El Centre d'Estudis del Camp de Morvedre premia la lluita contra la (...) - ACCIO ECOLOGISTA-AGRO\nArrel de la web > Campanyes > Alta Velocitat València-Castelló > El Centre d’Estudis del Camp de Morvedre premia la lluita contra la (...)\nLa Vall de Segó, Com Ara Sempre!!!\nEl Centre d’Estudis del Camp de Morvedre premia la lluita contra la pedrera del Codoval\nLa plataforma cívica "La Vall de Segó, Com Ara Sempre" obté el guardó de l’Amanita caesarea per la seua tasca ecològica, justa i solidària amb l’entorn natural\ndimarts 2 de novembre de 2010, per AE-Agró\nEl Centre d’Estudis del Camp de Morvedre (CECM) va concedir el divendres 29 d’octubre a Faura el guardó de l’Amanita caesarea a la plataforma cívica "La Vall de Segó, Com Ara Sempre". Este guardó reconeix "la tasca ecològica, justa i solidària vers la conservació de l’entorn natural" realitzada per la plataforma per la seua lluita ciutadana contra la pedrera d’àrids projectada per l’Administrador d’Infraestructures Ferroviàries (Adif) al paratge del Codoval.\nDes del passat mes d’abril els ciutadans de la Vall de Segó mantenen una dura batalla contra l’Adif, que amb motiu de la futura construcció de l’AVE València-Castelló, té projectada una pedrera d’extracció d’àrids a la muntanya del Codoval. Aquest projecte, que s’ubicaria a menys de 500 metres dels nuclis urbans de Benifairó i Quart de les Valls, implicaria la destrucció del Codoval, un paratge de gran valor ambiental i que està catalogat per la pròpia Generalitat Valenciana com un enclavament d’excel·lència paisatgística (cal recordar que es tracta d’una de les poques valls valencianes litorals sense urbanitzar). La pedrera, a més a més de perjudicar la salut i la qualitat de vida de la gent de la Vall de Segó, afectaria també a tres jaciments arqueològics i al pou d’aigua potable de Benifairó.\nPer fer front a esta amenaça, els ajuntaments de Benifairó i Quart de les Valls van impulsar la creació de la plataforma cívica "La Vall de Segó, Com Ara Sempre", que agrupa a centenars de ciutadans i desenes d’associacions i entitats de la comarca, entre elles Acció Ecologista-Agró. La plataforma ha aconseguit mobilitzar a una gran massa social per rebutjar la pedrera projectada per l’Adif al Codoval. Per tots els pobles de la Vall de Segó es pot veure penjada la bandera de "NO A LA PEDRERA". A més a més, no s’ha perdut cap oportunitat per defensar el Codoval. Fins i tot a les festes populars i patronals dels municipis afectats s’ha pogut escoltar el clam de la plataforma: Volem la Vall de Segó com ara, sempre!!!\nEl premi reconeix el treball de la plataforma.\nPer tot açò, el Centre d’Estudis del Camp de Morvedre (CECM) ha guardonat a la plataforma cívica "La Vall de Segó, Com Ara Sempre" amb el premi Amanita caesarea que reconeix "la tasca ecològica, justa i solidària vers la conservació de l’entorn natural" que ha desenvolupat la plataforma durant estos mesos d’intensa lluita contra la instal·lació de la pedrera d’àrids a la muntanya del Codoval. A més a més, el CECM també ha volgut castigar a l’Adif amb la concessió del guardó tòxic Amanita phalloides.\nL’Amanita caesarea és un nou recolzament que rep la plataforma cívica "La Vall de Segó, Com Ara Sempre". Però, el millor premi que podrien rebre tots els veins de la Vall de Segó seria la confirmació oficial per part de l’Adif i del Ministeri de Foment de la modificació d’aquest projecte que amenaça tant al Codoval com a la singularitat paisatgística d’aquesta vall litoral. Les mobilitzacions ciutadanes ja han començat a donar els seus primer fruits i les Corts Valencianes han interpelat al Ministeri de Foment per buscar alternatives al projecte inicial. Inclús l’Adif ha confirmat respecte a la pedrera que "l’aparició de nous factors a considerar en odre a l’impacte ambiental, potencial qualitat dels materials i viabilitat tècnica i administrativa de l’explotació podrien aconsellar la introducció de modificacions en la ubicació i característiques, que haurien de quedar arreplegades en el corresponent projecte modificat". La feina està enllestida, tanmateix encara queda molt de treball per salvar el Codoval i per fer realitat que la Vall de Segó continue en un futur com ara sempre.\nEl millor premi és poder salvar este paisatge.\nVeure en línia : Alta Velocitat València-Castelló\nRespostaAdifAl·legacions (PDF - 2.4 MB)


Per al gelat: obriu longitudinalment la beina de vainilla i amb un ganivet petit retireu-ne les llavors.\nBarregeu la beina amb la llet en un cassó i porteu-ho a ebullició a foc mitjà.\nBlanquegeu els rovells amb el sucre en un bol i afegiu-ho a la llet just quan comenci a bullir, sense deixar de remenar amb varetes. Aboqueu tota la barreja al cassó net i cuineu-ho a foc suau remenant amb una cullera de fusta tota l’estona. És important que no arribi a bullir; quan la crema napi el dors d’una cullera, és el moment en què està llesta.\nColeu-ho en un recipient net i cobriu-ho amb film transparent en contacte amb la crema.\nUn cop la crema sigui tèbia, quasi freda, amb una espàtula o una cullera barregeu-la suaument amb la nata líquida semimuntada.\nCongeleu-ho i al cap d’1 h 30 min remeneu-ho una mica i torneu-ho a congelar fins al seu ús.\nTalleu la síndria en cubs de forma rectangular; talleu el raïm a meitats.\nPoseu un tros síndria en forma horitzontal i un altre en forma vertical, quatre mitjos raïms com si fossin rodes i dos nabius com rodes davanteres.\nCol·loqueu una cullerada de gelat a la part posterior del camió i acabeu-ho amb unes fulletes de menta.\nEn lloc de gelat, podeu fer servir un iogurt de vainilla. Permeteu que els vostres fills us ajudin\na tallar raïm, retirar les llavors de la vainilla i formar el camió.


Flavio preocupa els seguidors d'OT: "Tinc pensaments negatius tota l’estona"\nFlavio plora a 'OT' TVE\nper Jennifer Navarro Redactora 05 de març de 2020 17:09\nDes de TVE estan desesperats perquè aquesta edició d'OT aconsegueixi més audiència. El concurs ja ha arribat al seu equador, però encara no ha superat el 13% de share cap dia. Unes xifres molt dolentes que preocupen la cadena, que han optat per perseguir la polèmica perquè, almenys, se'n parli a la xarxa.\nUna tàctica que els està funcionant, ja que cada setmana apareix una nova controvèrsia que els converteix en tendència a Twitter. L'última? La xerrada d'una periodista especialitzada en gènere que va enfurismar Ciutadans, ja que va criticar la seva idea de feminisme. Aquest diumenge oferiran una gala especial en motiu del dia de la dona, però mentrestant els seguidors del programa se centren en seguir el 24 hores amb tot el que passa a dins de l'acadèmia.\nFlavio està sent protagonistes de les últimes hores, ja que no està passant un bon moment. Està ofuscat amb la cançó d'aquesta setmana, el que es va evidenciar durant l'assaig davant dels professors, que va ser desastrós. I des de llavors, les càmeres no fan més que enfocar-lo mentre plora i es mostra molt desanimat.\n#OTDirecto4M Si Flavio llora, llora España pic.twitter.com/ZTUSnBVvaZ\n— Hugo & Ari ❤ (@_pepeee__) March 4, 2020\nLa directora de l'acadèmia, Noemí Galera, es va preocupar en veure'l completament destrossat: "Tinc un munt de pensaments negatius tota l'estona", repetia Flavio. Una actitud que va derivar en una xerrada molt íntima amb Noemí: "Aquesta cançó et va bé i la tens creuada des del primer minut. No dubtis de tu, això no és res".\nLa resta de professors el van intentar animar, alhora que li deien que no volen que s'enfonsi per xorrades. I és que sembla que el seu malestar podria tenir un motiu personal darrere. Noemí, davant del seu estat d'ànim, va acabar aconsellant-li que anés a parlar amb la psicòloga.\nCaldrà veure si millora la seva actitud i si això es reflecteix diumenge durant la seva actuació.


El Huff amb Huffington | Martech Zone\nEl Huff amb Huffington\nDilluns, abril 18, 2011 Dissabte, octubre 29, 2011 Douglas Karr\nPer si no ho havíeu sentit, n’hi ha un Demanda col·lectiva de 105 milions de dòlars contra Arianna Huffington per vendre a AOL però no proporcionar cap pagament als bloggers que van ajudar a desenvolupar el Huffington Post en una comunitat de blocs tan poderosa. Saltaré la ironia d’un esquerrà benestant guanyant un quart de mil milions de dòlars a l’esquena dels altres (ai!) ... i aneu directament al punt.\nCom un noi que té més de 50 bloggers que periòdicament hi fan blogs aquí Martech Zone, Jo totalment d'acord amb els blocaires no remunerats. Mereixen una compensació.\nMartech Zone treu diners en patrocini i publicitat, però continuem reinvertint aquests fons en màrqueting, disseny i expansió podcasting, correu electrònic i vídeo. També continuem millorant la velocitat i l'estabilitat del lloc. Així que ... si ho teniu en compte, continuem operant amb pèrdues.\nI, sincerament, m'agrada així i continuaré funcionant amb pèrdues sempre que el nostre contingut millori i continuem fent créixer els nostres lectors. Cap dels nostres autors mai m’ha recomanat que faci res diferent. Crec que agraeixen l'atenció i l'oportunitat d'escriure amb els millors professionals del màrqueting del planeta.\nDit això, no crec que sigui un tema massa difícil. Arianna Huffington i la seva tripulació podrien haver estat fàcilment implementats analítica i va identificar els bloggers que van portar més valor (a través del trànsit) al lloc. També podrien haver desenvolupat algunes anàlisis de costos essencials sobre la inversió en publicitat, promoció i infraestructura que van fer. En última instància, crec que si el missatge de Huffington ho hagués fet, podria haver negociat un bon tros de canvi per als seus bloggers que aportaven més valor.\nDit això, ara Arianna té un quart de mil milions de dòlars per invertir en una gran defensa ... que probablement no haurà de fer més que assenyalar els seus termes de servei que tothom va acceptar quan es va inscriure. Forbes accepta que és un tir llarg.\nLa veritat, per descomptat, és que sí de cap manera la demanda pot guanyar. Si ho fa, a cada membre de Facebook se li haurà de pagar diners en efectiu, a tots els resultats del motor de cerca de Google se li haurà de pagar el pagament per clic que generi i cada tweet pot valer uns quants centaus per al tweeter, cosa que expulsa totes aquestes empreses. de negocis. No passarà. De vegades la vida no és justa: és un d’aquests moments.\nAnimo a totes les empreses a deixar-les lliure plataformes i començar tenir el seu propi contingut. Si teniu el talent suficient per escriure contingut que atrau públic, per què en el món ho regalaria a algú com Huffington? No ho facis! Ratlla i converteix el teu propi contingut en ingressos. Feu una publicació de convidat aquí i allà amb l'objectiu de tornar aquest trànsit al vostre lloc. És per això que treballem dur per mostrar de manera destacada els nostres autors als peus de pàgina i a la barra lateral.\nPer descomptat, si AOL vol comprar Martech Zone per 250 milions de dòlars (o fins i tot 25 milions de dòlars), amb molt de gust dividiré els dòlars d’aquells que proporcionin més valor al lloc. El contingut no té valor tret que aporti visitants. Arianna Huffington hauria d’haver reconegut el valor que aportaven alguns dels seus bloggers.\nTot el negoci és local\nAccelereu WordPress amb Amazon i W3 Total Cache


