La cara oculta de la contractació en origen de la Unió de Pagesos | Itacat | Agència de Comunicació Intercultural\nLa cara oculta de la contractació en origen de la Unió de Pagesos\nby adroca 3:10 0 comentaris Immigració\nLlibres de la Cataracta, Madrid, 2011\nL'arribada i la incorporació a les nacions de capitalisme avançat de milers de persones procedents de països més pobres constitueixen avui, el sabem bé, un assumpte protagonista en els grans debats d'actualitat. Col · locats en els marges quan no més enllà del sistema social al qual se sumen, ocupen paradoxalment un lloc central i amb freqüència axial en les preocupacions d'una majoria de la població que els rep-així ho reflecteixen les enquestes, que refereixen el tema com a font de tot tipus d'ansietats-i en totes les agendes públiques, per a les que l'assumpte s'assumeix i és presentat moltes vegades com una autèntica emergència nacional. Es parla i s'escriu en abundància sobre aquests nouvinguts i multitud de "manuscrits, escrits, comentaris, discursos"-per evocar un poema de Rafael Alberti sobre la misèria de les paraules-parlen i conviden a parlar del "problema" que suposa la seva proximitat. Una legió de "especialistes"-acadèmics, sanitaris, educatius, funcionarials ... - han convertit la matèria en tota una àrea professional que genera al seu torn una àmplia producció bibliogràfica i una no menys abundant oferta formativa. En canvi, tota aquesta nova competència especialitzada i totes les reflexions i propostes que produeix treballen atribuint el paper estel · lar a un personatge que, sigui heroi, malvat o víctima, en realitat només existeix en tant que entitat purament imaginària, és a dir ideològica: el " immigrant ".\nNo es va a entrar ara en com s'arriba a ser "immigrant", és a dir en la manera com es dissenya conceptualment a un ésser humà al qual, ja d'entrada, s'aplica una denominació d'origen difícil quan no impossible de definir amb claredat i que està carregada de fortes connotacions vitzats. Diguem només que no n'hi ha prou amb ser estranger que arriba a un espai que ja es dóna per descomptat que no és el seu per ser anomenat immigrant. Hi ha més requisits: ser pobre-per descomptat: no hi ha immigrants rics, ni tan sols de classe mitjana-, estar de més-és un intrús, ja que ningú l'ha convidat-, importar trets diferencials que es sobreentenen com d'alguna manera conflictius, ser reputat com perillós o inquietant per a la nostra seguretat física, posar en perill la nostra integritat identitària ... Deixem de banda també aquest enigma que suposa que hi pugui haver immigrants de segona o tercera generació, el que dóna a creure en la possibilitat que certs éssers humans neixin ja sent immigrants. També ometem qualsevol consideració sobre aquestes noves retòriques que giren al voltant de la interculturalitat o el multiculturalisme, artefactes conceptuals que operen pressuposant que el que dificulta la companyia o veïnatge dels membres certs col · lectius són els seus costums o creences. El que importa és que, en tots els casos, quedi escamotejat que aquestes persones a les quals es col · loca en el nucli de l'atenció i les polítiques públiques són treballadors i treballadores, és a dir individus que han vingut i estan aquí per satisfer determinades necessitats del mercat laboral i per fer-ho com ho fan, és a dir sota dures condicions de fragilitat, explotació i abús. Aquesta és la medul · la oculta del "problema de la immigració", l'aspecte que, costi el que costi, cal mantenir silenciat.\nEstà clar que aquest no és el cas del treball d'Olga Achón del que aquestes línies són el pòrtic. El que segueix és una indagació que escruta a fons tot un sistema de captació i posterior tractament de treballadors d'altres països portats al camp lleidatà, un sistema desenvolupat pel sindicat agrícola català Unió de Pagesos i que ha estat recurrentment mostrat com modèlic des de les instàncies oficials i, en conseqüència, per la premsa, que l'han mostrat com un antídot davant els inconvenients i pors que suscita la immigració irregular, especialment la que ronda pels pobles agrícoles de l'Estat espanyol a l'espera d'una feina temporani, gairebé sempre il · legal, en la recollida de la fruita, la verema o l'horticultura industrial.\nLluny d'aquesta visió idíl · lica i exemplaritzant que les institucions i el propi sindicat han tractat d'oferir, Olga ens ofereix un testimoni personal i una anàlisi des de l'antropologia sobre com funciona en realitat el sistema de contractació en origen i com es concreta en un aspecte concret com és el de l'alberg dels treballadors importats, un veritable sistema d'emmagatzematge i control de la mà d'obra el paral · lelisme amb els diferents tipus de camp de treball-la genealogia i desenvolupament se segueix-i no poques analogies amb el que Erving Goffman va anomenar institucions totals-presons, hospitals, casernes, manicomis ... - apareixen adequadament establerts en l'estudi. Objectius del dispositiu: fixar la mà d'obra i dotar-la d'un estatut jurídic que garanteixi legalment la seva submissió i la seva dependència, suprimir la presència de l'immigrant ociós en l'espai públic, evitar la vagabunderia de "sense papers", dissuadir de la deserció o fuga dels reclutats ..., entre altres funcions poc associables, per cert, als vells valors del sindicalisme obrer camperol que un dia encarnés la Unió de Pagesos.\nAixí, passem d'un paradigma de bona pràctica en matèria de contractació i acollida de treballadors immigrats en un sofisticat dispositiu de fiscalització-emparat legalment i beneït tant oficial com mediàticament-d'un nucli important del que mai es reconeix com el que és, és dir com una nova classe obrera, la característica és la d'haver-se vist sotmesa a condicions de vida i treball que ens retrotreuen a èpoques en què la conquestes socials obtingudes per la lluita de classes encara no s'havien produït. Testimoni, doncs, d'un colossal retrocés en la història del combat per drets que aquest nou proletariat ja no podrà gaudir.\nPerò hi ha més en les pàgines següents. La part fonamental està dedicada, és cert, a descriure i examinar en profunditat el propi sistema de contractació en origen tal com és literalment ofert als empresaris agrícoles per la Unió de Pagesos, amb un èmfasi particular en el sistema d'allotjament-encara que es podria dir de aquarterament gairebé-dels contractats. Però, més enllà, hi ha més realitats que s'aixequen com un teló de fons sobre el qual els temes específics de la investigació es retallen. Un és el de la pròpia història del camp català i en bona mesura també de l'espanyol, amb el pas del que va ser el model de producció familiar i destinat a consum propi i el subministrament a mercats locals a un altre cada vegada més predisposat per a la generació de plusvàlues i basat en una mà d'obra assalariada, en l'actualitat subministrada en gran part per fluxos migratoris procedents de l'estranger. L'altre és el de l'evolució d'un sindicat camperol que va passar de ser un baluard de l'oposició a la dictadura franquista i un dels actors centrals del canvi polític esdevingut a Espanya el 1975 a constituir-se en un instrument de prestació de serveis a empreses privades , entre ells el subministrament de treballadors i la seva vigilància. Potser una metàfora bastant ajustada del que ha estat l'anomenada "transició democràtica" a Espanya.\nPel que fa a Olga, l'autora de l'estudi i de la síntesi dels seus resultats que a partir d'aquí es presenta i de costat de qualitats humanes que l'han fet creditora d'un profund estima personal, em cal dir que pertany a una generació d'investigadors i investigadores que han renunciat el camí fàcil dels llocs comuns-tan grats a les nostres autoritats-sobre la importància de comprendre, acceptar, tolerar o integrar els i les immigrants i han decidit conèixer i donar a conèixer el cor mateix de la qüestió, que no està en la diferència cultural que encarnen, sinó en la desigualtat social que pateixen.


espeleobloc: Font de Bulí, Alt Urgell\nFont de Bulí, Alt Urgell\nTm: Coll de Nargó, Alt Urgell\nLloc: Forat de Bulí. Vall de Bulí. Serra d’Aubenç\nUTM 31N ED50 348485/4661139\nAltitud: 664 msnm\nEspeleometria: Recorregut: 51 m\nDesnivell: -9,8 m\nSortim de Ponts cap a la Seu d’Urgell, a l’ultima rotonda agafem la tercera sortida i entrem a la C-1412-b, que és la carretera que va a Tremp. Cap al quilòmetre 15,250 a l’altura de la collada de la Santa i cap a uns 3 kms girem cap a l’esquerra direcció al Moli Nou on n’hi ha una piscifactoria, després continuem per la pista que puja, sempre a l’esquerra del riu, i deixem a l’esquerra la pista principal, que amb un revolt porta cap a la masia Maçaners. Seguint amunt per la pista, en bon estat al principi, amb un cotxe que no sigui tot terreny es pot arribar una mica més amunt, poc abans de la casa de Terrassola i en un revolt que travessa un petit torrent que està encimentat surt una pista que baixa a la dreta, al cap de 500 m arribarem al final del camí, on comença un petit corriol que ens portarà fins el riu Rialb. Continuant a munt per la vora del riu, ara a la dreta, al cap d’uns metres ja ens hem de ficar a l’aigua, i anar nedant. Poc a poc el riu es va engorjant, al cap d’uns metres arribarem a l’inici del famós “Forat de Bulí” un tram molt espectacular, continuant remuntant el riu Rialb durant uns 1400 metres fins arribar a l’afluent de la Gavarra. Continuem pel riu Rialb uns 400 metres més, cal estar molt atent, ja que la bassa de la surgència és a uns 3 metres per sobre del nivell del riu, i es fàcil passar de llarg.\nAquí teniu un enllaç que us dura fins on podeu aparcar el vehicle:\nAl 1989 Antoni Nubiola de l’ERE: “realitza una immersió a la surgència del Forat de Bolí (Oliana), explorant 35 m i -7 m fins una estretor impenetrable”. sic (1).\nMés tard: “el 1994 un altre espeleobussejador de la SIE (J. Guarro) també i fa un reconeixement constatant que per progressar pel llaminador és necessari portar petites ampolles en muntatge lateral,\nFinalment el 2005 dos espeleobussejadors (J. Guarro de la SIE i J.M. Castillo), equipats amb ampolles de 6 l. a 300 bar en muntatge lateral avencen 15 m pel laminador fins que aquest es fa quasi impenetrable” sic.(2).\nExploració i Descripció\nLa cavitat, excavada en calcàries, és una important surgència vauclusiana, que aporta part del cabal d’aigua del Riu Rialb. Sembla ser que l’aigua que surt de la Font vinguí d’una pèrdua o filtració del torrent de la Gavarra, de la zona anomenada les Cots.\nEl 12/11/2012, en Carles Ramoneda i en Joel Borrazàs, tots dos espeleobussejadors del Grup d’Espeleologia de Badalona, remunten durant uns 100 m el riu Rialb fins a la “Font de Bulí”, a l’arribar a aquesta ens adonem que l’aigua que surt de la Font és notablement més calenta que la del riu. Agafem l’ordinador de busseig i el fiquem uns metres riu Rialb amunt, la temperatura és de 9ºC, repetim el mateix procediment dins de la bassa que forma l’entrada a la Font i la mesura ens dona 16º C.\nRealitzem la topografia de l’accés i de l’entrada de la cova. Preparem l’equip de busseig que utilitzarem: dues ampolles de 10 l. a 200 bar en muntatge lateral.\nAl no apreciar cap instal·lació de fil guia, procedim a instal·lar-ho i comencem l’immersió a la bassa, es tracta d’una rampa que agafa fondària ràpidament fins arribar a l’entrada de la cova. A aquest tram el fons esta ple de còdols de grans dimensions, el fil guia ens marca una distancia de 15 metres i el profundímetre ens diu que estem a -6 m. L’entrada té una mida espectacular que es va tancant fins arribar a una pedra que forma una mena de diàclasi, l’aigua és cristallina i no s’aprecia res de percolació, ni sediments. Seguidament, a continuació entrem dins del laminador, que té una alçada aproximada de 35 cm i una amplada de varis metres segons el tram. Intentem buscar la continuació i aconseguim passar el laminador fins a arribar a un col·lapse, on es pot apreciar que el corrent d’aigua ve de l’altre banda però no és possible passar. A aquest punt la penetració és de 40 m amb una fondària de -10 m.\nAl sortir es revisa un altre part del laminador i es troba una petita galeria de minses dimensions i de 11 m de recorregut.\nAl sortir desinstal·lem tot el fil guia i tornem descendint pel riu Rialb. Un cop passat el Forat de Bulí, i just abans d’abandonar el riu per agafar el corriol que porta a l’automòbil, fem un altre mesura de temperatura de l’aigua i ens dona 12ª C.\n“Però també hi ha Buli a Rialb i a Gavarra, com a nom d’una pda. Extensa amb diverses fonts (XVIII, 30 ss., 67 ss.), on és difícil que hi hagi un arabisme: si no és propagat per raons tècniques o per la contaminació de ‘FONS EBULLIENS’ deu, bullidor d’aigua” sic (3).\nAmb aquesta cita el savi Coromines sembla relacionar que el mot buli pot venir de “bullidor d’aigua” (p.e. el Bullidor de la Llet), que pot implicar surgència vauclusiana.\n(1) MARTINEZ, A. (1994). La immersió al E.R.E. Espeleòleg 40: 34-38. Barcelona.\n(2) DE VALLES, J. (2009). Catàleg Espeleològic de Catalunya, vol 2: 22. Barcelona.\n(3) COROMINES, J. (1995). Onomasticon Cataloniae, vol. III:143. Barcelona


Everlast equipment Pro Boxing Trunks 24 Vermell, Traininn\nAmb la compra de Everlast equipment Pro Boxing Trunks 24, et garantim que tindràs el millor equipament de fitnes. A traininn trobaràs la millor qualitat al millor preu online del sector. Escull-nos com la teva botiga de fitnes i centra’t només en disfrutar del teu esport favorit i el confort que t’ofereixen grans marques com Everlast equipment. El nostre equip d’experts en fitnes posa al teu abast les millors valoracions dels productes que t’ajudaran a escollir exactament el producte que necessites. I sempre assegurant-te que aconsegueixes la millor oferta en Roba home.\nBon producte, qualitat -preu\nBuen producto,calidad -precio\nRaul - 23/12/2018\nBon producte, bona qualitat, l'únic que no surt anagrama Everlast a la cama, com surt a la foto, d'altra banda genial.\nBuen producto,buena calidad,lo único que no sale anagrama everlast en la pierna ,cómo sale en la foto,por lo demás genial.\nWai lee tan - 25/05/2018\nProducte de molt bona qualitat, tall agradable, material confortable.\nVery good quality product, Nice cutting, Comfortable material.


