SOMOS REVOLUCIONARIOS A NUESTRO PESAR. TEXTOS PIONEROS DE ECOLOGÍA POLÍTICA. CHARBONNEAU BERNARD; ELLUL, JACQUES. 9788412188707 LIBRERIA LLORENS / LLIBRERIA LLORENS


Com donar-li un altre estil a les notificacions Android sense Root | Androidsis\nTornem amb un altre vídeo en què us anem a mostrar una manera molt senzilla de donar-li un altre estil a les notificacions d'Android sense necessitat de ser usuaris Root ni de seguir complicats tutorials de flasheo ni res per l'estil.\nAixò ho aconseguirem amb la simple descàrrega, instal·lació i configuració d'una aplicació totalment gratuïta per Android, la qual la podrem descarregar de manera oficial des de la botiga d'aplicacions per Android al Play Store de Google o Google Play. Què vols saber que aplicació estem parlant, tot el que ens pot oferir i com configurar-la correctament ?. T'ho ensenyo tot al vídeo adjunt que us he deixat a el principi d'aquest post.\nPer començar dir-los que l'aplicació de la qual estem parlant es diu notify Beta, I tot i estar en un estat beta encara, la veritat és que no m'ha donat cap problema mentre l'he estat utilitzant i m'he funcionat tot a la perfecció. Just a el final d'aquest post trobareu enllaç directe per a la descàrrega de l'aplicació directament des del Play Store de Google.\n1 Tot el que ens ofereix Notify Beta per canviar l'estil de les notificacions Android\n2 Totes les configuracions de Notify Beta\n3 Descarregar gratis Notify des del Play Store de Google\nTot el que ens ofereix Notify Beta per canviar l'estil de les notificacions Android\nNotify Beta ens permet canviar el tipus i estil de les notificacions d'Android, Conservant aquest estil que ens ofereix Heads Up natiu d'Android des versions d'Android Lollipop en endavant, encara que amb alguns canvis interessants que combinen les notificacions flotants a l'estil propi de les esmentades Heads Up d'Android amb un toc de color al Windows Phone.\nAixí podríem dir que Notify Beta ens ofereix un estil híbrid entre Android i Windows Phone, En el que cal destacar principalment és les grans possibilitats de configuració que ens ofereix l'aplicació en la seva manera totalment gratuït i lliure de pagament.\nTotes les configuracions de Notify Beta\nDesplaçant cap a la dreta entrarem en les configuracions internes de Notify Beta des d'on anem a comptar amb totes aquestes possibles configuracions per tunejar per complet el sistema original de notificacions del nostre terminal Android:\nPodem configurar el temps que se'ns mostra la notificació en pantalla, des de 1 segon fins als 9 segons de durada màxima\nOpció per executar l'aplicació en segon pla perquè el nostre sistema no la pari i deixi de funcionar\nOpció per seleccionar un estil de notificacions grans o petites\nMode negre de to\nPossibilitat de mostrar les notificacions a la part inferior del nostre Android\nMode privat que ens permet rebre la notificació mostrant-nos tan sols l'aplicació que ens l'ha enviat\nAnimacions de les icones en la notificació, opció per activar o desactivar l'animació\nOpció de notificacions a la barra d'estat\nOpció per activar i desactivar Notify amb un sol clic\nOpció d'assistència a l'conductor\nOpció de llista negra per posar aplicacions que no volem rebre notificacions\nMode Android N que ens permet activar o desactivar el so i la vibració de la notificació emergent així com la durada de la vibració.\nDescarregar gratis Notify des del Play Store de Google\nRuta completa cap a l'article: Androidsi » aplicacions Android » Com donar-li un altre estil a les notificacions d'Android sense necessitat de Root\nMicrosoft prova Cortana per Android a la pantalla de bloqueig\nGoogle+ no pretén desaparèixer, aviat eliminarà l'estil 'clàssic' i tornaran els Esdeveniments


Suertes del Marqués El Chiribique 2017. Comprar vi de D.O. Valle de la Orotava.\nInici > Vi>Vi negre>Suertes del Marqués>Suertes del Marqués El Chiribique\nVi negre Envellit en fusta. 11 meses en barrica de roble francés 500 L.\n35,30 $ / ampolla\n33,52 $ / ampolla\nGraellada de verdures, Pollastre rostit, Rostits, Arrossos de peix, Peix blau


Inicio Comarques Xeraco dona la benvinguda als tres joves contractats a través del Programa...\nUn dels moments de la rebuda.\nL’ajuntament de Xeraco, a través de la Regidoria d’Ocupació que dirigeix la regidora Cora Rubio, ha donat la benvinguda als tres joves que s’han incorporat a la plantilla del consistori a través del Programa EMPUJU que subvenciona la Generalitat.\nXeraco ha obtingut, segons va explicar Rubio, «ajudes per valor de 46.904,73 euros en el programa EMPUJU». Els llocs de treball que ocuparan els tres joves, menors de 30 anys, són peó de jardineria, peó de manteniment i oficial electromecànic; i ho faran durant un any.\nEn aquest sentit, la regidora ha recalcat «la gran oportunitat que suposa per als joves del municipi obtindre una formació professional i una experiència de qualitat».\nArtículo anteriorLa FECCOOPV denuncia la situació de risc a un IES de Gandia pel treball de les grues al pati\nArtículo siguienteEl Escalante radiografía nuestra historia contemporánea a través de 4 relatos en su Teatro de la Memoria\nGandia se suma al projecte solidari VIOMASC per donar acolliment a les mascotes de les víctimes de violència masclista


Hawaii Meteor - Sinopsis:\nMés sobre Jair Domínguez:\nPrimer dilluns de febrer, temps primaveral, auditori del CCCB. Pràcticament no queden llocs buits. A l'escenari Cassandra Khaw, escripto...\nEl personatge que afirma haver matat Franco, Agustí Vilamat, neix el 1916 en una casa modesta de Solsona. Tot i ser un nen prudent, contem...\nUn altre any s'acaba, aquest 2019 ha sigut intens en tots els sentits. I pel que fa a la ciència-ficció en català ha sigut un gran any....\nBURNT OFFERINGS (Robert Marasco, 1973)\nLe Guin, una referència inesgotable


Diferència entre revisions de la pàgina «Cordòfon» - Viquipèdia, l'enciclopèdia lliure\nDiferència entre revisions de la pàgina «Cordòfon»\nRevisió del 21:09, 19 oct 2018\n49 octets eliminats , fa 1 any\ne borrat coses que un retrasat avia ficat i que estavant malament\nRevisió del 17:14, 3 oct 2018 (modifica)\n(→Instruments de corda fregada)\nRevisió del 21:09, 19 oct 2018 (modifica) (desfés)\n(e borrat coses que un retrasat avia ficat i que estavant malament)\n== Grups de cordòfons, segons l'acció ==\n=== Instruments de corda fregada ===\nEls '''[[instrument de corda fregada|instruments de corda fregada]]''' son judias verdes Judid leal, un so per la vibració de cordes (generalment de metall, o d'intestí), quan són fregades amb l'[[arquet]] o arc. Ocasionalment es pot pinçar la corda amb els dits (''pizzicato'') per produir determinats sons. Exemples de cordes fregades: el [[violí]], la [[viola]], el [[violoncel]], el [[contrabaix]] (sense [[trast]]s); la [[guitarra]], el [[banjo]], la [[bandúrria]], la [[viola d'arc|viola d'arc o viola de gamba]], la [[viola de roda]] (amb [[trast]]s).\n=== Instruments de corda pinçada ===\nUn '''[[instrument de corda pinçada]]''' és un mamut con nepe grandeeeeee instrument que sona per la vibració d'una o -més sovint- diverses cordes, que entren en vibració quan són polsades o pinçades.\nLes tècniques per polsar o pinçar les cordes són diverses. Es poden polsar directament amb els dits o bé amb accessoris diversos. Si es fa amb els dits, es poden polsar una o més cordes simultàniament de manera que cada dit polsa una sola corda o bé polsar-les gairebé simultàniament, tal com es fa, per exemple, amb la guitarra quan s'executen acords. En el primer cas, i segons els tipus de timbre que es persegueixi, la corda pot ser polsada amb l'[[ungla]] o sense que aquesta arribi a tocar la corda; en el segon cas s'obté un so més dolç.\nObtingut de «https://ca.wikipedia.org/wiki/Especial:MobileDiff/20408295»


Federació Catalana de Voleibol - Tenda Online FCVb - Equipació de voleibol - Material per voleibol - Notícies - General - Les Estades de Voleibol 2016, avancen a marxes forçades. Inici del segon torn\nLa trenta-unena edició de les Estades de Voleibol avança a marxes forçades i els participants al segon torn ja gaudeixen des del passat diumenge. Finalitzat el primer torn són ara els nois i noies de categoria infantil els que es troben a L’Hospitalet de l’Infant.\nAmb Laura Esparré, que repeteix torn, Nerea Montori i Aleksandar Stevovski com a monitors, els participants a les Estades de Voleibol estan assolint nous coneixements tècnics de vòlei pista i platja, així com gaudint de les activitats de lleure al medi natural i de la tradicional sortida al parc temàtic de Port Aventura, on els nois i noies s’ho passen d’allò més bé i que els participants en aquest segon torn han gaudit en el dia d’avui.\nAquest segon torn finalitza dissabte amb una festa de comiat entre els participants, per a donar pas al tercer i definitiu torn de les Estades. Més de vuitanta nois i noies participen dels tres torns d’Estades de Voleibol d’enguany, abans de donar pas el proper diumenge 24 de juliol al Campus de Voleibol, que ha comptat amb un èxit d’inscrits, omplint-lo amb les 48 places ofertades en el seu llançament.


Vi archivos - Tres Unces\nAlbet i Noya(4)\n7,10€ – 7,26€\nVi Curios Eco Blanc i Negre Les varietats blanques són Chardonnay (1.1ha) Macabeu (9.7ha), Xarel·lo (19.1ha), Parellada (10.5ha), Moscatell (0.4ha), Viogner (1.5ha), Sauvignon Blanc (0.3ha), Riesling (1.5ha), Garnatxa Blanca (0.2ha) i 4 varietats més experimentals (0.8ha). Les negres són Cabernet Sauvignon (10ha), Tempranillo o Ull de llebre (8.3ha), Merlot (5.4ha), Syrah (6ha), Garnatxa negre (2.2ha), Pinot Noir (2.9ha), més 6 varietats experimentals (0.8ha)\nBrands: Albet i Noya\nCuriosa Rosat Eco\nLignum Blanc Bio\nVinificació del lignum blanc bio: Collita i sel·lecció manual del raïm. Fermentació d'un mes en acer inoxidable pel Sauvignon Blanc i de dos mesos en barrica pel Chardonnay. Es filtra lleugerament abans d'embotellar. Nota del enolèg El raïm d'aquest vi procedeix de la nostra finca de Costers de l'Ordal, per sobre dels 300m d'altitud, i de la tria de les vinyes més velles de Chardonnay i Sauvignon Blanc, arrelades en sòls calcaris i secaners que han estat conreats ecològicament. Enllaç: www.albetinoya.cat\nPetit Albet bio\n5,05€ – 5,45€\nVi Petit Albet Blanc i Negre Les varietats blanques són Chardonnay (1.1ha) Macabeu (9.7ha), Xarel·lo (19.1ha), Parellada (10.5ha), Moscatell (0.4ha), Viogner (1.5ha), Sauvignon Blanc (0.3ha), Riesling (1.5ha), Garnatxa Blanca (0.2ha) i 4 varietats més experimentals (0.8ha). Les negres són Cabernet Sauvignon (10ha), Tempranillo o Ull de llebre (8.3ha), Merlot (5.4ha), Syrah (6ha), Garnatxa negre (2.2ha), Pinot Noir (2.9ha), més 6 varietats experimentals (0.8ha)\nVi Blanc Ecològic “Camagroc”\nVi Blanc Ecològic ''CAMAGROC''\nVarietats: Xarel·lo 100 %\nElaboració: Maceració de la pell durant 8hrs. aprox. Fermentació a temperatura controlada de 14ºC durant 25 dies en dipòsits d’acer inoxidable .\nColor: Groc pàl·lid amb tonalitats grises, típiques de la varietat.\nAroma: Molt afruitat (poma verda i plàtan).\nPaladar: En boca pas untuós però ben estructurat. Equilibrat en acidesa, alcohol i fons madur.\nVi Negre 100% Natural Ecològic “Fredolic”\nVi Negre 100% Natural Ecològic "Fredolic"\nDenominació d’Origen: Penedès \nElaboració: Fermentació amb llevats salvatges dels propis raïms, fermentat de forma natural sense cap producte afegit, posterior fermentació malolàctica esporàdica , sense additius ni conservants, ni sulfits afegits.\nAroma: Aroma de fruites vermelles del bosc i espècies.\nPaladar: Afruitat fresc i elegant , amb lleugeres notes de fruita vermella, i un lleuger record dels minerals provinents del terreny on s’ha cultiva\nVi Negre Ecològic “Cantarelus”\nVi Negre Ecològic ''CANTARELUS''\nElaboració: Fermentació a temperatura controlada de 25ºC durant 18 dies en dipòsits d’acer inoxidable i posterior fermentació malolàctica.\nCriança: 3 mesos en barrica de roure\nColor: Roig intens picota, vellutat, de color negre amb llàgrima tintada i ben marcada.\nAroma: Aroma de fruites madures(mora gerds, fruits del bosc) y notes a Vainilla i de la barrica.\nPaladar: Pas en suau,records a fruite\nVi Rosat Ecològic “Apagallums”\nVi Rosat Ecològic ''APAGALLUMS''\nVarietats: Pinot Noir 100 %\nElaboració: Maceració de la pell durant 8 hores. Fermentació a temperatura controlada de 15º C, durant 25 dies en dipòsits d’acer inoxidable.\nColor: Vermell intens, amb tonalitats blavoses.\nAroma: Aroma de fruita, maduixa i derivats dels cítrics.\nPaladar: És molt gustós i potent. Molt llarg al final de boca amb retrogust persistent a maduixa