Accident per mal estat de la carretera. Puc reclamar?\nSi partim que, en principi, el conductor d’un vehicle és responsable dels danys que ocasioni amb el seu vehicle, queda patent la importància de demostrar, arribat el cas, que l’accident en el qual t’has vist involucrat ha estat provocat per causes alienes a la teva conducció.\nParlem, per tant, que el causant de l’accident sigui algun dels clàssics desperfectes de les nostres carreteres: foradades, escassa il·luminació, pegats, sots pronunciats, corbes mal peraltades, objectes estranys que ocupen la via, etc.\n1 Tipus de danys en cas d’accident per mal estat de la calçada\n2 A qui puc reclamar?\n3 Com actuar immediatament després de l’accident: quines proves has de recaptar?\n4 Passos a donar per a efectuar la reclamació en un accident per mal estat de la via pública\nTipus de danys en cas d’accident per mal estat de la calçada\nSi tens la mala sort de trobar en el teu camí algun dels obstacles comentats, hauràs d’enfrontar-te a diversos danys de menor o major envergadura.\nAvaries en el vehicle: en el millor dels casos, sofriràs tan sols una avaria en el teu cotxe. La clàssica rebentada d’una roda, algun amortidor danyat, cops en els baixos, etc.\nCol·lisió amb un altre vehicle: si xoques amb un altre vehicle per la presència en el ferm d’alguna graveta, taca d’oli, etc. serà, si cap, més important recaptar tota la informació per a les reclamacions posteriors. Tingues en compte que, si tens una assegurança a tot risc, cobrirà els danys materials i personals, però si ho tens a tercers, ningú es farà càrrec dels teus danys, tret que puguis demostrar que tu no has estat el causant de l’accident.\nDanys personals: tots aquests danys, materials i personals, poden concórrer junts o per separat. Si presentes danys personals, serà imprescindible la presència policial perquè aixequi un atestat, i la dels sanitaris, perquè poden fer un comunicat de lesions.\nSi no som culpables del que ha succeït, hem de demostrar la causalitat entre el mal estat de la carretera i l’accident, i entre aquest i els perjudicis causats.\nEn principi, l’important és determinar qui és el responsable en cada cas:\nAutovies i carreteres nacionals: serà el Ministeri de Transports, Mobilitat i Agenda Urbana el titular d’aquestes vies. Els escrits es dirigeixen al seu Departament de Responsabilitat Patrimonial.\nVies autonòmiques i comarcals: l’organisme responsable serà la Comunitat Autònoma corresponent.\nVies urbanes: reclama al teu Ajuntament dirigint un escrit al seu departament de Registre.\nAutopistes de peatge: en aquest cas, la titular és l’empresa concessionària, ja que és la responsable de mantenir la calçada i el clos en perfecte estat de conservació. És molt important, si volem reclamar danys posteriorment, donar part de l’ocorregut a algun empleat de la concessionària i conservar els tiquets del peatge.\nAltres responsables: quan hi ha diversos vehicles implicats tot es complica. Asseguradores, Administració i empreses involucrades hauran de discernir si el fet causant és el mal estat de la carretera o una mala conducció d’alguns dels implicats.\nCom actuar immediatament després de l’accident: quines proves has de recaptar?\nSi les circumstàncies ho permeten, és important obtenir algunes proves en el moment de l’accident. Es tracta d’aconseguir les evidències que posteriorment podrien exculpar-te.\nASSEGURA EL LLOC: atura al cotxe en un lloc segur o, si la situació ho permet, no modifiquis la posició en la qual ha quedat el vehicle, és important per a l’atestat policial. Senyalitza amb els triangles d’emergència i, en qualsevol cas, posa’t a resguard. Això sí, no abandonis el lloc de l’accident pensant que ja després faràs el que hagis de fer, error!\nATESTAT POLICIAL: telefona al 112 i comunica l’accident perquè la policia pugui aixecar una acta de la situació, els danys, les víctimes, els testimonis, les parts implicades, etc. L’atestat policial serà imprescindible en qualsevol cas, però sobretot si has d’anar a judici.\nASSISTÈNCIA SANITÀRIA: si has sofert danys personals, els sanitaris podran atendre’t i, a més, efectuar un comunicat de lesions que et servirà per a presentar-lo davant de les asseguradores o reclamar a l’Administració. De totes maneres, recorda que disposes de 72 hores per a rebre assistència mèdica. Passat aquest termini, és molt probable que posin en dubte la relació causal entre les lesions i el sinistre.\nFOTOGRAFIES: sempre amb molta precaució, fes algunes fotografies de la calçada, de la senyalització, dels possibles elements que han causat l’accident i dels danys del vehicle.\nTESTIMONIS: si és a la teva mà, demana les seves dades de contacte i identificació a les persones que hagin presenciat com s’ha produït l’accident i puguin corroborar la teva versió.\nPassos a donar per a efectuar la reclamació en un accident per mal estat de la via pública\nEl primer, contacta amb Onandia Advocats. L’avantatge de comptar amb un despatx d’advocats especialista en accidents és que tindràs més possibilitats d’optar a la màxima indemnització possible.\nDe fet, et recomanem no acceptar cap indemnització que t’ofereixin les companyies d’assegurances o la part contrària, sense parlar abans amb el teu advocat. Sabem per experiència que, en casos com aquests, l’oferta inicial sol ser molt menor del que, en realitat, es pot aconseguir.\nPer part nostra, no treballem per a asseguradores, com a garantia que el nostre principal objectiu és protegir els interessos dels nostres clients. Això és una cosa que considerem clau per a aconseguir la màxima indemnització en cada procediment.\nA partir d’aquí, els passos seran els següents:\n1.NOTIFICAR A l’ASSEGURANÇA: amb una assegurança a tot risc, ells t’indemnitzen i atenen i, posteriorment, reclamen (o no) a les Administracions corresponents. Els cedeixes aquest dret, però és important col·laborar amb ells en l’aportació de proves i testimonis. Si la teva pòlissa és a tercers i inclou reclamació de danys, l’asseguradora et cobrirà fins a la quantitat límit establerta.\n2. ESCRIT A l’ADMINISTRACIÓ: es pot efectuar la reclamació en el termini màxim d’un any, a partir de la data del sinistre o de la data de recuperació en cas de lesions. L’Administració disposa d’un termini de 6 mesos per a respondre. L’escrit inclourà:\nLes teves dades personals, els del teu vehicle, la data i lloc de l’accident i una descripció dels fets.\nCòpia de les proves (fotos, vídeos, testimonis).\nUna valoració dels danys en el teu vehicle (factura o pressupost del taller) i d’altres despeses que hagis tingut (factures d’hospitalització, cotxe de lloguer, etc.). En aquest punt, comptar amb un advocat especialitzat en aquesta mena de procediments serà crucial.


escletxa.cat | unaESCLETXAal'ESPERANÇA: 2016\nLa Bíblia des de la representació gràfica\nDESCRIPCIÓ DEL TALLER Aproximació a la Bíblia des de la representació gràfica. Amb exemples d'artistes i llibres il·lustrats. Triarem un passatge que ens mogui i el representarem. Que cadascú porti el material que cregui necessari. Si no, també hi haurà material de dibuix al taller. Tècnica lliure. (+info)\nNúmero màxim de participants: 15\nPINTURA MURAL | Bernat Soler\nDESCRIPCIÓ DEL TALLER: Llegint la paràbola del bon samarità he trobat 9 moviments que em poden ajudar a connectar el que ens explica Jesús amb la meva feina com a artista. Durant el taller hi donarem voltes per expressar-ho en un gran mural. T’atreveixes a experimentar? (+info)\nEl ritme de la teva fe\nDESCRIPCIÓ DEL TALLER Us presentarem el disc "40dies", el nou treball de “Canta la teva fe”, el grup cristià de Tarragona liderat per Mn.Joan Àguila. Un recurs per a la teva satisfacció personal, i per a disfrutar amb els grups a les parròquies. També explorarem el mètode “pregarock” a la catequesi, un camí més per a la oració. (+info)\n| Web oficial de la Trobada - Sant Feliu Jove\nCoordinació dels tallers artístics\nMn. Jordi Tres 600.350.370\nEnllaç breu d'aquesta info http://goo.gl/4iusCJ\nPublicat per Jordi TRES BOSCH a 6:09 Cap comentari:\nTALLER DE DIBUIX I AQUAREL·LA\nDESCRIPCIÓ DEL TALLER Aproximació a la Bíblia des de la representació gràfica. Amb exemples d'artistes i llibres il·lustrats. Triarem un passatge que ens mogui i el representarem. Que cadascú porti el material que cregui necessari. Si no, també hi haurà material de dibuix al taller. Tècnica lliure.\nROSER ARGEMÍ I BATLLE (Barcelona, 1984). És il·lustradora i arquitecta. Estudia a l’Escola de la Dona i a l’Escola Tècnica Superior d’Arquitectura. Aprofundeix en l’estudi de l’espai públic des del punt de vista dels infants. I és des d’aquesta perspectiva que realitza moltes de les seves il·lustracions.\nUtilitza les tècniques de llapis i aquarel·la, i de vegades recursos de representació arquitectònica (perspectives, seccions...), combinats amb escenes quotidianes de petits i grans.\nOctubre 2015 | Parabole in rima; Edizioni Paoline\nJuny 2014 | Ja vaig a l'escola; Ajuntament de Cornellà & Editorial Mediterrània.\nMaig 2014 | Taizé; col·lecció "Un mar d'històries"; Editorial Mediterrània.\nFebrer 2013 | Menorca; col·lecció "Un mar d'històries"; Editorial Mediterrània.\nColor en jocs de Picanyol per Cavall Fort.\nCol·lecció de felicitacions de Nadal des del 2011 fins l’actualitat\nDibuixos per projectar a la missa familiar a la parròquia Mare de Déu de Bellvitge\nGener 2014 | Calendari\nAbril 2015 | Dibuix “Alícia” exposat al Saló del llibre infantil i juvenil de Mollerussa.\nAbril 2014 | Dibuix “Tàrraco” exposat al Saló del llibre infantil i juvenil de Mollerussa.\nAgost 2006-14 | Participació en totes les exposicions biennals Gran Migjornale, mostra itinerant d’art a Es Migjorn Gran, Menorca\nPenja regularment els seus dibuixos en el blog: http://roserargemi.blogspot.com\nPublicat per Jordi TRES BOSCH a 6:03 Cap comentari:\nPublicat per Jordi TRES BOSCH a 6:02 Cap comentari:


La Dra. Denise Oyarzún Gómez finalitza la seva estada d’investigació postdoctoral amb l’ERIDIqv\nL’estada ha estat patrocinada per la Beca Iberoamérica Jóvenes Profesores Investigadores del Banco Santander.\nLa Dra. Denise Oyarzún Gómez docent i investigadora de la carrera de Psicologia de la Universidad Autónoma de Chile va finalitzar una estada d’investigació postdoctoral amb l’ERIDIqv patrocinada per la Beca Iberoamérica Jóvenes Profesores Investigadores del Banco Santander.\nL’objectiu va ser promoure l’actualització de competències acadèmiques i científiques, a través d’una estada de tres meses en el ERIDIqv, , de desembre de 2017 a febrer de 2018, per consolidar vincles entre investigadors/es de les ciències socials d’ambdues universitats iberoamericanes.\nDurant l’estada, la investigadora xilena va presentar els seus estudis sobre benestar en població infantil i adulta, i va compartir experiències d’investigació amb els membres de l’ERIDIqv. Els resultats obtinguts de l’estada seran presentats en articles i ponències a congressos, cosa que generarà impacte en la productivitat dels investigadors/es.


