Racons amb encant a Barcelona\nLa preciositat de Barcelona és coneguda per gairebé tothom. Amb edificis modernistes únics, com la Sagrada Família o la Pedrera, atrau milions de turistes cada any, però són realment pocs els que s’endinsen més enllà dels llocs turístics i s’animen a descobrir alguns racons poc coneguts però amb un encant especial dins de la Ciutat Comtal. Per això, des de ShBarcelona volem descobrir-vos alguns dels racons amb més encant de Barcelona. No us els perdeu!\nArticle relacionat: La Barcelona desconeguda, a l’abast del turista\nRacons amb encant per barris\nImatge de: vx_lentz via VisualHunt\nIniciem una sèrie d’entrades per portar-vos aquells racons espectaculars que no surten a les guies turístiques: façanes, patis, carrers, cantonades i cafès que han nascut perquè els gaudeixis, però que la ciutat manté amagats entre els seus “plecs”. Tot i que no són tan coneguts, la seva visita mereix molt la pena, on veureu trossets de la Barcelona més autèntica. A continuació us fem un repàs d’alguns d’aquests llocs d’interès, seleccionats per barris, perquè coneixeu aquestes destinacions tan interessants.\nAquest típic barri amaga molts d’aquests raconets. Hem triat per començar un dels més senzills i idíl·lics, el carrer Allada Vermell, un carrer tranquil on a les nits de concert la música substitueix el brunzir dels insectes que visiten el munt de flors que vesteixen una petita casa. Els seus propietaris, dos avis, han guarnit la seva humil façana amb els colors més bonics. Pau, olors i colors atrauen al passejant, que no pot deixar d’admirar-la.\nImatge de: Ferran Porta via VisualHunt\nSi algú et parla del carrer d’Aiguafreda, t’explicarà que encara conserva allò que el feia tan famós a principis del segle XX, els safaretjos on pujaven a rentar la roba els criats dels senyors de Barcelona. A aquesta zona d’Horta de cases baixes, plena de flors i naturalesa, els qui hi acudeixin amb ganes de descobrir la ciutat que s’obre més enllà del Turó de la Rovira podran gaudir del carrer i les cases, però els hortets resten amagats al tafaner.\nLa següent parada la farem a una cantonada d’aquest barri. El Bar Fonda Les Delícies té l’aire proletari d’aquells berenadors de les pel·lícules costumistes, on les famílies humils passaven els diumenges. És típic pels vermuts amb esplèndides tapes, com peixets fregits i braves. Les rajoles que recobreixen la seva façana ho fan fàcilment identificable. Joan Marsé fa que la protagonista del seu llibre “Últimes tardes amb Teresa” sovint segui en aquesta terrassa tan torta i pendent com el mateix carrer Mühlberg.\nImatge de: Almusaiti via VisualHunt\nAquesta casa no és senyorial, l’escala no és d’alabastre, ni tampoc té un gran portal per a l’entrada de carruatges: és força senzilla, i es diu Can Tarragó. Però el fet singular és que parlem de la casa més antiga de l’Eixample. Aixecada al començament de la implantació del Pla Cerdà, ara i gràcies al seu passat “okupa” se la coneix pel seu nom de guerra, La Carboneria. I a la façana pot veure’s una herència d’aquesta època: un artifici o “trompe-l’oeil” descomunal amb forma de globus aerostàtic. És a la cantonada del carrer d’Urgell amb el de Floridablanca. Des de ShBarcelona et recomanem que agafis la càmera o el quadern de dibuix, i els vagis a veure. Seràs un dels iniciats que coneixen els vessants més íntims de la ciutat.\n*Imatge destacada de: lsmadison via VisualHunt\nQuin és el teu racó favorit de Barcelona? Comparteix-lo amb nosaltres als comentaris!