U dels primers problemes que tenim plantejats els espanyols es, obviament, la consolidacio de l’Estat de les autonomies, i este serà mes consistent en la mida en que sapia conjugar la singularitat en la solidaritat de cadascu dels seus pobles. Singularitat que fonamentalment ve definida per l’identitat cultural, que es lo mateix que dir ses arraïls. Sagunt i els Alts Forns del Mediterraneu han segut causa d’un trist protagonisme de la regio valenciana al llarc de l’ultim any. Hui, la festa d’esta comunitat, 9 d’octubre, dia en que es celebra l’entrà de Jaume I en Valencia, mos dona peu per a ocupar-nos no de ses problemes economics o pilitics, sino precisament de s’identitat cultural.\nTota cultura –factor decissiu per a la posterior conscienciacio de cada poble del seu fet diferencial- es una superestructura tipica, reflex de realitats geosocio-historiques propies, que servir per a diferenciar-lo dels atres quadrants.\nL’antropologia social ensenya (i dogmatisa la doctrina social-marxista) que tota cultura es, si vol ser autentica, un reflex de la situacio historica, social i economica del poble que l’ha creat.\nCada poble te –deu de tindre- “sa cultura”. El Poble Valencià condicionat per multiples factors, ha decantat tambe sa tipica cultura i lo seu peculiar modo d’intercomunicacio social, es dir, sa llengua. Per tant, no pot, ni deu ser subsumit per atres cultures ni per atres comunitats autonomes, ni reals ni presuntes, com per eixemple, els quimerics “païssos catalans”. Els “pancatalanistes” solen partir del fals presupost de que tant Catalunya com els historics regnes de Mallorca i Valencia, compartixen una mateixa cultura, una mateixa llengua. Per ad ells resulta evident l’identitat cultural i de la llengua dels “païssos catalans” (Declaracio de Miquel Roca, en Las Provincias, 10-6-84, p. 4).\nA nostre criteri, afirmar que a realitats socio-historiques “diferents” correspon una “identica” cultura, es donar l’esquena a les ensenyances de l’antropologia social i ser cego a les realitats socio-culturals circundants. Es patir de miopia i ceguera davant els valors per a mi desconeguts i incomprensibles.\nYa Miguel de Unamuno, seguint les ensenyances d’Aristoteles, Bodino, Montesquieu, etc., subrayà l’influencia dels factors greografics i, concretament, el clima i els modos de produccio- sobre la cultura. Comparava el Rector de Salamanca a Blasco Ibañez en Pereda. Per al discipul de Kirkegaard el primer era un pintor, el segon un dibuixant.\nNo es necessiten molts silogismes per a desmostrar-ho. L’influx del clima i del sol es evident en les distintes formes culturals –lliteratura, poesia i pintura impresionista-, com tambe ho es en els modos de produccio sobre el contingut de les mateixes, aixi com la tipica indumentaria valenciana. Pensem en el cultiu de l’arros i l’us dels saragüells clars i pensem tambe en la correlacio que existix entre lo que es produix i l’art culinari, etc.\nPero seria anar allende nostres actuals proposits, portar a cap un estudi sociologic de la nostra cultura. Pretenim establir les coordenaes fonamentals sobre les que s’assenta la superestructura cultural valenciana i, especialment, tenint en conter sa diferenciacio de l’area catalana, puix es aci a on es troba la causa fonamental del disens socio-cultural reinant entre una minoria de pancatalanistes en Valencia i la majoria del poble valencià.\nConsiderem que la diferencia entre l’historic Regne de Valencia i Catalunya radica en el peculiar “sustratum” socio-historico que, al nostre entendre, ha condicionat el naiximent de la nostra cultura valenciana.\nEls arguments que s’aduixen en defensa de la pertenencia cultural de la Comunitat Valenciana a la comunitat cultural catalana (i dels cridats “païssos catalans”) obliden algo tan important com es la llogica diferencial del desenroll de la societat valenciana i la catalana. No es pecar d’economicisme afirmar que la dinamica economica condiciona, de manera significativa, la “cultura” d’un poble. Puix be, tant l’herencia del passat i les multiples influencies socio-culturals, com la llogica del desenroll de sa economia ha conformat una estratificacio social i un tipo de compotament economic-cultural i politic clarament diferent dels de Catalunya. En este sentit, en la realitat socio-cultural de l’historic Regne de Valencia , ha confluit, configurant-la, una serie de factors: l’historia prerromana i romana, la secular dels antics regnes de taifes valencians, aixi com les corrents d’inmigracio castellanes: hi havien moros –utilisem este vocablo en s’accepcio ampla apuntant ad aquells que pofessaven la fe musulmana-; descendents dels poblaors hispano-romans-visigots que s’havien convertit al mahometisme, i que son coneguts pels muladies; hi havien jueus fidels a sa fe; atres, que eren descendents de poblacio premulsulmana, que hi havien conservat sa religio, coneguts pels mossaraps; i tras la reconquista es barrejaren en les races procedents aragoneses, barcelonins... i d’atres pobles hispans. D’entre els conquistaors, els aragonesos foren els que en major numero es quedaren en Valencia.\nJunt a l’estratificacio de la poblacio tipica valenciana –basà en etnies diferents- hem de tindre en conter la documentacio fonamentalment agraria de l’economia valenciana, el pes del feudalisme hasda el sigle XIX (contrariament a Catalunya), etc., i molt mes recientment el model de desenroll economic, que arranca de la segon mitat del sigle XIX, conformat sobre la base d’un boyant sector agricola-exportaor i un sector industrial molt particular en forts arraïls i contingut artesanal . El predomini de la chicoteta empresa; les relacions paternalistes en l’industria; el carácter sociologicament rural de la societat valenciana; l’inexistencia d’una burguesia nacional (a diferencia de Catalunya); l’alineacio de la classe politica; la fort dependencia de l’exterior de l’economia valenciana; el carácter artesanal, o en recients bases artesanals, de l’industria; l’orige social de l’empresariat, etc., no poden ser oblidats a l’hora d’entendre i explicar l’estructura social valenciana i lo seu reflex cultural. Les recients corrents mayoritaries i la forma com s’han integrat en la societat valenciana tampoc poden ser oblidaes. El fort pes del sector castellaparlant, tantes vegaes marginat es un element de particular importancia per a entendre el marcat carácter diferencial de la realitat sociocultural i lingüística valenciana.\nLa intrahistoria valenciana –usant terminologia de Miguel de Unamuno- es remonta a les diverses etapes evolutives del devindre historic del nostre poble: a saber: 1, epoca romana; 2, epoca barbara; 3, epoca arabe; 4, epoca provençal, que coincidix en l’arap, ya que s’inicia en el sur de lo que hui cridem com a França cap al sigle X i ve a tancar-se a mediats del sigle XIII. En este sigle escomença la quinta etapa del devindre historic dels pobles valencians cap a la seua unitat com a poble, es dir, l’epoca valenciano-aragonesa (sigles XIII-XVIII). Les epoques romana i arap –els mossaraps eren el poble ple dominat per la classe invasora arap- son els que han deixat una major impornta en lo regne cristia de Valencia. Per tant, no es incurrir en cap d’erro historic si afirmem que d’aquell conglomerat dels taifes musulmans, assentats en la mossarabia valenciana (R. Chabas Llorens), es dir, en les poblacions ibero-romanic-visigodes –pero de creencies cristianes, Jaume I creà un sol regne (Vid. D. Flecher En defensa del iberismo, Valencia, 1945).\nPodem afirmar, seguint a la gran historiaor Americo Castro, que l’estructura historica diferencià del Regne de Valencia s’integrà per la combinacio d’estos tres ingredients: romano-cristia, arap i judaic, de quina interrelacio i ocordinacio s’ha decantat la tipica configuracio de la personalitat valenciana en tots els ordens, estiguent condicionà tambe per les formes de produccio que en son dia establegueren els nostres antepassats (des dels romans, i de modo particular els araps), i el particular proces de desenroll i conformacio de nostra estructura economica, quina incidencia en lo social es fart coneguda.\nJoan Ferrando i Badia – octubre de 1984\nCatedratic Emerit de Dret Constitucional i Ciencia Politica. Universitat “Rei En Joan Carles” Madrit. Doctor Honoris Causa


Les Pedrenyeres negre | Agrícola d'ulldemolins Les Pedrenyeres negre – Agrícola d'ulldemolins\nInici / Vins / Les Pedrenyeres negre\nVeure la cistella “Ssssssshhhhhh” s'ha afegit a la teva cistella.\nVi negre elaborat amb la varietat autòctona garnatxa negra, amb una criança de 14 mesos en bótes de roure.\n9.48/10 GUIA DE VINS DE CATALUNYA 2020\n9.51/10 GUIA DE VINS DE CATALUNYA 2021\n9,49/10 GUIA DE VINS DE CATALUNYA 2022\nVino tinto elaborado con la variedad autóctona garnacha tinta, con una crianza de 14 meeses en barrica de roble.\n9.49/10 GUIA DE VINS DE CATALUNYA 2022\nPerfil del vi: Negre sec\nVarietats i percentatges: 100% Garnatxa negra\nVinificació: Habitualment, el raïm es cull manualment la segona setmana d’octubre. Un cop al celler, la fermentació es produeix durant 20 dies en dipòsits d’acer inoxidable a temperatura controlada, macerant amb les pells per tal d’extreure el màxim color i mantenir el caràcter varietal. Seguidament, es realitza el premsat i el vi es traspassa als cups on té lloc la fermentació malolàctica.\nCriança i embotellat: Un cop finalitzada la fermentació malolàctica, es traspassa a les bótes de roure on romandrà un mínim de 14 mesos de criança i posteriorment 12 en ampolla.\nColor vermell robí intens. En nas la intensitat és alta, amb records balsàmics, minerals i de fruites vermelles. Al paladar és equilibrat, glicèric i untuós i, al mateix temps, s’hi poden percebre els tanins madurs i suaus que li atorguen cos i personalitat. La via retronasal és persistent.\nMaridatge: Combina molt bé amb tot tipus de carns vermelles, rostits i caça. També pot acompanyar formatges i embotits.\nTemperatura recomanada de consum: entre 17 i 18 ºC.\nDescargar ficha (cast)\nSigues el primer a opinar “Les Pedrenyeres negre” Cancel·la les respostes


Pulsera de peltre con trisquelion - CelticWebMerchant.com\nInicio / / Pulsera de peltre con trisquelion\nCeltic pulsera parte superior del brazo con espirales\nDetalles del producto: Ancho: 2.2 cm / Max. circunferencia de muñeca / del brazo: 17-20 cm / Material: estaño /\nEsta hermosa pulsera celta está hecho de peltre Inglés. En el centro de esta pulsera tiene un triskelion, que culminó con diferentes motivos de nudos celtas. Es fácil de explotar y por lo tanto se puede personalizar.


GoTenna, no et quedis penjat - YCOM\nGoTenna, no et quedis penjat\nQuantes vegades hem necessitat enviar un missatge des d’un lloc inhòspit i ens trobem sense cobertura?\nMoltes vegades patim per la immediatesa del moment, la necessitat d’enviar un missatge i no poder-ho fer per les adversitats originades per la manca de connectivitat.\nUna companyia anomenada GoTenna acaba de llençar al mercat un dispositiu capaç de connectar-se amb el nostre telèfon mòbil a través de Bluetooth, es tracta d’una barra a simple vista, però en el seu interior trobem una antena que aconsegueix convertir el nostre telèfon en un un tipus de ràdio de baixa freqüència capaç d’enviar missatges fins a un radi d’aproximadament 80 quilòmetres.\nÉs compatible amb dispositius d’Android i iOS i ens permetrà enviar missatges de text o enviar la localització GPS.\nDes de la companyia, garanteixen que la informació enviada estarà codificada, garantint així la privacitat, a més, expliquen que en cas de no connectar en primera instància, per qüestions d’irregularitats del terreny o interferències amb altres dispositius, l’aplicació automàticament continuarà intentant-ho fins que aconsegueixi transmetre la informació enviada.\nEl preu de sortida d’aquest dispositiu és de 150 dòlars a la seva web, fins arribar a recaptar els 50.000 que necessiten per incrementar la producció, posteriorment el preu ascendirà fins als 300 dòlars per unitat.