Centres BTT | Visit Pirineus\nCada centre BTT ofereix un mínim de 100 km d’itineraris senyalitzats, separats en diverses rutes de nivells de dificultat diferents. En general, les rutes són circulars, eviten els trams de circulació de vehicles de motor i minimitzen les superfícies asfaltades i el doble sentit de marxa. Els nivells de dificultat s’indiquen mitjançant un codi de colors que trobarem en tots els elements d’informació i de senyalització sobre el terreny.\nLa Val d'Aran és un lloc privilegiat per als amants del ciclisme, tant per als del BTT com per als del cicloturisme: plans, ascensions, recorreguts serpentejants, o un simple obstacle per superar converteixen una ruta en mil històries per explicar.\nEl Centre BTT us ofereix la possibilitat de recórrer nou rutes guiades per la Vall de Lord, amb un total de 148 quilòmetres senyalitzats, amb diferents graus de dificultat.\nCentre homologat per Turisme Catalunya, amb nou rutes marcades de diferents dificultats (270 quilòmetres de rutes).\nSalines - Bassegoda inclou 17 municipis de la comarca de l'Alt Empordà. Aquests pobles, situats al nord-oest de la comarca, són els més desconeguts. En aquest territori es preserven gran varietat de paisatges i un ric patrimoni natural i cultural.\nEl Centre BTT La Seu-Alt Urgell ofereix 745 quilòmetres senyalitzats en 22 rutes de dificultat diversa que permeten gaudir del patrimoni cultural i natural de la zona, un territori marcat pel pas del riu Segre i la presència de les muntanyes dels Pirineus, amb la serra del Cadí com a elevació més emblemàtica.\nEl Centre BTT El Berguedà ofereix nou rutes i 190 quilòmetres que permeten descobrir els paisatges muntanyosos d’aquesta comarca, situada entre el Prepirineu i la Depressió Central.


Comprar Samarreta Deadpool vs Saitama - Samarretes Comics. Lliurament Gratis. Fanisetas - Tenda de Samarretes\nSamarreta Deadpool vs Saitama (Por Albertocubatas) - Desde 19.95€\nTria el color i la talla de la teva Samarreta Deadpool vs Saitama. Esta camiseta ha sido diseñada por Albertocubatas.\tSi t'agraden les Samarretes Comics pots trobar més en el nostre catàleg de samarretes que pots personalitzar al teu gust. Pots seleccionar un model, la teva talla i triar el color que m&eacutes t'agrade, en uns minuts haur&agraves dissenyat la teva pr&ogravepia Samarreta Deadpool vs Saitama. A l'igual que la samarreta, pots triar un disseny i afegir-lo a la tassa de el color que tu prefereixis. Gaudeix del teu esmorzar amb la teva tassa personalitzada.\nAlbertocubatas(342) - deadpool(125) - saitama(47) - one punch man(35) - tacos(29) - masacre(46) - one punch(37) - (9760)\nSamarretes Albertocubatas (342) - Samarretes deadpool (125) - Samarretes saitama (47) - Samarretes one punch man (35) - Samarretes tacos (29) - Samarretes masacre (46) - Samarretes one punch (37) - Samarretes (9760)


Secció Oficial 2018 – Mostra Foradcamp\nVII Mostra de Cinema amb la Natura ForadCamp 2018\nAfter/Life, Puck Lo (Estats Units, 2017, 15’)\nEn el desert d’Arizona es desenvolupa un malson col·lectiu distòpic, on col·lisionen les polítiques internes i externes dels Estats Units.\nCerúlia i negra, Macià Florit Campins (Espanya, 2018, 5’)\n“Cerúlia i negra” és una exploració romàntica del moviment marítim cap a la fosca. Basada en l’obra inèdita del pintor menorquí Francesc Hernández-Mora (1905-1980), la pel·lícula furga els seus motius gràfics enmig d’un temporal al nord de l’illa.\nCucli, Xavier Marrades (Espanya, 2016, 16’)\nCucli explica una història sobre l’amor i la companyia després de la mort i el seu efecte transformador. Com a través dels records, el sobrenatural pot trobar el camí cap a la nostra vida ordinària.\nEl mar inmóvil, Macu Machín (Espanya, 2018, 11’)\nA les illes de lava seca a Canàries res es mou excepte el mar i el vent perpetus. A ells es consagren els saliners, els quals, en l’art de dessalar l’oceà, s’han convertit en paisatge.\nIns Holz (Al bosc), Corina Schwingruber Ilić & Thomas Horat (Suïssa, 2017, 13’)\nNeu, suor, testosterona i el so de les motoserres. Cada quatre anys, durant un període de tres mesos a l’hivern, un grup d’homes talla fusta en una muntanya empinada per sobre del llac Ägeri i la preparen per transportar-la en rafting.\nLa dernière meute, Morgane Thibaut (Bèlgica, 2017, 19’)\n“L’última gossada” retrata l’últim equip de caçadors amb gossos de Bèlgica.\nLa flor de la lengua de vaca, Germán Reyes Ruiz (Colòmbia, 2018, 23’)\nCamila viu els seus últims dies a la selva com a guerrillera de les FARC-EP, en un moment on es creuen un futur de pau incert i el persistent record d’una infància durament castigada.\nLigne noire, Mark Olexa & Francesca Scalisi (Suïssa, 2017, 11’)\nUna dona que pesca en aigües tèrboles, una naturalesa malalta, el cant trencat del muecín, tot vinculat per una prima línia negra.\nMaregrave, Justine Cappelle (Bèlgica, 2017, 25’)\nUn retrat impressionista del mar com un col·leccionista de decadència humana.\nThe Mauritania railway: backbone of the Sahara, MacGregor (Estats Units, Espanya, 2017, 12’)\nEl ferrocarril de Mauritània és una línia de 704 quilòmetres que uneix el centre miner de ferro de Zouerat amb el port de Nouadhibou. Damunt d’un vagó tremuja, recorrem els paisatges saharians amb les persones que depenen del tren per a la seva supervivència.\nTierra del viento, Laura Belinky (Argentina, Regne Unit, 2017, 18’)\nA la Patagònia, més al sud del que la majoria de la gent s’atreveix a aventurar-se, hi ha una terra d’interminable longitud i bellesa. Mentre el fotògraf Eliseo Miciu explora aquest mític lloc, també aprèn una mica més sobre si mateix.\nTwo°C – New-York City, Maxime Contour (França, 2017, 4’)\nQuin aspecte tindria Nova York si el canvi climàtic continués i els nivells del mar pugessin prou per a inundar-ho? Aquesta pel·lícula recrea els pronòstics d’experts científics sobre l’escalfament global si no es prenen fortes mesures contra ell.\nWhite trash, Sunčica Ana Veldić (Croàcia, 2017, 11’)\nMatí boirós d’hivern al dipòsit de ferralla de Jakuševec, on centenars de gavines s’alimenten d’escombraries humanes. El blanc dels seus cossos volant és completament oposat a les escombraries que hi ha sota elles.\nWind should be heard not seen, Claire Sanford (Canadà, 2018, 13’)\nDes de l’oest de la Xina fins a Pequín, des de Seül fins al Pacífic, seguim a un protagonista poc usual: la pols. Quan els canvis ambientals es poden mesurar mitjançant l’estudi del vent, les persones comencen a trobar formes d’adaptar-se al nostre planeta en transformació.\nUna pel·lícula sobre tot el que canvia sense canviar. O, més aviat, sobre tot el que roman igual mentre es canvia.


Els fets van passar el diumenge 10 d’octubre pels volts de les sis del matí. El sospitós, que tornava de festa, va envestir la víctima per darrera quan circulava correctament amb un patinet elèctric per l’Avinguda Marinada, segons avançava el digital “El Caso” i ha confirmat l’ACN. Com a conseqüència de la trompada el jove va quedar malferit al terra i una distància considerable del lloc on es va produir l’atropellament. Va ser aleshores quan el conductor del vehicle, un Audi Q1 de color vermell, va accelerar fugint del lloc dels fets.


Repensar empreses - comunicació21\nDaniel Condeminas i Tejel|2011-03-25T07:54:29+01:0025 març 2011|Comunicació21\nL’acord del consell de govern de la CCMA respecte a l’inici d’un important procés de reestructuració empresarial i laboral serà, segur, tema de conversa, interès… i preocupacions, però també d’expectatives del món audiovisual a casa nostra. En molts dels seus punts hi ha moltes coincidències amb operacions similars realitzades en aquests darrers anys per altres corporacions públiques europees; tot i que ara se li suma la urgència d’oferir elements extres d’estalvi pressupostari per la delicada situació que estan passant les finances públiques i la crisi econòmica que ens envolta, fet que exigirà sacrificis. Però les presses en economitzar partides no haurien de condicionar l’adopció de mesures encertades en benefici del servei públic que realitza la casa, i de la projecció professional dels qui participen en els seus continguts; ja treballin dins, com els qui ho fan en productores independents.\nCrisi vol dir també oportunitat de nous camins a explorar en pro de la qualitat dels continguts, ja siguin informatius, com d’entreteniment, de ficció, com de tot allò que pot ser d’interès d’oferir per part d’un gran grup de comunicació multimèdia i multicanal. Com en moltes altres empreses del sector, una interrelació més estreta entre productors, realitzadors, tècnics, redactors… de televisió, ràdio i nous mitjans no només pot ser beneficiosa per a l’intercanvi d’experiències, sinó per a l’obertura de nous recorreguts professionals que poden oferir el superar antics compartiments estancs.\nDèiem que les presses no haurien de ser males conselleres. De la mateixa manera que qualsevol plantejament de sinèrgies entre professionals de distints mitjans ha de respectar –i potenciar!– les característiques diferencials de cada llenguatge audiovisual i no tendir a productes amorfs, hi ha condicionants físics que ni són gratuïts, ni haurien de ser negligits en aquesta prevista reorganització. Concentrar serveis i departaments en un mateix edifici pot –ho dèiem abans– tenir efectes positius més enllà dels estalvis buscats. Però caldria que no s’oblidés que, en el cas de la ràdio, la presència dels estudis dins la capital va més enllà de la comoditat per a convidats, col·laboradors i tertulians. No és només una conseqüència de la clàssica frase de “a la ràdio hi vas, a la tele t’hi porten”, sinó que compleix una proximitat o centralitat geogràfica estratègica. Només cal mirar què passa a París o Londres o, aquí mateix, on són ubicades la resta de grans emissores radiofòniques a Catalunya, siguin generalistes o temàtiques.