Juan Francisco Romero – Cumlaude Tech\nHomeEquip Assessor1Juan Francisco Romero\nJuan Francisco RomeroAssessor Tecnològic\nSocial Media / Xarxes Socials\nMàster en Digital Business, ESIC Business & Marketing School\nGrau en Màrqueting i Investigació de Mercats, Universitat Oberta de Catalunya\nEn Juan Fco. ha dedicat tota la seva vida professional a ajudar a les empreses en les seves estratègies de comercialització en mitjans digitals. A més de rebre formació universitària, ha realitzat molts cursos que l’han convertit en un gran expert en el món digital.\nEl màrqueting digital es el conjunt de disseny, creativitat, rendibilitat i anàlisi buscant sempre un ROI.\nEn els darrers anys en Juan Fco. ha adquirit àmplia experiència en xarxes socials, blogs, comerç electrònic, màrqueting per correu electrònic, posicionament en cercadors (SEO) i en xarxes socials (SMO), publicitat en cercadors (SEM) i en xarxes socials (SMM), màrqueting de continguts, màrqueting en dispositius mòbils, analítica web, social i mòbil, creació de marca i reputació social, publicitat directa i programàtica,…\nTotes les tècniques de màrqueting del món off-line són imitades y traduïdes en el món online. Però a més, dins de l’àmbit digital, les possibilitats es multipliquen gràcies a la immediatesa, les noves xarxes socials que surten constantment i la possibilitat de mesurar cadascuna de les estratègies utilitzades.\nEn Juan Fco. és una persona emprenedora que ha engegat diversos projectes personals com és el cas de la revista Digital Marking Trends, un portal de referència per als professionals del màrqueting digital.\n27 de febrer de 2017 Read more\n28 de novembre de 2016 Read more\nNecessites un assessor tecnològic professional i independent?\n© 2020 Copyright © - Cumlaude Tech - Avís Legal - Política de privadesa - Política de cookies\nConfigurar preferènciesAcceptar totes les cookies\n_ga Prescindible 2 anys Aquesta cookie és instal·lada per Google Analytics. La cookie s’utilitza per calcular les dades de visitants, sessions, campanyes i fer un seguiment de l’ús del lloc per a l’informe d’anàlisi del lloc. Les cookies emmagatzemen informació de forma anònima i assignen un número generat aleatòriament per identificar visitants únics.\ncookielawinfo-checkbox-necessary Imprescindible 1 any Cookie necessària per recordar la configuració de cookies imprescindibles per a visites futures a la pàgina


Assaigs de nous materials constructius i materials reciclats | FUEIB\nAssaigs de nous materials constructius i materials reciclats\nServei dirigit a la realització d'assaigs de nous materials constructius, així com materials reciclats.\nEls assaigs de materials són les proves la finalitat de les quals és determinar les propietats dels materials. N'hi ha de diferents tipus: assaigs de duresa, radiològics, per ultrasons...\nLa Universitat ofereix la seva experiència en assaigs de materials reciclats i nous materials constructius a través de processos configurables, amb l'objectiu de determinar des de la composició, a través de raigs X, fins a la resistència, durabilitat, caracterització, etc., d'aquests materials.\nEdificacions singulars, Nous materials, Sostenibilitat


Caixa Ontinyent continua la seua expansió amb una nova oficina a Ibi - TV Digital Ontinyent\n13 maig 2021 - 4:19 h\nInici Economia Caixa Ontinyent continua la seua expansió amb una nova oficina a Ibi\nCaixa Ontinyent continua la seua expansió amb una nova oficina a Ibi\nCaixa Ontinyent ha posat en funcionament una nova oficina a Ibi (Alacant) continuant amb el seu pla d’expansió en les comarques centrals valencianes, que li porta a sumar ja 48 oficines en 31 poblacions.\nIbi és una de les ciutats més industrials de la Comunitat Valenciana, amb una idiosincràsia molt pròpia de les comarques centrals i part fonamental en l’eix que s’està potenciant entre Ontinyent, Alcoi i Ibi. Suposa, per tant, una plaça molt interessant per al negoci, sobretot el referent a empreses. En aquest sentit, l’oficina comptarà amb personal format, jove i, al mateix temps, amb una gran experiència.\nEn l’actual era digital, Caixa Ontinyent aposta per oferir als seus clients una combinació d’oficines físiques juntament amb la banca online.