negre' per als Oscar + Emili Teixidor celebra la selecció de ‘Pa negre' per als Oscar E-mail\nbarcelona - 28 setembre 2011 13.37 h\nEmili Teixidor celebra la selecció de ‘Pa negre' per als Oscar\nL'escriptor i autor de la novel·la amb que s'ha basat la pel·lícula d'Agustí Villaronga assegura que és una “recompensa” per la feina feta\nL'escriptor Emili Teixidor ACN.\nEmili Teixidor celebra la selecció de ‘Pa negre' per als Oscar Emili Teixidor celebra la selecció de ‘Pa negre' per als Oscar Emili Teixidor celebra la selecció de ‘Pa negre' per als Oscar Emili Teixidor celebra la selecció de ‘Pa negre' per als Oscar Emili Teixidor celebra la selecció de ‘Pa negre' per als Oscar E-mail\nL'escriptor Emili Teixidor ha celebrat la selecció de Pa negre per representar l'Estat als Oscar en la categoria de parla no anglesa: “És una alegria perquè recompensa una feina de conjunt”. Amb aquestes paraules, l'autor de les novel·les en què es basa el film d'Agustí Villaronga, la principal amb el mateix títol, s'ha mostrat molt content per tot l'equip de la pel·lícula i encara que no ha volgut aventurar si finalment la pel·lícula serà nominada a una estatueta daurada, sí que s'ha mostrat disposat a anar a Hollywood si el conviden a la gala.\nEl film ha estat escollit per l'Acadèmia del Cinema per davant de La piel que habito, de Pedro Almodóvar, i La voz dormida, de Benito Zambrano.\n‘Pa negre', pel·lícula seleccionada per l'Acadèmia del Cinema espanyol per anar als Oscar\nVillaronga: “M'encantaria arribar a la catifa vermella de Hollywood”


Comín no deixa la seva acta, Sánchez no serà president i el ple en l'aire\nL'assalt dels CDR a la Bastilla del carrer Entença\nToni Comín el ràpid, ja fa temps que canvi de producte: ha passat d'ERC a JuntsxCatalunya, el partit de Carles Puigdemont, on fins fa poc temps li ha estat exercint de majordom modern. L'home està trist perquè ja no pot posar la seva espatlla perquè plori al seu cap Puigdemont. El canvi de partit - no és nou, té un ampli historial de canvi de sigles- es deu al fet que durant tant de temps ha estat al costat de Puigdemont que com diu el refrany "el frec fa l'afecte", doncs això. A més ERC ha tingut cura d'ell ni li ha consentit, només li ha demanat que renunciï a la seva acta de diputat i res més.\nToni Comín, com el seu avi carlista, no està disposat a renunciar a res: acta de diputat, aspiracions conseller telemàtic, notorietat, ni sou. Si no de què viurà?\nEls republicans estan fins als nassos de Comín, ja que fins ara només li ha donat mals de cap i disgustos. Ja en la seva etapa de conseller, que van aguantar i van defensar públicament -en privat no-totes les barbaritats que va arribar fer en la sanitat catalana i els fronts amb els diferents sectors que formen la gran família sanitària. Ho va fer tan malament, que fins es va distanciar i de quina manera l'amic i collega que el mateix havia posat perquè li guardés les esquenes, David Elvira, en què ERC s'havia fixat com a recanvi del mateix Comín. Elvira, persona educada, hàbil i re convertible, està fent, ara, les funcions de conseller des de l'aplicació del 155.\nLa ministra de Sanitat, Dolors Montserrat té plena confiança en ell. Ell se sent com peix a l'aigua. Fa acte de presència a inauguracions, aparicions discretes, gens de protagonisme perquè els d'ERC no s'enfadin, però és el que mana més en la Conselleria per ordre de la ministra. No hi ha problemes i actua amb un perfil baix, tot el contrari de Comín que intenta sortir als mitjans cada dia.\nERC, va intentar per última vegada que Comín deixi la seva acta de diputat, si o si, per tal que el següent en la llista ocupi l'escó i el vot pugui ser efectiu, sense cap risc. No obstant això, no confien en el resultat donat en l'actitud adoptada pel fugit. Una cosa haurà d'oferir-li a canvi, perquè deposi la seva actitud resistent.\nEls nervis per la situació estan a flor de pell i els republicans no estan per a moltes floritures atès que el candidat que proposa JuntsxCatalunya, Jordi Sánchez, de posar i treure, no els agrada, ni compta tampoc amb el suport de la CUP -no és el seu candidat- més la justícia que està a l'aguait, van fer impossible la celebració del ple que ha convocat el president del Parlament per aquest divendres i que encara no ha desconvocat, tot i que ho farà si no vol córrer la mateixa sort que la seva antecessora, Carme Forcadell.


10 anys Nau Gaudí\nEl Consorci Museu d’Art Contemporani de Mataró, format per l’Ajuntament de Mataró i la Fundació Privada Carmen & Lluís Bassat, celebra aquest mes de novembre els seus primers 10 anys d’exposicions a la Nau Gaudí de Mataró. El balanç d’aquests anys s’ha traduït en un total de 42 exposicions, de les quals 10 han sigut de la pròpia Col·lecció Bassat a la Nau Gaudí; 10 més d’altres fons d’art (sovint amb peces també de la Col·lecció) i 22 que s’han organitzat a altres seus. En total, s’han exposat 1969 obres d’art de 159 artistes a 14 ciutats, en seus d’Espanya, Europa i els Estats Units. Entre els artistes exposats de la Col·lecció Bassat figuren els principals exponents de l’art català i espanyol així com figures de renom internacional com Picasso, Chillida, Léger, Appel, Christo, Calder, Henry Moore, etc.\nRecorregut cronològic per les exposicions de la Nau Gaudí\nMataró i la Col·lecció Bassat pel món\nPel que fa a les exposicions organitzades fora de Catalunya, la Col·lecció s’ha presentat al Centro de Arte de Alcobendas a Madrid (2015); al Centro de Exposiciones El Lienzo Norte, d’Àvila (2017); a la seu de Las Cortes de Castilla y León, Valladolid (2019) i a les seus de la Fundación Cajasol de Sevilla, Còrdova, Huelva i Cadis (2019- 2020). A l’àmbit internacional, la Col·lecció ha viatjat a Sofia, Bulgària, en dues ocasions, a la Galeria Nacional el 2016 i al Palau Reial el 2018 i a l’Instituto Cervantes de Nova York el 2019, amb l’exposició Artistes de Mataró de la Col·lecció Bassat exposen a Nova York..\nLes exposicions de la Col·lecció Bassat que actualment es poden visitar són Col·lecció Bassat 1990-1999 a la Nau Gaudí de Mataró i Colección Bassat de la Nau Gaudí de Mataró al Centro Cultural Baños Árabes del Palacio de Villardompardo de la Diputació de Jaén. Ambdues romandran obertes al públic fins al gener del 2021.\nLa Col·lecció Bassat a altres seus\nNau Gaudí de Mataró, primera obra d'Antoni Gaudí (1883)\nArtistes de Mataró de la Col·lecció Bassat a Nova York\nMés sobre la Nau Gaudí\nHoraris, ubicació i més


Juan Bautista José Cabanilles | | Musicalics\nHome » Juan Bautista José Cabanilles\nMartedì, Settembre 6, 1644\nVenerdì, Aprile 29, 1712\nMessa: 6 voci-b.c. • Messe\nMagnificat: 12 voci • inachevé • Magnificat\nBeatus Vir: 12 voci • Psaumes\nGallardas: organo • Danses anciennes\nPassacailles: organo • Danses anciennes\nPaseos: organo • Marches\nPedazo de Musica: organo • Pièces\nBatalla: organo • Pièces à titre\nFolias: organo • Pièces à titre\nGaitillas: organo • Pièces à titre\nXacara: organo • Pièces à titre\nTientos: organo • Pièces de caractère\nTocatas: organo • Pièces de caractère\nMagnificat: 12 voci • Magnificat\nSubmitted by Jean-Paul Giraudet on 2003-11-19 06:07.\nJuan Bautista Bruguera


#EntremSegurs – La FFCV ha sol·licitat a la Generalitat que es replantege la prohibició de públic en els camps de futbol - FFCV\nTuesday, 10 November 2020 / Published in Notícies, Notícies FFCV, Portada VAL\nLa Federació de Futbol de la Comunitat Valenciana ha sol·licitat a la Generalitat Valenciana que es replantege la possibilitat de permetre la presència de públic en les competicions organitzades per la FFCV, ja que en cap cas existeix un risc superior que en altres activitats en les quals el públic sí que està permés.\nLa mesura de la Conselleria de Sanitat de prohibir l’accés de públic als recintes esportius suposa un greuge comparatiu amb altres sectors en els quals sí que es permet l’accés: hostaleria (un terç de l’aforament en interior i un 50% en terrasses); congressos, conferències i esdeveniments en locals tancats (50%); teatres i cinemes (50%); i mercats ambulants a l’aire lliure i centres recreatius (50%).\nTagged under: Entrem segurs


Xàbia iniciarà en els pròxims díes reformes urbanes per valor de vora 450.000 euros - Xàbia\nXàbia iniciarà en els pròxims díes reformes urbanes per valor de vora 450.000 euros\n16 sep 2019 S’invertirà en l’EDAR de la Guàrdia Park, diferents punts de l’Arenal i el carrer Calderon\nXàbia. Dilluns, 16 de setembre de 2019. El mes de setembre veurà l'inici de cinc obres de reforma urbana en diferents punts de Xàbia. De fet aquest matí, la regidor d'Urbanisme, Isabel Bolufer, ha signat l'acta de replanteig de tres d'elles (el pas previ al començament dels treballs) i demà es rubricaran altres dos.\nUna obra semblant es farà en l'Avinguda París, també en l'Arenal. En aquest cas la intervenció està pressupostada en quasi 97.000 euros. Contempla la reforma de voreres, millora del paviment, canvi d'embornals i substitució d'arbres. Aquesta obra ha de finalitzar el dia 2 de desembre


una finestra de bon temps: Miquel, aquest llevant fa molt temps que dura\nPublicat per eva a les 8:57 p. m.\nabel 10:34 a. m., d’octubre 15, 2008\nel divendres no faltis a l'assaig eee que ja saps que a partir d'ara pujaràs als castells! xDD\nvinga noia ens veiem divendres!\ne. 11:25 a. m., d’octubre 15, 2008\naixò, gràcies Miquel\nEsteve 1:21 p. m., d’octubre 15, 2008\nAhir quan l'Eva em llegia aquest poema vaig flipar... com sempre que sento un poema del Martí i pol... podem dir que es el poeta de capçalera de la finestra.\ntant actual, tant lluitador, tant combatiu... dins d'una societat que poc a poc perd tots els referents i oblida en el fang tot alló que ens han deixat... va sent hora de treure els peus del fang... quanta raó te!\nel_situacionista 12:43 a. m., d’octubre 16, 2008\nLa poesía está hecha para ser encontrada en el momento preciso. Si se tienen dudas, ofrece respuestas. Si se piensan certezas, plantea preguntas. Tiene que ver con todo lo que nos sucede, y a la vez con todo lo que jamás nos llegará a suceder nunca.\nEstá bien escuchar de otro aquello que piensas.