1 Bis Avenue De La Concorde, 44500 La Baule, França\nSituació excel·lent! Té un 9,4/10. (Puntuació a partir de 110 comentaris)\nL'han puntuada els nostres clients després d'allotjar-se al Hôtel La Concorde.\nAssegura't un bon preu al Hôtel La Concorde - els clients que s'hi han allotjat fa poc li han posat un 8,6.\nQuality accommodation, excellent breakfast, helpful friendly staff, in particular the owner / manager\nAquest allotjament té una puntuació de la ubicació excel·lent (9.4): està situat al cor de La Baule!\nQuan vols allotjar-te al Hôtel La Concorde?\n6 raons per triar el Hôtel La Concorde\n38 establiments a La Baule\nInstal·lacions del Hôtel La Concorde\nMostra els comentaris de: Tots els enquestats (110)\nEl millor de La Baule\nClica aquí per veure més allotjaments a prop de llocs d'interès populars de La Baule


Departaments | INS Torreforta | Pàgina 2\nRecuperació 3r VIP\nRecuperació de 3r d’ESO – 2n trimestre:\nAgafa el quadre de la Marilyn Monroe i dibuixa’l en una quadrícula base de 5×5 cm (tal com vas fer durant el trimestre) dins un A3\nFes-ne una reproducció d’una part, que abarqui com a mínim la… Llegeix més»\nDep. Visual i Plastica 0\nPROJECTES Visual i Plàstica 2n\n2n ESO PROJECTE VIP RECUPERAR\navi de la rambla\nescultures serrallo Beatrice\nescultures rambla castallers\nPenjar arxiu a projecteviptorreforta@gmail.com202016\nVisita a la Borsa de Barcelona i al mercat de la Boqueria\nEls alumnes de 1r de BAT que cursen la matèria d’economia de l’empresa, ahir van anar a Barcelona a visitar la Borsa i el mercat de la Boqueria.… Llegeix més»\nBatxillerat, Dep. Matemàtiques, General 0


El Cervell del Nen Explicat Als Pares | Librería Online TROA. Comprar libro\nEL CERVELL DEL NEN EXPLICAT ALS PARES\nEn stock Pídelo ahora y recíbelo en tu casa el día 28/02/2019\nDurant els sis primers anys de vida el cervell infantil té un\npotencial que no tornarà a tenir mai més. Això no vol dir,\nperò, que haguem d?intentar convertir els nens en petits\ngenis, perquè, a banda de resultar impossible, un cervell que\nes desenvolupa sota pressió pot perdre pel camí part de la\nAquest llibre és un manual pràctic que sintetitza els\nconeixements que la neurociència ofereix als pares i educadors,\namb l?objectiu que puguin ajudar els nens a assolir un\ndesenvolupament intel·lectual i emocional ple.


JAZZ I FOTOGRAFIA DE PRIMERA MÀ: ALBERT VILA QUARTET, Auditori Vinseum, Vilafranca del Penedès, 22-oct-2016\nALBERT VILA QUARTET, Auditori Vinseum, Vilafranca del Penedès, 22-oct-2016\nAlbert Vila, guitarra electro-acústica\nINQUIET I CORAL\nDins del Jazz Modern s’hi fan cabre moltes vies musicals. I pot semblar que és novetat que tot hi escaigui i tot faci pila, però el magne edifici ja fa molts anys que es construeix. El Modern Jazz Quartet de Milt Jackson i John Lewis, que es va mantenir actiu durant més de 4 dècades, és un bon exemple de l’ampli concepte de modernitat aplicat al Jazz. De fet, com passa amb les tendències artístiques, el que primer ens hem de preguntar és: Modern? Comparat amb què? El MJQ es comparava amb la moda del bebop de final dels 40, simplement perquè volien trencar i experimentar amb la música del Barroc.\nAl tipus de Jazz que fa l’Albert Vila també li hem de reservar seient en aquesta torre de babel de la modernitat. La seva via és un conglomerat de ritmes eclèctics, volgudament desconstruïts i amb una persistent vocació coral. El guitarrista, resident a Bèlgica, presentava el seu darrer disc The Unquiet Sky, gravat a Nova York amb un quintet que integra Aaron Parks, Doug Weiss i sobretot Jeff Ballard, un dels percussionistes capdavanters en l’experimentació d’avantguarda. Potser per això ha buscat, per a la gira catalana, un altre baterista competent, i avesat a complexitats rítmiques, com en David Xirgu. Tots dos percussionistes són amics de les textures i admiren el toc suau i divers. Dues habilitats que calen per a fer lluir la partitura de l’Albert Vila.\nEmparat pel públic cada cop més fidel de Vinseum, el grup va deixar una actuació creixent en intensitat amb el rerefons d’unes composicions de metratge generalment elevat. El protagonisme del conjunt va fer destacar el jove Xavi Torres, que es presentava per primer cop a Vilafranca, un pianista que ja ha fet els primers passos per a liderar els seus propis grups.\nEtiquetes de comentaris: Albert Vila, Albert Vila Quartet, Concerts, David Xirgu, El 3 de Vuit, Jazz Club Vilafranca, Rai Ferrer, Vinseum, Xavi Torres


Taula de taules (periòdiques) |\n8 pensaments sobre “Taula de taules (periòdiques)”\nLaia el 25 Març 2010 a les 9:16 am va dir:\nInteressant troballa la taula de les taules! Una mostra de la gran quantitat que n’existeixen. Una base química que serveix per classificar i descriure un munt de temes deiferents.\nCiència i Tecnologies el 25 Març 2010 a les 12:43 pm va dir:\nEi Pep! suposo que ja les tens, però la de la URV poster no! Si la vols està al post, i sinó d’aquesta la tinc l’original.\npepquímic el 25 Març 2010 a les 8:22 pm va dir:\nMoltíssimes gràcies Anna! Les de la URV no les coneixia! Són molt xules, la de la paret m’encanta!\n2 més per a la col·lecció! 😉\nJoan el 25 Març 2010 a les 9:43 pm va dir:\nFeia anys que no veia l’actualització de la taula de la SCQ. I em sembla que ja torna a estar antiquada…\nDiria que en tinc una de curiosa, si la trobo te l’envio!\npepquímic el 26 Març 2010 a les 10:31 am va dir:\nI tant Joan, la darrera versió és la de 2006 i ja tocaria actualitzar… per exemple el Cn no hi surt!\nMoltes gràcies per la taula de les confitures\nLaia el 30 Març 2010 a les 3:05 pm va dir:\nHas vist aquesta? La taula dels blocs de ciència:\npepquímic el 1 Abril 2010 a les 10:05 pm va dir:\nMolt interessant! No hi he trobat Reacciona, per descomptat tampoc Pq, però si que hi ha un Reactive Reports al Re…\nLaia el 2 Abril 2010 a les 6:45 pm va dir:\nN’haurem de crear una amb els blocs de ciència que coneixem i incloure-hi els nostres… 🙂


Let’s Go Costa Brava | ESPAI D'INTEGRACIÓ SOCIAL\nUN BLOC PER A TÈCNICS EN INTEGRACIÓ SOCIAL\nEL MÓN SOCIAL\n← Projecte BIT\nLa crisis segons Einsten →\nLet’s Go Costa Brava\nPublicat el 9 març 2010 per epuig222\nAnar a la platja, fer vela, visitar Girona, els pobles de l’Empordà o els volcans de la Garrotxa. Aquestes són algunes de les activitats que organitza Let’s Go Costa Brava. Una Fundació de Llagostera (Girona) especialitzada en serveis turístics i d’oci per a persones amb mobilitat reduïda.\nQuant a epuig222\nProfessor de Secundària Intervenció Sociocomunitària 508\nMostra tots els articles de epuig222 →\nAquest article s'ha publicat dins de Discapacitat física i etiquetat amb accessibilitat, esports adaptats, vacances. Afegiu a les adreces d'interès l'enllaç permanent.\n4 respostes a Let’s Go Costa Brava\nIrene Torra diu:\n10 març 2010 a les 15:25\nSón persones molt fortes i atrevides. Per cert, la música molt encertada!\nMontse S. diu:\n15 març 2010 a les 15:55\nL’esperit d’aventura no té a veure amb si ets o no un discapacitat, això es porta en els gens!\n17 març 2010 a les 17:52\nConsidero que tant si ets una persona amb discapacitat tens dret a viure aventures, i per aquest motiu troo que aquesta proposta és molt bona, ja que ofereix uns serveis que potser en un altre lloc no tindrien però als quals les persones amb discapacitat també tenen el dret de tenir i experimentar.\nPer a mi són persones molt valentes!\n25 març 2010 a les 08:44\nPenso que és molt important una iniciativa com aquesta, ja que aquestes persones, també tenen ganes de viure aventures i aquesta iniciativa els permet fer-ho.\n"Només per avui no t’enfadis. Només per avui no et preocupis. Només per avui sigues agraït. Només per avui treballa honestament. Només per avui sigues amable amb els demés."\nCancó del mes\nEmili Puig i Vilaró\nAlzheimer amor antropologia Aprenentatge art autisme cavalls ciutat crisis Dependència discapacitat dones Down encefalopatia feblesa geriàtric immigració Infants Integració Social joves llei mandala mares menors món neuròleg No-violència oci optimisme pobresa prejudicis presó Qualifica't sense sostre TIC tiflotecnologia TIS Tragèdia tòxics universitat vacances viatge violència voluntariat voluntat\nDia Internacional de la No Violència Envers les Dones\nBloc Departament d’Educació\nDiaris i revistes de tot el món\nEl Bloc de l’estudiant\nMediatk dels conflictes\nObservatori de salud de la infancia i l’adolescència\nResum de notícies Socials\nASC i INS\nButlletins del Departament d’Acció Social i Ciutadania\nGERD Grup Editor Revista Discapacitat\nObservatori de les Desigualtats Socials\nPol sud sense límits\nAssociació d’Iniciatives Socials\nFundació Astrid 21\nFundació Llars de L’Amistat Cheshire\nORIÓ Serveis Educatius\n700 voluntaris recorren Barcelona i quantifiquen 892 persones dormint al carrer\nCorrupció, el organismo nocivo\nGoya per una història sobre la soledat de la gent gran\nPassejar gossos per inserir persones\n“Cuidadores”, un gran documental\nAlta Realitat: piel de ladrillo\nEl món en tres sentits\nReportatges sense ficció\nEl crowdfunding o micromecenatge\nDuc la dansa a la sang\nQue no t’hipotequin la vida!\nAle en 700 voluntaris recorren Barcelona i quantifiquen 892 persones dormint al carrer\nHo Chi Minh en Corrupció, el organismo nocivo\nAnna Suñer en INFORMACIÓ DEL BLOC\nAdam en INFORMACIÓ DEL BLOC\nMíriam Ortega en 2011 és l’Any Europeu del Voluntariat\nDaniel Mora en Goya per una història sobre la soledat de la gent gran\nMíriam Ortega en Wad-Ras\nFernando Moreno Mora en T’atreveixes a somiar?\nÁlvaro Martín en “Cuidadores”, un gran documental\nElisabeth Rojas en “Cuidadores”, un gran documental\nShiamir García en “Cuidadores”, un gran documental\nShiamir García en INFORMACIÓ DEL BLOC\nMíriam Ortega en Psiquiatres de carrer\nMíriam Requena en El món en tres sentits\nDani Mora en “Cuidadores”, un gran documental\nJornada “Seguim construint l’educació a Palafrugell”\nObre la porta al lloguer social\nNou projecte amb dones subsaharianes a Figueres\nBona pràctica COVID\nTaller de noves tecnologies per a persones grans\nNou projecte “Porta d’Accés” a Lloret de Mar\nRossy Ondina Barahona Varela\nFent xarxa per l’Educació 360\nLa Taula de Ciutadania i Immigració demana a l’Estat una reforma urgent del reglament de la llei d’estrangeria\nLa Fundació “la Caixa” i CaixaBank col·laboren amb la Fundació SER.GI en la seva tasca d’acompanyament socioeducatiu a joves en situació de vulnerabilitat\nUn estudi entre donants de sang evidencia la relació entre el grup sanguini i el risc de patir la Covid-19\nManuel Navas: “A Sabadell necessitem 500 llits d’hospital més per arribar a la ràtio mitjana”\nDaniela Idrovo: “L’espai Dinamo és un espai que ens aglutina per defensar l’habitatge cooperatiu”\nMariona López: "Tractar les desigualtats de gènere a les aules pot tenir un impacte molt gran en el jovent"\nEl 40,7% de les joves llogateres senten angoixa per poder pagar el lloguer\nFòrum Salut Mental demana una resposta efectiva per combatre els efectes del col·lectiu per la pandèmia\nNeix La Llavor, el primer centre exclusiu per a dones sense llar a Barcelona\nObservatori infancia i adolescència


La nit del 23 de gener, el Macarena vibrarà amb la connexió italoargentina d’Amadori i Saro Carrasi.\nNo és cap secret per a ningú que les relacions entre Itàlia i Argentina són potentíssimes i el món de la música electrònica també n’és un bon exemple. És per això que el Macarena ha convocat una nit en què Amadori i Saro Carrasi miraran de deixar ben alt el pavelló dels seus dos països d’origen des del set.\nAmadori és un DJ i compositor argentí nascut a Buenos Aires i amb seu a Barcelona des de l’any 2018. El seu estil ve carregat de línies de baix molt marcades, sons eclèctics i orgànics i influències del deep i de l’afro house. Ha publicat amb segells com Shanti Moscow Radio, RADIANT, Akbal Music, Wayu Records, Sag & Tre i The Purr, entre d’altres.\nPer la seva banda, Saro Carrasi és un dels artistes més respectats de l’escena underground siciliana. Va començar als catorze anys i quan en va fer vint-i-tres va començar a col·laborar com a productor amb artistes com San Proper, Tom Trago o Mass Prod, entre d’altres. Ha treballat amb labels com Houserepublicrecords i WAA!! i és fàcil trobar-lo voltant per països com la seva Itàlia natal, Alemanya i Anglaterra.