\nCom explicava el President de Caixa Ontinyent, Antonio Carbonell, “poder operar des de casa té innombrables avantatges, si bé, creiem que tenir una oficina física ens ajuda a millorar el tracte amb els nostres clients. De fet, un dels nostres valors diferencials és el tracte humà i personalitzat per a oferir-los els productes i serveis més adequats a les seues necessitats. El fet de ser una entitat que concentra la seua activitat en una zona concreta, com són les comarques centrals, ens facilita aquesta forma d’actuar amb els clients”.\nCaixa Ontinyent compta amb 100.000 clients i maneja un volum de negoci de 2.033 milions d’euros, generant una gran activitat econòmica en el seu àmbit d’actuació.\nEn aquests últims anys, ha sigut qualificada com una de les més solvents i valorada, a més, per la seua prudent gestió. De fet, el propi Ministre De Guindos la va qualificar de “supersana, supersana” en una compareixença del Congrés dels Diputats per a explicar la crisi del sistema financer espanyol; Jordi Évole va destacar el bon funcionament de l’entitat en el seu programa “Salvados”; la 2 de TVE li va dedicar un programa anomenat “utopías próximas”; i diversos mitjans nacionals i provincials han destacat tant el paper de l’entitat com la seua gestió en els últims anys.\nFont: Caixa Ontinyent\nArticle anteriorXicotet terratrémol de 2,1 graus a Bocairent\nArticle següentOntinyent comptarà amb un nou mamògraf digital que ampliarà el servei a La Vall d’Albaida\nL’App interactiva de la Fundació Caixa Ontinyent inclou un nou conte d’educació financera per a xiquets\nTVDigitalOntinyent - 22/08/2013 0\nForcen el pany de diversos vehicles aparcats junt a l’IES Jaume...\nVictor Vidal - 27/09/2016 0\nAhir al matí es va produir el forçament de diversos vehicles ubicats en una de les zones d'aparcament adjacents a l'IES Jaume I d'Ontinyent, situada darrere...\nDos voluntaris -de CEPIVAL i d’Escoles Solidàries- completen una marxa a...\nTVDigitalOntinyent - 08/05/2015 0\nAquest dijous, al voltant de les 13 hores Enrique Brotons i Pep Mollà arribaven a la Plaça Major d’Ontinyent després de tres jornades de...


PATRIMONI Esglésies Sant Julià i Santa Basilissa\nEsglésia de Sant Julià i Santa Basilissa de Vulpellac\nÉs l'antiga capella del castell-palau que es troba situat just al seu costat, al nucli del poble de Vulpellac. L'edifici és del segle XVI, d'estil gòtic tardà amb detalls renaixentistes, i està fortificada. És un edifici d'una sola nau amb contraforts exteriors, absis poligonal a l'interior i semicircular a l'exterior, i coberta de teula a dues vessants. Presenta una façana orientada a ponent molt peculiar, amb grans carreus molt ben treballats a la part superior, on hi ha penjades dues campanes. La porta d'accés és d'arc ogival i té llinda i timpà sense decoració. Els únics elements ornamentals d'aquesta porta són les bases de les tres arquivoltes, amb relleus vegetals i testes de persona. Al centre de la façana hi ha una senzilla rosassa. L'edifici es completa amb uns pilars que serveixen de base a un campanar de paret inacabat. El campanar, de base quadrada i molt estilitzat, s'eleva a l'angle nord-oest de l'església. L'interior, cobert amb volta de creueria, conserva l'escut dels Sarriera en algunes impostes.\nEn l'actualitat l'església i el castell estan separats per una reixa. La primitiva església, de la qual s'han trobat alguns vestigis, degué ser d'època romànica. L'edifici actual data del segle XVI, i va ser bastit en estil gòtic tardà, probablement en el moment de reforma del castell en temps de Miquel Sarriera. La restauració de l'església fa uns anys, realitzada al mateix temps que la del castell-palau, va deixar al descobert la decoració mural barroca de l'interior.\nEls senyors del palau podien assistir als actes religiosos des del castell, per una finestra enreixada que s'obria sobre el presbiteri i que avui es troba tapiada. A migdia de l'església s'ha excavat part d'una necròpolis alt-medieval amb tombes antropomorfes i de lloses que també s'estenia sota el temple i el subsòl del castell, on es troba un fragment de sarcòfag decorat. S'han trobat vestigis de l'església anterior, que podria ser romànica.