Heaven 2563 | Heavenletters\nPosted December 1st, 2007 by Yuri\nCEL #2563 Arriba a la riba de tu mateix, 1 de Desembre del 2007\nA on vas quan estàs amb Mi? A on vas sinó al Centre de la Creació? No hi ha altra lloc on hagis d’estar. A tu et sembla que estàs aquí o allí. Certament, el teu cos existeix en un moment en el temps a la Terra, i també la teva atenció, però ets el Cor de la Matèria. No existeixes enlloc que no sigui el Meu cor, i el Meu cor és el Centre de la Creació. Jo sóc d’on prové tot el coneixement. Sóc la Font del teu coneixement i sóc també la Meta de la teva recerca. Cerques allò que ets. Cerques la teva pròpia Presència. Només durant un instant has estat fora d’ell en el teu pensament, fora d’aquest il•lustre Ser que ets.\nHeu estat en un dilema, estimats, només perquè creieu que existiu en una altre lloc llunyà del món quan en Realitat no hi ha cap altra lloc on estar que dins el Meu cor, el Cor dels Cors, el mateix que batega dins el vostre pit.\nAquesta Unitat no és complicada. La Unitat ha de ser simple. Només tu penses que la Unitat és complexa. Analitzaries l’inanalitzable. Crearies misteri on hi ha simplicitat. És massa fàcil absorbir i passar per alt la Unitat que sou. És just aquí, però tu la busques per allí, lluny d’aquí, que és on penses que hauria d’estar la Grandesa de la Unitat. Passes per alt la Unitat que ja tens. Mires a la llunyania quan només cal que paris un moment i permetis a la Presència de la Unitat, Jo mateix, emergir dins teu. Em trobo fora dels teus càlculs però no del teu reconeixement. Pots veure però no descriure. Pots veure però no sóc una Visió. Pots sentir-Me, escoltar-Me, tocar-Me, però malgrat tot sents que estic fora del teu abast quan en realitat estic completament al teu abast. Tu ets El que Em recerques. Tu ets El que Em contemples. I tu ets aquell infinit que persegueixes.\nDónes voltes en cercles a la caça d’allò que ja tens. Persegueixes l’Aventura que es troba dins teu. Aquest és el cor de tota la teva recerca, de tot el que vols, de tot el que desitges. Però tens por de descobrir. Tens por de no ser mereixedor. Tens por d’esfumar-te en el moment que toquessis la punta dels Meus dits. Et fa por descobrir el que busques. Potser busques enlloc de descobrir. T’agrada creuar les grans separacions sense arribar a la riba de tu mateix.\nEncara-ho. T’agrada estar en el mig del Mar sense la teva càrrega. Prefereixes buscar les teves càrregues que no pas conèixer-les. I no recordes que les càrregues mai s’acaben.\nPenses en més i el més només pertany al món de les compres o similars mentre que en tot moment hi ha descoberta rere descoberta en els reialmes de Déu, i per tant en els teus reialmes.\nNo pensis que has d’entendre el que et dic. El que estem parlant no és troba en el reialme de l’enteniment. Es troba en el reialme del reconeixement.\nEn el fons de les cèl•lules del teu ser es troba la riquesa de les Meves paraules. No cal que entenguis les Meves paraules, perquè ja són teves. No cal que recordis les Meves paraules, perquè es mouen dins teu. No cal que facis res perquè ja estan totes les llavors plantades dins teu. Creixeran amb o sense la teva atenció. La teva consciència florirà, i no pots fer res per evitar-ho. Estàs en camí, no hi pots fer res. Ni tan sols us podeu agafar enlloc, estimats. Us heu de deixar anar.\nTraduït per Yuri Mestres Vizcaino (yurimestres [at] yahoo [dot] es)\t1 de Desembre del 2007 Reus\n‹ Heaven 2572 Heaven 2562 ›


LA CASA DE L'IGGIE. BLUME, JUDY. 9788417998325 Llibreria Al·lots\nL'Iggie se n'ha anat a viure a Tòquio amb els seus pares. Una tragèdia, perquè ara la seva amiga Winnie –una noia d'onze anys que viu a la casa del costat– s'ha quedat una mica sola al carrer Grove, preguntant-se amb qui sortirà a jugar la resta de l'estiu. Fins que li diuen que una família ha comprat la casa de l'Iggie: són els Garber, una parella amb tres fills. Quan desembarquen a la casa, la sorpresa és majúscula: són negres, els primers del barri!


REIXA: L’Andreu, en llibertat sense fiança (29M)\nL’Andreu, en llibertat sense fiança (29M)\nEl jutjat d’instrucció número 5 de Barcelona ha deixat en llibertat sense fiança a l’Andreu, el darrer dels vaguistes empresonats per la vaga general del propassat 29 de març. Les mobilitzacions exigint la seva llibertat s’han reproduit al llarg de les 3 setmanes en que l’Andreu ha romàs entre reixes, desde Tortosa fins a la vila de Sants i Barcelona. La lluita continua, la repressió no s’atura: hi ha un sac de processos judicials oberts, de multes imposades i de persones afectades; així doncs, continuem amb la solidaritat i el suport mutu. El camí és llarg, però nosaltres som moltes!