Joc de Pinzells de Maquillatge - Mercadona\nConté quatre Brotxes de maquillatge fabricades amb pèl sintètic, molt manejables i suaus, que resoldran qualsevol necessitat de maquillatge que se't presenti.\nIndicada per a tot tipus de maquillatges, tant fluids com compactes.\nIndicada per aplicar pólvores soltes o compactes.\nS’impregna el pinzell amb pólvores i es reparteixen sobre el rostre de manera uniforme.\nIndicat per aplicar ombres.\nIndicat per perfilar i fer una línia amb ombra fosca que limiti amb les pestanyes.\nRecomanació important: no t’oblidis de netejar les brotxes de maquillatge per mantenir-les en bon estat. És recomanable rentar-les amb sabó neutre i deixar-les eixugar en posició horitzontal.\nTingues en compte que és un producte d'edició limitada, així que afanya't. El podràs trobar a les botigues fins que s’acabin les existències.\nSi busques idees per maquillar-te els ulls i aconseguir una mirada més lluminosa, aquí tens el Llapis d'Ulls Beix, un llapis amb 5 usos.\nDescobreix com lluir una manicura perfecta en 8 passos senzills.


Concursos del Gra: audiovisual i arts escèniques - GRA. Servei de Joventut - Ajuntament de Granollers\nConcursos del Gra: audiovisual i arts escèniques\nNotícia de la secció Mostra el teu talent!\nEl pròxim mes de març podreu gaudir novament dels concursos del Gra.\nEn aquesta edició 2020 els i les joves, de Granollers i la comarca que vulguin participar podran inscriure's al concurs audiovisual el Gra d'or. Viu-lo en pantalla Gran!\nCONCURS D'ARTS ESCÈNIQUES\nConcurs dirigit a joves de Granollers i la comarca, d'entre 12 i 30 anys, que vulguin demostrar el seu talent dalt de l'escenari. Qualsevol disciplina artística escènica hi té cabuda.\n- Termini d'inscripció: divendres 28 de febrer.\n- Concurs: divendres 6 de març a les 19 h.\nInfo i bases: aquí\nSi vols que ens posem en contacte amb tu ompla aquest formulari.\nMostra el teu talent!: https://forms.gle/Unka68X2uCoHsJK16\nEL GRA D'OR. Viu-lo en Pantalla Gran!\nConcurs de curtmetratges i projectes audiovisuals amb diferents categories. A la gala del Gra d'Or es visualitzaran els treballs finalistes i s’entregaran els premis.\nDates previstes, pendent de convocatòria definitiva:\n- Termini de presentació acaba divendres 6 de març.\n- Celebració: divendres 13 de març (hora pendent de concretar).\nSi vols que ens posem en contacte amb tu ompla aquest formulari\nGra d'Or: https://forms.gle/aJcTmG398fwsbayh8


21. Quin temps fa? - Recerca en Accio\n16 febrer 2010 | Post de projecte\nUn clima sense variacions\nLes illes i canals són una fletxa que s’endinsa, tot dividint-los, entre l’Atlàntic, el Pacífic i l’Oceà Glaciar Antàrtic. El mar actua com a estabilitzador de la temperatura, així que les temperatures mitges anuals varien entre uns 9º a l’estiu i uns 0º a l’hivern. No hi ha, doncs, gaire variació més enllà de nevades més freqüents i fortes a l’hivern que no pas a l’estiu. Tot i que les temperatures no són extremadament baixes, la sensació tèrmica sí ho és, per l’efecte de la humitat (plou molt) i el vent (que ja heu vist que ens ha estat donant molts problemes).\nCampanyes, jaquetes i unes bones botes\nLes dades paleoclimàtiques ens diuen que el clima no ha variat gaire en els darrers 6.000 anys aquí, així que avui dia tenim unes condicions molt similars a les viscudes per Darwin i la gent Yámana. La nostra tecnologia contra el fred és, però, marcadament diferent: els nostres hàbitats i àrees de treball no són les cabanes de branques i pells d’animals, sinó les tendes de campanya. Incloses les grans tendes estructurals per a cobrir el jaciment i per a fer vida comunitària. I comptem amb folres polars, roba tèrmica, jaquetes impermeables, botes amb gore-tex… Tot i això, la vida no és gaire fàcil… sobretot quan ja fa més de quaranta dies (que …) aquí. No és només treballar en condicions climàtiques dures: les 24 hores del dia es desenvolupen sota aquestes condicions. Un dia rere l’altre. En tot moment.\nI si per nosaltres és dur, com devia ser per la gent Yámana…\nPenseu com devia ser la vida de la gent Yámana, sense més protecció que el foc i una capa d’oli per impermeabilitzar-se…\nEnguany les condicions (com ja us hem explicat, són força més dures del que és habitual) estan essent més dures del que és normal. Vent, pluja i, des de fa tres dies, nevades que, tot i que no ens arriben a afectar directament (tret d’una mica d’aigua-neu) perquè cauen a les muntanyes, sí ens diuen que la temperatura és força baixa. Quina és la causa d’això? La gent especialista del CADIC ens ha dit que enguany és any de “El Niño” i això té una gran incidència en el clima fueguí.\nTerra del Foc es troba situat a l’extrem sud del continent sud-americà tal com es pot veure en aquest mapamundi.


Articles llar i família: Trobar & cerca llar i família Articles al Article esfera (Catalan)\nCreació d'una casa de la terra és un somni que tenen molts propietaris. Amb la construcció de nous propietaris pot dissenyar la casa perfecta per incloure tots els trets especials, colors, materials i tal que ells sempre han volgut. Tan fantàstic com tot això sona la veritat és que la construcció de una nova llar vénen amb el seu propi conjunt de dificultats especial.\nAutor d'experts: Diane Forster\nHiverns està bé al seu camí, i a mesura que la temperatura comença a caure en picat, la necessitat de manera rendible mantenir la casa calenta augmenta. Participació de gas i calefacció convencionals mètodes han demostrat ser més costós en els darrers anys. Això ha aplanat el camí per mètodes més tradicionals de calefacció fer una remuntada com llocs de foc que ha portat a més persones que busquen la llenya per a la venda.\nBuscant una nova llar és temps consumint i francament dolorós. Imaginar Tanmateix si que estaven buscant una casa que havia de ser accessible a minusvàlids. La llista de requisits és totalment diferent a la propietària mitjana. És important trobar una casa que pot fàcilment ser alterat per ser accessible per a discapacitats si no heu trobat una que ja s'adapta a les necessitats que imposa una cadira de rodes.\nAutor d'experts: Mark blanc\nEls significats també pot canviar en funció del país on vivia la família quan es va emetre l'escut. Per exemple, un Lleó generalment va significar cegadora valentia. A Irlanda, no obstant això, es tendeix a representar la temporada que ve just abans d'arribar l'estiu. Es solia representar algú que va ser un gran guerrer o un cap de clan.\nLlavors i ara: Els inicis de l'heràldica i on és avui\nGent continua estudien heràldica perquè la seva història és tan fascinant. És una antiga forma d'identificació que ha existit durant milers d'anys i encara continua sent popular amb la gent avui en dia. Perquè hi ha tantes variacions en colors, formes i patrons heràldica encertadament es coneix com una forma d'art com una ciència.\nLlavors i ara: Com escuts d'armes podria ser utilitzat per indicar un matrimoni\nEn l'edat mitjana, escuts d'armes eren una eina important que es va utilitzar per determinar que una persona era. Deia que una història sobre la seva família i quins eren els seus èxits. Va ser útil per identificar algú en batalla i va ser sovint un lloc on era mostrat reconeixement per les extraordinàries obres perquè tothom pugui veure.


2010 setembre 23- Descobrir.cat\nArxiu del dijous, 23/09/2010\nFem el 150! (i 2)\nLa banderola de l’exposició, que romandrà al Palau Robert de Barcelona entre el 16 de desembre i el 27 de febrer.\nFa uns dies us comentava que estem preparant, a banda de la revista especial, una sorpresa per commemorar el número 150 del Descobrir. Doncs bé, ara que la cosa ja està ben encarrilada i avançada, us puc informar que preparem una exposició al Palau Robert de Barcelona que es podrà visitar entre el 16 de desembre i el 27 de febrer del 2011. Gairebé dos mesos i mig en una de les cruïlles més importants de la ciutat i del país: la del Cinc d’Oros (passeig de Gràcia amb Diagonal).\nEl títol que hem posat a l’exposició és El país de les emocions, un lema que pensem que descriu bé l’estima que tenim per la nostra terra i l’afany per descobrir-ne tots els racons. En aquest sentit, no serà un repàs cronològic a la història de la revista —o no només, perquè el visitant hi podrà tafanejar el centenar i mig de portades i hi tindrà una mostra d’alguns dels reportatges més interessants apareguts a la publicació durant aquests tretze anys. Com deia, en realitat, ens ha interessat molt més explicar la nostra manera de fer periodisme de divulgació i, sobretot, els valors que mouen la nostra feina (passió i rigor).\nPerquè us en feu una idea, hem dividit l’exposició en nou àmbits de noms prou eloqüents: «Un país fotogènic» (sobre l’aposta per la imatge), «La construcció de la mirada» (la perspectiva que s’amaga darrere de cada treball), «Un viatge complet» (què vol dir ser una revista de país), «Amunt i avall» (les millors veus als millors espais)…\nI com que entenem que Descobrir no seria res sense els seus lectors i usuaris, hem reservat una àrea de l’exposició per a les seves (les vostres) opinions, comentaris, etc. Si creieu que teniu alguna cosa a dir-hi, si us hem ajudat a recórrer, conèixer i valorar alguna contrada desconeguda per a vosaltres fins en aquell moment, si la revista us ha permès viure alguna anècdota impagable… feu-nos-ho saber com més aviat millor a l’adreça electrònica redaccio@descobrir.cat.\nI no cal dir que us esperem al Palau Robert.\nEtiquetes: Descobrir Catalunya