Adjudicat la redacció del projecte de l’ample de via internacional\nEl Departament de Territori i Sostenibilitat ja ha adjudicat l’esperat projecte d’implantació d’ample de via internacional de mercaderies de Vilamalla que permetrà a les empreses del sector per ús d’aquesta terminal ferroviària per als seus transports de mercaderies. El cost d’aquest projecte serà de quasi 17 milions d’euros.\nLa implantació de l’ample de via internacional a la terminal de mercaderies de Vilamalla serà una realitat en un futur pròxim. El Departament de Territori i Sostenibilitat ha adjudicat la redacció del projecte que permetrà fer arribar l’ample europeu fins a aquesta zona industrial. El que es convertirà en un dels punts ferroviaris més importants de Catalunya. La terminal formarà part del corredor mediterrani i també de la xarxa transeuropea de transport. El preu d’aquest projecte serà de 16,9 milions d’euros.\nLa terminal tindrà una superfície de quasi 4 hectàrees i formarà part del Logis Intermodal Empordà. Aquest projecte, amb visió internacional, permetrà impulsar la infraestructura ferroviària i a més donarà resposta a les demandes dels empresaris i empreses que ja han dit que faran ús d’aquesta terminal quan ja disposi d’ample internacional.\nAquesta obra tindrà dos àmbits d’actuació, per una banda dins de la Xarxa Ferroviària d’Interès General i una altra a la terminal i al ramal de connexió amb la xarxa ferroviària estatal. Això vol dir que les vies 2 i 4 tindran un ample mixt i serviran com a vies d’expedició i recepció de la terminal de Vilamalla, la via 3 seguirà tenint un ample de via ibèric i serà on circularan, com fins ara, els trens de viatgers i la via 1 serà una via d’ample mixt pel transit entre Barcelona i Figueres i també pels serveis entre Barcelona i Vilafant.\nMés en aquesta categoria: « Agricultura aixeca les restriccions de moviment d'aus Èxit en la 14ª edició del Firagri, la fira de l’agricultura i la ramaderia de Figueres »


Casa El Chusco Lanaja Espanya - Ofertes d'hotels amb els MILLORS DESCOMPTES EN LÍNIA\nLa Fuente, 7, Lanaja, Lanaja, Espanya, 22250 - Veure al mapa\nMés informació sobre Casa El Chusco\nAl visitar Lanaja, vosté es sentirà com a casa a Casa El Chusco, què li ofereix un allotjament de qualitat i un gran servei. Des d'aquí, els viatgers poden gaudir d'un fàcil accés a tot el que aquesta viva ciutat ofereix. Amb la seva bona localització, l'hotel ofereix fàcil accès a les destinacions obligades de la ciutat.\nAprofiti's de la riquesa de serveis i avantatges d'aquest hotel de Lanaja. Per anomenar algunes de les comoditats de l'hotel, hi ha magatzem d'equipatge, aparcament de cotxes, instal.lacions de barbacoa, s'admeten animals de companyia.\nL'hotel compta amb 1 precioses habitacions, i totes inclouen aire condicionat, calefacció, balcó/terrassa, aparell de televisió, cuina americana. L'hotel ofereix una excelent varietat d'instal.lacions d'oci, incloent jardí. Gaudeixi d'incomparable serveis i d'una localització de prestigi a Casa El Chusco.