febrer | 2014 | de l'Horta estant\nAixò d’entendre el valencià\nPublicat el 26 de febrer de 2014 per ferran-suay\nHe sentit moltes vegades, sovint atribuïda a diferents persones, aquella anècdota que explica que el protagonista, en sentir algú que deia allò tan conegut de “Yo el valenciano no lo hablo, pero entenderlo, lo entiendo todo”, li retrucava “Xe tu, igual igual com el meu gos!”\nImporta poc si és certa o no. Si no ho era la primera vegada que algú l’explicà, ara ja ho és, perquè molta gent ha fet servir l’argument en ocasions similars. I és que, d’ocasions com la que s’hi descriu, n’hi ha de sobres. I això passa, probablement i entre altres motius, perquè qui ho diu considera que això d’entendre el valencià ja és un mèrit, i també perquè els seus interlocutors, generalment li accepten la consideració, li riuen la gràcia, i fins i tot li lloen el suposat mèrit.\nMés encara, molts, després de lloar-li’l, passen immediatament a parlar-li en castellà. Una conducta com aquesta podria indicar bàsicament dos coses: (a) que l’interlocutor en qüestió no s’ha cregut el que li ha dit l’altre (que entén el valencià), o (b) que considera que, per molt que l’entenga, no és apropiat parlar-li en valencià a una persona que entén aquesta llengua.\nEn el primer cas, podem afirmar que és una descortesia evident posar en dubte l’afirmació d’algú sense motius sòlids per a considerar-la falsa. En el segon, que es tracta d’una manera excel·lent d’aconseguir que la persona no passe mai del nivell d’entendre el valencià al de parlar-lo. I encara més, que és una forma efectiva d’aconseguir que ni tan sols arribe mai a voler parlar-lo. Si és això el que volem, no hi ha res a canviar en el nostre comportament: anem pel bon camí.\nDiuen els experts que el nivell d’intercomprensibilitat entre bona part de les llengües anomenades romàniques s’aproxima al 80%. Això vol dir que un parlant d’un d’aquests idiomes, sense tenir cap experiència prèvia amb l’altre, podria entendre la major part d’una conversa convenientment contextualitzada.\nPodem afirmar, per tant, que per a algú que viu entre valencians i té el castellà com a llengua primera, entendre el valencià no és cap mèrit especial. Indica només, això sí, que la persona no pateix cap dèficit intel·lectual sever. És per això que podem perfectament aprofitar aquesta seua normalitat i seguir parlant-li en valencià. D’aquesta manera, li proporcionarem tant l’oportunitat de millorar el domini de la llengua que ja entén, com la de començar a parlar-la. I més encara, li donarem alguns motius vàlids per a atrevir-se a fer-ho (que és l’excusa més utilitzada per a posposar-ho: “és que no em llance”, solen dir).\nPer tant, per a la pròxima vegada que algú ens amolle allò que entén el valencià però no el parla, propose un senzill curs d’acció:\n2) Li diem: “No ho havia dubtat en cap moment. Sembles una persona perfectament normal”\nSi sou un d’aquells, si pertanyeu al sector madrilenyista radical que, com el partit que ocupa actualment la Generalitat, no veu el dia en què no quede cap valencià expressant-se normalment en valencià, llavors seguiu parlant en espanyol a la gent que podria entendre-vos perfectament en valencià. I si no ho sou, potser que prengueu la decisió de comportar-vos de manera que es note que sou valencians, i que no us n’avergonyiu, com fan els altres; els castellanistes radicals.\nPublicat el 15 de febrer de 2014 per ferran-suay\nPublicat el 7 de febrer de 2014 per ferran-suay\nPublicat el 4 de febrer de 2014 per ferran-suay\nLa reacció del PP valencià davant la\npublicació, per part de l’Acadèmia Valenciana de la Llengua (AVL), del\n‘Diccionari normatiu’, reflecteix perfectament les dos ànimes que el\nconfiguren: el franquisme ideològic i el franquisme organitzatiu.\nEn coherència amb el vessant ideològic, sempre\nhan professat un violent menyspreu per tota cultura que no fos la castellana.\nQualsevol altra llengua ha estat per a ells una nosa, un anomalia molesta i\nprescindible, que calia destruir definitivament, com més prompte millor. De\nfet, crec que el clàssic recurs al concepte d’autoodi, que Gordon Allport\ndefinia, en 1949, com el menyspreu que s’experimenta envers característiques que\nens són pròpies, ha quedat clarament superat per a la sucursal valenciana del\nPP. Ells no senten el valencià com una cosa pròpia. Els és perfectament aliè.\nElls parlen, escriuen, viuen i crien els fills sempre en perfecte madrileny.\nSense fissures. No és, per tant, cap mena d’autoodi; és pur i simple odi.\nMireu com el model de càrrec del PP és d’una\nuniformitat monolítica: un cognom de profunda ressonància valenciana (Bellver,\nCamps, Barberà, Ripoll…) precedit invariablement d’un nom genuïnament castellà.\nNo hi ha lloc per a cap Vicent, Beatriu o Francesc dins del PP. Només els\ncastellans vocacionals hi tenen cabuda. Si a algú li cal alguna prova\naddicional, només cal recordar l’actual consellera d’Educació demanant\ndisculpes públiques pel ‘defecte de ser valencianoparlant’:\nTradicionalment, han compaginat l’afany\nexterminador que forma part del seu ADN ideològic amb un discurs sobre el\nvalencianisme, perfectament folklòric i superficial però encara amb una certa\ncapacitat d’enganyar algú. S’embolicaven amb la senyera coronada per a (sempre\nen castellà, això sí) parlar del valencià només quan en podien traure rendiment\nelectoral, a còpia d’atiar sense manies el conflicte i l’enfrontament entre\nD’una altra banda, el franquisme organitzatiu\nque professen els ha duts a bastir un model de partit basat en les lleialtats\nincondicionals, l’adulació indissimulada i els favors deguts i pagats. D’això,\nperò, n’ha resultat una brutal manca de talent en les seues files. Com que els\núnics criteris de progrés intern han estat la reverència al superior jeràrquic,\nla submissió abjecta i la informació privilegiada, ara que les circumstàncies\nja no són tan favorables, no hi queda ningú capaç de pensar amb un mínim de\nclaredat. No és solament que tenen uns líders patèticament mediocres i\nprofundament discapacitats per a concitar cap entusiasme; és que ni tan sols\ntenen assessors capaços d’aportar cap idea passable sobre com afrontar els\nesdeveniments que els desborden dia per any.\nSobre la publicació –després de dotze anys de\nfeina– del ‘Diccionari normatiu’, no n’han dit ni pruna. Només els ha\ninteressat el paràgraf en què s’equiparen els termes ‘valencià’ i ‘català’ com\na noms d’una mateixa llengua. El diccionari, com la llengua, no els interessa\nperquè no se l’han de mirar ni molt ni poc. No té cap espai en les seues vides\nquotidianes. Ni en la del partit ni en la dels militants. La seua proposta per\nals valencians és clara i diàfana: ser valencians ha de ser la nostra manera de\nser uns madrilenys de segona categoria. I, això sí: a callar i a pagar!\nPerò és la dimensió organitzativa del seu\nfranquisme, allò que ara com ara els passa una factura més elevada. Actuen en\npànic. I, com qualsevol organisme viu i atemorit, tendeixen a fer allò que\ntenen més automatitzat, que és –en el cas que ens ocupa– atiar el conflicte.\nL’estratègia els havia funcionat, en el passat. Però ara no tenen ni el talent\nni la capacitat per a fer una anàlisi de la situació i arribar a entendre que\npotser ja no els resultarà tan efectiu. És així que el senyor Fabra (Don\nAlberto, no Don Carlos) reacciona amb un tic tan franquista com l’amenaça\nvelada de tancar l’acadèmia. És molt senzill, si no ens convé ho tanquem tot;\nles oficines de promoció lingüística, les línies en valencià a les escoles,\ntotes les emissores de ràdio i televisió. I si cal, l’AVL o la Generalitat i\ntot. Les institucions hi són per a servir els interessos particulars del PP. I\nsi no, les tanquem i prou.\nNo comprenen (no poden) que no hi ha cap\nestratègia que siga eternament efectiva, ni cap imperi que dure per sempre.\nNomés tenen els automatismes adquirits amb els anys d’enquistament en el poder.\nUns automatismes que els dicten que no han de perdre cap ocasió de sembrar\nl’odi i la discòrdia a costa del valencià. Potser sense un franquisme organitzatiu\ntan arrelat, i sense l’enorme càrrega d’incompetència que se’n deriva,\ns’haurien adonat que, per una vegada, potser era millor deixar passar\nl’oportunitat, i haver optat per una presentació ‘de perfil baix’ del\ndiccionari de l’AVL, en compte d’obrir un altre front de batalla, en una guerra\nque els desgasta massa.\nPotser sense tanta mediocritat parasitària\nserien capaços d’adonar-se que a hores d’ara el seu problema no és tant si la\ngent els percep o no com a ‘valencianistes’, sinó que deixen de percebre’ls com\nuna màfia. És clar que, ben mirat, això possiblement requeriria que deixaren de\nser una màfia. I llavors deixarien de ser el PP.


Alumnes de l'escola El Til·ler de Cerdanyola fan pràctiques socials a Sant Andreu Salut - Regió7\nAlumnes de l'escola El Til·ler de Cerdanyola fan pràctiques socials a Sant Andreu Salut\nHan col·laborat en diferents espais i departaments de la institució amb l'objectiu de poder experimentar i protagonitzar accions de compromís cívic\n24·01·20 | 17:50\nAlumnes de pràctiques de l'escola El Til·ler | Arxiu particular\nDurant tota aquesta setmana, una dotzena d'alumnes de primer de Batxillerat de l'Escola Waldorf-Steiner El Til·ler, de Cerdanyola del Vallès, han estat als diferents centres de la Fundació de Sant Andreu Salut, en el marc del projecte de pràctiques socials. Sant Andreu Salut i l'Escola Waldorf-Steiner El Til·ler han signat un acord de col·laboració per poder dur a terme el projecte de pràctiques no professionals.\nD'aquesta manera, els estudiants, 13 en total, han col·laborat en diferents espais i departaments de la institució amb l'objectiu de poder experimentar i protagonitzar accions de compromís cívic i posar en joc els seus coneixements i capacitats al servei de la comunitat. L'alumnat ha acompanyat professionals dels diferents serveis de l'Hospital de Sant Andreu i de la Residència i Centre de Dia de Sant Andreu de Manresa, per aprendre i viure des de primera línia les tasques i les experiències que tenen els professionals de diferents àmbits de Sant Andreu Salut.\nEls alumnes han estat cada dia, de 8 h a 17 h, a les instal·lacions de Sant Andreu, i s'han allotjat a la Cova de Sant Ignasi de Manresa, on han realitzat unes assemblees amb els professors per compartir les vivències del dia. S'hi han tractat temes com la soledat de la gent gran, la tasca assistencial i humana dels professionals, la mort, etc.\nPer a Sant Andreu l'estada dels i les alumnes de l'escola El Til·ler ha estat completament positiva i enriquidora. Tenir entre nosaltres persones joves, amb ganes d'aprendre i que veuen la nostra tasca des d'una perspectiva completament diferent a la nostra, fa que ens tornem a mirar la missió de fundació des d'una òptica fresca i renovada. Gràcies per la vostra presència i ajut durant tota aquesta setmana. Sant Andreu és casa vostra, Helena, Jan, Berta, Anna, Nora, Ferran, Elies, Lluc, Sarah, Irina, Zoe, Eulàlia, Pol; i també dels vostres professors, Giorgia, David, José, Francisca i Olga.