Centenars de dones omplen els carrers pels seus drets - Diari de Girona\nCentenars de dones omplen els carrers pels seus drets\nEl centre de la ciutat va ser ahir l'escenari de dues mobilitzacions organitzades en ocasió del 8 de març, Dia de les Dones, una doble convocatòria que tancava una setmana amb multitud d'actes i iniciatives organitzades per diferents col·lectius, sindicats, partits i entitats de la província.\nLaia Bodro Marina Vinardell | Girona\n08·03·20 | 22:56\nVÍDEO | Així vam viure la manifestació feminista a Girona\nDues manifestacions van tenyir ahir de lila la ciutat de Girona durant el Dia de la Dona Treballadora per reclamar igualtat entre homes i dones. Centenars de dones van sortir al carrer per protestar per les desigualtats entre gèneres que encara es viuen cada dia i, sobretot, per protestar per les agressions sexuals i les víctimes de la violència masclista.\nBarcelona es tenyeix de lila contra la desigualtat\nLa manifestació del matí va aplegar multitud de persones sota el lema «Fortes, lliures i rebels». Convocada per la Plataforma Feminista Gironina, es va iniciar a les 12 del migdia a la plaça Independència, on va coincidir amb altres iniciatives feministes com l'activitat «Ballem per totes», organitzada per l'Associació Moving Tree, on es va meditar i ballar per totes les dones.\nEl manifest de la manifestació es va dividir en quatre parts, cada una dedicada a una temàtica diferent. A la primera parada, davant dels jutjats, es va demanar més justícia envers les agressions masclistes i violències sexuals, i polítiques actives per lluitar en contra d'aquestes agressions. A la Subdelegació del Govern, representants dels sindicats i l'associació de dones treballadores de la llar van continuar llegint el manifest, demanant més drets laborals, igualtat salarial i polítiques contra l'assetjament laboral. Els sindicats van demanar més ocupació per a les dones i més conciliació familiar, així com l'eliminació de la bretxa salarial entre homes i dones. Davant la seu de la Generalitat, van exigir una educació feminista i igualitària. Membres del Jovent Republicà i de Joventut Socialista Unificada de Catalunya (JSUC) van demanar un «canvi cultural» amb base en l'educació, i també van rebutjar el «pin parental» proposat per Vox. A l'última parada, a la plaça del Vi, es va recalcar que la lluita feminista «no és només el dia 8 de març, sinó una lluita diària», així com reivindicar el paper de les cuidadores, paper que recau majoritàriament en dones.\nA la tarda, la Coordinadora de Feminismes Anticapitalista de Girona va tornar a omplir els carrers del centre de la ciutat amb una manifestació circular que va començar i acabar a la plaça de l'1 d'Octubre. Puntualment, a les 18 h, el col·lectiu va començar la seva reivindicació amb un acte en el qual, a més de llegir el manifest de l'organització, es van portar a terme diverses actuacions. Les noies de l'Escola de Ball de Girona van oferir una exhibició de funky i, després, la colla castellera universitària dels Xoriguers de la UdG va aixecar un 3 de 6 fet només per dones, que van aconseguir descarregar.\nAbans de sortir, l'organització va deixar clar que la manifestació era un acte reivindicatiu «contra el patriarcat» i que no es tractava d'un dia de celebració. També es va demanar als homes que cedissin la capçalera i el protagonisme de la mobilització a les dones i que seguissin la protesta des del darrere. La manifestació es va dirigir per Gran Via Jaume I en direcció al Mercat del Lleó. Va ser una marxa sense aturades, ja que la Coordinadora Anticapitalista havia desplegat diferents pancartes en diferents punts del camí per tal de guiar les consignes de la protesta, tal com va explicar Núria Bazaga, membre de l'organització.\nL'eix temàtic de la mobilització, segons Bazaga, eren les «tasques de cura». La Coordinadora de Feminismes Anticapitalista volia posar èmfasi en la necessitat de fer vaga general, encara que fos en diumenge. «Treballen les persones que exerceixen en restauració, les persones que treballen en cures, i unes persones que no les tenim en compte mai, les mestresses de casa, per a les quals no hi ha cap dia de festa», va explicar Bazaga en declaracions al Diari de Girona. En tornar a la plaça de l'1 d'Octubre, les noies de la coral de la Salvadora Catà van fer l'última actuació musical.\nA més de la mobilització de la tarda, la Coordinadora de Feminismes Anticapitalista va programar actes durant tot el dia. Al matí es va dur a terme a l'Ateneu Salvadora Catà un taller d'autodefensa i una xerrada protagonitzada per dones «precaritzades», entre les quals van tenir protagonisme les dones migrades, que van explicar les seves experiències. Al migdia, van celebrar un dinar popular al mateix Ateneu, i a les 16.30h, una cinquantena de dones van representar la performance Un violador al teu camí.\nLa nit anterior, el 7 de març, també van portar a terme una marxa nocturna, on prop de 150 dones van cridar contra els abusos que asseguren patir en establiments d'oci nocturn, i van posar en valor les «tasques de cura» vestint amb un davantal i una escombra l'escultura dels defensors de Girona que hi ha a la plaça Independència.\n1 Miquel Martín Serra, XVIII Premi Maria Àngels Anglada amb la novel·la 'La drecera'\n2 La processó de Corpus de Girona, en perill per les restriccions Covid\n3 L'Uruguai preconvoca Stuani que es podria perdre el play-off\n4 ERC i JxCat compleixen tres mesos de bloqueig i porten la negociació al límit\n5 Els caçadors gironins: «No es poden fer batudes on el senglar no és un problema»


Remuntada i victòria per al juvenil del CV Terrassa Remuntada i victòria per al juvenil del CV Terrassa – MónTerrassa\nRemuntada i victòria per al juvenil del CV Terrassa\nEl juvenil del CV Terrassa reprèn la competició\nEls egarencs es van saber sobreposar a un 0 a 2 en contra\nEl juvenil del CV Terrassa reprèn la competició | CV Terrassa\nDiumenge, el pavelló de La Maurina va acollir el partit entre el juvenil del CV Terrassa i el CV Barberà (3 sets a 2: 22-25/21-25/25-20/25-23/15-13). En el retorn a les competicions després de la gran aturada a causa de la situació actual de pandèmia, l’equip masculí guiats per les seves entrenadores, Vicky Cenalmor i Malena Molina, va aconseguir la victòria després de remuntar un 0-2 en contra.\nEl partit va començar malament per a l’equip local. Els nervis dels egarencs acabaven en errors d’atac i de joc que eren aprofitats per l’equip visitant, que s’imposava, amb lleu avantatge, en els dos primers els sets demostrant més calma i confiança. La xerrada de les entrenadores abans del 3 set va generar un canvi en l’actitud de l’equip que va sortir amb més confiança tranquil·litat i motivació. L’equip contrari no tenia res a perdre i era el moment de reaccionar. El joc va millorar notablement, sobretot en lectura de l’equip contrari, buscant els buits en atac i no precipitant-se a l’hora de voler fer els punts. La jove plantilla no es va donar per vençuda i van portar el partit a un emocionant tie-break que va caure de la banda local per un ajustat 15-13.\nVa ser un partit que va sumar experiència tant als jugadors veterans com als nous. Aquest resultat dona confiança per afrontar els següents partits i col·loca el CV Terrassa en quarta posició a la classificació de Lliga. La pròxima jornada l’equip s’enfrontarà al CV Canet (3r classificat) a La Maurina.


1arte.com - Concursos -> Pintura Rápida -> XXV CONCURS DE PINTURA RÀPIDA SANTIGA 2014\nXXV CONCURS DE PINTURA RÀPIDA SANTIGA 2014\nFecha de Inicio: 28/08/2014\nNº de Visitas: 2240\n– Associació d'Amics de Santiga (Santa Perpètua de Mogoda – Vallès Occidental)\n1 – DATES DEL CONCURS – Dijous 28, divendres 29 i dissabte 30 d'agost de 2014.\n2 – SEGELLAT – Els tres dies a la Plaça Santiga, de 8 a 10 del matí i de 2/4 de quatre a les cinc de la tarda, excepte el dissabte a la tarda.\n3 – MIDES – 15 F (54 x 65), sobre bastidor amb el fons d'un sol color, per qualsevol de les tècniques. En el cas de les aquarel·les, de la mateixa mida ja sigui amb suport rígid o bastidor, hi queda inclòs el paspertú que es cregui convenient.\n4 – OBRES – Cada pintor podrà presentar fins a dues obres. Una de sola per cada tècnica (oli / aquarel·la).\n5 – TEMA – Qualsevol indret del terme de Santa Perpètua de Mogoda.\n6 – LLIURAMENT DE LES OBRES – Al Centre Cívic El Vapor, carrer de l'Enric Granados 3, de Santa Perpetua de Mogoda, els dies 28, 29 i 30 d'agost, de 12 a 14 i de 18 a 20 h, excepte el dissabte 30 d'agost a la tarda.\n7 – VEREDICTE – Dissabte 30 d'agost a les 20 h al Centre Cívic El Vapor. Les obres premiades quedaran en propietat dels patrocinadors dels premis.\n8 – LLIURAMENT DE PREMIS – A Santiga el dia 14 de setembre, festa de l'Aplec, a les 19 h (església de Santa Maria l'Antiga).\n9 – EXPOSICIÓ – Al Centre Cívic El Vapor, des del 31 d'agost fins el 8 de setembre, ambdós inclosos.\nFeiners de 18 a 21 h. (del 1 al 6 de setembre).\nFestius i Festa Major de 12 a 14 i de 18 a 21 h (31 d'agost i 7 i 8 de setembre).\nEls quadres no premiats es posaran a la venda amb el valor que fixi el pintor. En cas de venda, el 15% del seu valor restarà a disposició de l'organització.\n10 – RETIRADA DE LES OBRES – Els quadres no premiats es podran recollir al Centre Cívic El Vapor, de Santa Perpètua de Mogoda (tel. 93 560 02 48), a partir del dia 15 de setembre de dilluns a divendres de 17 a 21 h, fins el 31 d'octubre. Aquells pintors que ho prefereixin podran recollir les seves obres a Santiga durant el Concurs de l'any següent. En qualsevol de les opcions s'haurà de lliurar el resguard corresponent. Les obres no recollides, quedaran a disposició de l'entitat.\n11 – PREMIS – Sobre l'import dels diferents premis, se'ls aplicaran les retencions legals vigents.\n12 – DRETS SOBRE LES OBRES PREMIADES – Les obres premiades passaran a ser propietat dels patrocinadors corresponents. L'obtenció del premi comporta la cessió dels drets de comunicació pública, reproducció, distribució i explotació de les obres premiades en qualsevol suport i en qualsevol país del món, fent-t'hi constar sempre l'autor/a de l'obra.\n13 – RESPONSABILITAT – L'Entitat organitzadora del Concurs tindrà cura de les obres rebudes, però declina tota la responsabilitat derivada de cas fortuït o de força major.\n14 – ACCEPTACIÓ DE LES BASES – Participar en el Concurs pressuposa estar d'acord amb les bases. L'organització es reserva la possibilitat d'incrementar el nombre de premis dotant-los, com a mínim, amb la mateixa quantitat del més baix en la seva categoria. També es reserva el dret de resoldre qualsevol situació no prevista en aquestes bases i, si és el cas, deixar algun premi desert.\n15 – PREMI LOCAL – Podran optar al premi local tots els/les residents a Santa Perpètua de Mogoda ja sigui amb una obra que hagi estat realitzada amb anterioritat (pintura seca) i amb dues obres de pintura ràpida (una d'oli i una d'aquarel·la) que optaran també als premis generals. Les bases que regiran el premi local són les mateixes que les del concurs de pintura ràpida, a partir de l'apartat 3.\nEls premiats en la modalitat de pintura local no podran optar al mateix premi del concurs de l'any següent.\nPREMIS I IMPORTS\nPremi totes les tècniques\nPremi d'Honor: 1.200 €\nPremis oli (qualsevol tènica)\n2n premi: 650 €\n3r premi: 600 €\n4r premi: 500 €\n5è premi: 400 €\n2n premi: 450 €\n3r premi: 350 €\nJaume Vinyals – 93 560 03 49 / 607 95 68 36\nJosep Ponsa – 627 52 67 87\nJosep Morral – 639 72 92 86\nEls dies de Concurs, a l'hora d'esmorzar, hi haurà un assortiment de queviures i begudes totalment gratuït pels participants. Els embotits són una donació de l'empresa local Xarcuteria Subirats.\nPuedes descargar las bases en: www.santiga.cat\nAssociació d'Amics de Santiga\nApartat postal núm. 11