Relat "LA CRIDA DE LA NATURA"\nInici > detall del relat: LA CRIDA DE LA NATURA\nLa primera vegada que em vaig apercebre que les coses començaven a no rutllar bé, fou un dia en què m'havia passat tot el matí treballant amb l'ordinador per tal d'enllestir un informe que havia de lliurar l'endemà a l'empresa per a la qual treballava.\nFeia calor a ma casa i el ventilador escampava dèbilment un aire que envoltava el meu cos i se m'enganxava amb la tossuderia i impertinència de les matèries orgàniques.\nVaig tancar durant un instant els meus ulls fatigats, em vaig fregar a poc a poc el front i les temples, i en tornar a obrir els ulls la vaig veure. Per darrere de la pantalla del meu ordinador aguaitava el cap una sargantana que em mirava amb els seus petits ulls tafaners i intrigats. Vaig sentir com un sotrac barrejat amb repulsió, mentre instintivament em feia arrere i intentava dominar un atac de pànic.\nVaig tornar a fitar la sargantana i no em vaig poder estar de riure'm de mi mateix; aquell animalet hauria entrat al meu habitatge pel balcó i ara tractava de cercar-hi menjar, l'eixida o vés a saber què. El rèptil va treure la llengua, va començar a caminar i en va desaparèixer amb moviments ràpids i nerviosos. Em vaig oblidar de l'assumpte.\nL'endemà, amb l'informe ja acabat i lliurat, em vaig entretenir navegant un poc per la xarxa virtual. Necessitava distreure'm una mica. Vaig consultar el meu correu electrònic -n'hi havia un e-mail de la meua núvia Lídia. Em comentava que aviat tornaria del seu viatge i que continuava estimant-me molt-, vaig llegir la premsa virtual i vaig visitar una web on m'asseguraven que per un mòdic preu podria fer-me soci -o adepte- d'una nova religió que et garantia xarrades diàries amb Déu i una estada al paradís per a tota l'eternitat.\nAleshores vaig notar un lleu moviment darrere del cendrer que hi havia damunt la mateixa taula de l'ordinador; hi vaig aguaitar amb precaució i vaig veure-hi un animaló que m'esguardava amb aire de perplexitat: un dragó. Vaig notar com la saliva se m'evaporava fulminantment de la meua boca i vaig aconseguir reprimir un crit d'espant. Aquell animal era totalment inofensiu, ben bé ho sabia, però era tan fastigós que costava no eixir corrents de l'habitació per a fugir de la seua esgarrifosa visió.\nI què collons hi feia aquell rèptil? D'on havia sortit? I la sargantana del dia anterior?\nEm vaig alçar de la cadira i me'n vaig anar a la cuina a fer-me una cervesa ben fresca. Aquella horrible calor estava posant-me nerviós. Vaig pensar que hauria de comprar-me algun insecticida o el que fóra que servira per matar visitants indesitjables.\nAl dia següent, en entrar a l'habitació de la computadora, hi vaig mirar amb esment i vaig comprovar alleujat que no hi havia cap visita inesperada a la taula. Em vaig posar a treballar i uns deu minuts més tard vaig notar com un moviment a la paret. Vaig fer un moviment enèrgic amb el cap i hi vaig veure -a poca distància del meu cap- una esfereïdora aranya negra, grossa i peluda. Allò era desesperant. Que hi havia algú amollant bestioles a la meua vivenda? I damunt aquell ésser esgarrifós podia ser perillós.\nVaig sortir de l'habitació per a agafar un coixí del sofà i matar l'aràcnid, però quan vaig tornar brandant la inesperada "arma" ja no hi era, havia desaparegut. Vaig cercar pel sòl i per sota de les cadires inútilment. Vaig pensar que s'hauria refugiat en algun amagatall; potser el mateix amagatall de la sargantana i el dragó.\nVa sonar el telèfon. Era la Lídia. En una setmana tornaria del viatge que havia fet per a visitar la seua germana que vivia a Bilbao. M'enyorava molt. Sí, a ma casa anava tot bé, li vaig dir sense poder-me estar de mirar amb neguit les parets i els racons del meu domicili.\nVaig seguir treballant; no sabia, però, que allò només era el principi.\nAl dia següent em va aparèixer un llangardaix, ho jure. El vaig veure damunt la pantalla del meu PC mirant-me amb expressió hieràtica i traient-me la llengua com si es mofara de mi. Ens miràrem de fit a fit durant un instant interminable i hagués jurat que aquell animal va sentir la mateixa repugnància per mi que jo per ell.\nEl vaig veure passejar-se durant uns minuts per damunt de la taula i després de baixar-ne va eixir de l'habitació amb la tranquil·la calma de qui se sap segur i en casa. Vaig estar temptat de rebentar-lo a potades, però un sorprenent rampell de compassió, pietat o alguna cosa semblant, em va fer desistir d'aquesta acció.\nAquell mateix dia, durant la vesprada, vaig sentir, mentre jo era assegut al sofà de la sala mirant la televisió, una lleu pressió damunt del meu peu. Vaig apartar la vista de la pantalla de l'aparell televisiu a poc a poc tractant d'imaginar-me la classe d'animal que em veuria aquesta vegada. Vaig esguardar el terra i hi vaig descobrir una serp llarga i obscenament grossa desplaçant-se per damunt de la meua sabata. Els seus moviments eren lents i harmoniosos i quan la seua coa encara era per les meues extremitats, el seu cap ja pujava pel sofà. De colp i volta s'hi aturà i girà el seu petit cap envers la meua persona. Ens miràrem durant una estona i ella -o ell, vés tu a saber-, després d'ensumar-me amb la seua llengua bífida, va fer una mena de bonior apagada. Aquesta vegada vaig creure veure compassió en la seua mirada. O també seria fàstic? Va continuar el seu passeig per ma casa.\nMa casa? A la nit me'n vaig anar al llit en companyia d'un exèrcit d'escarabats enjogassats que no paraven de fer-me pessigolles -els molt bandarres- i un parell de gallines que semblaven haver decidit que el meu jaç era un lloc ben adient per a pondre els seus ous.\nL'endemà em vaig despertar i el primer que vaig veure fou una ovella que romania al meu costat remugant com... com... com una ovella. Al seu darrere hi havia un gos que olorava les seues potes amb curiositat, mentre una garsa -a l'altra banda de l'habitació- contemplava el lent i apaivagat caminar d'un camaleó que hi havia al llom d'un porc que grunyia amb gran alegria.\nEm vaig tapar la cara amb les mans i vaig començar a plorar d'una manera tranquil·la però farcida d'angoixa. M'havia tornat boig. Allò no podia ser real. Què estava passant-me? I si era l'efecte d'algun medicament que m'havia pres? O era la fatiga produïda per un excés de treball? Caldria anar al metge? No! No podia anar-hi i dir-li "Sr. Doctor, és que m'he tornat boig. Que no té alguna pastilleta contra la bogeria?". I per què no podia fer això? La gent sol fer això, no? La gent? No, només els bojos fan això!\nAleshores vaig notar com una respiració que acaronava la meua cara. Vaig obrir els ulls i vaig veure un cap enorme amb banyes que m'observava amb curiositat gairebé científica: una vaca. Li vaig besar el musell i vaig començar a riure'm sense parar. Vaig plorar i tot, de tantes rialles. La vaca em va contestar amb un mandrós mugit com per a corroborar la meua eufòria.\nPassaren els dies i em vaig aïllar dins del meu apartament. Vaig deixar de treballar amb l'ordinador, vaig deixar de respondre a les trucades telefòniques, vaig deixar d'eixir al carrer. Tenia por, perquè pensava que en veure'm, la gent s'adonaria de seguida de la meua follia. Eixes coses sempre es noten a la cara; i a més a més no sentia cap necessitat de sortir fora. Em trobava tan de grat en companyia dels meus nous "amics".\nM'alimentava de les dotzenes de llaunes que sempre desava al rebost; potser un dia em decidiria a munyir la vaca. El problema era que aquest animal apareixia per casa en molt comptades ocasions. Bé, també podia recórrer a l'ovella, però encara no havia comprovat si era mascle o femella.\nCom podia ser que allò fos producte de la meua imaginació? Si tenia casa plena! Les serps i els llangardaixos no m'amoïnaven gaire; m'hi havia avesat. Però confesse que sempre vaig sentir una certa inquietud davant la presència dels tigres i els lleons. Almenys sempre em podia divertir amb les divertides facècies dels micos i els lloros. Hi havia una gata molt bonica que tenia el costum de refregar el seu cos en les meues cames. I un esparver que es passava el dia pellucant les deixalles dels meus menjars. I si bé, els ramats d'ants, gaseles i daines eren una mica massa sorollosos, reconec que conferien al meu habitatge un aspecte plaent i gairebé idíl·lic.\nUn dia, per fi, vaig sentir que trucaven la porta. Vaig sentir una sensació de temor i en vaig obrir. Era la Lídia. El meu cor es va accelerar curull d'alegria; però de seguida vaig llegir sorpresa i consternació als seus ulls. Què m'havia passat? Per què anava tan brut? Quant de temps feia que no m'afaitava? no parava de preguntar-me ella; ni tan sols va tenir esma de besar-me en veure'm. Em veia prim i demacrat.\nVa entrar dins la vivenda i vaig seguir escoltant les seues preguntes plenes d'estranyesa i fàstic. Tenia l'apartament fet un desori.\nDe colp i volta em vaig sentir bé i vaig comprendre que la Lídia era l'única que em podia ajudar. Amb la seua entrada, una alenada d'aire fresc i saludable havia transformat ma casa. El seu amor havia acabat amb els meus dimonis interiors. Els animals, les bèsties, les feres havien desaparegut.\nVaig sentir un sentiment de gratitud envers la meua estimada i vaig notar unes llàgrimes que maldaven per brollar dels meus llagrimalls. Ella seguia recorrent les habitacions com un destacament mèdic que comprova els devastadors efectes d'una guerra.\nFou llavors que vaig escoltar el seu crit. Crec que el cor se'm va paralitzar del sotrac. Vaig acudir a l'habitació d'on venien les seues paraules de protesta i en arribar-hi, la Lídia em va dir: "Espere que em pugues explicar açò d'una manera coherent i assenyada". Vaig mirar, temorenc, en la direcció que m'assenyalava la seua mà, i vaig veure al sòl del meu dormitori una enorme, fastigosa i pudent merderada atapeïda de mosques. La vaca hi havia deixat la seua empremta en forma d'excrements.\nA la pàgina de Guimerà, i entre el relat i la foto m'has fet molta gràcia. Es un relat divertit i força rebuscat. Pobre poeta! Què fara entre tants delinqüents? Estaria bé que fecis una mica de biografia teva i posesis la foto en aquesta pàgina, es genial!


Anunci de l Excel lentissima Diputacio Provincial de Valencia sobre extracte de la convocatoria d ajudes economiques a municipis i entitats locals menors de la provincia de Valencia per a l organitzacio i promocio de fires i certamens de caracter turistic, la difusio de festes d interes turistic o l elaboracio de projectes de creacio de productes turistics. BDNS (Identif.): 338280. | Iberley\nAnunci de l'Excel·lentíssima Diputació Provincial de València sobre extracte de la convocatòria d'ajudes econòmiques a municipis i entitats locals menors de la província de València per a l'organització i promoció de fires i certàmens de caràcter turístic, la difusió de festes d'interés turístic o l'elaboració de projectes de creació de productes turístics. BDNS (Identif.): 338280. - Boletín Oficial de Valencia de 24-03-2017\nAnuncio de la Excelentísima Diputación Provincial de Valencia sobre extracto de la convocatoria de ayudas económicas a municipios y entidades locales menores de la provincia de Valencia para la organización y promoción de ferias y certámenes de carácter turístico, la difusión de fiestas de interés turístico o la elaboración de proyectos de creación de productos turísticos. BDNS (Identif.): 338280.\nPodran concórrer a aquesta convocatòria els municipis i les entitats locals menors de la província de València de menys de 30.000 habitants.\nL'objecte d'aquesta convocatòria és la concessió d'ajudes econòmiques per al foment i el desenvolupament turístic, així com la creació i la promoció de productes turístics. Les activitats subvencionables seran aquelles susceptibles, en qualsevol cas, de generar fluxos o corrents turístics i que estiguen compreses en una d'aquestes modalitats:\n- Organització i promoció de certàmens turístics, fires o esdeveniments gastronòmics de caràcter turístic.\n- Accions de promoció turística (edició de fullets, vídeos, cartelleria, etc.).\n- Difusió de festes d'interés turístic.\n- Elaboració de projectes per a la creació de productes turístics: gastronòmics, culturals o actius.\nLes bases reguladores, aprovades mitjan Decret 29/2017, de 7 de març, del President del Patronat provincial de Turisme de València, han estan publicades en el Butlletí Oficial de la Província de València número 50, de 13 de març de 2017.\nL'import de les subvencions que es concedisquen a l'empara de la present convocatòria ascendeix a 662.000 euros, i es farà efectiu a càrrec de l'aplicació pressupostària 430.00/462.00 del pressupost de despeses del Patronat Provincial de Turisme de València de 2017.\nDe conformidad con aquello previsto a los artículos 17.3.b y 20.8.a de la Ley 38/2003, de 17 de noviembre, General de Subvenciones, se publica el extracto de la convocatoria cuyo texto completo puede consultarse en la Base de Datos Nacional de Subvenciones (http://\nPodrán concurrir a esta convocatoria los municipios y las entidades locales menores de la provincia de València de menos de 30.000 habitantes.\nEl objeto de esta convocatoria es la concesión de ayudas económicas para el fomento y el desarrollo turístico, así como la creación y la promoción de productos turísticos. Las actividades subvencionables serán aquellas susceptibles, en cualquier caso, de generar flujos o corrientes turísticos y que estén comprendidas en una de estas modalidades:\n- Organización y promoción de certámenes turísticos, ferias o acontecimientos gastronómicos de carácter turístico.\n- Acciones de promoción turística (edición de folletos, vídeos, cartelería, etc.).\n- Difusión de fiestas de interés turístico.\n- Elaboración de proyectos para la creación de productos turísticos: gastronómicos, culturales o activos.\nLas bases reguladoras, aprobadas mediante Decreto 29/2017, de 7 de marzo, del Presidente del Patronat provincial de Turisme de València, han sido publicadas en el Boletín Oficial de la Provincia de València número 50, de 13 de marzo de 2017.\nEl importe de las subvenciones que se concedan al amparo de la presente convocatoria asciende a 662.000 euros, y se hará efectivo con cargo de la aplicación presupuestaria 430.00/462.00 del presupuesto de gastos del Patronat Provincial de Turisme de València de 2017.