Els alumnes de la UEC visiten l’obrador de la Ibense per aprendre a fer postres — Ajuntament de Salou\nEls alumnes de la UEC visiten l’obrador de la Ibense per aprendre a fer postres Es tracta d’una experiència enriquidora pels joves que traslladen les aules a les empreses https://www.salou.cat/ca/noticies/els-alumnes-de-la-uec-visiten-l2019obrador-de-la https://www.salou.cat/ca/noticies/els-alumnes-de-la-uec-visiten-l2019obrador-de-la\nEs tracta d’una experiència enriquidora pels joves que traslladen les aules a les empreses\nUn grup d’alumnes de la Unitat d’Escolarització Compartida (UEC) de Salou han passat avui per l’obrador de l’empresa La Ibense on la mestra de cerimònies, Raquel Vilaplana, els ha ensenyat diverses tècniques i la manera de treballar l’elaboració de postres per a restaurants i hotels. La classe d’avui, formada per set dels catorze joves que integren el grup, han estat aprenent a com tallar la fruita, com tritura-la, a més d’altres trucs per manipular els aliments i conèixer les quantitats de mescles amb les que confeccionar les postres. Tot plegat, una classe pràctica que ha servit per traslladar l’aula a l’empresa i tenir contacte amb una realitat molt interessant per a l’alumnat.\nLa regidora d’Ensenyament, Julia Gómez, ha volgut agrair a l’empresària els dos matins que ha dedicat a la formació dels joves –avui era el segon torn- i el ha animat a aprofitar aquestes sessions extra-curriculars per formar-se i tenir una altra raó per estudiar i esforçar-se en obtenir uns bons resultats acadèmics. Per la seva part, el director de la UEC, Robert Nieva, ha explicat que aquest és el segon taller que duen a terme els joves; el primer va realitzar-se a la pizzeria Portofino.


Bus Ofrena Jaume I Elig\nTema: Bus Ofrena Jaume I Elig\n08/11/2013, 19:52 #1\nAtencio: per la gent de fora, per la gent de valencia ciutat (cap i casal) i pobles al voltant: Ricart Pla i el Grup d'Albaes Els Llauradors de Torrent estan intentant omplir un bus de 45 places per a vindre a l'acte. Poseu-vos en contacte en ells. El bus no eixirà si no s' ompli totalment. Este grup toca Dolçaina i Tabalet, canta a l'estil valencià de l' horta i balla danses populars. Ademes portarà una Real Senyera Coronada COPIA o replica de la que baixa vertical, ix en la processo del 9 d' octubre i es guarda en l' Ajuntament de Valencia Ciutat.\nqui vullga vindre en el bus, que es pose en contacte en ricart pla escrivint-li a ricartpt@gmail.com\nOfrena floral en Elig a les 12 del migdia del dissabte 23 de novembre davant de l' estatua de Jaume I en l' hort-parc-jardi del seu nom en la zona de Candalix-Virgen de la Cabeza o en l' Hort del Cura (a triar). Acte homenage 'conquesta' de la vila d' Elig per Jaume I, commemoracio de la seua entrada triomfal i de la presa de possessio de la vila ilicitana el 20 de novembre de 1265. Llectura d' un manifest reivindicatiu. Acte d' exaltacio ilicitanista i valencianista. Els assistents deuran portar les banderes OFICIALS: locals ilicitanes i senyeres valencianes. Convoca: Grup Cultural Ilicità 'Tonico Sansano'. Colabora el PHACE. Participaran entitats valencianistes.\nEL 20 DE NOVEMBRE DE 1265 JAUME I "El Conqueridor" D'ARAGÓ ENTRÀ TRIOMFALMENT EN LA VILA DE ELXE PRENINT POSSESSIO DE LA CIUTAT. Un grup d' ilicitans ha convocat este acte commemoratiu per a recordar esta data com l' inici de la valencianitat dels ilicitans, com l' inici del nostre proces d'intregracio en el Regne de Valencia hui comunitat autonoma (proces que culminà el 19 de maig de 1305 quan el net del 'Conqueridor' JAUME II nos integrà definitivament en el Regne de Valencia i per tant en la Corona d' Arago) i com l' inici de la nostra identitat actual de base cristiana, occidental i europea (gracies a la conquesta de Jaume I en 1265 la vila ilicitana passà de ser musulmana a ser cristiana).