Els tècnics constaten que els problemes del Palau de la Música no són estructurals – Les Bandes de Música\nEls treballs dels tècnics del Servicis Centrals Tècnics de l’Ajuntament de València i de l’estudi d’arquitectes Paredes Pedrosa, vinculats a l’arquitecte del Palau de la Música, García de Paredes, han confirmat que les parts estructurals no tenen cap problema i que la situació es reduix al deteriorament d’una part del material de recobriment del sostre de les sales.\nDavant esta confirmació, des del Palau de la Música i l’Ajuntament de València iniciaran l’obra de rehabilitació dels sostres de les dos sales i l’adequació de les mateixes a les normatives actuals, així com el canvi del sistema de distribució de la climatització. D’esta manera, a més, s’ajusten a la voluntat que els edificis públics de l’Ajuntament de València s’adeqüen als sistemes que permeten l’eficiència energètica i també que es disposen d’una manera distinta a la dissenyada en el projecte d’origen de l’auditori.\nInversions en manteniment\nCom recorden des de l’auditori valencià, el Palau de la Música de València ha invertit en el període legislatiu del curs 2016/2018, un total d’1.729.323,64 € en manteniment i millores en l’edifici. Este fet suposa un increment d’un 87,41% respecte a l’anterior mandat corresponent al període 2010/15, en el qual es va destinar sols un total de 217.758,32 € per a l’adequació d’espais i de façana.\nCertamen Internacional en l’aire\nDavant el tancament del Palau encara no se sap ón tindrà lloc el Certamen Internacional de Bandes Ciutat de València, que ts’ha de celebrar del 18 al 21 de juliol. El Palau de les Arts o el Teatre Principal estan entre les opcions, encara que des de l’Ajuntament no s’ha anunciat cap decisió al respecte.


Increïble masia per reformar en venda en un entorn natural idíl·lic, a prop de Girona.\nExcel·lent oportunitat per adquirir aquesta masia històrica amb l'estructura ja restaurada, i les instal·lacions d'aigua i electricitat. Tota la restauració dels interiors, així com les portes i finestres encara s'ha de completar, amb la possibilitat d'acabar la propietat segons les preferències i necessitats del nou propietari.\nLa finca està situada en un entorn natural, envoltada de muntanyes ia 1 km d'una petita localitat amb una botiga, bars i un col·legi de poble. El centre de Girona és a 15 minuts amb cotxe i les platges de la Costa Brava a només 20 minuts.\nLa propietat data del segle XVI i ofereix moltes possibilitats de convertir en una casa familiar de 6 dormitoris. A més, hi ha un graner independent de 120 m² amb possibilitat de convertir en allotjament com a visitant.\nLa casa està situada sobre 16 hectàrees de terreny, de les quals 7 estan destinades a camps de conreu, ideal com a propietat eqüestre. També disposa d'precioses zones enjardinades i horts.\nIdeal com a primera o segona residència per a qualsevol persona que vulgui viure en un entorn privat i tranquil, però a prop de tots els serveis.\nPossibilitat de crear una casa de camp de 6 dormitoris més allotjament a visitant independent convertint el graner.\nEs troba en un entorn natural idíl·lic envoltat de turons ia 1 km d'un poble amb una botigues, bars i un col·legi. El centre de Girona és a 15 minuts amb cotxe i les platges de la Costa Brava a només 20 minuts.


L'ambó: Jo ho he vist | CatalunyaReligió.cat\nL'ambó: Jo ho he vist\nHOMILIA DG-TO-A02 (Jn 1,29-34)\nPodríem construir la nostra memòria espiritual a partir de les coses que hem vist. No només de les que hem mirat, que serien incomptables, sinó de les coses que hem arribat a veure. Perquè queda clar que no hem arribat a veure tot allò que hem arribat a mirar. Si així fos tindríem el cor asserenat i l'ànima en pau. Però el cert és cada dia tenim més coses per mirar i menys capacitat per veure.\nHi ha una mirada voraç que devora allò que mira, que ho redueix a miques, que ho despedaça. Una mirada consumista, que acumula objectes, cossos, rostres, paisatges, imatges..., amb una avidesa que comença per no saber quan aturar-se i acaba per no saber com aturar-se. Una mirada que només mira la quantitat i, en aquest sentit, és insaciable. No penseu en els altres, penseu en vosaltres mateixos quan us envaeix aquesta mirada i us fa els seus presoners: com costa aleshores d'alliberar-se'n, oi?\nÉs la mirada del turista de tour-operador, amb el temps cronometrat per mirar quantes més coses millor, sense el temps necessari per veure'n ni una. Devoren una ciutat en dos dies: visiten a correcuita els quatre monuments importants, sopen en un restaurant típic del lloc, saquegen en dues hores tres museus i, un cop tenen les fotos imprescindibles, se'n van corrents a una altra ciutat. Aquesta ja ens l'hem mirada.\nÉs la mirada dels actuals àlbums de fotos electròniques, amb mil-i-pico fotos de cada esdeveniment, a quina més intrascendent. O la mirada dels carrers comercials un dia de rebaixes, amb més impactes visuals en una sola tarda dels que una persona mínimament sana podria processar en una setmana. O la mirada del noticiari, obligat a passar d'una calamitat a una altra quan encara no l'has mirada. O les mirades d'Internet tan fugaces, tan obsessives, tan rapinyaires. O tantes altres mirades frenètiques, buides de tant mirar sense aturar-se mai a ser mirades. (seguir llegint)


Cigrons acompanyats - Recepta de myTaste\nCIGRONS ACOMPANYATS AMB SÈPIA\n- Cigrons precuinats (2 pots). Hi tirarem els cigrons si són de pot i tirarem la meitat queden un xic més sucosos, els deixem coure 10 minuts i ja ho tindrem llest\nDonar un parell de voltes i incorporar els cigrons cuits i una mica de brou de peix. 600 grs de cigrons cuits. 600 grs de cigrons cuits\nCigrons amb sobrassada\nEn aquest cas vaig utilitzar cigrons de pot, però m'agrada més fer-ho amb cigrons "normals" (no en conserva)\nCigrons menuts saltejats amb botifarra negra i ceba confitada\n-Barrejo bé, la botifarra amb la ceba confitada i els cigrons menuts. -Es pelen les cebes i es tallen ben fines a grills\nQuan el sofregit estigui gairebé apunt, s'incorpora el bacallà, s'hi dóna dues voltes i s'afegeixen els cigrons, un got d'aigua, les panses i pebre vermell\nLa recepta d’aquests cigrons és d’ell. Gràcies Manel per compartir cigrons i vida. Escorrem i passem sota l'aigua els cigrons\nEn una cassola amb un raig d’oli feu un sofregit amb la ceba tallada molt petita i deixeu-la enrossir, quant estigui quasi transparent, afegeix-hi els cigrons cuits, i l’aigua o el brou


El Tractat sobre Comerç dArmes penja dun fil quan les negociacions entren a la recta final — FundiPau\nLes ONG exhorten França i el Regne Unit a no cedir a la pressió dels EU\nAvui ha començat a Nova York la quarta i darrera setmana de la Conferència Diplomàtica a les Nacions Unides per un Tractat sobre Comerç d'Armes. Tot i les dificultats i la pressió d'alguns països que voldrien un tractat descafeinat, les ONG treballen a contrarellotge perquè s'aprovi un text sòlid i vinculant.\nNota de premsa – 23 de juliol de 2012 – Nova York\nEl Tractat sobre Comerç d’Armes penja d’un fil quan les negociacions entren a la recta final\nLes ONG exhorten França i el Regne Unit a no cedir a la pressió dels EUA\nEls esforços per acabar amb el comerç d’armes internacional irresponsable i poc regulat corren el risc de fracassar en el moment en què les negociacions a les Nacions Unides entren en la setmana decisiva, afirmen les ONG. La Fundació per la Pau, participa en les negociacions a Nova York.\nLes negociacions que han continuat a Nova York durant el cap de setmana estan sent dominades pels governs escèptics, com el d’Iran, Síria i Cuba, que voldrien que el tractat que s’aprovi sigui insuficient – o fins i tot que no hi hagi tractat.\nLa Xina i Rússia s’oposen a incloure els Drets Humans i el Dret Internacional Humanitari en l’acord mentre que els EUA volen exclusions que soscavarien greument l’efectivitat del tractat.\nLondres i París, que prèviament havien estat líders clau per un tractat fort, es veuen ara intensament pressionats per Washington. Així, semblen disposats a sacrificar la protecció dels Drets Humans i del Dret Internacional Humanitari, esperant que d’aquesta manera la Xina, Rússia i els Estats Units signin l’acord final.\nLa creixent preocupació radica en que països que han expressat anteriorment el seu suport a un tractat robust, com Austràlia, França, el Japó o el Regne Unit ara estan rebaixant el contingut del text a la sala de negociacions, en comptes de centrar els seus esforços en els debats a porta tancada amb els països més decisius.\nJeff Abramson, director de la campanya Armes Sota Control (ASC), afirma:\n“Aquesta setmana tot està en joc. Encara tenim a l’abast un tractat fort tot i que hi ha un risc real de que se’ns escapi de les mans en el darrer moment. Ara és el moment d’actuar. Tots els estats que han exigit un Tractat sobre Comerç d’Armes fort han de complir les seves promeses.”\nJordi Armadans, director de la Fundació per la Pau, membre d’ASC:\n“Malgrat les dificultats, estem davant d’una oportunitat històrica i seria irresponsable que els estats no fessin un esforç per desencallar les negociacions i arribar a un acord. La realitat de les 500.000 persones que cada any perden la vida a causa de la violència armada, hauria de moure els delegats a fer-ho possible."\nEl punt crític durant els últims dies de negociacions serà la manera com s’entenen els passos que els governs hauran de fer abans de decidir si autoritzen o no les transferències d’armes. Un petit grup de governs rebutja acceptar que les transferències s’haurien de prohibir si hi ha un risc substancial que les armes siguin utilitzades per violar el dret internacional humanitari o els drets humans.\nDivendres passat, un comunicat que destacava que els principis humanitaris s’han d’incloure en el tractat va rebre el suport de 74 estats, entre els quals Colòmbia, Malawi, Mèxic, Noruega i Nova Zelanda, així com de grups de les regions d’Àfrica i el Carib. En canvi, països líders com Austràlia, el Japó i França no van signar el comunicat.\nTot i així, més de 70 països que s’han vist afectats per la violència armada han deixat clar que no cediran i que no acceptaran un tractat insuficient.\nLes ONG, estan convençudes que encara hi ha temps perquè més països alcin la seva veu i mostrin el seu compromís perquè l’acord sigui el més fort possible. Els estats escèptics han tingut més protagonisme del que els correspondria en un primer pla. Amb cinc dies de negociacions per endavant, es fonamental que els que donen suport al Tractat lluitin per defensar un text que realment salvi vides.\nArmes Sota Control. Es un moviment global que treballa per aconseguir un Tractat sobre Comerç d’Armes (TCA) legalment vinculant que salvi vides. Està formada per 90 coalicions i organitzacions, entre les quals la Fundació per la Pau, amb presència en més de 125 països.\nMolts d’aquests activistes estan actualment a Nova York per exigir als diplomàtics i ministres d’arreu del món que negociïn un TCA sòlid, que compromet els estats a acabar amb les transferències d’armes i municions que alimenten conflictes, agreugen la pobresa i provoquen greus violacions dels drets humans i del dret internacional humanitari.