XX Marxa Btt Conca del Daro 2015 | Runedia\nXX Marxa Btt Conca del Daro\nDomingo, 31-05-2015 8,45 mati\nGirona, La Bisbal d'Emporda\nLugar de la salida: Passeig Marimon Asprer\nLugar de la llegada: Passeig Marimon Asprer\nInstrucciones inscripción: Anticipades: Federats:15 euros No federats: 19 euros Dia de la cursa: Federats:18 euros No federats: 22 euros\nEi bikers, sóc la CONCA DEL DARÓ i aquest any 2015 faig 20 anys!\nEs per aquest motiu que la proposta d`aquest any vol ser més potent que les anteriors\nEls que m`han parit sempre han proposat recorreguts nous amb corriols, zones tècniques i paratges dignes d`aquest espai tan nostre:LES GAVARRES.\nDons bé, a mès a mès, hi han volgut afegir un recorregut més a part dels que ja hi ha habitualment (conca xiqui, volta curta i volta llarga).Proposem un recorregut XL per els malatsdel BTT amb una distància entre 60 i 70 km i un desnivell aproximat de2000 m.\nTots els preinscrits podreu adquirir, opcionalment, un mallot conmemoratiu d`aquest 20 è aniversari de la CONCA DEL DARO.\nInscriu-te ara, aquest any no tens excusa.\nSAMARRETA DE REGAL PER TOTS ELS PARTICIPANTS\nTeléfono información: 676435749


Nou programa de formació 'Artista! Això t'incumbeix!' | Fàbriques de Creació\nNou programa de formació 'Artista! Això t'incumbeix!'\nLa Fabra i Coats posa en marxa un nou programa de formació gratuït, ideat per Anastàtica (residents al centre) i gestionat per la mateixa Fàbrica.\n'Artista! Això t'incumbeix!' és un programa formatiu gratuït, destinat a artistes i agents culturals de qualsevol disciplina, amb particular atenció a les arts escèniques, que té com a objectiu facilitar eines i coneixements bàsics per dur a terme tot el procés de creació artística, passant pels quatre estadis: recerca, producció, exhibició i distribució. Amb aquesta proposta formativa, es vol ajudar als artistes a trobar les eines i conèixer els circuits necessaris a l'hora d'obrir-se camí en l'àmbit de la creació. Sempre des d’una labor pedagògica, realista i facilitadora.\nLa inscripció es pot fer a la totalitat de les sessions o a les que es desitgi, a través d'aquest enllaç. Són gratuïtes i es faran via Zoom de 12h a 14h, sempre en dimarts.\nL'Ajuntament concedeix 225 beques per a projectes en l'àmbit de la cultura, la ciència i l'...


El Kiwa-Quart guanya a Montserrat i es consolida com a líder en la galotxa - PilotaViu\nDiumenge, 13 de maig de 2018 a les 10:45h\nEl Campionat de Galotxa, Trofeu El Corte Inglés, manté la lluita entre sis equips que opten a les quatre places que donen dret a disputar les semifinals, essent cada vegada més la lluita i l'emoció en la part alta de la classificació, on es manté de líder destacat el Kiwa-Quart, actual campió de la modalitat.\nMolèsties del Moro en un genoll\nA la canxa de Montserrat, el Kiwa-Quart, format pel Moro, el Xato, Alex i Berbis, s'imposava als locals (Óscar Javi, Carlos i el feridor Añó), per 50-70, un resultat que donava dos punts als de Quart per u als de Montserrat. En la partida es va veure la superioritat dels guanyadors, encara que la seua figura, el Moro, tenia algunes molèsties al genoll i se li notava menys efectiu al rebot. Però el Xato i Alex van estar a bon nivell i, després d'una primera part en la qual anaven per davant els locals, la partida es decantava per als campions. Tot i això, en el club de Quart estan expectants per vore si el Moro es recupera del genoll.\nBeniparrell derrota Massalfassar, 70-40\nA Beniparrell, l'equip local, integrat per Julián, Hilari, Herrera i el feridor Toni superaven al Massalfassar (Jorge, Ximo, Guillem i el feridor Alberto), 70-40, resultat prou contudent per als de l'Horta Sud, on Julián tornava a fer el bot, demarcació en la qual alternen ell i el jove Hilari.\nMarquesat s'emporta els punts de Meliana, 15-70\nEn la canxa de Meliana, total superioritat de l'equip de Marquesat (Pau, Sopetes II, Àlex Alandes i el feridor Benja), que va véncer al de Meliana (Adrià, Mellado, Miquel i Ramon), per 15-70. Una partida de total domini visitant.\nFaura es queda els tres punts davant Albuixec, 70-0\nL'equip d'Albuixec no va poder comparéixer, per lesió dels jugadors Sergi i Lucha. Per tant, el Faura es declara guanyador per 70-0.\nKiwa-Quart, 23 punts.\nFaura, 18 (-1 partida ajornada).\nMarquesat, 17 (-1 partida ajornada).\nMontserrat, 16 (-1 partida ajornada).\nBeniparrell, 15 (-1 partida ajornada).


Mig segle de delinqüència\nQuatre experts constaten el repunt de violència a la ciutat però neguen que n'hi hagi més que als anys 80\nEls robatoris a punta de navalla al carrer es van disparar en la Transició i van arribar al zenit amb la plaga de l'heroïna\nBarcelona - Diumenge, 18/08/2019 | Actualitzada 07/09/2019 - 18:12\nA Barcelona s’ha instal·lat la percepció que hi ha més crims que en el passat. Que abans una mort criminal era una cosa infreqüent i anormal i ara es dona amb tanta freqüència que gairebé s’ha normalitzat. EL PERIÓDICO entrevista un periodista de tribunals en la dècada dels 70, dos agents del Cos Nacional de Policia i de la Guàrdia Urbana en actiu durant els 80 i els 90 i el comissari que va desplegar els Mossos d’Esquadra a la capital catalana a finals del 2005. Els quatre neguen que aquesta percepció s’ajusti a la realitat. Les dades reflecteixen que les 12 víctimes d’aquest 2019 són encara lluny dels anys més negres. Tot i que sí que coincideixen a detectar que la delinqüència s’ha tornat “més violenta”. I per als dos policies, no per al comissari ni el periodista, Barcelona s’està submergint en una atmosfera similar a la que va precedir els Jocs Olímpics de 1992, quan l’heroïna i els quinquis van sembrar el pànic a la ciutat.\nJosep Martí Gómez va ser periodista de tribunals a Barcelona per a ‘El Correo Catalán’ quan els judicis podien acabar en condemnes de mort. “Al franquisme hi havia crims a l’interior dels domicilis, molts. Sobretot sexuals. Però el carrer era més tranquil”. La repressió era salvatge: estava en vigor la llei de ‘vagos y maleantes’ i els policies podien “arrencar qualsevol confessió a cops”. A l’exterior, el delicte estrella eren “els atracaments a bancs”. L’episodi més famós ja en la Transició va ser l’assalt al Banc Central, a la plaça de Catalunya, el 1981.\nUn dels atracadors del Banc Central apunta amb una pistola un ostatge, el maig de 1981. / PEPE ENCINAS\nDesprés del final de la dictadura es va rebaixar la duresa d’un Codi Penal cruel i es van protegir els drets dels detinguts. Dos avenços que van comportar una conseqüència no desitjada: “Els delinqüents més durs van començar a animar-se a reincidir”, resumeix Martí Gómez. Malgrat que van augmentar els delictes a la via pública, prevalia un codi d’honor entre els malfactors, que es coneixien entre ells perquè formaven part del mateix ecosistema d’extracte social baix i inculte. La irrupció de l’heroïna va canviar les coses. Els carrers van entrar en ebullició. Una anècdota del periodista il·lustra bé aquella transformació delinqüencial tan aguda com la que havia comportat la desaparició de la dictadura. El famós atracador Jorge Rojano va ser assaltat per tres quinquis a finals dels 80. Confiant que el deixarien en pau, els va dir: “¡Que soc el Rojano!”. Però li van respondre: “¡Ni Rojano ni hòsties; la cartera!”.\nLa banda dels peruans, que va causar estralls a les carreteres i establiments de Barcelona. / JOAN CASTRO\nEl 1986 Barcelona va ser designada seu dels Jocs Olímpics del 92. Un any després, el Cos Nacional de Policia (CNP) va crear els anomenats “grups”. Integrats per una desena d’agents, cada grup s’ocupava d’un delicte diferent: robatoris, furts, estrebades. Un d’aquests policies, integrant del grup 5 (“el de les estrebades”), explica que eren joves, agents descontaminats i sense presses per anar a casa després de la jornada. “Vam fer més de mil detencions a l’any”, remarca. Se’ls va encomanar la missió de netejar el nucli antic de quinquis, de toxicòmans i de traficants i de prostitució abans de la cita olímpica.\nUn agent de la Guàrdia Urbana, que treballava de nit durant la mateixa època, recorda que la ciutat s’havia degradat moltíssim en poc temps. Cada dia recollien tres o quatre morts per sobredosi. En pocs anys, la immensa majoria dels toxicòmans havien contret la sida i, sense res a perdre, abordaven a punta de navalla, sumits en la desesperació, per continuar consumint. “A la nit fèiem ‘escombrades’. Cap a la una de la matinada, desplegàvem –entre furgonetes i agents a peu– un cordó policial que pujava la Rambla com un rodet, des de Colom fins a la plaça de Catalunya. No quedava ni un sospitós. O se n’anaven o els carregàvem a la furgoneta. Ara ja no es poden fer coses així”, reconeix davant de la contundència d’aquella pràctica.\n“La gent ho ha oblidat, però aquella època, la dels quinquis, va causar una gran alarma social. Hi havia pànic de ser atracat al carrer”, explica Martí Gómez. No obstant, malgrat que l’epidèmia d’heroïna va enfurismar els carrers i el codi de respecte que enyoraven atracadors veterans com Rojano es va evaporar, continuava prevalent la por de la policia. “Jo vaig arribar a perseguir dos lladres en solitari. Un es va escapar, però a l’altre el vaig atrapar i el vaig arrestar. Això ara és impensable. Un policia no pot assumir aquest risc sense reforços perquè et poden partir la cara. Però llavors ningú s’atrevia a tocar un policia”.\n“La gent ho ha oblidat, però en l’època dels quinquis hi havia pànic de ser atracat”\nEl barri xino, el Raval i la resta de la ciutat es van airejar, també gràcies a les excavadores que van obrir espais com la Rambla del Raval, l’espai que ocupa la Filmoteca i el Pou de la Figuera a la Ribera. Més endavant, les màquines acabarien arrasant punts negres del tràfic de drogues com Can Tunis. Els grups –com el que dona títol a la pel·lícula Grupo 7 (Alberto Rodríguez, 1992), que va fer el mateix a Sevilla abans de l’Exposició Universal de 1992– es van dissoldre el gener de 1993. Barcelona va entrar en una etapa d’assossec. Hi va haver crims sonats, com els d’‘El boig de la ballesta’ o ‘El violador del chandal’, però ja sense la intensitat dels 80. «L’heroïna va donar pas a la cocaïna, que comporta menys delinqüència».\nEls Mossos entren a Barcelona\nEl 2005, el Cos Nacional de Policia va entregar les claus de la ciutat als Mossos d’Esquadra. El primer comissari de Barcelona va ser Joan Miquel Capell. Els problemes que va afrontar Capell són coneguts: “Els carteristes al metro, la proliferació d’apartaments turístics i la lentitud de la justícia, que impedia retirar de la circulació els multireincidents”. Barcelona ja avançava cap a un tipus de delinqüència, amb un patró que continua vigent el 2019. “Cap d’aquells problemes es va poder resoldre. I els problemes d’inseguretat s’acumulen”, avisa.\nEl turisme, des del 2005, no ha deixat de créixer. Actualment la ciutat rep més de 20 milions de visitants. I el final de les fronteres de la UE (sobre el qual l’expresident del PNB Josu Jon Imaz havia dit que “els seus principals defensors eren els delinqüents”, afirma Martí Gómez) es va començar a notar. El magnetisme dels turistes va atraure lladres estrangers: Barcelona va ser absorbida per la delinqüència global. I la particularitat dels lladres transnacionals és que són immunes als sistemes penals estatals; quan arriba el seu judici, salten a un altre país.\nEls quatre entrevistats constaten a més que avui als carrers de la ciutat cada vegada hi ha més pressa “per treure la navalla”. Sobretot dins de les noves bosses de misèria que han arrelat a la capital catalana, escenari dels últims apunyalaments, que afegeixen complexitat al trencaclosques de la inseguretat.