\nsur, BILLYJOE, Lobivalentian y 2 más Les gusta esto.\n11/11/2013, 08:30 #2\nSi algún administraor ho llig...\nPenjant l'anterior mensage he tengut problemas i crec que m'han bloquejat la IP perque no puc entrar en VF desde eixa ubicacio.\nMe pareix que eixe mateix día es l'Aplec de les JJGAV -Presentacio del GAV-CARLET\n12/11/2013, 10:04 #4\nPues m'havien convidat uns germans del sur del Reyne pera anar a Elig. Pero si n'hia un encontre de joventuts del GAV en Carlet, ya no puc baixar a Elig.\nP.S. Si algún administraor ho llig. No puc entrar en VF desde ma casa.\n23/11/2013, 00:34 #5\n20 de Noviembre, una fecha histórica a reivindicar - Informacion.es\n20 de Noviembre, una fecha histórica a reivindicar\nJOSEP ESTEVE RICO SOGORB 22.11.2013 | 01:26\nAyer, 20 de noviembre, se cumplió el 748 aniversario de la «conquista» de la villa ilicitana a los musulmanes y entrada triunfal en Elche, por el rey de Aragón Jaime I, en 1265. Esta fecha y su gesta histórica resultaron importantes y trascendentales para nuestra ciudad y sin embargo pasan inadvertidas. A lo sumo, sólo la recuerdan y saben de su importancia, unos pocos ilicitanos, amantes de nuestra historia. La ciudadanía ilicitana a grosso modo ignora que casi con total seguridad sin aquel 20 de noviembre de 1265, sin aquellas «conquista», entrada triunfal y toma de posesión de la ciudad por Jaime I; Elche no sería lo que es ni sería tal como es: una ciudad de cultura y civilización cristianas perteneciente a esta Comunidad Autónoma, integrada en sus territorio e identidad, con habla y costumbres valencianas. Lástima que no se celebre tal efemérides, que es metafóricamente, nuestro particular y propio «9 de octubre». Aunque Elche no pertenecía al Reino de Valencia en 1238 cuando el «Conquistador» entra en la ciudad del Turia, es el 20 de noviembre de 1265 cuando la conquista y toma posesión de ella. El rey aragonés inicia así el proceso de integración de Elche en el Reino de Valencia y en la Corona de Aragón (a pesar de que después nos cediera a Castilla obligado por un pacto), proceso que culminó cuando su nieto Jaime II nos integra finalmente mediante el histórico «Tratado de Elche» que firmó el 19 de mayo de 1305.\nLas actuales y modernas cristiandad y valencianidad tuvieron su origen con Jaime I y su final con Jaime II. El sábado 23 a las 12 horas un grupo de ilicitanos y valencianos haremos una ofrenda floral con banderas locales y autonómicas acompañada de música, danza y canto regionales y culminada con la lectura de un manifiesto. Todo ello ante la estatua del Rey Jaime I en el parque público de su nombre, antiguo Hort del Carme. Elche también es valenciana. El Sur existe y es valenciano. ¡Por Jaume I! ¡Por Elche y por Valencia!\n23/11/2013, 09:41 #6\nYa anireu informant de com ha quedat tot\n24/11/2013, 15:50 #7\nAhir de matí a les 12h. en l'Hort del Carme es va celebrar el homenage a Jaume I a la ciutat d'Elig. Es el particular 9 d'octubre per als ilicitans. Va ser un acte molt emotiu i reivindicatiu de la nostra història i la nostra llengua valenciana a on es va fer l'ofrena floral en flors i llorer i es va llegir un manifest. Els himnes d'Elig i de Valéncia no van faltar.\nVa ser tot un èxit d'assistència tenint en conter el fret que fea i per ser la primera volta que es duia este homenage a terme en la ciutat d'Elig.\nColaboraren diferents entitats ilicitanes i valencianes com:\nPatronat Històric Artistic Cultural d'Elig\nColectiu Cívic Valencià\nPD:Molt prompte tindrem noves cites valencianistes en les comarques del sur del nostre volgut Regne de Valéncia.\nAnirem informant. Vos esperem.