Pachamama: julio 2008\nBassas = referència, competència, integritat, professionalitat, capacitat.\nFoto: Sebastián Scarso.\nÀudio: El matí de Catalunya Ràdio.\nPublicat per Daniel Gutiérrez Abella a 12:13 6 comentarios:\nUna sola foto (de fet dues) foto m'ha alegrat el dia. Encara estic a temps de ser esportista d'elit!!Quan pensava que el meu (lleuger) sobrepès m'impediria arribar a ser un esportista professional, una foto robada de Ronaldo fet a Eivissa mentre va de passeig en barca ha evidenciat que si ell pot estar gordo i guanyar milions, nosaltres també.\nTot i que avui estigui ennuvolat a Barcelona, el sol ha sortit per a mi.\nÀudio: Ruby (Kaiser Chiefs)\nPublicat per Daniel Gutiérrez Abella a 10:11 1 comentario:\nLuz al debate\nEl Manifiesto en defensa del castellano que hace pocas semanas lanzó "El Mundo" y que fue respaldado por varios "intelectuales", entre ellos Delibes (que reconoce no tener ni papa de lo que pasa en Cataluña pero que se fía de fuentes que lo mantienen informado) ha provocado numerosas y contrapuestas reacciones.\nEstoy profundamente en desacuerdo con el contenido e intención de dicho manifiesto, pero como me da pereza defender una vez más mi postura respecto a este tema (tildado por algunos, que curiosamente no viven en comunidades con dos lenguas oficiales, de "problemática") y creo que tampoco estoy capacitado para hacerlo, recomiendo leer el siguiente artículo escrito por Salvador López Arnal.\nAudio:Mistaken For Strangers (The National)\nPublicat per Daniel Gutiérrez Abella a 11:38 2 comentarios:\nDiumenge va tornar a ser diumenge. El darrer dia de la setmana –pels no anglòfons- va servir per descansar el cos i la ment després d’un segon dissabte destructiu. La ressaca va durar fins ben entrada la tarda; una tarda inoblidable.\nMai he sigut gaire amant del tennis, però cada cop sóc més aficionat. Aprendre a tornar pilotes, gràcies al curs que estic fent actualment, ajuda a que m’estigui aficionant a aquest esport tant estilístic. I ahir va ser un gran dia pels amants (i neoiniciats) d’aquest esport.\nVaig començar a veure el partit a casa dels meus tiets, encara amb la boca pastosa, però gràcies a la pluja (que va obligar interrompre el partit dos cops) vaig poder veure guanyar a Nadal des de casa meva, al sofà. El “All England Club” es va quedar petit pel millor partit de tennis que recordo i probablement pel millor de la història (diferents experts dixit). Tot i que Nadal va començar guanyant amb autoritat i Federer no podia seguir el ritme del manacorí, el encara número 1 va demostrar per què és el millor jugador de la història. Ajudat pel seu magníc servei (25 aces!) va remuntar el partit i va obligar a jugar el cinquè i definitiu set.\nEl darrer punt, el que sentenciava a Rafa Nadal com a campió de Wimbledon 2008, em emocionar com feia temps que no recordava. Em va posar tendre veure com un xaval humil plorava i com ploraven també els seus pares i familiars.\nLa humilitat i l’esportivitat que ha demostrat Rafa sempre (i Federer per descomptat) són elements tant importants com la seva força i tècnica per que l’admiri. M’agrada que no hagi perdut el nord, que valori la seva terra i els amics de tota la vida, que sigui un noi familiar i gens pretensiós. Sincerament, l'envejo.\nAhir Rafa va destronar al rei a casa seva i va encetar un nou capítol en la història del tenis. Felicitats Rafa.\nPd. Federer va demostrar un cop més que és un dels homes amb més classe del món, no només pel seu educadíssim comportament sinó també per com va vestir després que acabés el partit. M’encanta la seva jaqueteta blanca...\nÀudio: Lucha de gigantes (Nacha Pop)\nPublicat per Daniel Gutiérrez Abella a 17:10 No hay comentarios:\nPublicat per Daniel Gutiérrez Abella a 11:34 No hay comentarios:\nAvui al matí he pogut veure un vídeo a diferents mitjans de comunicació on-line en el què es veu al President de França, Nicolas Sarkozy, enfadat amb un tècnic de so del canal France 3 per no tornar-li la salutació. El vídeo ha estat filtrat a la premsa, que ha aprofitat per a carregar un cop més contra el polític francès.\nM’agradaria sortir en defensa d’aquest petit gran home que, tot i no ser sant de la meva devoció, es mereix el respecte que no li han concedit ni el tècnic de so que va decidir no contestar-li ni els mitjans de comunicació que tornen a donar titulars com “Sarkozy vuelve a perder las formas”.\nEl passat Febrer, Sarkozy va titllar a un agricultor de “pobre imbècil” perquè no li va estrènyer la mà. En aquell cas, Sarko va actuar com un polític prepotent i sense educació. Tanmateix, aquest cop no ha estat així. Mentre el tècnic de so li posava el micròfon abans de fer l’entrevista, l’actual President de torn de la UE el va saludar amb un educat “Bon dia senyor” que no va tenir resposta. És posible que el treballador de la tele pública francesa no voti a Sarko, jo tampoc ho faria, però crec que com a mínim hauria d’haver contestat, per deferència. Si aquest president no et cau bé no li fas la rosca o ni li concediexes ni un somriure, però la salutació l’has de fer (sempre i quan vulguis ser educat, és clar).\nDesgraciadament, al comprovar que aquest tècnic no el saludava, le petit Nicolas va carregar amb un desafortunat “Cuando uno es invitado tiene el derecho a que la gente lo salude" que no justifico.\nAixò em recorda a molts veins de la meva escala als qui segueixo saludant cada dia tot i que no em tornin mai cap "Hola". Quina llàstima.\nÀudio: Clubbed to death (Rob Dougan).\nPublicat per Daniel Gutiérrez Abella a 11:29 No hay comentarios:


Com ho van fer: els falsos profunds profundament reals de 'For All Mankind' - Tv\nCom ho van fer: els falsos profunds profundament reals de 'For All Mankind'\nSi el 2020 ho fos l'any deepfakes es va convertir en el principal El 2021, fins ara, ha estat l'any en què es van fer ineludibles. Durant la setmana passada, un conjunt de dades precisament estranyes deepfakes a TikTok va donar a Tom Cruise el seu moment més viral des del saltar al sofà (o almenys des del seu COVID-19 tirada el desembre passat), i una empresa anomenada MyHeritage va debutar a Nostàlgia profunda característica que permet a qualsevol persona amb un fitxer JPEG donar a una persona famosa o familiar morta Harry Potter retrat tractament. Tot i que els tirs al cap animats eren d’aspecte estrany i limitat i els vídeos de creuer més convincents van ser el creacions d’un artista professional d’efectes visuals que treballava amb un imitador de creuers, l’últim cicle de notícies dirigit per un simulacre profund va renovar els temors Mirall negre -esque món de malson on deepfakes no es pot distingir a partir de la realitat, no es pot confiar en imatges i qualsevol persona amb eines d’alteració d’imatges àmpliament disponibles podria difondre amb més facilitat la desinformació o incitar a escàndols i conflictes.\nA la part positiva, i no, potser no totalment compensar el risc creixent de terror distòpic: la facilitat creixent de doctorar imatges de figures de la vida real és una bona notícia per als fanàtics de la història alternativa de la carrera espacial d'Apple TV de Ronald D. Moore, Per a tota la humanitat . Des de la perspectiva de l’entreteniment, he de dir que és realment increïble el que és possible ara, diu Per a tota la humanitat escriptor i productor executiu Ben Nedivi. Com assenyala Nedivi, com millor és per a nosaltres, per al nostre programa, més aterrador sembla que aquesta tecnologia sigui per al món. Ei, almenys hi ha alguna cosa de plata.\nPer a tota la humanitat , ara en el seu absorbent segona temporada, presenta una visió de com es podria haver desenvolupat la història si la Unió Soviètica hagués derrotat els Estats Units a la lluna. (Si només s’uneix a la sèrie a causa de la seva forta segona temporada ressenyes , benvingut al FAM En la temporada 1, que comença el 1969 i es produeix fins al 1974, el descobriment de gel d’aigua dins dels cràters foscos de la lluna fa que ambdues superpotències intensifiquin els seus esforços per establir presències permanents al satèl·lit sense vida anterior. A la segona temporada, que es reprèn el 1983, els guerrers freds han ampliat les seves bases lunars i la competència pels recursos propers ha augmentat les tensions fins al punt que les dues parts s’armen i amenacen d’iniciar la tercera guerra mundial en un altre món.\nAquestes desviacions de la nostra realitat repercuteixen a la terra: Ted Kennedy expulsa Richard Nixon de la Casa Blanca el 1972; s’aprova la modificació de la igualtat de drets; la guerra del Vietnam acaba aviat i els soviètics opten per no envair l'Afganistan; els acords de Camp David mai no es signen; Ronald Reagan és elegit quatre anys abans del previst; Three Mile Island no es fon (gràcies a la tecnologia desenvolupada per a la base lunar); John Lennon i Anwar Sadat sobreviuen als intents d'assassinat, però Joan Pau II no; el Miracle sobre el gel no passa mai; Charles es casa amb Camilla en lloc de Diana; etcètera.\nCom El timbre Michael Baumann explicat el mes passat, els creadors de la sèrie mantenen un relat exhaustiu de la seva història alternativa, amb una detallada cronologia que envolta les parets de la sala dels escriptors. Però és més fàcil exposar aquests desenvolupaments imaginats a mostrar la bíblia que fer-los semblar creïbles a la pantalla. Tot i que part del plaer de veure l’espectacle és recollir maneres en què la seva història difereix de la versió que coneixem, Nedivi diu que també volíem que aquesta versió de la nostra història se sentís el més propera a la realitat possible. I crec que la manera de fer-ho és fent servir figures reals. Quan he vist programes com aquest i tothom està inventat, et treu una mica.\nsenyals de crida a l'arma superior\nCom 'Per a tota la humanitat' aprofita al màxim la seva configuració d'història alternativa\n'For All Mankind' continua fent gegants en la segona temporada\nPart del pla dels productors per empaquetar la seva ficció de manera persuasiva consisteix a vestir la irrealitat en la iconografia dels titulars dels diaris amb aspecte autèntic i de les notícies. Una falsa adreça presidencial sona menys buida quan un ancoratge versemblant ho fa ressaltar. Amb la quantitat d’esdeveniments informatius i històrics que canvien, ens va semblar que necessitàvem ancoratges de ficció per vendre realment aquestes coses, diu Matt Wolpert, un altre escriptor i EP. I va ser molt important que trobéssim gent que se sentia com els tipus Walter Cronkite o Roger Mudd o Connie Chung o Ted Koppel. Per tant, és un procés molt exhaustiu també en aquest sentit, perquè si no els creieu com a ancoratges, realment no comprareu el que diuen. Us concentrareu en que no siguin tan realistes com haurien de ser.\nsupermario germans supermario\nAquesta dissonància seria devastadora per a una sèrie que depèn de la versemblança. Nedivi diu que la naturalesa del nostre programa, la història alternativa, i encara que sigui més important, fa que moments com aquest siguin encara més importants. Segueix, les trobades de personatges de la vida real fonamenten l’espectacle d’una manera realment necessària per treure els elements més de ciència ficció. Si teniu això a la baixa, és molt més fàcil per a la gent comprar coses més extravagants que també estem fent en els mateixos episodis, de manera que l’equilibri és un element realment important per a l’espectacle.\nNo obstant això, la pirateria de la història alt de desdibuixar els límits entre el real i l’irreal pot tornar-se enrere. Si s’implementa malament, la presència de polítics i personatges famosos que reconeixem pot fer-ho més difícil per als espectadors suspendre la seva incredulitat. I com que l’audiència sap que els cameos d’aquestes figures han de ser el producte d’un engany digital, estan sintonitzats amb l’estranya vall (cosa que pot distreure’s una mica fins i tot si els efectes passen a fons). L’ús de la xifra real és una cosa, fer-la versemblant és una altra, diu Nedivi. A la primera i segona temporada, els actors interpreten algunes figures de la vida real, com Sally Ride, Lee Atwater o diversos funcionaris de la NASA. Però llançar algú per interpretar a algú com Reagan, no es llegeix, diu Wolpert. El públic sempre té una mena de pensament: 'Això no és real'.\nEn els casos en què Per a tota la humanitat La línia de temps se solapa en gran mesura amb la nostra, els seus creadors poden reutilitzar imatges inalterades o d’arxiu, de vegades extretes del context. Però, quan volen, per exemple, que Nixon desfaci la seva melsa sobre els soviètics que colpegen la NASA fins a la Lluna, cosa que el veritable Nixon no va fer, han de jugar a titellaire. A la cronologia del programa, les cintes de Nixon que van tenir un paper destacat en la investigació de la vida real de Watergate mai no surten de la Casa Blanca i Nixon continua enregistrant-se ell mateix, amb Per a tota la humanitat personal de redacció que subministra les seves línies. Amb algú com Nixon, sentíem que teníem molta llicència perquè, literalment, està en cinta dient coses horribles tot el temps, diu Wolpert. Així doncs, vam sentir: 'Bé, ha demostrat a tothom que és aquest tipus de persona, de manera que també podem fer que digui algunes coses bastant dolentes'.\nDecidir què diria Nixon no era un problema, sinó esbrinar com diria que era. A la primera temporada, la sèrie es va limitar en gran mesura a fent servir imitadors que van gravar despistes fabricades només d’àudio que es reproduïen sobre un fons de fotografies en format B o imatges fixes. En rares ocasions, el vídeo d’un discurs real de Nixon es va veure alterat per fer semblar que deia una altra cosa, amb un meticulós i passat de moda, Forrest Gump –Mètode d’era anomenat solapa de llavis . Hauríeu de manipular la boca fotograma per fotograma per fer que sembli que ho deia, cosa que és realment exhaustiva i que mai no sembla perfecta, diu Wolpert.\nTrobar les persones adequades per interpretar aquestes parts era prou difícil. No escollim un president, sinó un veu d'una figura històrica és gairebé tan difícil, perquè aquesta veu de vegades és tan familiar com la fisicitat del personatge, diu Nedivi. Els productors calculen que van escoltar aproximadament 30 candidats per a parts de noms familiars (i veus) com Lennon i Reagan, rebutjant aquells que semblaven que feien caricatures d’aquestes figures famoses més que imitacions directes i realistes. Nedivi afegeix que són les persones que més prenen el sentiment i el to de la figura els que realment són capaços de captar-la per als nostres propòsits. Alguns imitadors experimentats i prolífics van jugar diverses parts: Jeff Bergman va prendre Reagan i Johnny Carson, i Jim Meskimen van jugar Nixon, Kennedy i Lennon.\nNo obstant això, a la temporada 1, les figures històriques personificades per la veu no van interactuar directament amb els personatges originals de la sèrie (a part d’una trucada ocasional només de veu), cosa que va evitar que les línies de temps familiars i fictícies es barregessin d’una manera més palpable. Sabíem que si anàvem a ampliar aquest element del programa a la segona temporada, necessitàvem alguna cosa millor, diu Wolpert. Aquella cosa era imatges profundes que potser no haurien estat factibles quan Apple va ordenar la primera temporada el 2017 o quan es va iniciar el rodatge l’estiu del 2018. Ha estat increïble veure el progrés des del principi, on sentíem que seria impossible , fins avui, on la tecnologia millora cada any del programa, diu Nedivi.\nPer aconseguir el resultat desitjat, Per a tota la humanitat el supervisor d’efectes visuals Jay Redd va treballar amb una empresa anomenada Canny AI , ubicat a Israel i especialitzat en una tècnica d’estil deepfake anomenada Substitució del diàleg de vídeo . El VDR permet que un vídeo objectiu (com una adreça real de Reagan) es pugui alterar de manera que els llavis i les expressions facials de l’altaveu es sincronitzin amb les d’un vídeo font (com ara un imitador de Reagan que gravés línies originals). Canny AI, que també proporciona un servei d’intercanvi de cares, en el qual el diàleg d’un vídeo es manté, però el rostre d’un altre altaveu substitueix el de l’original, va demostrar el potencial de la tecnologia en un 2019 iniciativa va trucar En cas de desastre lunar , per la qual cosa el MIT Center for Advanced Virtuality va encarregar a l'empresa la creació d'un vídeo modificat per VDR en què Nixon pronuncia el discurs que hauria pronunciat en cas de desastre de l'Apollo 11.\nRodatge per a la primera temporada de Per a tota la humanitat va concloure mesos abans que aparegués el projecte MIT, però els productors de la sèrie es van associar amb la companyia per crear els efectes de la temporada 2. A causa del coronavirus, els actors que interpretaven les parts de Reagan, Carson, Lennon i altres no podien entrar. un estudi de gravació, de manera que els productors els van enviar micròfons i càmeres de vídeo que instal·laven davant d’ells mateixos. (En alguns casos, les veus i les cares les feien diferents actors.)\nLa combinació de imatges granulades i de baixa resolució dels anys 80 amb un vídeo modern i d’alta resolució va fer que el procés fos més difícil, igual que la idiosincràsia d’alguns altaveus. Gary Hart (interpretat per Jon Briddell ) va ser tan difícil de llançar (perquè la suplantació d’identitats de Gary Hart no és un negoci en auge) com va ser dura per a VDR (perquè l’ex senador i candidat a la presidència era una mena de mumbler). Passarem de mirar gent a la superfície lunar, a naus espacials a l’òrbita de la terra, a fer primers plans dels llavis murmurants de Gary Hart, diu Wolpert. Hi ha una gran varietat d’efectes visuals a l’espectacle.\nEn última instància, els productors van poder utilitzar la tecnologia deepfake en tots els discursos alterats de la segona temporada, inclòs el breu discurs de Reagan Rose Garden sobre una situació fictícia d'ostatges a Panamà en l'últim episodi, Rules of Engagement.\nLa majoria d’aquestes escenes són subtils, però la segona temporada inclou com a mínim dues escenografies assistides per falsificacions profundes. A l'estrena de la segona temporada, l'astronauta Tracy Stevens (interpretada per Sarah Jones) va participar L’espectacle d’aquesta nit protagonitzat per Johnny Carson i anuncia que s’ha tornat a casar (per a la consternació del seu exmarit cegat, Gordo, que mira a casa). Més endavant en la temporada, Tracy apareix al programa de xerrades remotament, però en aquesta escena està al plató, asseguda al costat de Johnny. Vam crear una part del plató de Johnny Carson, havíem de fer-la seure exactament allà on s’hi asseuria un convidat i, després, vam haver de fusionar els dos, la realitat i la cinta del dia, junts, diu Nedivi.\nEls productors van obtenir el permís per utilitzar imatges de L’espectacle d’aquesta nit , i un membre del personal va ser assignat a episodis antics a la recerca d'un episodi en què Johnny prengués contacte físic amb un hoste de manera que Per a tota la humanitat podria utilitzar. (Un home afortunat, Wolpert diu de la PA que va dibuixar la tasca.) Els productors van aconseguir or amb una aparició de 1983 d'una Diane Lane, de 18 anys, en la qual Johnny es posa la mà per examinar l'anell de classe del recent graduat de secundària. A l’espectacle de ciència ficció, fa el mateix moviment per examinar l’anell de noces de Tracy.\nLa mà que està prenent la mà de Sarah Jones en aquest tret és en realitat la mà d’un actor i, per sobre del braç, hi ha Johnny, diu Wolpert. Aquest és un dels plans d’efectes visuals dels quals estic més orgullós, perquè em sembla perfecte.\nchino hills ball germans pares\nA l'episodi 8, que s'emetrà a l'abril, tres personatges recurrents realitzen una videotrucada amb Reagan. La representació de VDR no es fa en temps real, de manera que els actors van haver de vendre el fals Reagan que els seus personatges parlarien a la vista sense veure. Com a espectador, Wolpert diu: 'Simplement us ho acompanyeu'. 'Oh, només parlen amb Ronald Reagan.' I això em mostra la veritable promesa d'això, que podeu portar personatges reals al món de l'espectacle d'una manera perfecta. (No hi ha cap paraula sobre si Moore aprofitarà Walt Disney pel seu univers Magic Kingdom.)\nSembla poc probable que els productors d’una sèrie farcida d’efectes més vistosos (llançaments de coets i míssils, vol espacial, bombers, passejades per la lluna i molt més) s’enorgulleixin de lliuraments plausibles de diàleg fals. (De nou, com admeten Nedivi i Wolpert, també sembla improbable que dos nois que van començar com a Seguici treballaria en una extensa èpica de ciència ficció i història alt.) Tot i que no és tan cara a la cara com alguns dels grans vaixells o el sigui Dragon , Estic gairebé més impressionat per això, la seva subtilesa, diu Nedivi. Moltes vegades, quan creeu alguna cosa amb efectes visuals que no tingui cap referència històrica, és més fàcil. Mentre que aquí, tothom coneix Ronald Reagan, com sona, com es veu. I, per tant, vendre aquests moments pot ser igual de difícil i sincerament més gratificant quan ho aconseguim.\nPer a tota la humanitat era renovat per una tercera temporada abans de l'estrena de la segona temporada. La tercera temporada farà un altre salt en el temps, cosa que crearà complicacions i possibilitats addicionals a mesura que les línies de temps reals i fictícies divergisquen. A l’hora d’adaptar la història, sempre hi haurà aquest repte d’assegurar-nos que no anem massa lluny, però al mateix temps tenir la capacitat de no limitar-nos pel que fa a la narració de contes, diu Nedivi. I a mesura que avancem, crec que probablement aquest repte augmentarà, ja que viurem més gent de la qual estem parlant. Però també crec que canvia més del nostre món, així que ... Crec que serem molt més flexibles pel que fa a les nostres decisions creatives.\nEls efectes visuals també hauran de ser més flexibles. A la segona temporada, Lennon apareix amb freqüència a les emissions de notícies, en part per l’acompliment dels desitjos de Moore, Nedivi i Wolpert (grans fans dels Beatles, tots), i en part perquè creuen que hauria estat una veu valuosa per a la pau enmig de l’avantatge de la seva cronologia. Durant una temporada establerta a principis dels anys 80, els productors podrien sortir-se’n de l’autèntica semblança de Lennon, però això no funcionaria per a la temporada 3. (Ara hem de trobar un John Lennon més antic que mai va existir a la nostra història, Nedivi diu —que no seria una primera .) I si el president de la versió del programa dels anys noranta és una figura de la vida real que no va arribar a ser president i va deixar una biblioteca d’adreces presidencials televisades per treure-la qual cosa és possible, tenint en compte que George H.W. Bush no és el vicepresident de Reagan a la segona temporada; llavors caldria una bruixeria encara més visual per fer-los semblar presidencials. (Llevat que el president sigui un personatge nou o un dels personatges que tornin de la sèrie es converteixi en comandant en cap.)\nEn la majoria dels aspectes, els nostres exploradors del sistema solar es queden molt per darrere del programa espacial precoç de Per a tota la humanitat , però els esdeveniments de la sèrie encara ressonen avui. Hi ha més aigua convertint-se a la lluna. La NASA ho intenta protegir els astronautes de tempestes solars com la que va posar en perill la tripulació de la base lunar en l'estrena de la segona temporada. Els Estats Units i Rússia són xocant sobre l'ús d'armes a l'espai. Per tant, la sèrie comenta el nostre present i fa una vista prèvia del nostre futur, fins i tot quan revisa el nostre passat, d’una manera que no seria tan potent sense els darrers avenços visuals.\nL’autèntic Reagan una vegada dit , Ens hem acostumat a les meravelles en aquest segle. És difícil enlluernar-nos. L’autèntic Reagan mai no es va veure profund. Per a tota la humanitat no ho és el només pantalla projecte això s’aprofita de deepfakes per fer realitat la seva màgia, però la seva combinació d’esdeveniments que mai s’han produït i esdeveniments que (s’espera) encara estan per arribar a convertir-la en una demostració emocionant i inquietant de la sang. Com diu Nedivi, sento que estem muntant l’onada de la tecnologia amb aquest programa d’una manera que, a mesura que continuï el programa, això només serà encara més eficaç. I potser més por.\nCorrecció: una versió anterior d’aquesta peça deia incorrectament qui interpretava Richard Nixon i John F. Kennedy al programa. L'imitador era Jim Meskimen.\nnba 5 millors jugadors\nTaylor Swift significa nova cançó\npaga justa per jugar a l’acte\njust a les pedres infinites