8 PACIENTS INGRESSATS I RISC DE REBROT DISPARAT A CERDANYA – Pirineus TV\n8 PACIENTS INGRESSATS I RISC DE REBROT DISPARAT A CERDANYA\nVuit pacients amb covid-19 es troben ingressats a l'hospital de Cerdanya, segons dades facilitades pel mateix centre. Feia setmanes que no hi havia tants pacients de coronavirus hospitalitzats a Puigcerdà.\nEl total de casos acumulats a la comarca és aquest dijous de 1115, 36 més que fa 24 hores i 185 més que fa una setmana. Així doncs, en els darrers dies han augmentat significativament el nombre de positius a la comarca. Des de l'hospital cerdà demanen extremar les precaucions per frenar els contagis.\nA Cerdanya, el risc de rebrot segueix disparat i ja ha superat els 2.800 punts. En les últimes hores ha passat de 2.199 a 2.817. Pel que fa a la velocitat de transmissió de la malaltia, aquesta segueix creixent i ja s'apropa a 2, concretament 1,86, quan fa poques hores era d'1,56. Quan es supera 1 vol dir que el virus està en expansió.\nA més, diversos grups bombolla de diferents escoles cerdanes i de l'INS Pere Borrell estan confinats per casos de covid-19 a l'aula, tant entre l'alumnat com el professorat.\nEn el conjunt de l'Alt Pirineu i Aran la situació també ha empitjorat. En les últimes 24 hores s'han notificat 44 nous positius, de manera que l'acumulat de casos de covid-19 des de l'inici de la pandèmia ja és de 3.230.


✅ Estanco en Sant Joan de Vilatorrada - Carretera C-55 Manresa A Solsona, Km.37, Camí De Les Torres -\nEstanco en Sant Joan de Vilatorrada\nEstanco en Carretera C-55 Manresa A Solsona, Km.37, Camí De Les Torres - de Sant Joan de Vilatorrada\nEstanco en Sant Joan de Vilatorrada (Barcelona) - Carretera C-55 Manresa A Solsona, Km.37, Camí De Les Torres -\nEstanco en la Carretera C-55 Manresa A Solsona, Km.37, Camí De Les Torres - de Sant Joan de Vilatorrada\nEn nuestro estanco situado en Sant Joan de Vilatorrada en la Carretera C-55 Manresa A Solsona, Km.37, Camí De Les Torres - ofrecemos los mejores servicios cerca de tí.\nNuestro estanco en la Carretera C-55 Manresa A Solsona, Km.37, Camí De Les Torres - de Sant Joan de Vilatorrada está abierto de lunes a viernes en el horario habitual de 9 de la mañana hasta las 20 de la tarde.\nLos horarios de nuestro estanco en Sant Joan de Vilatorrada los sabados es de 9 a 14.\nConsultar si hoy nuestro estanco esta abierto, la apertura sabados tarde o si nuestro estanco está abiertos los domingos en Carretera C-55 Manresa A Solsona, Km.37, Camí De Les Torres - de Sant Joan de Vilatorrada\nPuedes consultarnos si disponemos de servicio de estanco 24 horas en Sant Joan de Vilatorrada a través del teléfono de nuestro estanco en la Carretera C-55 Manresa A Solsona, Km.37, Camí De Les Torres - que aparece más abajo.\nPuedes consultar nuestra localizacion en la Carretera C-55 Manresa A Solsona, Km.37, Camí De Les Torres - a traves de nuestro mapa.\nEn nuestro estanco disponemos de refrescos, snacks, sellos, recargas telefonicas y otros servicios complementarios que te pueden sacar de un apuro en nuestros estancos en la Carretera C-55 Manresa A Solsona, Km.37, Camí De Les Torres - de Sant Joan de Vilatorrada\nCarretera C-55 Manresa A Solsona, Km.37, Camí De Les Torres -\nGestiona gratis el contenido de tu ficha del estanco Carretera C-55 Manresa A Solsona, Km.37, Camí De Les Torres - en Sant Joan de Vilatorrada en el siguiente enlace y consigue que tus clientes te encuentren\nHay algún dato que no es correcto en el estanco de la Carretera C-55 Manresa A Solsona, Km.37, Camí De Les Torres - en Sant Joan de Vilatorrada actualiza la información de este negocio y ayuda a otros usuarios a encontrar lo que buscan\nOtros estancos cercanos a Sant Joan de Vilatorrada (Barcelona)\nCalle Colon 89\n1.99 kilometros de distancia a este estanco\nCalle Anselmo Clave 66\n2.02 kilometros de distancia a este estanco\nPlaza Catalunya, 45\n2.17 kilometros de distancia a este estanco\nCalle Ferrocarrils Catalans 14\n2.97 kilometros de distancia a este estanco\nAvinguda Francesc Marimon 41\n3.25 kilometros de distancia a este estanco\nCalle Gran 11\n3.32 kilometros de distancia a este estanco\nAvinguda Francesc Macia 164 (L-1)\n3.81 kilometros de distancia a este estanco\nCalle Serra, 22\n4.20 kilometros de distancia a este estanco\n4.50 kilometros de distancia a este estanco\nPlaza Lluis Rigal - Local 3, 4\n5.02 kilometros de distancia a este estanco\nwww.elestanquero.com - Sant Joan de Vilatorrada (Barcelona)\nEl estanquero - Sant Joan de Vilatorrada (Barcelona)


El PEMB col·laborarà amb el documental 'Barcelona en Beta' impulsat per OuiShare en el marc del programa de matchfunding #Conjuntament\nInici Comunicació Notícies El PEMB col·laborarà amb el documental 'Barcelona en Beta' impulsat per OuiShare en el marc del programa de matchfunding #Conjuntament\nLes persones interessades en aportar finançament al projecte tenen temps fins el 10 d'abril, data límit de la campanya de crowdfunding de la Fundación Goteo i l'Ajuntament de Barcelona\nEl PEMB serà un dels principals sponsors del documental “Barcelona en Beta” sobre experiències d'innovació social i col·laboratives a Barcelona. El documental està sent impulsat per OuiShare, i actualment estan duent a terme una campanya de crowdfunding per aconseguir el finançament necessari per tirar-lo endavant. L'aportació del PEMB s'emmarca en la col·laboració establerta en els últims anys amb el OuiShare per explorar i treballar conjuntament temes d'interès per al futur de l'economia urbana, a partir de la seva recerca en la matèria i coneixement d'experiències en economia col·laborativa i altres formes emergents d'organització de l'economia.\nEl coordinador general del PEMB, Oriol Estela Barnet, ha explicat la importància d'un projecte com aquest, que va en la línia estratègica de treball de l'associació: “reflexionar, de manera crítica i constructiva, sobre els impactes d'aquestes noves iniciatives a la ciutat i en els seus habitants.”\nSegons expliquen els impulsors, el documental 'Barcelona en Beta' va dirigit a totes aquelles persones que vulguin explorar el canvi i construir en positiu perquè el futur és inevitable però el progrés és opcional i que el futur sigui progrés depèn de tots. “Ens sembla interessant aquesta iniciativa que pretén reflexionar sobre qüestions com el futur del treball, com prepararem a la societat per al canvi permanent? Com podem millorar la democràcia? Es pot contribuir a reduir les desigualtats perquè el poder deixi d'estar concentrat en uns pocs?”, ha explicat Estela.\nEl projecte, a més, vol ser també una crida a la co-responsabilitat de tota la ciutadania sobre la presa de decisions que tindran un alt impacte en el disseny de la societat de les properes dècades. La intenció, expliquen, és que el relat de l'experiència de Barcelona pugui servir a d'altres ciutats i territoris, tant propers a la península com a molt més llunyans.\nAmb aquest propòsit s'entrevistaran ciutadans i ciutadanes com Javier Creus, Pilar Conesa, Jordi Serra del Pino, Amir Taaki, Mara Balestrini , Salvador Rueda, Marina Garcés i molts i moltes més que des de Barcelona puguin ajudar a pensar en un nou Sistema Operatiu Social (SOS), des del local pensant en global.\nLes persones interessades en aportar finançament al projecte poden omplir el formulari del següent enllaç i tenen temps fins el 10 d'abril, data límit de la campanya de crowdfunding\nAquest projecte de Crowdfunding es troba dins del programa #Conjuntament: una aposta de la Fundación Goteo i l'Ajuntament de Barcelona per donar suport a projectes d'innovació social pel sistema de matchfunding, de manera que els recursos públics responen a l'interès d'aquests projectes per part de la ciutadania.


#matalasseritis: numerets'08-09, jeroniet's revision...\nJo vull felicitar al jeroni per la feina que ha fet.\nCom TOT cap de colla a fet cosas be i tambe malament.\nCom a positiu amb quedaria amb la recuperacio del 2de 8f de abans de s magi(m cristina), del pilar de 6, i sobretot ser l'unic cap de colla que ha descarregat 2 anys seguits castells de 9(esperem que no sigui l'ultim).\nI com a negatiu sobretot al 2 de 8f(i mes com estaba enguany)i alguna cosa mes que no criticare aqui(prefereixo fer-ho amb persona)aixo o deixo per altre gent,encara que enguany tothom esta molt callat.\nUn plaer compartir viatge amb tu Gus Hansen, gràcies ( i a tota la colla) pel tres de Sant Magi, el d'aquest any no l'oblidaré mai, "en la retina".....


Escola Decroly de Barcelona - Els nens i nenes de Mn Bosch juguen a Lacrosse\nEls nens i nenes de Mn Bosch juguen a Lacrosse\nUn dels esports amb implement que hem estat practicant durant aquest curs ha estat el Lacrosse.\nEs creu que l’origen del Lacrosse es troba en un joc practicat per moltes tribus índies del Nord d’Amèrica que utilitzaven un pal amb una xarxa a un dels extrems amb l’objectiu de recollir, desplaçar-se i llençar una petita pilota que solia ser de fusta recoberta de cuir.\nEl Lacrosse és un esport col·lectiu que juguen 5 contra 5 jugadors/es i on l’objectiu és fer gols a porteria. És un esport on en algunes categories no és permès el contacte físic i on s’obliga a passar o a llençar a porta abans que passin 5 segons, la qual cosa fa que sigui un joc molt dinàmic.\nAmb algunes activitats prèvies hem pogut practicat les habilitats motrius, els llançaments i les recepcions, la coordinació òcul manual i la percepció de l’espai i el temps, per a finalment fer partidets simultanis on hem posat en pràctica aquests aprenentatges i algunes estratègies de joc col·lectiu.


SET DE CAMINS: 03/04/15 - MARXA DE SANT JORDI\n03/04/15 - MARXA DE SANT JORDI\nAvui hem anat a fer la marxa btt de Sant Jordi Desvalls.\nEl temps, finalment ha estat fantastic, calurós diria. Havia estat anul.lada per mal temps i les previsions no eran gaire favorables.\nUna bona colla d'amics de la bici i amb set de camins i corriols.\nFeia temps que no anavem a cap marxa i la veritat és que ha sigut emocionant, divertit i molt gratificant compartir aquesta ruta.\nL'Enric Gi hi ha anat pedalant desde casa seva, ha fet la marxa i ha tornat pedalant. Un crack!! La resta de mortals hem anat amb furgo.\nSortida quasi puntual. Una volta pels carrers del poble i enfilem els primers corriols: ratoners, revirats, pujant, baixant,....primeres aturades. No sortim del bosc, amb uns marges verticals, i escalons divertits.\nArribem a l'avituallament. No el passem per alt,.... plàtans, taronja,...\nEn Joan arriba. Tots junts acabarem la marxa. No volen deixar-me sol.\nL'Antonio fa avèria. Esperem. Arreclat. Falta poc per el final. La reparació aguantarà finalment.\nArribem. Una botifarra ens espera. L'Enric i en Bonus tenen premi.\nResum: Molt bona organització, bona ruta, bona companyia,....\nNo tinc fotos, però hem fet això.


José Manuel Poyato deixa de ser l'entrenador del Fútbol Sala Unión Llagostense | 08centvint.cat\nJosé Manuel Poyato.\nJosé Manuel Poyato deixa de ser l’entrenador del Fútbol Sala Unión Llagostense\nJosé Luis Rodríguez Beltrán 12 març, 2018\nJosé Manuel Poyato ja no és l’entrenador del sènior A del Fútbol Sala Unión Llagostense. El llagostenc va deixar de ser el tècnic després de comunicar la seva renúncia dissabte al president del club, Javier Castañeda. El partit contra el Ciutat de Granollers, que va acabar en empat a dos gols, va ser dirigit pel segon entrenador, Pepe Muñoz.\nJosé Manuel Poyato ha explicat que deixa el càrrec d’entrenador “per motius laborals”. Des del club, es busca un nou entrenador. Una de les opcions, segons fonts del FS Unión Llagostense, podria ser Pepe Muñoz. A banda del càrrec d’entrenador del sènior A, Poyato també dirigia el cadet masculí i un grup de noies, que entrenava els divendres. També ha decidit deixar aquestes funcions. Aquesta setmana el club decidirà qui seurà a la banqueta en el proper duel del FS Unión Llagostense a la pista del Betània Patmos de Barcelona.\nPoyato posa així punt final a la seva segona etapa al capdavant del sènior masculí, que va començar al novembre del 2014. La primera va tenir lloc les temporades 2011-2012 i 2012-2013.