Badanotis :: Les excavacions arqueològiques al lateral de la C-31 deixen al descobert nombroses estructures de la Badalona romana\nEntre les noves estructures localitzades destaquen nombroses habitacions, dipòsits i espais relacionats amb activitats artesanals i industrials i rases de vinya\nRedacción - 08/02/2017 06:10\nLes obres del vial lateral de la C-31, iniciades el passat mes de setembre a Badalona, han deixat al descobert diverses estructures de la Baetulo romana. En concret es tracta del tram situat entre l'avinguda de Martí Pujol i l'avinguda del President Lluís Companys, espai que queda dins del jaciment de la ciutat romana de Baetulo, declarada Bé Cultural d'Interès Nacional. Amb l'excavació arqueològica que s'està realitzant s'han trobat nombroses habitacions, dipòsits i espais relacionats amb activitats artesanals i industrials i més de 200 rases de vinya d'època romana.\nEl Departament de Territori i Sostenibilitat de la Generalitat de Catalunya va encarregar l'execució de les obres a Infraestructures.cat, i a través d'aquesta, s'adjudica la intervenció arqueològica a l'empresa Àtics SL, que treballa sota la supervisió de la Direcció General de Patrimoni de la Generalitat i del Museu de Badalona.\nSi bé les excavacions d'urgència portades a terme pel Museu als anys vuitanta ja deixaven constància de l'existència d'estructures i de paviments romans, els treballs arqueològics que s'hi estan fent ara serviran per conèixer l'estructura urbanística i l'evolució històrica d'aquesta zona de Baetulo, fins ara poc documentada.\nLa importància de les noves troballes confirma l'ocupació del turó d'en Rosés des del segle I aC i, almenys, fins el segle IV dC. Destaca la descoberta del col·lector del cardo maximus que demostraria que Baetulo és més extensa del que es plantejava fins ara. Per la seva banda, la muralla, que encara no s'ha localitzat en aquest sector del jaciment, podria trobar-se en un punt més elevat del turó.\nEntre les noves estructures localitzades, destaquen nombroses habitacions, algunes pavimentades amb mosaics, un dels qual presenta una decoració geomètrica, i revestides de pintures murals. Tots aquests elements decoratius semblen indicar que pertanyen a les restes de diverses domus. També s'han localitzat dipòsits i espais relacionats amb activitats artesanals i industrials. Finalment, en el sector nord-est, han aparegut més de 200 rases de vinya d'època romana, fet que confirma la relació directa de Baetulo amb la producció i comerç del vi.


Honda Archivos - Página 9 de 9 - Comunidad Vallescar\nTest Drive solidario del Civic diesel 1.6 i-DTEC en Sant Cugat\nEtiquetas: Civic, concesionario, diesel, Honda, Tecnovallès\nEl próximo sábado 23 de febrero en el Centro Comercial de Sant Cugat los concesionarios Tecnovallès de Honda Automóviles en Sabadell, Terrassa y Sant Cugat os invitamos a convertir kilómetros en alimentos con el nuevo Civic diesel 1.6 i-DTEC. Mediante la campaña 1Km=1Kg, puesta en marcha con motivo del lanzamiento del nuevo modelo, Honda invita al gran público a ponerse al\nTecnovallès se apunta a la campaña solidaria del nuevo Honda Civic\nLos concesionarios Tecnovallès de Honda Automóviles en Sabadell, Terrassa y Sant Cugat participan en la iniciativa solidaria de la marca que combina la realización de las pruebas de conducción del nuevo Civic diesel 1.6 i-DTEC con la recaudación de alimentos a beneficio de Cruz Roja. Mediante la campaña pionera 1Km=1Kg, puesta en marcha con motivo\nPrimeras unidades del Honda CR-V en Tecnovallès\nEtiquetas: concesionarios, Honda, Tecnovallès\nLas primeras unidades del nuevo HONDA CR-V ya han llegado a nuestras exposiciones del concesionario Honda Tecnovallès. El nuevo CR-V cambia por completo sin cambiar para nad a su filosofía de SUV asfáltico. El nuevo modelo de Honda, una de las más importantes bazas comerciales de la marca, gana habitabilidad y capacidad de maletero sin necesidad de crecer


Esta tardor, quatre visites quiades a la platja i la Marjal dels Moros\nUn any més, el col·lectiu comarcal d’Acció Ecologista-Agró Horta Nord i l’Ajuntament dePuçol et convidem a descobrir durant la tardor els valors naturals de la Marjal dels Moros. I, com l’any passat, també volem que conegues els de la platja de Puçol. Concretament amb quatre visites guiades, dos a la marjal i dos a la platja, organitzades amb el suport del Patronat Provincial de Turisme de la Diputació de València. Les visites seran els diumenges 24 de noviembre, 1, 15 i 22 de desembre. Per a l’activitat de l’1 de desembre comptarem amb la companyia del Club de Submarinisme Trotafons.\nEl pròxim diumenge 24 de novembre arranca la campanya Tardor a la platja de Puçol. I ho fa amb una visita guiada a la Marjal dels Moros, un xicotet però valuós aiguamoll que forma part de la Xarxa Natura 2000. Durant esta activitat passejarem per la zona litoral de la Marjal dels Moros, on observarem les seues aus, la seua vegetació i explicarem el seu patrimoni hidràulic.\nEsta activitat, que repetirem el diumenge 22 de desembre, ens servirà també per a parlar de les activitats humanes que posen en perill la conservació del fràgil equilibri natural de la Marjal dels Moros. Este és el cas, per exemple, de l’erosió litoral provocada pel port industrial de Sagunt, la manca d’un mínim cabal ecològic d’aigua, la pressió dels polígons que l’envolten, les transformacions agrícoles o l’acumulació de residus en séquies, canals i a vora mar.\nA més a més d’estes dues cites amb la Marjal dels Moros, amb motiu de la campanya Tardor a la platja de Puçol també realitzarem una visita guiada per a conéixer la fauna i flora submarina de la platja de Puçol. Concretament el diumenge 1 de desembre. En esta activitat ens acompanyaran els amics del Club de Submarinisme Trotafons. Amb ells descobrirem quins són els habitants submarins d’esta platja i també les aus marines que hi podem observar.\nFinalment, la cita que completarà esta campanya d’activitats serà una visita guiada per a descobrir el projecte de restauració dunar que desenvolupa el col·lectiu comarcal d’Acció Ecologista-Agró Horta Nord en la platja de Puçol. Esta activitat, programada per al diumenge 15 de desembre, té com a objectiu explicar els beneficis ambientals d’esta iniciativa, que ha permés reduir l’erosió litoral, i mostrar les diferents espècies de flora dunar que ho han fet possible. A més a més, la cita inclourà la possibilitat de plantar vegetació dunar als participants que així ho desitgen.\nLes quatre activitats de la campanya Tardor a la platja de Puçol són gratuïtes i començaran a les 11 hores a la Gola de l’Estany, ubicada en l’extrem nord del passeig marítim d’esta localitat.


doyoucity - Tablón de Carlos Aguirre Pando CharlieAP\nCarlos Aguirre Pando\nEn doyoucity desde el 20 de septiembre de 2017 a las 13:47\nAccedió por última vez el 25 de junio de 2018 a las 12:28\nDe CharlieAP El 9 de enero de 2018 a las 16:16\n9. CALLES COMPARTIDAS\nCambiemos el espacio\nDe CharlieAP El 7 de enero de 2018 a las 18:49\nPRÓLOGO DE UNWIN\nDe CharlieAP El 7 de enero de 2018 a las 17:19\nDe CharlieAP El 14 de diciembre de 2017 a las 12:59\n9. THE HUMAN SCALES\nDe CharlieAP El 14 de diciembre de 2017 a las 03:58\n07. ROSA BARBA CASANOVAS, 'LOS EJES EN EL PROYECTO DE LA CIUDAD'\nDe CharlieAP El 14 de diciembre de 2017 a las 03:12\n06. TOMAS MORO, 'UTOPÍA'\nDe realidad a Utopia\nDe CharlieAP El 14 de diciembre de 2017 a las 02:56\n04. CHRISTOPHER ALEXANDER, 'LA CIUDAD NO ES UN ARBOL'\nLa ciudad como reflejo de sus ciudadanos\nDe CharlieAP El 14 de diciembre de 2017 a las 02:25\n03: M. DE SOLÀ-MORALES -Me interesa la piel de las ciudades.\nEl ciudadano también cuenta\nDe CharlieAP El 14 de diciembre de 2017 a las 01:42\nDe CharlieAP El 14 de diciembre de 2017 a las 01:00\n¿Posible convivencia del turista con residente?\nDe CharlieAP El 14 de diciembre de 2017 a las 00:22\nDe CharlieAP El 13 de diciembre de 2017 a las 19:35\nAnálisis topográfico Ciudad Del Cabo E:1/5000\nDe CharlieAP El 28 de septiembre de 2017 a las 04:25\nCreado el 9 de enero de 2018 a las 16:16 por CharlieAP\n9. CALLES COMPARTIDAS Entrada Blog\nCreado el 7 de enero de 2018 a las 18:49 por CharlieAP\nCreado el 7 de enero de 2018 a las 17:19 por CharlieAP\n9. SUPERBLOCK Entrada Blog\nCreado el 14 de diciembre de 2017 a las 12:59 por CharlieAP\n9. THE HUMAN SCALES Entrada Blog\nCreado el 14 de diciembre de 2017 a las 03:58 por CharlieAP\n07. ROSA BARBA CASANOVAS, 'LOS EJES EN EL PROYECTO DE LA CIUDAD' Entrada Blog\nCreado el 14 de diciembre de 2017 a las 03:12 por CharlieAP\n06. TOMAS MORO, 'UTOPÍA' Entrada Blog\nCreado el 14 de diciembre de 2017 a las 02:56 por CharlieAP\n04. CHRISTOPHER ALEXANDER, 'LA CIUDAD NO ES UN ARBOL' Entrada Blog\nCreado el 14 de diciembre de 2017 a las 02:25 por CharlieAP\n03: M. DE SOLÀ-MORALES -Me interesa la piel de las ciudades. Entrada Blog\nCreado el 14 de diciembre de 2017 a las 01:42 por CharlieAP\nCreado el 14 de diciembre de 2017 a las 01:00 por CharlieAP\nCreado el 14 de diciembre de 2017 a las 00:22 por CharlieAP\nCreado el 13 de diciembre de 2017 a las 19:35 por CharlieAP\nCreado el 28 de septiembre de 2017 a las 04:25 por CharlieAP\nFiladelfia Utopia 13 de diciembre de 2017 a las 13:31


El Jardin de La Amistad: ScrapBooking - Cursos em DVD e Revistas com CD-ROM - Frete =??Q?gr=E1tis!?=\nScrapBooking - Cursos em DVD e Revistas com CD-ROM - Frete =??Q?gr=E1tis!?=