Fundació Casal Jaume I la Safor Valldigna: Dijous: Manuel Alcaraz repassa la transició valenciana\nDijous: Manuel Alcaraz repassa la transició valenciana\n19.30 h Conferència "La transició democràtica i el País Valencià" a càrrec de Manuel Alcaraz Ramos, professor de Dret Constitucional a la UA\nOrganitza el 15M la Safor-Valldigna\nCol•labora la Fundació Casal Jaume I\nManuel Alcaraz segons Jesús Alonso\nLa Comissió d'Art, Oci i Cultura de l'Assemblea 15M Safor-Valldigna organitza la xerrada-debat "La transició democràtica i el País Valencià", a càrrec de Manuel Alcaraz Ramos, professor de Dret Constitucional a la Universitat d'Alacant (UA).\nLa trajectòria de Manuel Alcaraz, doctor en Dret, contempla, a més, l'autoria o direcció de 10 llibres i més de 30 articles sobre nacionalisme, pluralisme lingüístic, dret autonòmic i de la informació, polítiques culturals, corrupció política, etc. El seu darrer llibre és: "De l’èxit a la crisi. Pamflet sobre política valenciana".\nPer un altra banda, Alcaraz ha estat regidor de Cultura de l’Ajuntament d’Alacant, vocal de Cultura de la Comissió Gestora de les Fogueres de Sant Joan, cap del serveis tècnics de RTVE en la Comunitat Valenciana, vocal del Consell d’Administració de RTVV, diputat a Corts Generals i director de la “Seu Ciutat d’Alacant” –Centre Cultural de la Universitat d’Alacant-.\nEn la actualitat és president de l’organització cívica “Plataforma d’Iniciatives Ciutadanes” i col•laborador habitual del diari “Información” d’Alacant.\nCol•laboren: Pluja Teatre, Col•lectiu Espai Obert i Casal Jaume I.\nPublicat per Fundació Casal Jaume I la Safor-Valldigna Gandia a 0:30\nDijous: Manuel Alcaraz repassa la transició valenc...\nLes danses populars tornen al carrer\nACPV participa en l'assemblea d'entitats, partits ...\nLes Falles reflecteixen els elements grotescos de ...\nMés de 15.000 persones omplen els carrers de Caste...\nLa Plataforma en defensa de l'Ensenyament Públic l...\nDivendres: Xarrada sobre les falles al Casal Jaume...\nLa flama de la llengua arriba a la Font\nDiumenge: Excursió a la Covatelles de la Font\nDivendres: Inauguració de l'exposició fotgràfica "...\nL'energia nuclear sí contamina i els seus residus ...\nFabra és rebut a Gandia amb una sonora xiulada con...\nMultitudinària manifestació a la Safor contra les ...\nVicent Martínez Sancho presenta el seu llibre sobr...