Instal · lacions Naeko | Logística i Emmagatzematge | Handling i Transitaris | Magatzems Logístics | Madrid, Barcelona | Naeko Logístics\nDesconsolidació de contenidors\nDuanes i impostos especials\nMercaderies especials i d’alt valor\nServeis de Picking\nServeis Logístics Especialitzats\n+34 93 635 86 20\nEscriba aquí su consulta*\nMés de 600.000 m³ de superficie útil per a enmagatzemar les seves mercaderies.\nEl Grup Naeko disposa d’instal · lacions en els principals infraestructures logístiques a Barcelona ia Madrid.\nLes oficines centrals i les naus logístiques principals es troben a Sant Boi de Llobregat disposant d’excel · lents accessos per carretera i molt a prop del port Barcelona-Zal i l’aeroport de Barcelona-El Prat.\nA Madrid disposem de magatzems equipats amb rodets i mitjans per oferir-li els serveis d’Handling que la seva empresa requereixi.\nInstal·lacions de Naeko a Barcelona\n400.000 m³ de superfície útil\nDisposem de 16 magatzems semiindependientes que totalitzen prop de 50.000 m². amb 400.000 m³ de superfície útil per a emmagatzematge, 15.000 posicions en prestatgeria, i 54 molls per a càrrega / descàrrega.\nLa seva ubicació a Sant Boi de Llobregat li confereix un emplaçament immillorable: a menys d’1 km de l’autopista C32, 5 Kms de l’autopista AP2, 20 Kms de l’autopista AP7, 7 Kms l’aeroport de Barcelona i 12 km del port de Barcelona .\n34.000 m² i 55 molls per a càrrega/descàrrega\nEl magatzem de projectes especials s’ubica al cor de ZAL I del Port de Barcelona, a escassos metres dels accessos principals de mercaderies.\nDisposa de 34.000 m² i 55 molls per a càrrega / descàrrega, a més de tots els elements de vigilància i seguretat contra-incendis, així com una infinitat de solucions tecnològiques d’optimització de les operatives logístiques gestionades.\nCom en la resta dels centres Naeko, compta amb autoritzacions duaneres ADT, DAP i DDA.\nInstal·lacions de Naeko a Madrid\nServeis de Handling per companyies aèries\nVeure servei de Handling\nEl magatzem principal de Naeko Handling a Madrid s’ubica a l’interior del Centre de Càrrega Aèria de l’aeroport de Madrid-Barajas, en el nou parc logístic Prologis Park Barajas, i centra la seva activitat en oferir serveis de Handling per companyies aèries, donar servei a companyies transitàries que operen a l’Aeroport de Barajas, així com a oferir serveis especials amb alt valor afegit.\nAquesta nau de recent construcció, disposa de 2.500 m² i 6 molls de càrrega / descàrrega. Disposa de les més avançades mesures de seguretat, el que li atorga la màxima distinció atorgada per TAPA en matèria de seguretat “distinció A”. Aquesta “plus” en matèria de seguretat, unit a les autoritzacions duaneres, fan d’ella una nau idònia per al trànsit internacional de mercaderies de valor que requereixen una custòdia especial.\nDisposa de 1.500 m² i 8 molls de càrrega i descàrrega\nEl magatzem de Madrid se situa a l’interior del Centre de Càrrega Aèria de l’aeroport de Madrid – Barajas, i centra la seva activitat en oferir serveis de Handling per companyies aèries, donar servei a companyies transitàries que operen a l’aeroport de Barajas, així com oferir serveis especials amb alt valor afegit.\nDisposa de 1.500 m² i 8 molls de càrrega i descàrrega, i ha estat distingit recentment amb la màxima distinció existent en matèria de seguretat (Tapa A), no només per les mesures de seguretat de què disposen les instal · lacions, sinó també per l’excel · lència en l’aplicació dels protocols requerits.\nAnar al canal a Youtube\nInnovació, Servei i respecte al Medi Ambient\nNAEKO: Empresa Cardioprotegida!\nFormació continuada: Prevenció d’Incendis i Emergències\nNAEKO assisteix al “Fòrum Empresarial de Sant Boi”\nLa seguretat de les seves mercaderies.\nNAEKO LOGÍSTICS @ca\nEste sitio web utiliza cookies para que usted tenga una mejor experiencia de usuario. Al navegar o utilizar nuestros servicios el usuario acepta el uso que hacemos de las 'cookies'. Más Información.


Març del 1938 | La Teiera\n← Un costum que generà pànic el Dijous Sant de 1870\nA trets per Pasqua →\nEl mes de març del 1938 fou especialment dur per a la població reusenca, que va patir una nova onada de bombardeigs, amb víctimes, quan encara no s’havia esvaït l’horror de les bombes de finals de gener.\nFent un balanç ràpid cal recordar el bombardeig del dia 9, quan els Savoia S-79 bombardejaren l’estació de trens. Fou un altre dia negre per a la ciutat pel que fa al nombre elevat de víctimes. Hi hagué, almenys, vint-i-nou morts. L’endemà, en un nou atac sobre l’estació, van morir, com a mínim, dues persones. Les bombes van caure el 12 i el 14 –aquest dia també amb víctimes mortals–, i l’objectiu semblava ser la fàbrica d’elaboració de carn enllaunada, considerada per l’enemic un objectiu militar.\nEl dia 15, els isidros van bombardejar de nou l’estació, morint dues persones. El 18 a la nit, bombardejaren el camp d’aviació i el 19, la ciutat, amb quatre morts més. I el 20, segons les dades publicades després a la premsa, l’aviació enemiga va provocar la mort de tres persones. Aquest bombardeig sembla que afectà notablement les instal·lacions de la fàbrica d’avions, a més de destruir l’edifici de direcció. Tot i així, la fàbrica encara va continuar funcionant almenys fins al maig, quan va lliurar el darrer «Xato».\nEl 26 de març, a un quart i mig de nou del matí, sis bombarders van tornar a assolar la ciutat de punta a punta, ocasionant-hi diverses víctimes. I encara hi hagué nous atacs, com el del 28, on l’actuació dels avions republicans va impedir el bombardeig sobre el nucli urbà.\nTot plegat, un balanç esfereïdor, en un mes en què altres ciutats com Barcelona van patir també agressions duríssimes. L’augment del nombre de bombardeigs, respecte als mesos anteriors, fou notable, tot i que el nombre de víctimes mortals, malgrat ser encara molt alta –més de cinquanta–, fou inferior al mes de gener, la qual cosa és atribuïble a la xarxa de refugis urbans –públics i privats– i rurals de què, en aquest moment, ja disposava la ciutat.\nEfectivament, el març del 1938 les bombes feixistes van caure sobre una ciutat que ja comptava amb una considerable xarxa de refugis, amb una població que es movia pels carrers planificant el seu recorregut en funció dels accessos i convençuda de la seguretat d’aquestes construccions defensives, reforçada per episodis com el de les bombes que van caure a la plaça de Prim, just damunt del refugi, sense afectar-lo.\nEl paper dels organismes de defensa passiva, dels serveis municipals, dels bombers, d’ambulàncies…, durant aquells tràgics moments fou clau per a evitar un nombre major de víctimes i contribuir a mantenir, en la mesura que fou possible, la vida ciutadana.\nEn aquest moment destaca la figura de Manel Mas Santanà, bomber reusenc, com a responsable de la defensa civil durant la guerra. L’Arxiu Municipal de Reus el recordarà el proper dijous 11 d’abril amb la conferència de Josep Farré, Distingit Mas. Biografia d’un bomber reusenc.\nUna resposta a Març del 1938\nRetroenllaç: Recordant Manel Mas Santanà | La Teiera


L´ICAT renova el conveni amb l´Ajuntament de Tarragona per orientació jurídica al col·lectiu LGTBIQ+\nPedir abogado de oficio\nL'ICAT renova el conveni amb l'Ajuntament de Tarragona per orientació jurídica al col·lectiu LGTBIQ+\nL'any 2017, l'Il·lustre Col·legi de l'Advocacia de Tarragona i l'Ajuntament de la nostra ciutat van establir un acord de col·laboració amb un nou projecte municipal de Servei d'Atenció Integral a les Diversitats Sexuals i de Gèneres (SAI), amb la incorporació d'un SOJ per garantir els drets de la ciutadania en front de les conductes discriminatòries i de violència.\nEl passat dimarts dia 7 de setembre la degana de l'ICAT, Estela Martín, la presidenta de la delegació de Tarragona del COPC, Eva Llatser, i la consellera de Feminismes i LGTBIQ+ de l’Ajuntament de Tarragona, Cinta Pastó, es van reunir per signar la renovació d'aquest conveni que en el cas de l'ICAT facilitarà una assistència jurídica especialitzada i de qualitat per donar assistència legal a les persones LGBTI que garanteixi els drets de lesbianes, gais, bisexuals, transgèneres i intersexuals i per erradicar l’homofòbia, la bifòbia i la transfòbia. Aquests casos seran derivats a l’ICAT pel Servei d’Atenció Integral a les Diversitats Sexuals i de Gèneres de l’Ajuntament de Tarragona.\nAquesta col·laboració, per tant, proporcionarà un primer consell orientador i informarà sobre la possibilitat d'acudir als tribunals o de recórrer a les vies alternatives de resolució de conflictes. Per la seva banda, l'ICAT, un cop disposi de l’expedient complet derivat per part del Servei d’Atenció Integral a les Diversitats Sexuals i de Gèneres, designarà un dels tres lletrats o lletrades adscrits voluntàriament per prestar el servei esmentat.\nEn la mateixa línia, la col·laboracio amb el Col·legi de Psicologia de Catalunya té com a objectiu l’assistència psicològica a les persones LGBTI que siguin derivades al COPC pel Servei d’Atenció Integral a les Diversitats Sexuals i de Gèneres de l’Ajuntament de Tarragona. El conveni fixa que l’Ajuntament de Tarragona, mitjançant el Servei d’Atenció Sexual a les Diversitats Sexuals i de Gèneres, per tal de facilitar l’atenció especialitzada a les persones LGTBI, efectuarà una primera atenció i valoració i, en el seu cas, les derivarà al COPC així com també facilitarà informació sobre la disponibilitat de professionals altament qualificats en aquesta temàtica a les persones i famílies que necessitin atenció psicològica.\nLa Conselleria de Feminismes i LGTBIQ+ de l’Ajuntament de Tarragona, el COPC I L'ICAT es comprometen també a través d'aquests conveni a establir una línia de col·laboració i de treball conjunt per tal de conèixer la situació de les persones LGTBI del municipi, dissenyar estratègies de sensibilització i garantir l’atenció a les víctimes d’homofòbia, bifòbia o transfòbia a la ciutat.