“Es va treballar poc el postreferèndum” - Setmanari l'Ebre\n“Es va treballar poc el postreferèndum”\nJoan González, exmembre del Secretariat Nacional de l’ANC i ideòleg del referèndum unilateral\nDiumenge, 30 de setembre de 2018 a les 10:00h\nJoan González, en una imatge d'arxiu\nJoan González, actualment membre d’Òmnium, és de Deltebre i viu i treballa a Tarragona. El 2016, a partir d’una proposta seua, els socis de l’ANC van donar suport a un referèndum, amb o sense permís de l’Estat que, en cas de resultat positiu, donés peu a una declaració d’independència immediata.\nPregunta: Una proposta seua va fer que el juny del 2016 el ple del Secretariat Nacional de l’ANC votés a favor de fer un referèndum encara que fos sense permís de l’Estat. Se’l pot considerar el pare de l’1-O?\nResposta: Vaig aportar el meu gra de sorra. Aquella mateixa setmana la CUP havia anunciat que votaria en contra del pressupost de la Generalitat. Era un moment que posava la unitat independentista en qüestió. La CUP i Demòcrates havien apostat per un referèndum unilateral, però sense concretar-ne el com. Jo repetia en el Secretariat Nacional de l’ANC i vaig estar parlant uns dies amb Jordi Jaria, un professor de Dret Constitucional de la URV, sobre l’opció del referèndum unilateral i les diferents possibilitats per dur-lo a terme. Vam introduir una proposta, que vam acabar consensuant, amb el ple com a pas previ, de preguntar a tots els socis si els semblava bé esmenar el full de ruta de l’ANC, que fins llavors no incloïa el referèndum. Abans de consultar-ho, vam estar un mes explicant als associats com es faria el referèndum, i en la consulta del juliol va sortir un 75% que sí, que calia demanar un referèndum al Govern. Això es convertiria en el referèndum o referèndum del president Puigdemont.\nP: El que preveia la seua proposta és el que va acabar passant fins al dia del referèndum?\nR: Plantejàvem alguns detalls tècnics diferents. Per exemple, que la Llei de transitorietat es podia aprovar sola [al marge de la Llei del referèndum], després del referèndum o si més no ajornant-ne l’aplicació per a després del referèndum, en funció del resultat.\nP: Probablement hauria estat més lògic i menys problemàtic des del punt de vista jurídic.\nR: Hi havia arguments per a les dos maneres. Jo crec que el més important era que en un moment en què l’independentisme havia perdut una mica l’exclusivitat de la bandera del dret a decidir, després de votar i guanyar el 27 de setembre del 2015, esta proposta de referèndum va funcionar com a desllorigador. Perquè, de fet, el principal problema que tenim és que no ens dixen utilitzar el mecanisme democràtic ideal i reconegut internacionalment amb què s’han resolt la majoria dels conflictes d’autodeterminació.\nP: Fins a quin punt s’entrava al detall en la proposta?\nR: Bastant. En relació a la pregunta, dèiem que havia de ser clara i amb una resposta binària. També demanàvem que el resultat s’apliqués pràcticament en 24 hores. Si mirem enrere, és una llàstima que no l’apliquéssem en una jornada magnífica com el 3 d’octubre. També prevèiem que necessitaríem la mobilització de la gent per a fer el referèndum. En algunes coses se’ns va prendre com a referència.\nR: En els tempos, en les lleis de desconnexió, en l’ús del reglament del Parlament per a aprovar-les, en el reforç de l’argumentari recordant totes les declaracions històriques del Parlament a favor de l’autodeterminació des de l’any 1980, en la cobertura legal dels funcionaris, que crec que ha funcionat prou bé a excepció del major Trapero... No ens van fer tant cas en l’aplicació del resultat.\nP: Quan es va creure del tot que el govern Puigdemont aniria fins al final amb el referèndum?.\nR: Jo hi vaig confiar sempre, perquè veia que s’estaven fent coses en la bona direcció i la societat civil estava organitzada. I vam superar ciberatacs brutals o el control de telèfons mòbils privats... Entre tots vam treballar molt bé el referèndum. El problema va ser que vam treballar poc el postreferèndum.\nP: Entre els dubtes principals envers el referèndum, no es va preveure que si no s’aconseguia mobilitzar gens el sector del ‘no’, es corria el risc de projectar la imatge d’una altra 9N, d’una altra gran mobilització?.\nR: Probablement era el dubte principal que teníem, a partir del qual vam arribar a dos conclusions. Primer, des del punt de vista tècnic no podíem establir un llindar mínim legal de participació, en consonància amb el que deia la Comissió de Venècia. En segon lloc, des del punt de vista polític, vam pensar que si manteníem l’argument que el referèndum seria vinculant i se n’aplicaria el resultat al marge de la participació, això acabaria mobilitzant la part del ‘no’. Potser no va ser ben bé així, però si no haguéssem tingut la intervenció violenta de l’Estat, que es va emportar i va impedir vots, hauríem arribat a una participació brutal, molt més alta del 50%. I el 3 d’octubre es va acabar de veure que molta gent del ‘no’ havia fet el canvi de xip per a defensar, si més no, que això s’ha de resoldre d’una manera democràtica. Jo no crec que avui es puga arribar a un acord amb l’Estat per a fer un referèndum acordat, però el suport popular a un referèndum pactat ha augmentat a la resta de l’Estat. Potser és el que fa ballar entre dos aigües el president Sánchez. L’1 d’octubre va funcionar com un detonant que va fer saltar pels aires tot el sistema polític.\nP: Com va viure, personalment, la jornada del referèndum?\nR: El vaig viure al meu poble, amb una organització magnífica, la gent al carrer...Es va activar molta gent que no havia estat mai activa. Vaig tenir aquell gust agredolç de veure que aquí al costat, a la Ràpita, s’havien fet aquelles barbaritats, però a la vegada de veure que allò no només era possible sinó que hauríem pogut fer un discurs de vencedors: teníem la setena potència militar del món contra natros i vam mantenir el 94% de les escoles obertes. Ens vam poder sentir humiliats, però vam guanyar: d’una manera logística i efectiva i d’una manera política. Podem estar orgullosos d’aquell dia i prendre’l com a lliçó de futur.


ADG Talk, Canada | GRRR\nnoviembre 7, 2018 Jaume Pujagut Deja un comentario\nAlba Barneda, directora de producció de Canada, explicarà el procés de producció d’un videoclip presentant el case study dels aclamats videoclips «Malamente» i «Pienso en tu mirá» de Rosalía, i filarà aquests projectes amb la seva manera d’entendre la indústria i el seu procés creatiu.\nUna conferència per tots els apassionats de la música, l’audiovisual, la direcció d’art i les noves tendències, que tindran l’oportunitat de conèixer de prop a aquesta productora audiovisual barcelonina fundada el 2008 i responsable de videoclips d’artistes de la talla de Scissor Sisters, Tame Impala, The Vaccines, Beck o El Guincho, entre d’altres.\nL’ADG aposta una vegada més per la interdisciplinarietat i convida en aquesta ocasió no solament a una productora “de moda” sinó a un col·lectiu de professionals, Canada, amb un segell estètic i conceptual alineat amb l’excel·lència creativa visual. En les seves creacions es respira el millor de la cultura pop mass media, el rigor conceptual del moviment cinematogràfic europeu, la disrupció artística del cinema indie i l’imaginari avantguardista de la generació millenial. Una explosió d’intel·ligència i bellesa sota una magistral direcció d’art.\nDimarts 27 de novembre, a les 19:00h\nAlba Barneda, directora de producción de Canada, explicará el proceso de producción de un videoclip presentando el case study de los recientes trabajos que han realizado para la aclamada artista Rosalía, e hilará dichos proyectos con su manera de entender la industria y su proceso creativo.\nMartes 27 de noviembre, a las 19:00h\nEntrada anteriorFesta POST FestaEntrada siguienteJornades escriptures i tipografia


La gran festa de cloenda! – La gran festa de cloenda! – CB Adepaf Figueres\nSeguint el guió marcat, on fins i tot la pluja ens va respectar, aquest diumenge passat vam celebrar la jornada més lúdica i festiva del CB Adepaf que serveix per tancar la temporada regular, i que a les portes de l’estiu, ens permet acomiadar-nos d’amics/gues i coneguts/des entre abraçades, petons i alguna llàgrima.\nAmb partits de bàsquet de les 9 a la 11h, i amb equips i categories barrejades, des dels més petits de la CEBA als veterans del Club, tots van poder jugar una estona en els diferents espais que s’havien habilitat per l’ocasió. I a partir de les 11.30h va tenir lloc l’esperat enfrontament entre exjugadors All Star de l’Adepaf que havien jugat a ACB, LEB i EBA. Un retrobament de molta alçada que va acabar amb empat a 46 entre l’equip blau i el blanc, i que va deixar mostres del gran talent d’aquests jugadors tot i que la majoria d’ells ja estan retirats. Moltes gràcies a tots per la vostra participació en aquesta fita històrica del 60è aniversari del CB Adepaf Figueres.\nI amb la gana feta i les taules servides va arribar l’hora de gaudir d’un bon dinar al pavelló vell. Un escenari, aquest, que va comptar amb la col·laboració de produccions Nord perquè l’imatge i el so fossin perfectes per arrodonir un seguit d’actes i reconeixements molt emotius. Des del reconeixement a l’equip del Cadet Blanc per quedar primers de la seva lliga, passant per l’obsequi als delegats i delegades per la feina feta durant tota la temporada, el reconeixement a en Josep Quintana per la seva trajectòria com a entrenador, l’elecció de la millor foto de la temporada 17/18, i fins i tot, la celebració de l’aniversari de dos dels nostres jugadors, en Ferran i en Nolan. Per últim, i com a plat fort de la jornada, la tercera edició dels premis Adepaf, que van venir acompanyats de crits, aplaudiments i alguna cara de sorpresa. Tot plegat, una jornada perfecte que vam arrodonir amb una festa de l’espuma per als jugadors/es de totes les edats.\nNomés bàsquet??? L’Adepaf és més que un Club! Vine i comprova-ho tu mateix!\nUs deixem un recull de les millors fotos i us emplacem al nostre Facebook on trobareu totes les imatges de la festa!\nNext Els i les guardonats/des de la lll Edició dels Premis Adepaf!\nPrevious Fins l’any que ve CEBA!