La Fundació Germà Tomàs Canet organitza un concert de gospel solidari per a refugiats - Regió7\n21·05·19 | 10:45\nLa Fundació Germà Tomàs Canet, de l’Orde Hospitalari de Sant Joan de Déu, organitza un concert solidari de gospel amb l’objectiu de recaptar fons pel programa d’acollida de persones refugiades que porta a terme a Manresa. L’escenari de l’esdeveniment serà la basílica de la Seu, el proper diumenge 2 de juny, a les 5 de la tarda.\nLes entrades funcionaran amb el sistema de taquilla inversa, de manera que els assistents decidiran, un cop s’acabi el concert, quin preu volen pagar com a donatiu per a la causa. Tot i que l’accés al concert serà lliure, les persones que ho vulguin poden reservar la seva localitat sense cap cost a través de la web www.ticketea.com. També hi ha l’opció de fer una aportació voluntària sense assistir al concert, en forma de donatiu de fila zero. L’acte compta amb el patrocini de l’empresa Agefred, entre d’altres.\nEl concert anirà a càrrec del Cor Gospel Sant Cugat, una formació de més de vuitanta cantants amateurs que ha esdevingut un projecte exemplar d’evolució musical i artística vinculat a finalitats solidàries. El cor es va fundar l’any 2008 per iniciativa del músic Erwyn Seerutton i un grup de participants en un dels seus tallers. Des d’aleshores, ha ofert un important nombre de concerts benèfics a favor de projectes i entitats d’acció social, entre les quals es troben Acnur, Open Arms o Càritas.\nTota la recaptació del concert es destinarà íntegrament a finançar les activitats que es porten a terme a la Llar Sant Joan de Déu de Manresa, on s’ofereix acollida a famílies en situació de vulnerabilitat que han demanat asil polític a l’estat espanyol com a conseqüència de conflictes armats, crisis humanitàries o persecució als seus països d’origen. Durant sis mesos, les persones acollides s’allotgen a la Llar i passat aquest període continuen la vida fora del centre, sempre dins de la supervisió dels professionals.


Magatzem - Responsable De Magatzem (30605) - Gir - Celrá, Girona, España | BuscoJobs\n› Empleos en Celrá\n› Empleos de Otros en Celrá\nMagatzem - Responsable De Magatzem (30605) - Gir\nVer más ofertas de empleo en Celrá\nL'empresa busca un/a responsable de magatzem i expedicions amb CERTIFICAT DE DISCAPACITAT. Horari: de 9:00 a 18:00. Requisits imprescindibles: experiència en el sector i en el lloc de treball de com a mínim 12 mesos i certificat de discapacitat de mínim el 33%.\nEstimados, Vista la Oferta Laboral "Magatzem - Responsable De Magatzem (30605) - Gir" les hago llegar mis datos personales y profesionales en Currículum Vitae a fin de ser tenido en cuenta como candidato. Con la convicción de poseer el perfil requerido para un muy buen desempeño en el cargo a cubrir, quedo a entera disposición para hacerle llegar, sea en una entrevista personal o por el medio que se me indique, las ampliaciones y/o la documentación probatoria correspondiente. Esperando una respuesta positiva lo saluda atentamente,


El Fons dels Museus: dansarina de Josep Clarà i el piano de taula de Can Trincheria – Olot Cultura\nEl Fons dels Museus: dansarina de Josep Clarà i el piano de taula de Can Trincheria\nAl París dels anys 1910 i 1920 Josep Clarà començava a gaudir d’una bona reputació com a escultor. Entre els seus dibuixos, aquarel·les i escultures sovint hi trobem la dansa com a motiu i font d’inspiració i és que Clarà va conèixer i conviure amb diverses ballarines. D’entre aquestes cal destacar la nord-americana Isidora Duncan, de qui en fou amic i un gran admirador.\nL’escultura Dansarina (1918) ens mostra una figura descalça i gairebé nua, embolcallada per un vel lleuger i un gest dinàmic. No sabem si es tracta d’Isidora, la gran revolucionària de la dansa d’aquells anys a París, però la figura ens recorda la gran passió que compartien l’escultor i la ballarina pel món clàssic, la Grècia antiga.\nDansarina agafa els ideals del món antic i els hi dona la forma moderna i sintètica intentant, com diu el mateix escultor, concentrar el dinamisme de la dansa en una forma estàtica, en una escultura immòbil.\nEl piano de taula\nA Can Trincheria hi podem trobar un dels models de piano més populars a principis del segle XIX. Inventat el 1742, el piano de taula, senzill i econòmic, es va vendre arreu fins a la dècada de 1840, moment en que el perfeccionament del piano vertical (present també a Can Trincheria al Saló dels retrats) li va robar el protagonisme.\nA Can Trincheria, com en moltes altres cases benestants de la mateixa època, la música hi tenia un paper important i el piano era el protagonista que permetia el gaudi del que coneixem com a músiques de saló: danses, fragments d’òperes, peces a quatre mans i tot un repertori fet i pensat per aquest instrument.\nEl piano que trobem a Can Trincheria probablement és un model de principis del 1800, moment en que les músiques germàniques i més concretament el Romanticisme s’estenia per Europa, posant en valor la interpretació individual, virtuosa i alhora intimista d’una música que predicava el sentiment per sobre de la raó.\nAquest instrument, ara en silenci, ens permet imaginar alegres vetllades musicals d’un Olot ja molt llunyà.


Dinamització i conservació del patrimoni del Lluçanès\nRecuperar i ordenar el patrimoni catalogat del Lluçanès.\nDonar a conèixer i activar el patrimoni catalogat del Lluçanès\nRecuperar i dinamitzar espais en desús o no coneguts del patrimoni\nEl projecte busca promoure una conservació activa del patrimoni cultural i històric del Lluçanès, per mitjà d’accions de dinamització destinades a donar-lo a conèixer així com també promoure nous usos compatibles que en mantinguin el seu valor i aportin beneficis a la comunitat. També es proposa un estudi continu del patrimoni intangible i una constant comunicació i difusió.\nAudiovisuals, testimonis gràfics i entrevistes per recuperar la memòria històrica i de la gent gran.\nRecuperació de l’arquitectura del paisatge (pedra seca, etc.).\nEstudi del patrimoni cultural intangible del Lluçanès: bruixes, bandolers, transhumància.\nCelebració d’espectacles culturals a l’aire lliure en espais per descobrir.\nEcomuseu del Lluçanès: centre d’interpretació del paisatge del Lluçanès, ubicat en una masia i amb disponibilitat d’audiovisuals, exposicions de fauna i flora, interactius, i punts de sortida d’itineraris per caminar i descobrir el paisatge.\nEl Lluçanès és un paisatge ric en patrimoni cultural, tant tangible com intangible. Masies, ermites, castells, esglésies, emplaçaments arqueològics i monestirs, festes, llegendes i tradicions, integrat en un paisatge amb elevat valor històric. Aquest patrimoni ja ha estat reconegut, estudiat i catalogat, però manca posar-lo en valor i fer-ne difusió tant per la població local com de fora del Lluçanès.\nAntecedents amb relació amb el projecte: Mapes de patrimoni cultural; Iniciativa “Canti la font”; Celebració d’espectacles culturals a l’aire lliure en espais per descobrir; Patrimoni cultural intangible: festes i tradicions; Projecte GraLla (Grana i Llavor del Lluçanès) per la recuperació i conservació de varietats tradicionals del Lluçanès; Treball de documentació i estudi de Camins ramaders fet pel SOLC i la senyalització dels camins ramaders feta pel Consorci.\n1.1; 1.2; 1.3; 1.5; 2.5; 2.7; 2.11; 4.1; 4.2; 4.3; 5.2


Cesarine: la tornada a casa després d'una cesària | Arte Cultura\nla tornada a casa després d’una cesària\nto muscular i rehabilitació\nEl tour post-natal\nDesprés d’una cesària, solen durar unes 3 setmanes, sovint és aconsellable esperar fins al final d’aquest període per reprendre els banys; El mateix passa amb la represa del sexe.\nLa pèrdua de sang pot durar més temps, de vegades fins a 2 mesos assecant poc a poc. Si detecteu signes anormals com a picor, cremades o mal olor, poseu-vos en contacte amb el vostre metge que us tractarà.\nNo dubti a consultar si els símptomes com el vòmits, la febre o el dolor en un vedell (que pot ser un Apareixen signes de flebitity primerenca).\nVegeu la pàgina d’aquest lloc dedicada a la cicatriu de CiCat.\nEl to muscular posat en prova dures durant l’embaràs n ‘no es beneficia per la secció cesària : Posa de 3 a 5 mesos per recuperar-se. Tens dret a França, a les sessions de rehabilitació post-natal, tant perineals com abdominals. Tot i que el bebè no neix, el perineu es podria sol·licitar fortament durant l’embaràs.\nÉs important iniciar la rehabilitació perinera (o comprovar-ne el to) abans. Inici de la rehabilitació abdominal, sota dolor de risc Prolapse.\nDe la tornada a casa, haureu de limitar els esforços durant els primers dies. És habitual dir que no hem de portar una càrrega més pesada que el pes del seu nadó. De nou, no dubteu a ajudar-vos si és possible.\nLa represa de l’esport es pot fer gradualment en el tercer mes: no forçar al principi, prengui el seu temps.\nel 2015 , El CNGOF va informar que “cap assaig a l’atzar va avaluar la rehabilitació perineal en dones asimptomàtiques amb l’objectiu de prevenir la incontinència urinària o anal a mitjà o llarg termini. Per tant, no es recomana (Acord professional)” Per tant, el CNGOF advoca només a la rehabilitació perineal en cas d’incontinència persistent en 3 mesos de postpart (grau A) i informa que la rehabilitació postpart millora la incontinència urinària a curt termini (1 any), però no a llarg termini (6-12 anys). CNGOF també informa que la rehabilitació del sòl pèlvic per tractar la incontinència anal està “associada a una menor prevalença de símptomes d’incontinència anal a curt termini (1 any) (NP3), però no a llarg termini (6 i 12 anys) (NP3”.\nEn la mesura del possible, feu una migdiada cada dia, alhora que el vostre nadó. Estigueu regularment, gaudiu de les pauses o ampolles de retroalimentació per descansar.\nAquesta visita té lloc entre 6 i 8 setmanes després del lliurament. Aquesta visita és el moment perfecte per fer preguntes que s’han produït des de la seva sortida de la maternitat, no ho dubtis!\nPer a aquells que han sofert una cesària, aquesta visita pot ser el moment de demanar més precisament per què Tenia una cesària. Això també pot ser l’oportunitat de parlar sobre el futur.\nEls diferents mitjans d’anticoncepció que existeixen estan a la vostra disposició després d’una cesària, de la mateixa manera que si haguéssiu nascut. Algunes varietats es poden prescriure tan aviat com deixeu la maternitat, altres durant la vostra visita post-natal o amb motiu dels vostres comentaris. L’ideal és discutir-lo amb el vostre metge que us aconsellarà que us ajudi a trobar la manera més adequada.\nEs destaca, però, que la IUD està subjecta a controvèrsia després d’una cesària. Si alguns metges es mostren reticents als possibles ganxos de la cicatriu a la postura, altres que Martin Winckler creuen que no hi ha necessitat de preocupar-se: Pregunteu-vos al consell del vostre metge.\nEncara succeeix que alguns metges ofereixen una lligadura dels tubs a la tercera cesària (que es poden practicar al mateix temps que cesària). La lligadura de tubs sobre els terrenys que un úter tri-cicatricel no podia suportar un altre embaràs no és obligatori, ni després d’un tercer, o fins i tot després de més cesaris. Si segur que no voleu un fill, teniu la possibilitat de triar aquesta opció. Cada cas és particular, la força uterina també és i segueix sent possible que una dona tingui més de tres cesària.\nEl lloc de chosencontraception.fr us pot il·luminar a l’esterilicació anticonceptiva.\nEs recomana una dieta alta de proteïnes per recuperar-se de l’embaràs i ajudar a reconstruir la massa muscular.Per a aquells que no mengen carn, es pot demanar un nutricionista. Mantingueu una dieta equilibrada.\nTambé pensa en beure molt (un líquid i mig: aigua, suc, te, te a base d’herbes), o més en cas de lactància materna.\ntu Podeu ser lleugerament anèmic a causa de la pèrdua de sang relacionada amb el lliurament. El metge serà capaç de prescriure un suplement de ferro, però també es pot trobar en alguns aliments com el púding negre, el fetge de xai, la carn d’estruç, les llenties, així com els fruits secs.\nLa CAF ofereix Inici Ajuda al lloc Mon-enfant.fr\nDesprés del part, inclosa la secció cesària, que l’home pot ser difícil. Algunes hores de suport poden alleujar-vos.\nÉs en aquest esperit que la CAF ofereix ajuda a casa amb tasques de maquinari (manteniment d’habitatges, lli, races, preparació de menjars …) o per tenir cura dels nens. El servei consisteix en una contribució financera, calculada segons el vostre quocient familiar, establert directament per la CAF al proveïdor. Per obtenir més informació, poseu-vos en contacte amb la vostra CAF departamental: us proporcionarà la llista de serveis d’ajuda a casa.\nReferències: Col·legi Nacional de Ginecòlegs i Obstetres francesos. Recomanacions per a la pràctica clínica: postpart – Text complet X. Defeux, S. Vieillefosse, S. Billecocq, A. Battut, J. Nizard, B. Coulm, T. Thubert. Rehabilitació perineal i abdominal en el postpart (2015) Winckler – Contracepció i cesària – Text complet Webzine de Winckler. Contracepció: preguntes / respostes 08. 2004.\npàgina actualitzada al juny de 2017.\nPrevious Post Història (Català)\nNext Post Troops a text Text textos