Viatjar obre nous horitzons | blog de Montserrat Ponsa\nViatjar obre nous horitzons\nHi ha qui es creu en possessió de la veritat, que ho sap tot, que tot ho pot i, no és així. La vida ens ensenya noves maneres i, una d’elles, és la de conèixer cultures, costums, noves formes de vida que no son les nostres. Ho descobreixes quan surts més enllà de les fronteres i t’endinses en llocs escollits que permetran eixamplar la teva visió d’aquest món estrafolari on vivim.\nSicilia és per a mi lloc idoni on podria viure, mar, muntanyes, cultura, bellesa natural i, a més a més l’Etna, un volcà que quan t’hi apropes és esfereïdor. Situat a la costa est en territori de Catania té 3357 metros d’altura amb erupcions sovintejades. Forma part del patrimoni Mundial de la UNESCO des de 2013. La terra que l’envolta és negra esfereïdora, arriba molt enllà. Negra i calenta sempre. Lloc extra per a visitar però on no voldries trobar te quan s’enfada.\nPobles meravellosos, blancs, mar amb possibilitats de menjar bon peix, zona on, a més a més de banyar te a les seves aigües, gaudeixes del sol, be natural que alguns sub estimen. El sol és el meu enamorat des de sempre. Temperatures que jo voldria per tot l’any i gent multicolor que li dona relleu.\nSan Corrado di Noto era el nostre punt neuràlgic per arribar arreu. Calor suportable, gent amable i educada, carreteres de mal tracte pels seus múltiples revolts, suportables pels paisatges meravellosos que proporcionen no importa on. Viatge recomanat per qui no conegui Sicilia. Jo hi havia estat en altra ocasió i, no m’ha defraudat. Vam celebrar l’aniversari de ma filla\nEm deleixo quan veig famílies nombroses amb fills petits. Doncs sí, en aquesta ocasió estaven al mateix hotel i em recordaven la infantesa dels meus, com s’escapen dels pares, com es tiren a la piscina, com s’amaguen i cal retrobar-los. Records de vida que ningú ens pot robar.\nThis entry was posted on domingo, 12 de septiembre de 2021 at 4:30 pm and is filed under Sin categoría.\tYou can follow any responses to this entry through the RSS 2.0 feed. You can leave a response, or trackback from your own site.


A la Comunitat Autònoma Basca ja hi ha 2.800 alumnes confinats, a la Comunitat de Madrid 175 aules han estat posades en quarantena, a Catalunya en només un dia i mig de classe més de 275 professors i 330 estudiants confinats i, com denuncien des d’USTEC-STEs (IAC) –sindicat majoritari entre els docents a Catalunya– és insostenible mantenir els centres oberts en les condicions en què s'ha iniciat el curs. Més de 2.000 monitors de menjadors escolars a Andalusia han estat enviats a treballar sense sotmetre's a cap prova prèvia. A Extremadura, Múrcia, Guadalajara… les incidències per la Covid19 creixen dia a dia sumant un total de 400 a nivell estatal. Tal com denuncia el sindicat de professors STEs, 117 col·legis i instituts i 214 aules estan ja tancades a tot l'Estat.\nAquestes xifres són la confirmació de tots els advertiments que la comunitat educativa portem fent des de fa mesos al Ministeri d'Educació, el resultat d'una política educativa totalment fallida i la confirmació més tràgica de la importància de la vaga estudiantil que desenes de milers d'estudiants vam iniciar ahir i secundarem avui i demà. Però sens dubte, el desastre majúscul s'està produint a la Comunitat de Madrid.\nAhir coneixíem que el Govern de Díaz Ayuso havia ocultat 20.000 contagiats en l'última setmana. A totes les negligències del govern de la CAM en la gestió de les residències i el col·lapse total de l'atenció primària cal sumar la seva negligència amb el començament de curs: les cues de milers de docents per a realitzar-se els test serològics el dia abans de començar el curs –encarregats a dit a una empresa privada– o la campanya de mentides anunciant la contractació de gairebé 11.000 docents –només s'han concretat a penes 350 i fins al desembre– o les declaracions de la presidenta atribuint els rebrots en els barris obrers del sud de Madrid a la “manera de vida de la immigració” són alguns exemples d'una llista interminable. A això a més cal sumar que des del divendres passat 11 de setembre la Direcció General de Salut Pública de la CAM no agafa el telèfon als centres que detecten positius. Un escàndol inacceptable. Ayuso ha de dimitir immediatament, i cal fer fora el PP i Cs del govern de Madrid de l'única forma possible: amb la mobilització més contundent.\nDavant l'avanç descontrolat de la Covid19 que amenaça un tancament en cadena dels instituts i col·legis, amb la sanitat pública completament col·lapsada, amb els pediatres i metges de capçalera alertant que estan al límit, les UCI de nou a les seves màximes capacitats… ens preguntem què pensa fer el govern central per a evitar que es repeteixi la tragèdia que vivim al març. ¿Passaran a l'acció o es quedaran encara de braços plegats mentre la comunitat educativa, les famílies treballadores i la societat exigim mesures?\nDes del Sindicat d'Estudiants hem estat molt clars des del principi: aquest escenari era completament previsible i evitable però no s'ha pres ni una sola mesura per a evitar-ho. L'única manera de frenar l'escalada de contagis en els centres d'estudi és amb un pla urgent de rescat a l'educació pública. Un pla d'inversió econòmic dràstic que ha de començar per la contractació de 165.000 professors, la baixada de les ràtios a 15 alumnes per aula i per posar fi a tots els desviaments de diners públics a la patronal de la privada-concertada i l'Església per a destinar-los íntegrament a l'escola pública.\nCom és possible que davant aquest desastre Isabel Celaá continuï afirmant que “el curs està transcorrent amb la normalitat prevista”? Recentment afirmava que era “necessari canviar l'ensenyament”. Estem d'acord. Què farà com a ministra d'Educació per a garantir aquests canvis? Perquè de moment continua posant-se de perfil i responsabilitzant les CCAA al·legant que Educació no té competències. No és potser el Ministeri d'Educació el màxim responsable de les polítiques i lleis educatives o el govern central qui estableix els pressupostos? Ja n'hi ha prou de prendre'ns per ximples! El Ministeri d'Educació pot i ha de posar en marxa aquest pla de rescat a l'educació pública. Menys diners a l'oligarquia financera, a la banca o als empresaris de la indústria de l'automòbil, que s’omplen les butxaques mentre acomiaden desenes de milers de treballadors i treballadores; més diners a l'ensenyament públic, que és una necessitat social imprescindible!\nAquesta situació no canviarà per art de màgia, al contrari, seguir aquest camí ens condueix cap al precipici. Si el Ministeri d'Educació i el govern de coalició no donen un gir de 180°, en unes setmanes tindrem un tancament en cascada dels centres d'estudi i haurem de tornar a l'educació online, que tal com va demostrar l'experiència dels mesos de març a juny és un complet frau que continua aprofundint la bretxa social i de classe, ja que no arriba a milers d'estudiants de famílies treballadores. I quan això succeeixi, els i les ministres d'Unides Podem, com a membres d'aquest govern central, també seran responsables si no donen un cop sobre la taula del Consell de ministres per a posar fi a aquest abandó a l'escola pública i posar en marxa totes les mesures que des de la comunitat educativa estem demandant.\nAnimem a totes i tots els estudiants a continuar participant amb força en la tercera jornada de vaga, enviant també al correu del SE fotos, vídeos, denúncies de com sent el començament d'aquest curs caòtic per a deixar constància d’aquesta agressió a l'educació pública.\nLa lluita és el camí per a defensar el dret a l'educació de les i els joves de famílies treballadores. Uneix-te al Sindicat d'Estudiants!


Le Domaine de L'Adoux Montclar França - Ofertes d'hotels amb els MILLORS DESCOMPTES EN LÍNIA Fer un comentari al lloc web\nLe Domaine de L'AdouxLa Mirande, Montclar, Montclar, França, 4140 - Veure al mapaExcel·lent8,7Basada en58comentarisLe Domaine de L'AdouxVeure més fotosPiscinaVeure més fotosVeure totes les 50 fotosMolt bona ubicació 8,5Veure al mapa8,5UbicacióParticularitats que li encantaranWi-Fi gratuït en totes les habitacionsbanysaunabar\nSobre l'allotjamentDescripcióDissenyat tant per oci com per negoci, Le Domaine de L'Adoux està situat idealment a Saint-Jean Montclar; una de les localitzacions més populars de la ciutat. Des d'aquí, els viatgers poden gaudir d'un fàcil accés a tot el que aquesta viva ciutat ofereix. Amb la seva bona localització, l'hotel ofereix fàcil accès a les destinacions obligades de la ciutat. Amb una oferta de serveis hotelers superior i ampla gama d'entreteniment, Le Domaine de L'Adoux és compromet a que la seva estada sigui el més còmoda possible. Per anomenar algunes de les comoditats de l'hotel, hi ha instal.lacions per a minusvàl.lids, magatzem d'equipatge, instal·lacions per a reunions i banquets , servei de cangur, habitació familiar. A més, totes les habitacions ofereixen una gran varietat de comoditats com ara calefacció, escriptori, telèfon, aparell de televisió per satisfer els clients més exigents. L'hotel ofereix una excelent varietat d'instal.lacions d'oci, incloent bany, sauna, piscina coberta, esquí, massatge. Gaudeixi d'incomparable serveis i d'una localització de prestigi a Le Domaine de L'Adoux.Mostrar mésCaracterístiquesAccés a InternetWi-Fi gratuït en totes les habitacionsZones públiques amb Wi-Fi Desplaçamentaparcament de cotxes Fitnes i recreaciósala de jocs Coses a fer, maneres de relaxar-sebanyMassatgePista de tennisesquíping pongsaunajardípiscina [interior]solàriumÀpats, begudes i refrigeribarRestaurants Serveis i comoditatsBotiguesmagatzem d'equipatge caixa fortazona de fumadors Per als nenshabitació familiarParcservei de cangurAccésascensorinstal.lacions per a minusvàl.lidss'admeten animals de companyiaDisponible a totes les habitacionsempolles d'aigua de cortesia Mostra MenysPolítiquesEls llits supletoris depenen de l'habitació escollida. Consulti la capacitat de l'habitació individual per obtenir-ne més informació.Al reservar més de 5 habitacions, poden aplicar-se diferents condicions i suplements addicionals.Mostrar més