Meteorologia del Pallars: Rasos de Peguera, una estació pel record\nUna estació d'esquí petita i familiar, tancada al 2003 (si no ens equivoquem de data) amb molts anys d'història i records a la seva esquena, entre els quals haver protagonitzat de les primeres esquiades dels catalans, ha quedat en el record, com és el cas de Llessui al Pallars Sobirà o la Tuca a la Val d'Aran. Però Rasos és molt entranyable i, tot i està tancada, cada cap de setmana milers de persones s'hi apropen per passar el dia a la muntanya, jugar amb la neu (si n'hi ha), baixar amb tota mena de trineus, excursions amb raquetes, senderisme o simplement deixar passar les hores de manera contemplativa.L'entorn s'ho val i les vistes són una meravella, si pugem a una banda veiem gran part del Solsonès, el Cadí per la banda sud, les serres d'Ensija, Busa, el Verd, els Bastets i, evidentment, el Berguedà. També si mirem cap al sud veiem bona part de la Catalunya central i, en dies clars, Montserrat. Les seves cotes estan entre els 1.850m i els 2.050m.Us deixem aquestes imatges de la setmana passada on es veuen les pistes convertides en zones de lleure i descans.Fotografies: Ramon i Conxiwww.rasos.netFeu clic a les imatges per veure-les en gran.\nSabeu si hi ha manera de conèixer quan hi ha neu als Rasos? Abans quan estaven obertes les pistes era molt fàcil..i ara no sé si he de pujar amb bicicleta o amb raquetes... :-)\n03 de març, 2011 21:39\nHola Marc, doncs no ho sabem, has provat de mirar en la web que indiquem al post: www.rasos.net? potser allí t'informaran ja que organitzen activitats. Prova de trucar a veure que et diuen.Salutacions.\n03 de març, 2011 22:36


Què hi ha de postres?: de novembre 2014\nAquí teniu una entrada diferent sobre el pa de pessic, per fer-ho més entenedor. Si el feu i seguiu els passos us ha de quedar perfecte.\nPreparació del motlle.\nDe motlles per a fer la base dels pastissos n'hi ha de moltes classes però a mi el que em va molt bé es aquest metàl·lic que veureu en les fotos. No hi ha feina de preparar i es desenmotlla molt bé. Modificant l'altura del paper que poso al lateral es pot fer més alt i no hi ha cap perill que en coure el pa de pessic s'escapi la massa pels costats.\nnº 1 Posarem una lamina de silicona sobre una reixeta de forn.\nnº 2 Tallarem una circumferència de paper de forn d'uns 20 mm més gran que el motlle i el posarem sobre la lamina de silicona.\nnº 3 I a sobre del paper, el motlle. Un anell d'inoxidable de 220 mm de diàmetre per 45 mm de altura.\nnº 4 Amb un foli de paper he tallat tres tires de 295 x 70 mm. I les he posat a tot volt del motllo.\nCom l'he batut.\nnº 1 Trencarem els ous d'un a un .\nnº 2 Així mirarem que no quedi cap trosset de clova. Els posem en el bol de la amassadora.\nnº 3 Hi posarem també el sucre.\nnº 4 Aquest el muntarem al robot.\nnº 5 Posarem el robot a màxima velocitat.\nnº 6 Les fotos de batre eón fetes cada 3,5 minuts,\nnº 7 Uns 7 minuts.\nnº 8 Uns 10 minuts.\nnº 9 S'hi afegeix la meitat de la farina tamisada (la passem per un colador) i es barreja amb la llengua pastissera de baix a dalt amb suavitat i molt de compte.\nnº 10 S'hi afegeix l'altra meitat de farina i es torna a barrejar (no ho feu mai amb el robot ni amb un batedor de mà, que no quedarà bé)\nnº 11 Aquí amb la llengua pastissera es veu aquella petita muntanyeta sobre la massa (això vol dir que anem bé).\nnº 12 Posem la massa en el motlle.\nnº 13 Amb la llengua pastissera aplanem la massa.\nnº 1 Hem d'anar amb molt de compte de tenir el forn a 180ºC amb la reixeta quan la massa estigui al motlle. (no va bé que reposi molta estona abans de coure)\nnº 2 Després de 4 minuts mireu com s'infla.\nnº 3 8 minuts aquí encara més. (Eh que és maco?)\nnº 4 12 minuts.\nnº 5 16 minuts. Cap al final es desinfla una miqueta.\nnº 6 Ha estat uns 18 minuts per coure's. El forn a 170ºC, 180ºC. Heu de pensar que 10ºC més o menys de temperatura fa que canviï un minut o dos el temps. Però sobretot cal evitar una pujada d'escalfor cap al final perquè de seguida us tindria massa color.\nQuan està ben fred es treu el motlle i el paper. Per fer la base dels pastissos es\nmillor fer-ho un dia per l'altre. Es manipula molt més bé.\nHem arribat el final. Espero que us agradi i si us pot ajudar a aprendre a batre i coure el pa de pessic ja haurà valgut la pena de publicar aquests moments que he estat fent aquesta recepta.\nUn trosset està empolsinat amb sucre fi i l'altre amb cacau en pols. Ara ja s'acosta l'hora de començar a fer més torrons. I com sempre els farem d'aquells tant bons!!!\nPublicat per Ramon Juanola a 6:33 3 comentaris:\nEtiquetes de comentaris: Pa de pessic M (batre i coure)\nPublicat per Ramon Juanola a 6:44 6 comentaris:\nPublicat per Ramon Juanola a 6:43 4 comentaris:\nFeia dies que volia fer trenes de pa. Doncs un diumenge al mati entro a la cuina, em poso el davantal, vaig per feina i faig aquestes dues trenes, que amb una mica de pràctica són fàcils de fer. Entre pastar la massa, fer les trenes, deixar-les llevar, coure-les i fer les fotos, que és el que porta més feina, no em vaig donar compte i ja em va passar el matí. A la tarda vaig fer el muntatge d'aquesta entrada.\nAmb les proporcions d'aquesta recepta sortirà un pes per trena d'aproximadament 680 g.\n250 g de farina nº 3 (no és ni de força ni fluixa)\n12 g de llevat fresc (Levital)\nMireu com he fet la massa del Llevat Mare.\n1-Per començar es posa la farina en el bol.\n2- Es munta a la l'amassadora.\n3- El llevat es posa en un vas amb els 150 g d'aigua tèbia a 30ºC, es desfà amb una forquilla i es tira en el bol.\n4- Es treballa la pasta a velocitat lenta uns 10 minuts.\nQuan estigui ben amassat, la posarem sobre la fusta de treball empolsinada amb farina, s'aixafa amb les mans doblegant els costats cap al mig.\nHo farem unes tres vegades i li donarem forma rodona. Es posa la massa en un bol (unes tres vegades més gros que la massa) amb una mica de farina, es tapa amb un plat i es deixa reposar a la nevera durant 10 hores. Més o menys.\nDesprés de 10 hores.\n750 g de farina nº3 ( no és ni de força ni fluixa)\n450 g d'aigua.\n4 g d'oli\nAra veureu com he amassat la massa.\n1- Es posa la farina en el bol.\n2-S'hi afegeix la sal.\n3-Es barreja amb una cullera.\n4-Es munta a la l'amassadora. S'hi afegeix l'aigua a 30ºC\n5-I la massa que tenim del dia abans.\n6-Es treballa a velocitat lenta uns 10 minuts fins que quedi uniforme.\n7-Al final, quant faltant un parell de minuts s'hi posa l'oli d'oliva.\n8-Després dels 10 minuts.\nEs pot amassar a mà seguint el mateix procediment: amb la farina es fa un volcà sobre la fusta de treball i les nostres mans serien la pala de amassar. Pasta de brioix.\nQuan la pasta està ben fina es posa sobre la fusta de treball empolsinada amb una mica de farina i s'aixafa amb les mans doblegant els costats cap al mig. Ho farem unes tres vegades.\nAmb les mans si li dóna forma rodona, apretant la massa cap al centre.\nLa posem en un bol i es deixa reposar uns 30 minuts dintre el forn a 30ºC, per a que no li toqui l'aire.\nDesprés dels 30 minuts es torna a aixafar amb les mans, doblegant els costats cap el mig. Ho farem unes tres vegades més.\nLi donem forma rodona, la posem dintre el bol i a dintre el forn 30 minuts més.\nEn reposar i aixafar-lo té més força i quedaran més esponjoses. Si no es fa tot això quedarien planeres, desformades. Després de 60 minuts es torna a aixafar, li donem forma rodona i ja podem fer les peces.\nTenim un pes de massa de 1600 g i tallarem 6 trossets de 266 g cada un.\nAmb les mans s'estira i es deixa reposar, si s'enganxa a la fusta de treball s'empolsina amb una mica de farina.\nI es torna estirar. Es deixa reposar. S'ha de fer 4 o 5 vegades. Han de quedar uns 700 mm de llarg (no vulgueu anar depressa). Si es deixa reposar l'estirareu tant que vulgueu.\nFarem la trenes ben boniques, d'uns 350 mm de llargada.\nLes posem sobre una safata que i tindrem un paper de forn, amb les mans dominàrem la massa que quedin rectes i ben formades.\nCom lleva i es va coent.\n- Posem la safata al forn a 30ºC.\n- Es deixa llevar uns 45 minuts.\n- Es treu la safata del forn, ara sí que cal anar amb compte i no tocar la massa, no donar-li\ncopets ni posar-la sobre el marbre fred, el forn ha tardat 22 minuts per arribar ha 220ºC.\n- Aquests minuts els hem d'afegir al temps de llevar.\n- En el mateix moment abans de entrar-les al forn les he ruixat amb un spray amb aigua.\n- Com que la safata te un gruix de 2 mm els primers 10 minuts he posat el forn que\nescalfes només la part de sota, sense ventilador, a la màxima temperatura i així les trenes\nqueden cuites per sota (depèn molt del gruix de la safata)\n- Després dels 10 minuts, escalfo a dalt i a baix, que no passi dels 180ºC durant els 35 minuts restants.\n- Les fotos per davant del vidre són fetes cada 5 minuts.\n- Després dels 45 minuts.\n- El temps són mesures orientatives ja que depenen de les trenes si són grosses o petites.\nEn el mateix moment de treure-les del forn, amb molt de compte, les he posat sobre una reixeta.\nSobre una safata amb blonda i fem les últimes fotos.\nHem arribat ei final de aquesta laboriosa recepta .Podeu pensar quina feinada, però us dic que només són uns 10 minuts de feina. El pastar, llevar, coure es fa sol i al mateix temps podem fer altres coses. Només s'ha de controlar una miqueta. Quan les treus del forn i sens aquella olor de pa tant bona!. Les deixes refredar i quan encara estan una mica calentes en talles un trosset amb una miqueta d'oli..., és boníssim. I el més maco es poder dir que aquestes trenes de pa les he fet jo!.\nEn la propera entrada farem pistatxos caramel-litzats\nPublicat per Ramon Juanola a 2:42 4 comentaris:\nEtiquetes de comentaris: Pa trenes (M)