Les violències sexuals centren l’acte del 25N - El diari digital de Sabadell - iSabadell\nLes violències sexuals centren l’acte del 25N\nEscrit per David B. el 25 novembre 2017\nAquest dissabte s’ha dut a terme l’acte central de les activitats commemoratives del Dia Internacional per a l’eliminació de les violències envers les dones, que aquest any es presenta sota l’eslògan Ei! On vas tan sola? Tu saps on està el límit. L’assetjament NO és seducció.\nL’acte central s’ha iniciat amb un recorregut, a mode de manifestació reivindicativa, contra les violències masclistes que ha sortit de la plaça del Doctor Robert, seguint pel carrer de l’Advocat Cirera, plaça del Gas, carrer de Sant Feliu, carrer d’en Font, carrer de l’Escola Industrial, carrer de Gràcia i plaça del Doctor Robert.\nUn cop els participants han arribat de nou a la plaça, s’ha iniciat una acció creativa a càrrec del teatre El Ciervo, on han mostrat en diverses històries gestuals, els diversos tipus de violència sexual, “algunes d’elles són manifestacions tan subtils i invisibles que necessiten de la nostra atenció per ser identificades”, han apuntat en la posterior lectura del comunicat de la regidoria de Drets Civils i la Taula de Gènere, Feminisme i LGTB.\nEn el mateix comunicat, asseguren que “és preocupant veure com hi ha hagut una naturalització de les violències sexuals. Considerant-les com una expressió natural del comportament humà”.\nLes relacions a actes sexuals que no estan en consens o sense l’acord o permís d’una persona són violència sexual”. I han recordat que “el No és No i només el Sí és Sí. I un Sí pot canviar a un No”.\nDesprés de la lectura del comunicat s’han posat flors de color lila amb la silueta d’un símbol femení gegant. L’acte s’ha tancat amb un minut de silenci en record en totes les persones que han patit aquest tipus de violència de gènere (més info: ‘Més de 50 dones han de tenir un telèfon d’emergència pel risc de patir violència masclista’). Les activitats programades s’extendran durant la propera setmana.\nFoto portada: manifestació reivindicativa, aquest dissabte. Autor: David B.


Com posar etiquetes a les notícies - Eventis ajuda\n/Notícies /Com posar etiquetes a les notícies\nEventis permet agrupar les notícies mitjançant etiquetes.\nLes etiquetes són paraules que pots associar a les notícies per classificar-les.\nNo hi ha un nombre límitat d’etiquetes per notícia, en pots fer servir tantes com vulguis.\nLes etiquetes són úniques per a cada idioma\nPoden contenir més d’una paraula i tenir caràcters especials com accents, apòstrofs, etc (-, ç, ñ)\nDisposar d’etiquetes també et dóna l’opció de mostrar totes les notícies agrupades sota un mateix concepte a qualsevol secció del web. Així, si en una pàgina o en una fitxa del catàleg d’activitats vols col·locar-hi notícies relacionades, simplement has d’inserir-hi un petit fragment de codi (shortcode) perquè es mostrin totes que tinguin la mateixa etiqueta.


A presó per cometre quatre atracaments a bancs de Barcelona\nA presó per cometre quatre atracaments a bancs de Barcelona / Mossos d'Esquadra\nL'arrestat irrompia a les entitats financeres a cara descoberta, però amb mascareta, i a punta de pistola\nL’única cosa amb què sempre es cobria la cara era una mascareta quirúrgica, la resta de la seva expressió era ben visible. Un home ha ingressat a presó per cometre quatre atracaments de bancs a Barcelona. Es tracta d’un home de 47 anys que és un “lladre multireincident amb diversos antecedents per robatoris violents en establiments comercials”, han explicat des dels Mossos d’Esquadra. A més de cometre els delictes a cara descoberta, portava una pistola amb què amenaçava els treballadors, per tal d’obtenir el botí; en total, 19.000 euros. Per aquests fets se li atribueixen tres delictes de robatori i un més en grau de temptativa, que no va acabar fructificant.\nEn poc més d’un mes es van cometre els fets. En concret, entre el 4 de novembre i el 7 de desembre, als districtes d’Horta-Guinardó, Sant Martí i Eixample. El diners sostrets en cada acció oscil·lava entre els 2.000 euros i els 12.000, a excepció d’un intent frustrat. La investigació ha estat dirigida per la Unitat Central d’Atracaments (UCA) dels Mossos.\nA les imatges difoses per la policia catalana s’observa com l’home, vestit de negre, guardava la pistola al ventre, entre els pantalons i la samarreta. A l’interior del banc en qüestió deixava al descobert l’arma i apuntava els treballadors de les entitats financeres. “L’atracador evidenciava conèixer els mecanismes de dispensa de diners de les entitats bancàries i les quantitats que li podien proporcionar i així ho transmetia als empleats”, expliquen des dels Mossos d’Esquadra, que asseguren que el delinqüent era conscient que “no es podria endur sumes de diners gaire elevades”.\nDetenim l’autor de quatre atracaments a entitats bancàries de Barcelona. El detingut, que irrompia a cara descoberta i amb un arma de foc, ha ingressat a presó https://t.co/O0cTEhZO44 pic.twitter.com/HgtmN4UW5k\n— Mossos (@mossos) December 23, 2021\nAmb la investigació ja en marxa, a principis de desembre un agent fora de servei va aconseguir identificar-lo a Mataró. Tot va passar de matinada, quan el funcionari públic va veure de matinada un home i una dona que els va cridar l’atenció. De seguida va poder identificar que l’home coincidia en aparença i vestimenta amb l’atracador que estaven investigant i va activar una patrulla de policies per tal que l’identifiquessin. “En el moment de la detenció el lladre duia la mateixa roba que havia fet servir en els robatoris”, informen els Mossos. “Quan el van escorcollar els mossos li van trobar la pistola semiautomàtica que havia utilitzat durant els robatoris i una altra pistola, en aquest cas de boles de PVC”, afegeix aquest cos. El detingut ja ha passat a disposició judicial i està a presó.\nAtracaments Entitats financeres Mossos d'Esquadra


Una marca no és un logo. …i tampoc pertany a una empresa | by Baku Creativitat | Medium\nQuan pensem en marques, el primer que ens ve al cap és sovint el seu logo. Starbucks té la seva sirena, en al·lusió al vaixell “Pequod” de la novel·la Moby-Dick de Herman Melville. BMW té el blau i el blanc, que ens remeten al seu passat com a fabricant de motors d’aviació. I Nike –del grec Niké (Νίκη), deessa de la victòria– el seu famós swoosh i l’eslògan ‘just do it’. Confusament, sovint ens referim al logo d’una marca com a ‘brand identity’, però en branding ‘identity’ pot significar al mateix temps ‘what we want to stand for’ i ‘the symbols we use’. I el cert és que no podem crear un bon logo sense resoldre abans el ‘what we want to stand for’.\nLa marca no és un logotip. I tampoc és la seva identitat visual corporativa.\nQuan parlem d’identitat visual ens referim a un consens sobre l’ús de la marca (trademark), que li aporta consistència visual i coherència. Gràcies a la identitat visual —habitualment recollida, amb més o menys rigor, en un brand manual o brand book– podem aplicar la marca (trademark) i altres elements associats a ella en múltiples suports: web, catàlegs, anuncis, retolació d’edificis, etc. Un manual d’identitat visual actua al mateix temps com un centre de descàrrega de recursos, on podem accedir als ítems essencials de la marca —logotip, colors, tipografies, etc.— així com a les seves regles d’aplicació.\nLa marca tampoc és el producte en sí mateix. Guiness, per exemple, és una gran cervesa. Però la seva marca té significat molt més enllà de la pròpia cervesa, té que veure amb Irlanda, les seves tradicions i estil de vida (és pràcticament un element identitari nacional). Així és com el branding connecta coses aparentment ordinàries amb conceptes molt més elevats, amb els que podem identificar-nos d’una forma molt més emocional.\n«Una marca no és el que tu dius que és. És el que diuen que és»\nAquesta definició de Marty Neumeier al seu llibre The Brand Gap és simplement una joia. La citaré de forma completa:\n«Una marca és una convicció personal sobre un producte, servei o empresa. No és el que dius que és. És el que diuen que és ».\nS’ha de reconèixer que a primer cop d’ull és una definició una mica inconcreta, però conté una veritat fonamental: la marca no pertany a l’empresa, perquè al cap i a la fi la marca es construeix en la seva relació amb cada individu. Certament, la marca és l’actiu principal d’una empresa per expressar la seva proposta de valor i, tanmateix, l’empresa no en té el control absolut (It’s what they say it is).\nAixò ens porta a una segona veritat fonamental: el consumidor està empoderat, en tant que amb les seves decisions de compra permet que una marca prosperi i tingui èxit, o bé fa que fracassi. Aconseguir clients lleials esdevé un objectiu principal per les empreses, i per aconseguir-lo cal deixar de pensar en transaccions puntuals (vendes) i començar a pensar en relacions de llarga durada, basades en quelcom més que una simple transacció.\nLes transaccions augmenten la xifra de vendes una vegada, mentre que una relació ho fa una vegada i una altra.\nHamdi Ulukaya, el CEO de Chobani –America’s number one Greek Yogurt–, ho expresava molt bé en una TED TALK:\n«El llibre d’avui diu que el conseller delegat informa als consells corporatius. Segons la meva opinió, el CEO informa als consumidors. En els primers anys de Chobani, el número d‘atenció al client a la copa era el meu número personal. Quan algú va trucar i va escriure, vaig respondre personalment. De vegades feia canvis en funció del que vaig sentir, perquè el consumidor està en poder. És per això que existeix el negoci. Cadascun de vosaltres és capaç de fer canvis avui. Si no us agrada la marca i les empreses, què fan amb el seu negoci? Els podeu llençar a les escombraries. I si veieu els que ho estan fent bé, podeu premiar-los ».\nFont: The Anti-CEO Playbook\nLa marca actua en la memòria construint l’actitud del consumidor cap al producte i anticipant el seu nivell de satisfacció, reduint així la incertesa associada a la decisió de compra. Si sóc capaç de confiar en una marca, puc comprar els seus productes i preocupar-me a posteriori per explorar a fons els seus atributs. Si pensem en Chobani, com podríem no confiar en la marca sabent que el seu CEO imprimeix el seu telèfon personal en cada envàs dels productes que l’empresa ven?\nLa marca és l’actiu principal d’una empresa per expressar la seva proposta de valor i diferenciar-se, creant i mantenint relacions estables amb els seus clients i amb l’entorn, i fomentant la preferència pels seus productes i/o serveis. Per això, una marca és molt més que un logotip. De fet, és quasi tota la resta.\nLa marca és quelcom que està en constant construcció. És quelcom que es posa en joc quan dissenyem un anunci. Quan publiquem un post a Instagram. Quan li agafem el telèfon a un client o quan paguem als nostres proveïdors. Sabem que la marca no és res d’això en sí mateix. Ara bé, sí que és el resultat de totes aquestes accions (entre d’altres). Perquè en últim terme la marca és la reputació de l’empresa en el sentit més ampli possible. Per això és important preguntar-se sovint, quan prenem determinades decisions, com afectaran la nostra reputació de marca.\nMuji s’autodefineix com “an antithesis to the habits of consumer society at the time” i se centra a oferir productes que es caracteritzen per la seva simplicitat i practicitat –sobretot, roba i articles per la llar– per “mantain an ideal of the proper balance between living and the objects that make it possible”. Les seves botigues (no només físiques sinó també el seu web de venda online) i la seva comunicació, coherents amb aquesta filosofia, transpiren simplicitat i estan desprovistes de pretensions. A ulls del consumidor, el seu discurs no té fisures.\nFent que el branding funcioni\n“El branding és el procés de connectar una bona estratègia amb una bona creativitat. No és el procés de connectar una bona estratègia amb una creativitat pobra, una estratègia pobra amb una bona creativitat o una estratègia pobra amb una creativitat deficient”. –Neumeyer.\nNo existeix una recepta màgica per crear una marca d’èxit, però una cosa és segura: per construir una marca forta una empresa necessita molt més que pura estratègia. No importa com de bo sigui el seu departament de màrqueting, quants estudis de mercat porti a terme o quanta intel·ligència de negoci acumuli. La veritat és que res d’això funcionarà si oblidem la importància de connectar estratègia i creativitat. Això és així perquè la gent basa les seves intencions de compra no només en les característiques concretes d’un producte o servei, ni tampoc únicament en el preu, sinó sobretot en atributs de caràcter simbòlic que tenen un component emocional. L’argumentació purament lògica i funcional rarament convenç a ningú.\nD’entrada, contractar una agència de branding és una bona decisió per tenir a disposició un equip que combini habilitats estratègiques i creatives, així com també (no ho oblidem!) tecnològiques. Les agències estan acostumades a operar com un departament de màrqueting adjunt –en el cas que l’empresa no disposi d’ell– ja sigui de forma intensiva o bé de forma intermitent, o bé a col·laborar amb el departament de màrqueting de l’empresa. En ambdós casos, la col·laboració amb una agència és capaç de marcar un abans i un després en l’empresa i d’aportar-li resultats tangibles a curt i llarg termini.\nAl film neo-noir The Place Beyond The Pines (Derek Cianfrance, 2012), Robin (Ben Mendelsohn) convenç a Luke (Ryan Gosling) per atracar junts un banc amb aquestes paraules: «I mean, we do what we do. But when we do it together: Psssh… Shazam!». D’això és del que es tracta. Una marca necessita molt més que pura estratègia, necessita que l’estrategia i la creativitat passin a l’acció treballant juntes. Font: The Place Beyond the Pines\n6 consells per fer crèixer la teva marca\nAquí tens alguns consells accionables sobre branding, que t’ajudaran a passar de la reflexió a l’acció:\nAssumeix això: La marca és un element central per l’èxit d’una empresa, amb independència de les seves dimensions o de la seva activitat. On hi ha mercat, hi ha branding.\nComença pel principi: defineix la identitat de la teva marca des de els seus fonaments. Qui ets? Què fas? I el més important… Per què importa? Aquesta última pregunta és tan essencial com sovint difícil de respondre. Pren-te el teu temps per fer-ho.\nSigues autèntic. Les millors marques són aquelles que estan construïdes sobre una base autèntica, no sobre la mera imatge. L’autenticitat porta, de forma natural, a la coherència.\nAprèn a veure la teva marca com una font d’avantatges competitius. A curt termini, un bon treball de branding ha de poder generar un augment de les vendes i també del marge comercial, cosa que es tradueix en un augment del negoci. A llarg termini, els beneficis han de ser d’una índole encara superior (bloquejar l’entrada de competidors, maximitzar oportunitats de negoci, etc.). Si els teus esforços en matèria de branding no t’estan aportant avantatges competitius alguna cosa està fallant.\nNo contractis una agència si les seves habilitats estratègiques no van acompanyades d’habilitats creatives i tecnològiques —o si detectes que aquestes estan descompensades o menystingudes—, perquè probablement no faran un treball operatiu. Recorda que es tracta d’assolir avantatges competitius reals.\nTingues confiança. Contractar una agència implica oferir un clima de confiança mútua i el marge suficient per treballar amb llibertat (la creativitat s’alimenta en gran part d’aquesta llibertat). Si no estàs segur d’estar en bones mans, encarrega a l’agència un petit projecte que impliqui un repte i testeja-la abans de fer-la entrar en projectes més importants.