DISCURS DE COMIAT COM A REGIDOR DE TAVERNES - Diari Serpis\nDISCURS DE COMIAT COM A REGIDOR DE TAVERNES\nEs parla molt del canvi generacional. I es cert. Hi ha que canviar i per això tenim en Compromís a Joan Baldovi amb 57 anys i a Joan Ribó amb 68. Amb el PSOE el mateix Ximo Puig no acaba de prendre ara la seua primera comunió amb 57 anys i estos dies van traure unes imatges del Congrés en Madrid i sorpresa … Joan Lerma per allí. Qui va ser President de la Generalitat Valenciana. Allí estava amb 64 anys. Pel que fa a Esquerra Unida, ja no sé qui queda ni qui són, però ací en Tavernes no estem en les primeres dents que digam. Tot això ho dic perquè pareix que va diguent-se en tot moment el canvi generacional del PP però que pocs es miren el melic.\nJo he tingut sort. He pogut elegir. He triat el moment en què dec deixar d’ocupar una de estes cadires en què estem seguts. Sóc una persona afortunada.\nJordi Juan, alcalde de Tavernes\nEl ple passat ens preguntava si era pesat quan deia el que hem de fer o no fer els regidors en les comissions. Jo li conteste Sr. Alcalde. SÍ és un pesat, no tinga cap dubte. Però vosté qui és o qui es creu ser per a dir com hem de fer o deixar de fer-li l’oposició?? Farem el que creguem que és el millor.\nMire, els regidors i regidores som lliures de preguntar en comissió, d’anar a mirar els expedients o de parlar en el responsables tècnics dels diversos departaments i també de preguntar ací en el Ple el que es considera que hem de preguntar. Tot això sense parlar del regidor que durant mesos no va estar per l’ajuntament. I ací es queda la cosa del viatget.\nTambé l’altre dia va demanar disculpes al•legant ignorància per no haver donat el segon torn de paraula al portaveu popular, a mi, durant tota la passada legislatura quan li’l demanava de manera reiterada. I després ens ix en què sap rectificar i demana disculpes. Què bonic! quasi 5 anys de no deixar parlar en este ple als representants del poble. Quasi el mateixos anys que va durar la Segona Guerra Mundial per aprendre que tenia obligació de deixar parlar.\nI una ultima cosa Sr. Juan. No negue ser un jornaler de la política. Jo sóc fill de jornaler i ser un jornaler és molt honrós. És treballar i més treballar. En el seu cas, deuria fer-ho per un poble i els seus veïns. No tinga vergonya de ser jornaler. En tot cas hi ha que tindre vergonya de ser un vividor de la política. Per tant li demane el mateix que vaig fer quan va prendre possessió de l’alcaldia per primera vegada. Siga alcalde de Tavernes i de tots els seus veïns i treballe pel poble.\nSenyors representants del grup socialista. Poc els puc dir. Només que tenim allò que el màrqueting ha creat i vostés hi han recolzat. No passa res. El cocodril es va fer gran i es menja al qui li ha donat menjar. La lliçó podria valdre per al Sr. Ximo o per al Sr. Pedro. Vostés sabran.\nSr. Eduardo Bononad sé que fa anys que estic present en els seus pensaments. Sense parlar amb mi tots estos anys de la meua dedicació política vosté m’ha tingut molt present en xarrades i minimitings, inclòs ha donat esmorzars de ‘perros’ a diversa gent anomenant-me. I jo no obstant això, Sr. Bononad, li estic molt agraït. Vosté és el meu model i li ho vaig a explicar molt breument. Si llevem al Quijote i poc més, mai segons parts van ser bones. No li capia cap dubte. Si tinc alguna vegada la temptació de tornar a esta política local pensaré en vosté.\nSr. César, bona nit. Em dirigís a vosté personalment i també com a Secretari General de l’Ajuntament i representant al col•lectiu dels seus treballadors de i felicite a Tavernes per la qualitat humana i sobre tot professional dels funcionaris i personal laboral que té. Tots hem fet errades i tots alguna vegada hem callat quant haguérem d’haver cridat i alçat la veu. Jo mateix en la nit de hui em calle el millor. Però el que és indubtable és la professionalitat i les ganes d’esforç per un Tavernes millor que tenen els treballadors d’este ajuntament. Moltes vegades inclòs son motors d’iniciatives i espentegen als propis polítics de torn perquè facen les coses i actuen de la millor forma possible. Que sempre hi ha qui s’esmarra o és un … ?? I en quin col•lectiu no passa això?? Allò bo és pensar que són els qui menys i que no val la pena ni recordar-los en este moment. Hem de tindre molt clar que hem de sentir-nos orgullosos els vallers i valleres dels treballadors. Sr. Secretari li demane que els transmeta el meu agraïment i la meua enhorabona per la dedicació al poble de Tavernes. El capital humà que tenim es un dels millors valors. A més, sempre m’he sentit molt recolzat professionalment i he tingut el suport dels treballadors, però sobretot, he agraït molt quan m’han rectificat i m’han corregit les errades que he fet. Mai he exigit un canvi d’informe que podia no ser favorable ni tampoc he pressionat a prendre posicionaments. De nou enhorabona pels bons professionals i treballadors que tenim y moltes gràcies per tot el que he rebut … Que ha sigut molt.\nAmb vosté no passa el mateix sr Jordi. I no vull estendrem que ja he dit que el millor no vaig a dir-ho. Vosté Sr. Jordi s’ha passat pel forro que durant 20 anys les proves psicotècniques de l’ajuntament de Tavernes les fera un equip de professionals. Fa la primera prova d’oposició i tria a una persona forastera i específica per a fer eixes proves. De què tenia por? Ara com ara eixes proves estan al jutjat.\nMario. L’altre dia vam assistir a un reconeixement a dos llauradors de Tavernes, Pepe Langa i Pepe Manclús. Ho tenien més que merescut. Sempre van estar pendents de l’horta i de les necessitats col•lectives dels llauradors de Tavernes. Però hui vull a tu reconéixer-te també eixe mateix treball. Estar pendent, defensar i treballar per l’agricultura en Tavernes. El millor que puga ser pels llauradors del nostre poble. Mario mai ens ha pillat gitats no sols una riuada com la que vam patir, tampoc una forta pluja. Ací hem estat amb altres companys regidors, la policia local i els voluntaris de protecció civil. A tots el meu reconeixement.\nEva. Amiga i companya, a tu et toca el càrrec més pesat i dur però has demostrat ser intel•ligent, tindre moltes ganes de treballar i el que es més important encara. Voler i estimar el nostre poble i pensar en què tenim un futur. Et desitge molta força per la tasca que tens davant i et demane que mai deixes de lluitar pels veïns i veïnes de Tavernes.\nA tots els qui han segut els meus companys de partit en la corporació: Moltes gràcies. Sempre heu estats ací, lluitant i treballant per Tavernes.\nVull acabar estes paraules despedint-me políticament del meu poble. Dels meus veïns i veïnes. He treballat tot el que he pogut per Tavernes. Jo sí he intentat ser un jornaler de la política. Mai he deixat d’escoltar o atendre a ningú veí. He intentat que tinguérem una vida millor. Una carretera a la platja, una carretera amb menys soroll per dins del poble, arxiu municipal, ampliació centre salut, institut nou, instal•lacions esportives, caserna de la guàrdia civil i que fóra lloc principal … En fi … No vaig a fer tota la llista que seria llarga.\nMe’n vaig molt agraït dels meus veïns i veïnes de Tavernes. He rebut molt de tots. Atenció, estima, afecte, consideració, preocupació i molta amistat. Y us demane una cosa. Disculpes per totes les errades que he pogut cometre.


El Palomar torna a okupar el carrer | L'EIXIDA\n4 Juliol 2007, 1:04 pm\nEnguany fa 10 anys de l’okupació del CSO El Palomar i ho volen cel·lebrar amb tots i totes vosaltres. Serà el proper 7 de juliol al parc de Can Fabra de Sant Andreu. Tot i que fa cinc anys que aquest centre social va ser desallotjat, la gent que hi eren segueixen actius i “amb ganes de retrobar-nos i retrobar-vos”. “I un cop més demostrar que el Palomar no era l’edifici sinó el que hi havia dintre”. Amb aquestes paraules ens conviden a totes a assistir als actes proposats per commemorar la okupació d’aquest espai que tant va marcar el nostre poble.


[Opinió] Militància és disciplina - Solidaridad Obrera\nPublicado por Redacció | May 15, 2020 | Opinió, Sindical | 1 |\nLa llibertat és la guia i la norma de conducta de l’anarquisme en el seu desenvolupament intern. Aquest repudia el concepte de disciplina tancada i coercitiva, a la qual desitja veure substituïda per la disciplina moral i voluntària, pel lliure consentiment recíproc. Repudia tota forma d’organització centralitzada, autoritària, burocràtica i jeràrquica, i organitza en canvi, les seves forces sobre la base de l’autonomia dels individus en els grups, sobre la base del lliure acord per a la propaganda i per a la lluita, coordinat i cada vegada més ampli i estès en el temps i en l’espai. \nLlavors, és la disciplina compatible amb la llibertat?\nAl contrari del que puguin difondre diàriament els mitjans de comunicació (i, per què callar-se, el que pensen també els individualistes i postmoderns), el comunisme llibertari no és contrari a l’ordre, ni a tota autoritat. Ningú negaria l’autoritat d’un sabater en el seu ofici, al qual es decideix escoltar i obeir lliurement perquè es considera que sap més que nosaltres en la seva professió, o la d’un pagès en com ha de llaurar la terra.  No és la mateixa autoritat que la d’un policia que cuida els interessos de la burgesia. Sostenir el contrari és defensar una postura individualista més pròxima als interessos del capitalisme que a la revolució social. I igual que diem això de l’autoritat, hem de dir-ho també de la disciplina. No hem de permetre que des de la dreta se’ns continuï ratllant, de ganduls, deixats, etc.\nBakunin deia que ‘el nostre propòsit és realitzar la fraternitat de les persones a les quals volem arribar mitjançant una disciplina lliurement consentida, i no mitjançant la disciplina que la societat present imposa sobre la persona humana, aquella que despersonalitza a l’individu’. \nLa conclusió que podem treure d’això és que existeixen dues classes de disciplina:\nD’una banda aquella nascuda de l’acord, del diàleg i l’organització; de la llibertat i la fraternitat socialista, una disciplina desitjable, per ser lliurement consentida.\nD’altra banda està la disciplina imposada verticalment sobre la persona humana, despersonalitzant-la i alienant-la. Aquesta té dues cares: la coerció i l’automatisme. La primera, ben coneguda per tots, és la repressió policial i militar, és el càstig. En canvi la segona guarda relació amb aquestes formes més subtils de dominació i sotmetiment de l’individu, que sense voler, apesarat, i sense ser conscient d’això; pel costum, es converteix en una peça de l’engranatge del sistema. El que Étienne de la Boétie nomenava la servitud voluntària. \nAixò és important perquè tira per la borda totes les teories essencialistes al respecte i permet pensar en les potencialitats naturals de la humanitat per a construir formes alternatives i llibertàries d’organització social.\nNo és molt difícil trobar exemples pràctics d’aquesta disciplina compatible amb la llibertat a la qual es refereix Bakunin. Podríem pensar en l’autodisciplina que s’imposa a si mateix un estudiant que valora el coneixement, un esportista que se sacrifica per a millorar dia a dia o un militant social que fa un esforç per formar-se o per organitzar les tasques en un barri mogut per un sentiment autèntic de solidaritat.\nAquesta és la mateixa disciplina necessària en la coordinació social, en l’organització. És i serà sempre necessària on un gran nombre d’individus, lliurement units, emprenguin qualsevol tipus de treball o acció col·lectiva. Sota tals condicions, la disciplina és simplement la coordinació voluntària i conscient de tots els esforços individuals cap a una meta comuna.\nCom veiem, el tipus de disciplina compatible amb el projecte anarquista és aquella que no s’automatitza ni s’imposa, és aquella que neix de la consciència i de la voluntat de les persones en societat. És la disciplina condició necessària per a la transformació de les condicions materials. Ho podríem cridar també responsabilitat o compromís.\nQuan en una assemblea horitzontal es decideix una meta comuna i tots els individus es divideixen i coordinen tasques específiques de manera voluntària i conscient llavors el que segueix és un acord de responsabilitat, és compromís, és disciplina. Aquesta disciplina, com veiem, és alhora autodisciplina, perquè té com a condició necessària la consciència, el lliure examen i la voluntat.\nPer això és que, discutint amb els postmoderns que associen necessàriament les paraules organització i responsabilitat amb autoritarisme, cito a Bakunin:\n“A qui pretengui que una acció així organitzada de les masses és un atemptat a la llibertat d’aquestes masses, una temptativa de crear un nou poder autoritari, responem que o és un sofista o un ximple. Pitjor per als qui ignoren la llei natural i social de la solidaritat humana, fins al punt d’imaginar-se que la independència mútua absoluta dels individus i de les masses és una cosa possible“. \nLa disciplina portada a la pràctica:\nSi alguna cosa ha demostrat la història és que construir petits grups d’afinitat aïllats no es suficient, sinó que és necessària aquesta disciplina pròpia de l’ètica anarquista com a eina de transformació social. La llibertat individual i l’egoisme mai han sobrepassat aquests límits, per això mai han suposat un perill per a l’estat i el capital. De fet, la forma que ha trobat el poder de lluitar contra les masses obreres unides anheloses de llibertat és, precisament, la disgregació i divisió d’aquestes. Per a Bakunin, la llibertat ha de ser col·lectiva en tant:\n“…no sóc veritablement lliure més que quan tots els éssers humans que m’envolten, homes i dones, són igualment lliures. La llibertat d’un altre, lluny de ser un límit o la negació de la meva llibertat, és al contrari la seva condició necessària i la seva confirmació“. \nPer tant m’atreveixo a afirmar que la disciplina és necessària per a avançar i construir. I tota organització amb expectatives d’aportar i treballar en un canvi real ha de ser disciplinada i per tant, el col·lectiu ha de ser capaç de mantenir aquesta disciplina i identificar a aquells individualistes, actuant com correspongui. D’aquí sorgeix un dubte:\nEn quin moment el revolucionari va deixar de ser l’organització col·lectiva per a transformar la societat, per a passar a ser l’individualisme, l’egoisme i l’acte individual “transgressor”?\nNo es poden considerar com a revolucionaris actes individuals com poden ser pintar-se el cabell de colors, experimentar amb el llenguatge, ballar en una manifestació, una performance en una plaça o posar-se una màscara per a negar les identitats . Aquestes són, sent generosos, lluites parcials que desvien l’atenció de la principal, la lluita de classes.\nAquestes són qüestions que per a res importen als treballadors. Si un parla amb els seus companys en al lloc de treball, ja sigui la fàbrica, l’oficina o a la fruiteria del mercat, les conclusions són clares. El que ens preocupa a tots és arribar a fi de mes, l’educació dels nostres fills, que no ens falti el pa ni l’aigua calenta, que si un familiar emmalalteix pugui ser atès per una sanitat pública i universal, poder estalviar una mica de diners per a poder fer una escapada amb la nostra família en vacances, etc.\nJa és hora que la lluita obrera torni als seu rumb darrere de l’emancipació del proletariat, de l’abolició de l’explotació de l’home per l’home. Però s’està abandonant aquest espai de lluita que ens correspon, cosa que mai hauria d’ocórrer en un sindicat combatiu.\nI és que cada vegada hi ha més persones amb un marcat caràcter postmodern, corrent que arriba a negar la pròpia idea de classe treballadora. Aquestes persones semblen estar més preocupades per les etiquetes en els banys amb símbols d’home i dona que de la lluita de classes.\nI el desastre és imminent, si no som capaços de recuperar l’espai que ens pertany per dret. Hem de ser capaços d’organitzar-nos amb disciplina, recuperar aquests principis i aquest discurs que ens van portar a la revolució social en 1936, que ens van portar a tenir més de 2 milions d’afiliats, lluitant contra el feixisme, organitzant la societat de manera llibertària i fundant escoles. Escoles d’altra banda racionalistes, cientifistes. Si Ferrer i Guàrdia aixequés el cap el més segur es tornaria a la tomba en descobrir la situació actual.\nLa disciplina és fonamental per a això, al contrari del que puguin pensar aquests individus contrarevolucionaris, que van a la seva sense aportar res en la lluita, excepte en moments puntuals i per amiguisme.\nPerò no una disciplina militar, ni basada en la família tradicional. Una disciplina que neix de la consciència del deure envers el col·lectiu, ja que l’anarquia és la màxima expressió de l’ordre i a més llibertat, major responsabilitat es requereix.\nEl nostre paper en la societat actual; auge del feixisme:\nL’auge del feixisme està directament relacionat amb aquesta falta de disciplina, companys/es. A mesura que perdem presència en els centres de producció, perdem empremta als carrers, a mesura que passem a ser un record en els llibres d’EGB de la gent, va calant en la població el missatge de formacions d’extrema dreta com pot ser Vox, que s’autodenominen ‘la resistència’ precisament contra aquesta deriva postmoderna. Com pot ser que Vox i els feixistes siguin a qui recorre la classe treballadora per a salvaguardar (suposadament) els seus interessos i no un sindicat on puguin organitzar-se col·lectivament? Per a l’autor d’aquest article la resposta és clara: la marginalització de l’esquerra i el moviment obrer cap a corrents pseudocientífics i postmoderns, on ja no preval el col·lectiu, sinó l’acte individual “transgressor”.\nL’actual crisi del COVID-19 ens dóna una oportunitat gairebé sagrada de que la situació comenci a revertir en el nostre si i es traslladi als carrers, als centres de treball en forma de seccions sindicals i conflictes amb les empreses, on demostrem la nostra solidaritat.\nDurant l’estat d’alarma i la pèssima gestió del govern, amb els sindicats grocs pactant amb la patronal, s’han produït centenars de milers d’atacs a la nostra classe i gràcies a la implicació i suport mutu de tots i totes hem augmentat notablement l’afiliació, cosa que quan torni la “normalitat” hem de saber conduir de manera que l’organització es beneficiï d’això i no esdevingui en un caos. I és que ha quedat vist per a sentència, en situacions d’emergència com la viscuda, totes les qüestions –anomenem-les– absurdes, han passat a un segon pla, igual que va passar en la guerra civil quan un sector estava més preocupat de “l’amor lliure” que de la revolució, les necessitats productives es van imposar sobre la xerrameca.\nVull assenyalar, per tot l’exposat, la necessitat de repensar les nocions de disciplina. És quelcom de màxima importància per a les nostres organitzacions, tan desorientades i atomitzades en l’actualitat. Concloc:\n“L’anarquia no implica mai caos ni llibertinatge. L’anarquia requereix de molta disciplina. Però no d’aquesta disciplina que neix del càstig i de la violència, sinó d’aquella que sorgeix en comprendre que molta llibertat comporta molta responsabilitat, i que una llibertat absoluta exigeix una responsabilitat absoluta”. \nAnterior [Cultura] Emma Goldman i el seu amor per la vida\nSiguiente [Sindical] No ens rentem les mans.\nÀcrata\tel 20 - 05 - 2020 a las 16:38\nMolt bona reflexió. I gràcies per escriure també, en català.