XELU.NET - LLIBRES - El invierno del mundo - Xevi Vilardell Bascompte\n:: ¡Chúpate esa! (0 )\n:: 11/22/63 (2 )\n:: A Clash of Kings (Choque d (4 )\n:: A Dance With Dragons (Bant (0 )\n:: A Farewell to Arms (3 )\n:: A Feast For Crows (Festín (0 )\n:: A Game of Thrones (Juego d (7 )\n:: A Storm of Swords (Torment (1 )\n:: Aigua per a elefants (2 )\n:: Aiguafang (0 )\n:: Anathem (Anatema) (0 )\n:: Antarctica (Faber & Faber, (0 )\n:: Asesinos sin rostro (0 )\n:: Ático (0 )\n:: Atonement (0 )\n:: Basura (0 )\n:: Before They Are Hanged (An (0 )\n:: Blaze (0 )\n:: Blindsight (Visión Ciega, (0 )\n:: Blood Engines (Marla Mason (0 )\n:: Blood Meridian (0 )\n:: Blood Rites (Dresden Files (0 )\n:: Cels de safir. Les ascenci (1 )\n:: Chill (0 )\n:: Cincuenta sombras de Grey (0 )\n:: Cincuenta sombras más osc (0 )\n:: Ciutat de lladres (1 )\n:: Cometas en el cielo (2 )\n:: Contra el vent del nord (1 )\n:: Coses que et passen a Barc (0 )\n:: Cuatro Amigos (3 )\n:: Dead Beat (Dresden Files # (0 )\n:: Death Masks (Dresden Files (0 )\n:: Dejame Entrar (1 )\n:: Dewey, el gatet de bibliot (0 )\n:: Diablos de Polvo (Es Pop E (0 )\n:: Dime quién soy (0 )\n:: Dust (0 )\n:: Ebro 1938: la batalla de l (0 )\n:: El ángel perdido (1 )\n:: El Asombroso Viaje de Pomp (1 )\n:: El castell de vidre (0 )\n:: El celler (3 )\n:: El club Dumas (0 )\n:: El club eròtic dels dimar (0 )\n:: El confident dels reis (0 )\n:: El conte número tretze (2 )\n:: El invierno del mundo (0 )\n:: El juego del ángel (0 )\n:: El lector (0 )\n:: El libro flotante de Caytr (3 )\n:: El papiro de Saqqara (0 )\n:: El pont dels jueus (2 )\n:: El prisionero del cielo (0 )\n:: El puente de los asesinos (0 )\n:: El quart Reich (0 )\n:: El retorn d'Hug Roger (3 )\n:: El salvatge dels Pirineus (1 )\n:: El símbol perdut (0 )\n:: El Tiempo Entre Costuras (2 )\n:: El vals lento de las tortu (0 )\n:: Els Castellans (L'Avenç, (3 )\n:: Els homes que no estimaven (2 )\n:: Els Jugadors de Whist (2 )\n:: Em dic Mireia (i el meu co (1 )\n:: Embassytown (Del Rey, 2011 (0 )\n:: En el país de la nube bla (2 )\n:: Estat de por (0 )\n:: Et donaré la terra (2 )\n:: Fifth Business (3 )\n:: Flashforward (2 )\n:: Fool Moon (Dresden Files # (0 )\n:: Gràcies pels records (0 )\n:: Grave Peril (Dresden Files (0 )\n:: Hard Magic: Book I of the (0 )\n:: HHhH (4 )\n:: Incandescence (0 )\n:: Jardí d'hivern (2 )\n:: Jo Confesso (Ed. Proa, 201 (4 )\n:: Joyland (0 )\n:: Kafka en la Orilla (2 )\n:: Kraken (0 )\n:: L'Any de la Plaga (La Magr (2 )\n:: L'any del senyor (0 )\n:: L'Odissea (1 )\n:: L'origen perdut (0 )\n:: L'Últim Dia Abans de Dem� (0 )\n:: L'últim home que parlava (4 )\n:: L'últim patriarca (2 )\n:: L'última carícia Terenci (2 )\n:: La Biblia de barro (2 )\n:: La caída de los gigantes (4 )\n:: La canción de los Maories (0 )\n:: La Carretera (2 )\n:: La cúpula (4 )\n:: La història de la Lisey (6 )\n:: La llave de Sarah (0 )\n:: La mala dona (0 )\n:: La mano de Fátima (0 )\n:: La mecànica del cor (0 )\n:: La noia que somiava un llu (7 )\n:: La por (0 )\n:: La reina al palau dels cor (2 )\n:: Las ardillas de Central Pa (0 )\n:: Last Argument of Kings (El (0 )\n:: Le miroir d'Aimengart (1 )\n:: Les ales de l'esfinx (0 )\n:: Les Cròniques del Déu Co (0 )\n:: Les filles del fred (0 )\n:: Les Ombres Errants (0 )\n:: Les Veus del Pamano (Ed. P (1 )\n:: Lliures o morts (3 )\n:: Lluvia Negra (黒\n:: Lord of the Flies (0 )\n:: Los ojos amarillos de los (0 )\n:: Maletes Perdudes (3 )\n:: Man in the Dark (0 )\n:: miLLoringlix (0 )\n:: Mistborn - The Final Empir (4 )\n:: Mistborn - The Hero of Age (0 )\n:: Mistborn - The Well of Asc (0 )\n:: Nemesis (Nèmesi, La Magra (0 )\n:: New Amsterdam (0 )\n:: No Country For Old Men (0 )\n:: No Hero (Night Shade Books (0 )\n:: Our Kind of Traitor (Un Tr (1 )\n:: Quiet (1 )\n:: Rainbows End (2 )\n:: Revolutionary Road (1 )\n:: Robopocalypse (Knopf Doubl (0 )\n:: Sayonara Barcelona (0 )\n:: Seven for a Secret (0 )\n:: Sobre la bellesa (0 )\n:: Soldados de Salamina (3 )\n:: Spellwright (0 )\n:: Storm Front (Dresden Files (2 )\n:: Summer Knight (Dresde File (0 )\n:: Summertime (Temps d'Estiu, (0 )\n:: Tengo un Manny en casa (0 )\n:: The Amazing Adventures of (0 )\n:: The Blade Itself (La Voz d (3 )\n:: The Catcher in The Rye (El (1 )\n:: The City & The City (0 )\n:: The Gaslight Dogs (0 )\n:: The Good Man Jesus and the (0 )\n:: The Interpreter of Maladie (0 )\n:: The Manticore (0 )\n:: The mists of Avalon (3 )\n:: The Moonstone (0 )\n:: The No.1 Ladies' Detective (11 )\n:: The Power of the Dog (El P (0 )\n:: The Windup Girl (2 )\n:: The Wise Man's Fear (The K (1 )\n:: Tot per una noia (0 )\n:: Totes les coses que no ens (0 )\n:: Travels in the Scriptorium (5 )\n:: Tu Rostro Mañana (llibres (3 )\n:: Un mundo sin fin (4 )\n:: Un petit inconvenient (4 )\n:: Un trabajo muy sucio (0 )\n:: Una columna de fuego (0 )\n:: Una família fora de sèri (0 )\n:: Una Tempesta (2 )\n:: Victus (La Campana, 2012) (4 )\n:: Warchild (0 )\n:: Winter in Madrid (Invierno (2 )\n:: World of Wonders (2 )\n:: Les Cròniques del Déu Co (78478 )\n:: The Power of the Dog (El P (78452 )\n:: L'últim patriarca (78449 )\n:: La caída de los gigantes (78447 )\n:: New Amsterdam (78446 )\n:: The Book Thief (78441 )\n:: Lord of the Flies (78441 )\n:: Una columna de fuego (78438 )\n:: Totes les coses que no ens (78437 )\n:: Victus (La Campana, 2012) (78437 )\nxelu.net >> àgora 2.0 >> llibres (219 llibres disponibles) >> El invierno del mundo\nAutor/a del llibre: Ken Follett\nAquest llibre ha rebut 78383 visites\nbiografia de Ken Follett\nEl invierno del mundo relata els fets ocorreguts abans, durant i els anys immediatament posteriors a la segona guerra mundial, a través dels ulls de la segona generació de personatges que vam conèixer en el primer llibre de la trilogia La caida de los gigantes.\nKen Follett, fill de Martin i Veenie, va néixer a Cardiff, Gal·les, on va viure fins que la seva família es va traslladar a Londres quan tenia 10 anys. Va ser quan els seus pares, fonamentalistes cristians, li van prohibir anar al cine i veure la televisió que va desenvolupar un primerenc interès per la lectura, tot i així fou un estudiant normal i corrent fins que va arribar a l'adolescència. El 1967 va ingressar a la University College of London, on va estudiar filosofia i es va implicar en moviments d'esquerres. Es va casar amb la seva primera muller, Mary, el 1968.\nUn cop graduat, a la tardor del 1970, Follett es va matricular a un curs de periodisme de tres mesos i va aconseguir feina com a reporter al South Wales Echo de Cardiff. Després de tres anys a Cardiff va tornar a Londres per treballar de reporter al Evening Standard. Al considerar aquesta feina poc gratificant, va deixar el periodisme per passar-se a l'edició i es va convertir en director editorial de Everest Books en 1974. Follett va començar a escriure relats, al principi només per afició, a les tardes i als caps de setmana. L'èxit li va arribar amb la publicació, el 1978, de Storm Island (La illa de les tempestes), que el va fer internacionalment famós. Des d'aleshores totes i cada una de les seves novel·les s'han convertit en un èxit de ventes, i un gran nombre d'elles han estat portades al cinema.\nFollett es va involucrar a finals dels anys 70 amb les activitats del Partit laborista. Al llarg de les seves activitats polítiques va conèixer a Barbara Follett, una treballadora del Partit Laborista, que el 1982 es va convertir en la seva segona muller. Barbara fou escollida membre del Parlament el 1997, representant a Stevenage, i fou reescollida el 2001. El mateix Follett és un fidel partidari dels laboristes.\nA finals de la dècada dels 80 i principis dels 90 va escriure una sèrie de quatre novel.les històriques. Els pilars de la Terra, l'obra que ha esdevingut un best-seller mundial, fou la primera d'aquestes novel.les. A diferència de les primeres obres de suspens de Follet, aquestes novel.les mostren múltiples línies argumentals, ocasionals explosions de violència, i l'acció està situada dins d'un marc històric. Els pilars de la terra, situada a l' Anglaterra medieval, gira al voltant de la construcció d'una catedral. A Nit sobre les aigues, l'acció se situa dins d'un hidroavió transatlàntic volant de Gran Bretanya a Nova York en el context de la Segona Guerra Mundial. Una fortuna perillosa tracta sobre una intriga familiar i de negocis en una gran familia de financers a l'època victoriana i Un lloc anomenat llibertat situa l'acció a algun lloc de les colònies britàniques a Nord-Amèrica sobre les dates de la Revolució Americana.\nKen Follett, hijo de Martin y Veenie, nació en Cardiff, Gales, donde vivió hasta que su familia se trasladó a Londres cuando tenía 10 años. Fue cuando sus padres, fundamentalistas cristianos, le prohibieron ir al cine y ver la televisión que desarrolló un temprano interés por la lectura, aún así fue un estudiante normal y corriente hasta que llegó a la adolescencia. En 1967 ingresó en la University College of London, donde estudió filosofía y se implicó en movimientos de izquierdas. Se casó con su primera esposa, Mary, en 1968.\nUna vez graduado, en otoño de 1970, Follett se matriculó en un curso de periodismo de tres meses y consiguió trabajo como reportero en el South Wales Echo de Cardiff. Después de tres años en Cardiff volvió a Londres para trabajar de reportero en el Evening Standard. Al considerar este trabajo poco gratificante, dejó el periodismo para pasarse a la edición y se convirtió en director editorial de Everest Books en 1974. Follett empezó a escribir relatos, al principio sólo por afición, por las tardes y los fines de semana. El éxito le llegó con la publicación, en 1978, de Storm Island (La isla de las tormentas), que le hizo internacionalmente famoso. Desde entonces todas y cada una de sus novelas se han convertido en un éxito de ventas, y un gran número de ellas han sido llevadas al cine.\nFollett se involucró a finales de los años 70 con las actividades del Partido laborista. A lo largo de sus actividades políticas conoció a Barbara Follett, una trabajadora del Partido Laborista, que en 1982 se convirtió en su segunda esposa. Barbara fue elegida miembro del Parlamento en 1997, representando a Stevenage, y fue reescollida en 2001. El mismo Follett es un fiel partidario de los laboristas.\nA finales de la década de los 80 y principios de los 90 escribió una serie de cuatro novelas históricas. Los pilares de la Tierra, la obra que ha convertido en un best-seller mundial, fue la primera de estas novelas. A diferencia de las primeras obras de suspenso de Follett, estas novelas muestran múltiples líneas argumentales, ocasionales explosiones de violencia, y la acción está situada dentro de un marco histórico. Los pilares de la tierra, situada en Inglaterra medieval, gira en torno a la construcción de una catedral. En Noche sobre las aguas, la acción se sitúa dentro de un hidroavión transatlántico volante de Gran Bretaña en Nueva York en el contexto de la Segunda Guerra Mundial. Una fortuna peligrosa trata sobre una intriga familiar y de negocios en una gran familia de financieros a la época victoriana y Un lugar llamado libertad sitúa la acción en algún lugar de las colonias británicas en Norteamérica sobre las fechas de la Revolución Americana.\n>> El invierno del mundo en PriceMinister\nSempre és un gust tornar a llegir un llibre d'en Ken Follett. Ja normalment puc dir aquesta frase des del convenciment més absolut després d'anys de llegir totes les seves novel·les. Ara també la puc dir per comparació. Després de passar una època fosca de la meva vida, en quan al pla de les lectures es refereix, no hi ha res millor que una bona bufetada i una dosi directe a la vena de bona narrativa. I això és el què se m'ha fet més evident només havent llegit les 10 primeres pàgines del llibre. Però deixem de banda les meves experiències personals i el meu retorn al bon camí per centrar-nos a parlar del llibre.\nKen Follett ens té acostumats a la novel·la històrica vista des dels ulls de personatges secundaris ficticis que conviuen amb els vertaders protagonistes que surten als llibres que tots hem estudiat a l'escola. La trilogia The Century n'és un bon exemple. En la seva primera entrega, La caida de los gigantes, vivim tots els fets trascendents que envolten la primera guerra mundial, narrats per personatges situats a Anglaterra, Estats Units, Alemanys i Russia. En la segona entrega, el llibre que ens ocupa, la següent generació dels personatges que havíem conegut ens acompanyen en la segona gran guerra que ha viscut la humanitat. Ho fan des dels mateixos escenaris del primer llibre, sumant-ne altres de destacats com Espanya i França. L'inici de la guerra freda és la intersecció que ha triat l'autor per fer de pont entre aquest llibre i la tercera entrega, que segons paraules del mateix Ken Follett, pot tardar un parell d'anys a veure la llum.\nEn aquest llibre, Ken Follett crec que s'enfronta a un repte important i és que ha d'explicar una història que tots coneixem, àmpliament narrada ja per altres autors i també repetidament portada a la gran pantalla per desenes de directors de cinema i televisió. El repte en si no és tan explicar la història sinó fer-ho de manera que el lector tingui ganes de seguir llegint (un repte important si tenim en compte que el llibre té gairebé 1000 pàgines en la seva edició impresa i que aquest simple fet segur que fa tirar enrere a més d'un). Us avanço que el repte el supera amb nota i que no només manté l'interès per seguir llegint sinó que a sobre fa que el llegir es converteixi en devorar i les hores de son en vetlla per intentar esgarrapar un grapat d'històries més abans d'anar a dormir.\nQuin és el seu secret? Per mi el secret són aquest entremat de personatges històricament secundaris, molt més propers i fàcilment empatitzables que els realment protagonistes, més distants per la majoria dels mortals. I són les relacions personals que s'estableixen entre ells el que et fa avançar sense poder parar. L'autor és un mestre en aquest aspecte i sempre m'ha fascinat la facilitat que té per desenvolupar personatges que despertin sentiments molt forts més enllà de les pàgines del llibre. Compassió i odi són sentiments complicats de transmetre a través de la paraula escrita en les quantitats que aconsegueix fer-ho l'autor i això és un art, s'ha de saber fer. L'altre secret és saber sorprendre al lector quan la majoria de la història ja és coneguda a priori. És precisament doncs en aquesta història paral·lela on els secundaris es converteixen en protagonistes on Follett centra els seus esforços i consegueix girs sobtats en la narració i situacions desesperadorament punyents que fan d'aquest llibre un gran llibre. Mai li ha tremolat el pols a l'hora de matar un personatge en dues línies, precisament aquell que li tens apreci, aquell que portes ja mig capítol dient-li a l'autor que no serà capaç de matar-lo (sempre perdo en aquest tipus d'amenaces...). Tampoc li ha tremolat mai la pluma a l'hora de descriure situacions extremament dures que tot i tenir-ne exemples en els llibres d'història, sempre arriben més profundament a l'ànima quan les pateixen els personatges que t'has arribat a estimar. La combinació d'aquestes dues coses i d'altres fan d'aquest autor un dels millors en el seu gènere.\nUn altre aspecte interessant relacionats amb empatitzar i que segurament fan de l'art d'escriure de Follet un art destacable: tots els diferents punts de vista que t'ofereix a través de la teranyina de personatges que desplega per narrar la història i sobretot el fet de fer-los creïbles, fan que puguis arribar a entendre o a empatitzar amb personatges tan allunyats de les teves creences com poden ser comunistes russos i membres de l'exèrcit de Hitler. Aquests sentiments contraposats (repugnància i comprensió/compassió) fan d'aquest estat contradictori del teu cervell un nou valor afegit a la grandesa de la narració.\nMescla doncs tots els ingredients i ja tens la fórmula màgica de l'èxit! I ho dic així alegrament i com si fos tan fàcil mantenir la tensió al llarg de 1000 pàgines... No se si la frase ha de ser "Ken Follet no deixarà mai de sorprendre'm" o "No m'esperava menys d'ell". En qualsevol cas, m'agradaria poder disposar d'una màquina del temps per poder avançar dos anys i poder endinsar-me en la tercera entrega del llibre. Com que això no és possible, aprofitarem el temps per llegir tant com puguem!\nSiempre es un gusto volver a leer un libro de Ken Follett. Ya normalmente puedo decir esta frase desde el convencimiento más absoluto después de años de leer todas sus novelas. Ahora también puedo decirla por comparación. Después de pasar una época oscura de mi vida, en cuanto al aspecto de las lecturas se refiere, no hay nada mejor que una buena bofetada y una dosis directa a la vena de buena narrativa. Y eso es lo que se me ha hecho más evidente sólo habiendo leído las 10 primeras páginas del libro. Pero dejemos de lado mis experiencias personales y mi regreso al buen camino para centrarnos en hablar del libro.\nKen Follett nos tiene acostumbrados a la novela histórica vista desde los ojos de personajes secundarios ficticios que conviven con los verdaderos protagonistas que salen en los libros que todos hemos estudiado en la escuela. La trilogía The Century es un buen ejemplo. En su primera entrega, La caida de los gigantes , vivimos todos los hechos trascendentes que rodean la primera guerra mundial, narrados por personajes situados en Inglaterra, Estados Unidos, Alemanes y Rusia. En la segunda entrega, el libro que nos ocupa, la siguiente generación de los personajes que habíamos conocido nos acompañan en la segunda gran guerra que ha vivido la humanidad. Lo hacen desde los mismos escenarios del primer libro, sumando otros destacados como España y Francia. El inicio de la guerra fría es la intersección que ha elegido el autor para hacer de puente entre este libro y la tercera entrega, que según palabras del propio Ken Follett, puede tardar un par de años en ver la luz.\nEn este libro creo que Ken Follett se enfrenta a un reto importante y es que debe contar una historia que todos conocemos, ampliamente narrada ya por otros autores y también repetidamente llevada a la gran pantalla por decenas de directores de cine y televisión . El reto en sí no es tanto explicar la historia sino hacerlo de manera que el lector tenga ganas de seguir leyendo (un reto importante si tenemos en cuenta que el libro tiene casi 1000 páginas en su edición impresa y que este simple hecho seguro que puede echar atrás a más de uno). Os adelanto que el reto lo supera con nota y que no sólo mantiene el interés por seguir leyendo sino que encima hace que el leer se convierta en devorar y las horas de sueño en vela para intentar arañar un puñado de historias más antes de acostarse.\n¿Cuál es su secreto? Para mí el secreto son este entramado de personajes históricamente secundarios, mucho más cercanos y fácilmente empatitzables que los realmente protagonistas, más distantes para la mayoría de los mortales. Y son las relaciones personales que se establecen entre ellos lo que te hace avanzar sin poder parar. El autor es un maestro en este aspecto y siempre me ha fascinado la facilidad que tiene para desarrollar personajes que despierten sentimientos muy fuertes más allá de las páginas del libro. Compasión y odio son sentimientos complicados de transmitir a través de la palabra escrita en las cantidades que logra hacerlo el autor y esto es un arte, hay que saber hacerlo. El otro secreto es saber sorprender al lector cuando la mayoría de la historia ya es conocida de antemano. Es precisamente pues en esta historia paralela, donde los secundarios se convierten en protagonistas, donde Follett centra sus esfuerzos y consigue giros repentinos en la narración y situaciones desesperadoramente punzantes que hacen de este libro un gran libro. Nunca le ha temblado el pulso a la hora de matar a un personaje en dos líneas, precisamente aquel que le tienes aprecio, aquel que llevas ya medio capítulo diciéndole al autor que no será capaz de matarlo (siempre pierdo en este tipo de amenazas ...). Tampoco le ha temblado nunca la pluma a la hora de describir situaciones extremadamente duras que a pesar de tener ejemplos en los libros de historia, siempre llegan más profundamente en el alma cuando las sufren los personajes que has llegado a amar . La combinación de estas dos cosas y otras hacen de este autor uno de los mejores en su género.\nOtro aspecto interesante relacionados con empatizar y que seguramente hacen del arte de escribir de Follett un arte destacable: los diferentes puntos de vista que te ofrece a través de la telaraña de personajes que despliega para narrar la historia y sobre todo el hecho de hacerlos creíbles, hacen que puedas llegar a entender y a empatizar con personajes tan alejados de tus creencias como pueden ser comunistas rusos y miembros del ejército de Hitler. Estos sentimientos contrapuestos (repugnancia y comprensión / compasión) hacen de este estado contradictorio de tu cerebro un nuevo valor añadido a la grandeza de la narración.\nMezcla pues todos los ingredientes y ya tienes la fórmula mágica del éxito! Y lo digo así alegremente y como si fuera tan fácil mantener la tensión a lo largo de 1000 páginas ... No se si la frase debe ser "Ken Follet no dejará nunca de sorprenderme" o "No me esperaba menos de él". En cualquier caso, me gustaría poder disponer de una máquina del tiempo para poder avanzar dos años y poder adentrarme en la tercera entrega del libro. Como esto no es posible, aprovecharemos el tiempo para leer tanto como podamos!\n(c) 2007-2021 | : 21/10/2021 | Facebook | Twitter