Llet Nostra dóna suport als Esports d'Hivern - Llet Nostra\nHome Actualitat LLET NOSTRA DONA SUPORT ALS ESPORTS D’HIVERN\nLLET NOSTRA i la Federació Catalana d’Esports d’Hivern (FCEH) han subscrit un conveni de col·laboració mitjançant el qual esdevenim patrocinadors oficials de la FCEH per a la present temporada i per a la vinent.\nLlet Nostra, que creu en la tasca de la FCEH i comparteix els valors de l’esport, inicia aquest vincle gràcies al qual vol donar suport i potenciar els esports d’hivern.\nLlet Nostra, marca implicada des de sempre amb esdeveniments esportius, solidaris, educatius i culturals de casa nostra, esdevè patrocinadora oficial de la Federaciò Catalana d’Esports d’Hivern (FCEH). Amb anterioritat, Llet Nostra ja va col·laborar amb el circuit infantil d’esquí alpí Audi Quattro Cup però ara referma l’aposta, donant suport i potenciant els esports de neu i gel.\nLlet Nostra, la llet de cooperatives catalanes, vol ser la llet dels nostres esportistes que aposten per un estil de vida esportiu, natural i saludable. Xavier Tubert, president de Llet Nostra Alimentària S.L assegura que “l’acord signat és una aliança de marca molt forta perquè inclou la possibilitat de vincular la marca Llet Nostra amb els valors dels esports de casa nostra”.\nLlet Nostra tindrà presència en els programes i els comunicats de les competicions oficials organitzades per la FCEH i/o per als clubs afiliats, ja que Llet Nostra també és el patrocinador oficial de la gran majoria de clubs organitzadors de la FCEH.\nDe moment, ja hem estat presents en moltes de les curses del calendari oficial de la FCEH com a patrocinador oficial de les competicions i hem regalat als esportistes i als clubs organitzadors lots del producte Glop, el nostra batut de xocolata.\nOscar Cruz, President de la FCEH, afirma que “en èpoques difícils, trobar el recolzament d’una empresa del prestigi i arrelament al país com és Llet Nostra ens ancoratge a continuar treballant pel futur esportiu del nostres joves”.


'ESGARRIFOSES AVENTURES DE SABRINA' - CADÈNCIA NEENAN\nPrincipal Cadència Neenan 'Esgarrifoses aventures de Sabrina'\nEns encanta que surti a l’escenari alguna cosa una mica més espeluznant i que s’adapti a “Les aventures esgarrifoses de Sabrina”. Tot i que l’original de Netflix pot no semblar particularment musical a primera vista, fes un cop d'ull a la increïble portada del repartiment del clàssic 'Masquerade' de 'Fantasma de l'Operapera' des del mes ...\nTot i que Broadway té una rica història de convertir-se en clàssic pel·lícules en musicals , és molt menys habitual veure un programa de televisió d’èxit adaptat a l’escenari. Però quan ho feu, pot ser veritable màgia del teatre musical, per exemple Bob Esponja: els musicals de Broadway o bé La família Addams . Així doncs, aquí teniu el te Dance Spirit : els set programes de televisió que s'han de convertir en musicals de Broadway, com ara, al més aviat possible.\nEns encanta que surti a l’escenari alguna cosa una mica més espeluznant i que s’adapti a “Les aventures esgarrifoses de Sabrina”. Tot i que l’original de Netflix pot no semblar particularment musical a primera vista, només cal veure la increïble portada del repartiment El clàssic 'Masquerade' de 'Phantom of the Opera' de la temporada més recent. I per si algú ho demanava, donaríem qualsevol cosa per veure Sophia Anne Caruso interpreta Sabrina a l’adaptació a Broadway d’aquest espectacle.\n'La meravellosa senyora Maisel' ha guanyat innombrables premis Emmy com el nou programa de televisió més popular de la comèdia. Però, sabíeu que també va ser nominat recentment per a un Premi Mundial de Coreografia ? Vam poder veure una adaptació musical de 'Maisel' que encaixava perfectament amb altres espectacles ambientats als anys cinquanta, com ara Nois i nines , Cantant sota la pluja , i Americà a París , tot això ho ha fet * bastant bé a Broadway.\nÓssos. Remolatxa. Broadway? Per a tothom que ha passat 24 hores seguides a The Netflix a Netflix, imagina’t com veure’l en directe, a l’escenari, amb cançons i danses originals. A més, podria donar concursant de rockstar 'DWTS' Kate Flannery (també coneguda com Meredith) l'oportunitat de mostrar alguns dels seus moviments.\nL'amfitrió de CNN es dedica a detenir el pastor per haver mantingut el servei sobre la contradicció Pro-Life\nLes núvies negres millor vestides aquesta temporada de casaments


AGENDA i NOTICIES de la Solidaritat i la Cooperació 15/15\nConferencia: "Necesitamos un modelo económico al servicio de las personas. ¿Se puede?"\nXarxa de Xarxes, en colaboración con la Plataforma de ONG, la Diputación de Castellón, Eea Grants y Cajamar, organiza la conferencia "Necesitamos un modelo económico al servicio de las personas. ¿Se puede?". Un evento que contará con la participación de Paco Álvarez y Paco Usó y que tendrá lugar el próximo 21 de mayo en el Centro Social y Cultural Cajamar de Castellón.\nConferencia "Necesitamos un modelo económico al servicio de las personas. ¿Se puede?"\nLloc: Centro Social y Cultural Cajamar - C/ Enmedio, 49 (Castellón)\nExposición fotográfica: “Haití: Otra mirada es posible para transformar la realidad”\nLloc: Tot Art - C/Palleter, 81 (Valencia)\nLloc: Iglesia de El Patriarca (C/Nave, 1 - València)\nCineforum-Tertulia: "Silêncio da Mulher"\nLloc: Colegio de Enfermería de Alicante - C/ Capitán Dema, 16\nVenda Solidària d'Ajuda al Nepal de la UPV\nLloc: Sala d'Exposicions de la UPV - Edifici del Rectorat (3A), Planta Baixa\nJornades al voltant d'Àfrica en Algemesí\nLloc: Diferents espais d'Algemesí\nOutlet de Moda y Complementos de Oxfam Intermon\nLloc: C/ Louis Pasteur, 1-nave 3 (Paterna)\nEl Orfeó Valencià Navarro Reverter se alía con Farmamundi y ofrece un concierto solidario en la Iglesia de ‘El Patriarca’ a beneficio de las víctimas del terremoto en Nepal que ya se ha cobrado la vida de más de 8.000 personas y que contabiliza cuantiosos daños materiales.\nVarias ofertas Médicos del Mundo


La primera clínica amb oncologia dins la reserva navajo - oest americà\nPosted at 14:14h in General\tby\tFrancesc Nolla\nAl nord-est d'Arizona, sud-est de Utah i nord-oest de Nou Mèxic, trobem un territori de més gran que tots els Països Catalans (això si, més quadrat i no tan allargassat) que inclou les reserves dels indis navajo, hopi i paiute del sud.\nTota aquesta immensa regió no disposava d'una sola clínica de tractament del càncer (amb metges especialistes, per fer quimioteràpia…) fins fa uns mesos. A això cal afegir un parell de factors: és una regió pobra (com la major part de les reserves índies) i durant els anys 40 i 50 del segle passat, es van obrir nombroses mines d'urani a l'aire lliure (amb el nivell de protecció medi-ambiental gairebé nul·la d'aquella època). En resum, el nombre de càncers registrats a la zona, i sobretot, el nombre de morts per càncer a aquestes reserves és molt més alt que a la resta dels Estats Units. Enmalalteixen més i es guareixen menys, un coctel horrorós.\nPer tot això, la inauguració d'aquesta nova secció de l'hospital de Tuba City ha estat una gran notícia a les reserves i més enllà.\nSi llegiu anglès i us interessa aquest tema, aquest extens article val molt la pena.\n+ Info: azcentral.com\nhopi, indigenes, navajo, Notícies, Oest Americà, oncologia, reserves, salut