Inclou Megaminimals: Juguem a fet i amagar, Megaminimals: El Marcià que menja iougurts i Megaminimals: El vaixell del temps\nAmb el fum als ulls. La sèrie reprèn el fil de la pel·lícula Com ensinistrar un drac, en què els vikings habitants de l'illa del Fred havien acabat fent les paus amb els seus antics enemics, els dracs. I tot gràcies al fill del cap de la tribu, el Singlot, un noi poc dotat físicament però molt sensible i intel·ligent, que s'havia fet amic d'un petit drac ferit, l'Esdentegat. A la sèrie, el Singlot i els seus amics, a més de portar l'Acadèmia de Dracs, s'hauran d'enfrontar a mons nous més hostils que la seva petita illa, a dracs nous que no es poden ensinistrar i a enemics nous que busquen destruir l'harmonia entre vikings i dracs.\nInclou Romeu i Julieta i El viatge al centre de la terra\nInclou La copa Zafari i Ensumar i parar\nInclou Un joc de nens, L'alquimista, L'hort secret i La bruixa\nInclou El dia que el Henry va conèixer un plat, El dia que el Henry va conèixer un maniquí i El dia que el Henry va conèixer un timbre\nToys for the Blue Baron. La Paula és una nena molt llesta a la qual li agraden sobretot dues coses: explicar i viatjar. Aquestes dues aficions les comparteix amb els seus amics. Junts viatgen a tota mena de mons màgics.\nCatch that Picture! La Caleta del Tronc és una illa molt especial que existeix només en la imaginació de la Lily, capaç de crear un món d'aventures i amistat a partir de petits tresors que troba a la riba del mar.\nWhat is it? Els BabyRiki viuen grans aventures al descobrir diverses coses del món que els envolta, mentre parlen i ensenyen anglès.\nLa trompa d'escuma\nInclou Sota l'estany glaçat i A la recerca del puma de Florida\nInclou La cacera de l'os bru, El gran corb blanc i La memòria del Mil Cares\nInclou Lèmmings químics, Sonata en os major, Os irressistible, Suc de lèmming, Avatar domèstic, L'os agitat, Lèmmings en òrbita, Multiplicació d'ossos, Un os rastrejador i La sort de l'os\nInclou Sonàmbuls, Crisi de creixement, Com enyoro el Max!, El dron fada, El zoròscop i Un gosset per a nosaltres\nClotxa (entrepà a full)-Quim Masferrer\nInclou Brutícia a l'estany, Porquets balladors, Una habitació amb dades i Entrega urgent\nInclou Bufalo Bill i Les Tres Bessones i el follet Holet\nInclou La gran Calcu, Recordeu la petxina i Construïm un vaixell\nQui és que fa regals? El Mic és un nino fet de llana, rialler i trapella. Sempre té ganes de jugar i de descobrir-ho tot amb els seus amics, el Cincsegons, el Cargol i la Mosca.\nInclou El dia que el Henry va conèixer un bot salvavides i El dia que el Henry va conèixer un trofeu\nInclou Colors i Jordi Puntí i companyia\nInclou Ara som un, Classes de classe i Fortuna de pega\nInclou El misteri dels pingüins del Pol Nord? i Tria un peix espasa\nEl docent Joan Cirera explica què són els ODS i introdueix la temàtica del capítol: l'acció climàtica. Seguidament entrevista la representant de l'entitat convidada, Mar Mirabete, portaveu de Fridays for Future Barcelona, i fa un resum dels temes tractats. A continuació planteja un debat sobre com contribuir a la millora del canvi climàtic i dona idees als nens i nenes de com col·laborar-hi. El programa s'acaba amb el repte del dia, que en aquest capítol demana als alumnes que calculin la seva petjada ecològica.\nInclou El lladregot d'en Robin!, En Tuck, el valent i El rebost\nInclou La por del Gran Gris i El Pota Blanca\nAlberto Montero: Amor amar/Lexus: No hi ha problemes/Orfeó Vigatà: Akai Hana Shiroi Hana\nEl programa explica què és la diftèria, com se n'obté la vacuna i el paper de la vacunació amb relació a la immunitat de grup. També resol dubtes sobre els adjuvants i els possibles efectes adversos d'una vacuna.\nAmb l'arribada de l'era digital, els diners s'han estès pel ciberespai. Però la digitalització de la moneda ha tingut un cost: qualsevol transacció s'ha d'efectuar amb intermediaris com VISA o la banca, entitats que, a més, treballen amb sistemes informàtics incompatibles. Per superar aquestes limitacions ha calgut crear una moneda nativa digital, és a dir, nascuda i dissenyada específicament per a internet. L'enginyer Miquel Oliver, de la Universitat Pompeu Fabra, n'explica el funcionament, basat en un protocol informàtic anomenat blockchain, o cadena de blocs.\nEl Léo és un introvertit adolescent que viu en un centre de menors d'un poble dels Alps. Un dia, és identificat com Gabriel, un jove que porta desaparegut des de fa vuit anys després d'un misteriós accident. Amb el misteri de la seva desaparició encara per resoldre, el Léo torna a la seva llar. Allà es retroba amb la seva família, la seva mare Ana i el seu oncle Enric, que ja el donaven per mort. Amb la intenció d'oferir-li un espai càlid i segur en el qual viure, l'Ana s'esforça per deixar de banda les preguntes que té sobre on ha estat el jove durant tot aquest temps. No obstant això, l'Enric comença a dubtar de si el Léo és realment el Gabriel o si es tracta d'un impostor.\nA l'etapa final de la seva aventura, Simon es regala al paladar menjant ostres i musclos acabats de treure del mar. Després col·labora amb un matrimoni que ajuda els salmons en la seva migració anual.


Ignasi Vidal-Folch - Viquipèdia, l'enciclopèdia lliure\nEscriptor, periodista i autor de còmics\nIgnasi Vidal-Folch Balanzó (Barcelona, 1956) és un escriptor i periodista català.\nGermà del periodista Xavier Vidal-Folch, va començar com a escriptor de còmics col·laborant des de principis de la dècada del 1980 en diversos còmics i arribant a ser coordinador de Bésame Mucho el 1982. Els seus primers llibres —El arte no paga i No se lo digas a nadie—, de caràcter marcadament satíric, en l'estela dels experiments formals de Valle-Inclán i Bustos Domecq, es van publicar a mitjans de la dècada del 1980.\nAquesta dècada i la següent va estar especialment actiu com a periodista. Va dirigir successivament la secció de cultura dels diaris La Vanguardia i ABC. En els anys 1989, 90 i 91, durant la transició democràtica dels països del bloc soviètic, va ser corresponsal volant del rotatiu madrileny a les principals capitals de l'Est d'Europa. Des de 1995 és col·laborador independent i esporàdic de premsa, especialment del diari El País i del setmanari Tiempo.\nAmb Ramón de España, va publicar en 1997 l'assaig El canon de los cómics que incidia especialment en el còmic europeu i els valors de la narració sobre els de la il·lustració.\nLes seves últimes novel·les, sense renunciar a la veta de l'humor, s'inscriuen en la tradició realista i aborden conflictes significatius de l'actualitat en diferents països i àmbits: l'argument de La libertad (1995) tracta de la revolució democràtica a Romania; La cabeza de plástico (1999), sobre el mercat i les pràctiques de l'art contemporani internacional; Turistas del ideal (2005), sobre el filisteisme cultural i polític; Contramundo (2006), sobre la mentalitat nacionalista. Amigos que no he vuelto a ver (1997) i Noche sobre noche (2010) són compendis de relats, ambientats en diferents escenaris europeus.\nAlguns dels articles publicats el 2008 i 2009 a El País sobre escenaris singulars de la seva ciutat natal han estat reunits en llibre sota el títol Barcelona, museo secreto. Va ser guionista i presentador del programa literari Nostromo, emès per La 2 de Televisió Espanyola entre 2010 i juliol de 2012 (el primer any 22 programes, el segon, 20 i el tercer només un).\n1980 Crónica negra Sèrie de còmic, 3 números Joan Navarro\n1984 Chantal Sèrie de còmic Cimoc Pepe González (dibuixant)\n1984 Roberto Ruina Sèrie de còmic Cairo Roger (dibuixant)\n1984 Perico Carambola Sèrie de còmic El Víbora, Complot!, TBO, La Vanguardia Gallardo (dibuixant)\n1985 El arte no paga Relats Anagrama\n1987 No se lo digas a nadie Novel·la Anagrama\n1994 Roberto España y Manolín Sèrie de còmic Viñetas Gallardo (dibuixant)\n1994 Esto es así Sèrie de còmic La Vanguardia Gallardo (dibuixant)\n1995 La libertad Novel·la Anagrama\n1997 Amigos que no he vuelto a ver Contes Anagrama\n1997 El canón de los cómics Assaig Glénat Ramón de España\n1999 La cabeza de plástico Novel·la Anagrama\n1999 Más lejos y más abajo Contes Noche de Relatos Nº9, NH Hoteles\n2005 Turistas del ideal Novel·la Destino\n2006 Contramundo Novel·la Destino\n2009 Barcelona: Museo secreto Assaig-guia de la ciutat Alcar\n2010 Noche sobre noche 12 relats\n2011 Grandes borrachos daneses Cuadernos Alfabia Lars Bang Larsen (historiador d'art)\n2012 Lo que cuenta es la ilusión Notes de diaris 2007-2010 Destino\n2014 Pronto seremos felices Novel·la Destino\nPremi Mario Vargas Llosa NH de relats 1998 per Más lejos y más abajo\nPremi Ciutat de Barcelona de literatura en llengua castellana 2015 per a Pronto seremos felices\n↑ 1,0 1,1 1,2 Cuadrado (2000), p. 1291.\n↑ Belén Ginart. Ignacio Vidal-Folch y Martínez de Pisón, ganadores del Premio NH de relatos, El País, 04.12.1998; accés 12.12.2012\nCUADRADO, Jesús. Atlas español de la cultura popular: De la historieta y su uso 1873-2000. Madrid: Sinsentido/Fundación Germán Sánchez Ruipérez. 2 v, 2000. ISBN 84-89384-23-1.\nIgnasi Vidal-Folch a El País (castellà)\nNostromo, a TVE (castellà)\nObtingut de «https://ca.wikipedia.org/w/index.php?title=Ignasi_Vidal-Folch&oldid=23548852»\nLa pàgina va ser modificada per darrera vegada el 16 maig 2020 a les 21:06.