Arxius de Núvia - Pàgina 3 de 9 - Tot Nuvis\n29/04/2016 | General, Núvia, Moda, Vestits de núvia | 0\nSi et vas perdre les desfilades de dimarts 26 i dimecres 27, et deixem amb un resum de tot el que us vam explicar en directe des del nostre twitter. Posa’t còmoda i prepara’t que et deixem amb un resum i els vídeos de les desfilades...\nL’avetis Novias: Vestidos de novia originales para novias diferentes\n10/12/2015 | Destacats, Núvia, Moda | 2\nElegancia, exclusividad y comodidad van de la mano en el post de hoy. Te presentamos L’avetis Novias, un atelier especializado en vestidos de novia. Se dedican a confección artesanal de cada prenda. Vestidos hechos a medida que harán realidad todos...\n05/11/2015 | Destacats, Núvia, Moda | 0\nTrepitja fort el dia del teu casament amb l’elecció de les sabates de núvia Avui us presentem les noves tendències i estils en sabates de núvia de la sabateria Enepe. La botiga esta situada a Barcelona al carrer Balmes 207 1º 2ª. Trobareu ampli...\n03/11/2015 | Destacats, Núvia, Estètica i perruqueria | 0\nHoy os queremos presentar a Acoimatge una asesoría de imagen personal que ofrece servicios de peluquería y estética, servicios de Personal Shopper y Wedding Planner, todo en uno. Llega el día que te casas, son muchos detalles a tener en cuenta,...\n23/10/2015 | Destacats, Núvia, Moda | 1\nUs presentem la gran revelació del món nupcial pel 2016, la dissenyadora Patricia Gay. La seva col·lecció mostra una núvia alternativa, urbana i actual amb moltíssima personalitat. Transmet pura elegància, moda en estat pur i un toc molt xic per una núvia poc convencional que busca moda, disseny i preu.