Monitorització d’experiència d’usuari i APM | Detecti i millori\nMonitorització d’experiència d’usuari i APM\nd’usuari i APM\nMonitorització de l’experiència WiFi: Witch Monitor\nGaranteixi la millor connexió Wi-Fi als seus usuaris finals\nCada vegada és més comú trobar llocs que permeten a l’usuari connectar-se a la seva xarxa Wi-Fi. Encara que a vegades, per diferents motius, com el nombre de persones connectades a la mateixa xarxa, la distància o les interferències fan complicat que la connexió sigui satisfactòria.\nWitch Monitor és una solució que monitoritza els serveis Wi-Fi i que avalua la qualitat del servei ofert als usuaris finals en temps real a través de dispositius independents connectats a la mateixa xarxa. Mitjançant un dashboard amb els principals paràmetres avaluats i amb índexs d’efectivitat Wi-Fi totalment objectius coneixerà l’experiència d’ús dels seus usuaris finals.\nUn sistema de realització de test, format per diversos dispositius de hardware autònom, es connecten de manera contínua als Hotspots (punts d’accés a Internet) per a realitzar tests funcionals amb l’objectiu de simular i conèixer l’experiència real de l’usuari connectat a la xarxa Wi-Fi.\nTotes les dades recollides són mostrades en un únic dashboard en el qual pot realitzar comparatives amb històrics i anàlisis de tendències. En cas de fallades en la connexió, permet identificar la seva causa (punts, paràmetres de la xarxa Wi-Fi i elements de la xarxa) i en cas de queixes, comprovar les dades de qualitat del servei de l’usuari en temps real.\nA més, tota la informació, processada i allotjada en el cloud, podrà ser consultada des de qualsevol lloc en temps real. La pròpia solució l’ajudarà a millorar l’experiència d’usuari, avisant-ho de la detecció d’anomalies en temps real que podrà resoldre al moment.\nSaber més sobre Witch Monitor\nMonitorització web i mòbil\nConegui, detecti i millori la disponibilitat de les seves aplicacions\nMonitoratge d’experiència d’aplicacions, simulant a usuaris reals i amb l’accés a aplicacions i serveis automatitzats mitjançant la tecnologia pròpia de transaccions sintètiques (amb sondes o robots).\nApplication Estatus Monitor (ASM) és la solució desenvolupada per NexTReT per al monitoratge d’aplicacions web amb tecnologia de transaccions sintètiques. Aquesta solució s’ofereix com a servei gestionat i permet automatitzar navegacions complexes amb múltiples passos en aplicacions web amb continguts fixos o transaccionals. ISM alerta dels problemes de disponibilitat de les aplicacions en entorns productius i proporciona informació de rendiment molt valuosa. El seu funcionament està basat en navegadors web standard i sistemes operatius Windows, reproduint així de manera fidel l’experiència real dels usuaris.\nMobile Application Estatus Monitor (MASM) és la solució desenvolupada per NexTReT per al monitoratge d’aplicacions mòbils (apps) amb tecnologia de transaccions sintètiques.\nAquesta solució automatitza la navegació i ús d’aplicacions en dispositius mòbils amb l’objectiu de monitoritzar la seva disponibilitat i rendiment en entorns productius. Ofereix informació detallada en cas d’error. Disponible per a entorns Android i IOs.\nAternity és la solució que permet conèixer l’experiència dels empleats en el lloc de treball, gràcies a l’anàlisi d’aplicacions, transaccions, dispositius i usuaris. La visibilitat i el control de recuperació automàtica impulsats per IA de Aternity ajuden als equips de IT a optimitzar el rendiment de les aplicacions empresarials per a millorar la productivitat dels empleats i la satisfacció del client, a mitigar el risc de transformació de IT, i a reduir el cost de les operacions de IT.\nCopyright 2021 – Nextret


JA SÉ VESTIR-ME SOLA. ODRIOZOLA BELÁSTEGUI, ELENA. 9788412041842 La Petita


El valencià del secessioniste Joan Timoneda (I) / per Manuel Gimeno | Accio Nacionalista Valenciana\nEl valencià del secessioniste Joan Timoneda (I) / per Manuel Gimeno\nJoan Timoneda (1518-1583) fon un poeta i escritor valencià del segle XVI que compongue part de la seua obra –la mes extensa– en castella, pero val molt la pena parar-se en els seus poemes escrits en valencià, perque tots aquells que estimem de veres la llengua valenciana nos endurem una grata sorpresa. Dic aço perque escrigue en una llengua molt acostada a la del poble, en la que nos identifiquem facilment els valencians d’ara, a pesar dels segles passats. Una llengua, com molt be diu Albert Cuadrado –en l’edicio de Flor d’enamorats, Valencia, 2002–, caracterisada per “un estil fresc i modern”. Timoneda fon un valencià molt polifacetic: poeta, escritor, impressor, llibrer...Te una obra prou extensa, pero vaig a centrar-me en els poemes escrits en valencià que formen part del cançoner bilingüe que titulà Cancionero llamado Flor de Enamorados i que fon publicat en Barcelona en 1562. Es l’edicio mes antiga que es coneix –i en la que la llengua presenta unes caracteristiques mes nitidament valencianes, a pesar d’haver-se editat en Barcelona–, encara que no es descarta que poguera haver-ne alguna atra anterior editada aci, perque en 1556 se li concedi a Timoneda permis o llicencia de publicacio per a editar l’obra en Valencia.\nHe consultat tambe una atra edicio, en una introduccio de Joan Fuster, pero el problema es que la transcripcio se feu “amb el criteri de modernitzar l’ortografia”, i quan es fa d’eixa manera ya no saps lo llunt que queda del text original. En estes translacions es modifica l’ortografia i, en molts casos, tambe la morfologia, per aço preferixc partir de l’estudi que feu Albert Cuadrado en l’obra ades mencionada, en la que es presenta la transcripcio de l’original de 1562 i, en acabant, una versio actualisada. Com a cosa curiosa, vullc deixar constancia de que els texts de les edicions posteriors fetes en Barcelona “van ser discretament barcelonitzats, ja que el mercat sobre el qual es projectava el llibre era Barcelona i la seva àrea d’influència”. No es massa aventurat pensar que els editors degueren de modificar l’original per a que el public catala entenguera millor el text, perque de no ser aixina, lo mes llogic haguera segut deixar el text tal com l’havia escrit Timoneda. L’obra consta de 54 “cançons” o poemes –a on trobem refrans o proverbis ben coneguts– dels quals anem a vore algunes de les seues caracteristiques llingüistiques.\nComençare per citar el poema numero quinze, provablement el mes conegut del cançoner:\nSo qui so que no so yo / puix de amor mudat me so.\nYo crech sert que res no sia / o si so, so fantasia / o algun home que somia / que ve [a] alcançar algun do / puix de amor mudat me so.\nSo del tot tranfigurat / so aquell que era libertat / y ara de amors cativat / me veig molt fora raho / puix de amor mudat me so.\nSi so, puix que en lo mon vixch / y a mi mateix aborrixch / y segons que decernixch / veig la qui em dona passio / puix de amor mudat me so.\nAnalisant la llengua d’este poema, en lo primer que topetem es en la forma antiga de la primera persona sing. del present d’indicatiu del verp ‘ser’, que era ‘so’ (soc) i en la paraula “mudat” que aci te el sentit de ‘transformat’. El personage del poema dona a entendre que ya no es el mateix que era degut a que l’amor l’ha transformat. No es cap novetat el pronom personal “yo”, grafiat en “y” grega, que es una constant a lo llarc de l’historia de la llengua valenciana. Les formes verbals ‘vixc’, ‘aborrixc’, ‘decernixc’ (discernixc), presenten el mateix increment incoatiu que les vives actuals en el valencià de la major part del territori: -ixc. Aci cap preguntar-se, una volta mes, si els escritors valencians del segle XV (Joanot Martorell, Isabel de Villena, Jaume Roig...) ya usaven estes formes verbals, en Timoneda lluien en tot el seu esplendor i s’han mantingut –sense solucio de continuïtat– fins al dia de hui, ¿cóm es que el “ens normatiu” (AVLl) no les accepta i prescriuen les formes ‘visc’, ‘avorrisc’, ‘discernisc’, que no tenen tradicio? Es evident, i ho haurem de repetir les voltes que faça falta, que l’objectiu no es potenciar el valencià, sino centrar tots els esforços en la convergencia (recordem allo de que la llengua havia de ser “elàstica, policèntrica i convergent”) per tal de crear artificialment eixa unitat llingüistica en la que duen anys ensomiant els factotums del catalanisme expansioniste.\nTota l’obra està reblida de formes verbals en les mateixes caracteristiques que les que acabem de vore (pose entre parentesis el numero de poema): “la que yo servixch de gana” (4), “la que yo servixch y ame” (4), “juntament lo cor guarnixen” (10), “No se quin remey sespera qui servix dona grossera” (14), “si seguixch mes honestats” (32).\nTambe trobem l’adjectiu ‘lauger’ (llauger): “com los ulls sien laugers” (10), “lo vell no creu de lauger” (49). Est adjectiu patrimonial valencià, que el trobem com a minin ya en el segle XIV i en tots els nostres classics del XV, ha segut inclos en el Diccionari Normatiu Valencià (DNV) de la AVLl, pero com a paraula subalterna, remetent-la a la preferent ‘lleuger’. El vocable valencià figura en el diccionari, pero està nomes de “mostra”, ni l’usen, ni el recomanaran mai. Lo trist de tot aço es que ells es presenten com els adalits de la recuperacio del valencià. ¿De quín valencià?\nL’adjectiu numeral ‘dos’ per al femeni, està absolutament normalisat en el valencià de Timoneda: “Despedixse dos mil voltes” (1), “y serca dos mil revoltes” (1).\nLa paraula ‘sancer’ apareix tambe en els poemes: “Lo jorn sancer tostemps sospir” (54). Estem davant d’un terme que figura en la documentacio valenciana des del principi dels temps. En el segle XIII podem trobar eixemples en alguns documents, u d’ells de la poblacio d’Almassora, en temps practicament de la reconquista, 1253: “moles bones e sancers [...] moli de ferre bo e sancer”, i un atre del Llibre de la Cort del Justicia d’Alcoy, datat en 1264 :“bones e sanceres”. En este cas, en el DNV tambe la trobem, pero remetent-la, cóm no, a la paraula que per ad ells es la preferent en el llenguage escrit, ‘sencer’, que, al cap i a la fi, es l’unica que utilisen. I el vocable valencià –sancer–, l’unic que usem en el llenguage oral, com si no existira.\nImagens: Cancionero llamado Sarao de Amor de Joan Timoneda. Bibiloteca Hispánica Digital.\n Timoneda, Joan, Flor d’enamorats, edicio i introduccio d’Albert Cuadrado, El Cabanyal-Valencia, L’Oronella, 2002, p. 25.\n Timoneda, Joan, Flor d’enamorats, introduccio de Joan Fuster, Valencia, Eliseu Climent, 1983.\n Romeu i Figueras, Josep, “Poesia catalana del segle XVI. Les versions conegudes de Bella de vós som amorós“, en Miscelánea filològica dedicada a Mons. A. Griera, p. 321, citat en Timoneda, Joan, Flor d’enamorats, Joan Fuster, op. cit. p. 23.\n Este poema fon musicat i donat a coneixer pel cantant valencià de la Nova Cançó Raimon.\n Ballester, Xaverio, Divergent: el valencià doscentiste, “Hapax” Revista de la Sociedad de Estudios de Lengua y Literatura, nº XII, Salamanca, pp. 30-32.


ENTRE FILS: ESTA NEVANT!!!!\nPublicat per Rosa Giralt a 10:33\nFrancesca 12 de desembre de 2012 a les 11:31\nJo vull flocs de neu pel meu arbre de nadal!!!\nsonia morón 12 de desembre de 2012 a les 12:54\nOhhhh quina monada!!!! Tenen que quedar preciosos. Ja ens els ensenyarás. Jo no sé fer punt, és una llàstima\nMontse 12 de desembre de 2012 a les 15:21\nM'encanta que original i quants models!!!\nQuan els hagis fet tots podries organitzar un taller de flocs.\nTinc ganes de veure com queden.\nDigna 12 de desembre de 2012 a les 19:36\nEstic d'acord amb la Montse. Jo no tinc ni idea de fer ganxet, però, etaria disposada a apendre amb el teu tuto.\nMARTA 12 de desembre de 2012 a les 22:21\nQuina cucada de Flocs, son per l´abre.?. Molt original i molt bonic.\niaia.imma 13 de desembre de 2012 a les 0:19\nAquest ganxet et té ben enganxada :)))\nDe la Oveja a la Madeja 14 de desembre de 2012 a les 17:11\nQue bonics! Me'ls putc imaginar a qualsevol lloc de la casa decorant. Mai hagués dit que un floc de neu pogués donar per tant! ;) N.\nMCKINLEY 14 de desembre de 2012 a les 18:53\nQue bé arribar a la feina i veure aquests flocs de neu. A la meva últimament només si veuen "cumbres borrascosas", així que això és una alegria que dona moltes ganes de començar a agafar el ganxet!\nmademoisellealex 15 de desembre de 2012 a les 15:57\nohh que cosas mas bonitas\naqui aun no hay nieve :(\nfeliz fin de semana y mil gracias por haber pasado


CNC02/13/07/0054 Ocarina Beach Club, S.L. Cala Nau de Cala Millor Sant Llorenç des Cardassar Kiosco-bar\nCNC02/14/07/0010 D. Nicolás, José Mª y Natalia Mayol Comas Ca'n Pastilla Palma Terraza y garaje\nCNC02/14/07/0064 D. Osmar Javier Lescano Marote Sant Joan de Déu Palma Kiosco-bar\nCNC02/14/07/0097 Silver & Flint, S.L. Cala Major Palma Tarima de madera\nCNC02/17/07/0036 Beadell Pollentia, S.L.U. La platjola-Punta Avançada Pollença Caseta guardabotes\nCNC02/17/07/0040 Beadell Pollentia, S.L.U. SPunta Avançada Pollença Caseta guardabotes\nCNC02/18/07/0046 D. Juan Huarte Beaumont Formentor Pollença Embarcadero, terraza y solarium