El “Pegasus” català. El Sistema d’Intercepció de les Comunicacions dels Mossos d’Esquadra (SILTEC). - Indymedia Barcelona\nCorreu-e: negreverd ARROBA nodo50.org (verificat)\t 30 abr 2022\nLes intercepcions de les comunicacions de polítics, parlamentaris i periodistes està a casi totes les primeres planes dels diaris d’aquests dies, l’aplicatiu Pagasus de l’empresa israeliana NSO es presenta com la síntesi de l’autoritarisme, ens preguntem per les autoritzacions judicials d’aquestes intercepcions, però ningú es pregunta per la identitat (i rellevància social) d’altres “usuaris” de l’eina informàtica, opositors extraparlamentaris i presumptes narcotraficants i gihadistes no semblen despertar la empatia dels polítics, “societat civil” i medis de comunicació.\nPerò el fet és que no sols l’estat central esta interessat (fins el límit de la morbositat) en conèixer i interceptar les comunicacions de les persones que habiten el seu territori (i més enllà), també estructures de l’estat central a la “perifèria” com las autonomies que tenen serveis policials al seu càrrec (per exemple la Generalitat de Catalunya) també son força llaminers de les dades dels seus “súbdits” (http://negreverd.blogspot.com/2017/09/el-sistema-dintercepcio-de-las.htm ).\nA finals de 2017 la Generalitat va treure a concurs el “Servei d'intercepció i monitorització de les comunicacions per a la DGP” (https://contractaciopublica.gencat.cat/ecofin_pscp/AppJava/awardnotice.p ) el contracte es va formalitzar el 3/9/18 i tenia una vigència de 4 anys amb una possible pròrroga de 2 anys més, així que el contracte està encara vigent fins setembre d’enguany amb la possibilitat d’ampliar-se 2 anys més (suposem que ampliant el pressupost original de més de 4 milions d’euros). Val a dir que no es tracta d’un subministrament, sinó d’un servei, l’espionatge sobre els catalans passa a ser una activitat privatitzada en mans d’una empresa multinacional, concretament EXCEM Technologies (https://excemtech.com/ ).\nEXCEM és un conglomerat empresarial, inicialment dedicada a la exportació de ciment, en el seu si, al voltant de la família fundadora, els Hatchwell, van confluir amb altres poderoses famílies de la construcció com Koplowitz i Hernando, el negoci va fer figa amb la crisi de la construcció i els fundadors es van quedar sols.\nEXCEM com a Grup està molt diversificat, des de l’origen del ciment, fins a fons de habitatges per a lloguer a través de SOCIMIS, també ha estat present en operacions d’intermediació immobiliària bastant dubtoses, com amb el macroepresari del joc Andelson i el seu projecte especulatiu EuroVegas Barcelona.\nJa abans els propietaris d’EXCEM tenien una empresa la MYDAS Soluciones Estratégicas (1988), centrada en la intel·ligència i la seguretat, i que es vincula a les activitats de Mosad a l’Estat Espanyol (Pepe Rei “Itxaurrondo la trama verde” de Txalaparta). MYDAS va ser el ferment original de EXCEM Technologies una empresa dedicada molt especialment al control de xarxes de comunicacions i de fronteres i a les tecnologies militars . A traves de MYDAS el Mosad es relacionava amb el CSID i el CNI espanyols (fundats el primer el 1977 en el govern de la UCD i el segon el 2002 amb el PP).\nEls Governs catalans, en temes de seguretat, sempre han estat uns grans fans del material israelià, com per exemple la tanqueta d’aigua o els aparells per sondejar mòbils.\nEXCEM te un “partenariat” molt íntim amb Verint Systems (https://www.verint.com/es/ ), una altra empresa de seguretat amb capital majoritari israelià subministrador de 2 equips portàtils d’intercepció de mòbils pels Mossos, fa temps, no sabem si encara estan operatiu o els han canviat per altres models més estesos (http://negreverd.blogspot.com/2021/10/lestat-esta-molt-interessat-en-el- ). Verint te una denúncia d’Amnistia Internacional per haver venut aquests sistemes d’intercepció al govern de Sudan del Sud amb diverses desaparicions de periodistes i opositors com a conseqüència.\nSi hi ha aprovació d’un ens judicial, o si la poli és de l’estat de la Generalitat o d’una corporació privada no importa, ens és igual qui ens espia, el que no volem és ser espiats, el que no volem és estat, Generalitat ni corporacions\nRe: El “Pegasus” català. El Sistema d’Intercepció de les Comunicacions dels Mossos d’Esquadra (SILTEC).\nper pg\t 06 mai 2022\nEns estan prenent el pèl de mala manera: Els operadors de telefonia ja enregistren i filtren les converses a les autoritats, i tot el què es faci a través d'Aplicacions com WhatsApp o Telegram funciona igual, perquè ja són els troians que es posa la gent al telèfon voluntàriament.\nCom kuions us penseu que guanyen calers els de Telegram o Signal?!\nSe'ls compra la informació i punt. No cal ficar altres cavalls al mòbil. Si enviem les comunicacions al proveïdor, té més sentit comprar-li la informació al proveïdor que no pas preocupar-se per un, 17 o 9999 esmarfons.