Membre del C.I.O. triat pels seus components entre tots ells, en votació secreta i per majoria absoluta. És triat per a un període de vuit anys, renovable una sola vegada per a uns altres els quatre anys. Des de la fundació del C.I.O. en 1894, aquest organisme ha tingut vuit presidents.\nIdeals que figuren en la Carta Olímpica i que es resumeixen en els següents: promoure el desenvolupament de les qualitats físiques i morals que constitueixen les bases de l'esport; educar a la joventut mitjançant l'esport; donar a conèixer universalment els principis olímpics i suscitar la bona voluntat internacional; i reunir als esportistes en el gran festival quadriennal de l'esport que són els Jocs Olímpics.\nConjunt d'esports, proves i disciplines en les quals poden participar els esportistes en uns Jocs Olímpics. En l'actualitat comprèn 28 esports i 301 proves. El programa olímpic és revisat després de cada celebració d'uns Jocs Olímpics. Un esport només pot figurar en el programa olímpic després que la seva Federació Internacional hagi estat reconeguda com a olímpica.\nCompetició d'un esport o disciplina esportiva que es desenvolupa durant la celebració d'uns Jocs Olímpics i té per resultat una classificació i un lliurament de medalles. Per a ser inclosa en el programa olímpic ha de tenir un nivell internacional reconegut, tant pel nombre de practicants com pel seu àmbit geogràfic.\nCadascuna de les publicacions que, segons la Carta olímpica, ha d'editar el comitè organitzador per a la família olímpica, abans, durant i després de la celebració dels Jocs Olímpics. Aquestes publicacions poden ser, entre unes altres, fullets informatius de cada esport, disposicions adoptades de cada esport, el programa general dels Jocs Olímpics, fullets per als mitjans de comunicació, fullets mèdics i la memòria oficial. No poden contenir publicitat i deuen estar redactats en les llengües oficials del C.I.O. i també en la llengua o llengües del país.


Ràdio i Salut • L’hora del Crepuscle 22 • dimarts 30 d’agost | e s c o l t i v e i g\nRàdio i Salut • L’hora del Crepuscle 22 • dimarts 30 d’agost\n30 Agost 20117 Setembre 2011 ~ escoltiveig\tContinuant la redifusió d’una selecció d’entrevistes dels selenites que han vengut a El crepuscle encén estels durant la darrera temporada, L’Hora del Crepuscle · IB3 Ràdio, 21:00 · recupera la conversa de Pere Estelrich amb uns convidats que ens visitaren els passats mesos:\nNOEMÍ GARCIES és conductora de Tassa i Mitja (IB3 Ràdio, dissabte i diumenge dematí) i una periodista amb gran projecció a la Xarxa: el Tassa i Mitja té la seva pàgina a ib3noticies.com, Lady Vinyl –el seu grup de “jazz vocal sense etiquetes”- té un blog (una mica abandonat per cert), na Noemí té el Facebook del Tassa i Mitja, el del grup Gran Sol, el seu Facebook,… i fins i tot el seu Twitter. A més, va cantar el passat mes de maig, acompanyada de Joan Trias, al Teatre Mar i Terra amb motiu del Crepuscle nº 750\nANDREU CANYELLES va venir a parlar-nos de l’Associació de Voluntaris de Cures Pal·liatives (DIME), la qual signà l’any passat un conveni amb l’empresa pública GESMA (Gestió Sanitària de Mallorca) per tal d’oferir una atenció més humanitzada a les persones integrades en les unitats de cures pal·liatives de l’Hospital General i del Joan March.\nPublicat a Radioscopi\tAndreuBalearscanyellescatalàcrepusclecuresDIMEestelsestiuGarciesIB3illesLadyllibreMallorcamitjaNoemípal·liativesradioselenitestassavideoVinyl\tNavegació d'entrades\n< Previous Vins i Carn • L’hora del Crepuscle 21 • dilluns 29 d’agostNext > Nutrició i Música • L’hora del Crepuscle 23 • dimecres 31 d’agost\tDeixa un comentari Cancel·la la resposta\tEscriu aquí el comentari...


Els Mossos liciten la compra de 400 màscares antigàs el mateix dia que presenten l'auditoria - directa.cat\nLa Divisió Tècnica de Planificació de la Seguretat ha encarregat també l'adquisició de 650 cascs en una licitació que compta amb un pressupost inicial d'un milió d'euros\nAgents de la BRIMO es col·loquen les màscares antigàs en una imatge de l'any 2014 a les Rambles de Barcelona / Victor Serri\nQuan aquest dilluns el comissari en cap dels Mossos d’Esquadra, Eduard Sallent, avançava que de “manera imminent” els antiavalots de la Brigada Mòbil i les ARRO farien servir el gas pebre, ho feia amb coneixement de causa i a partir de fets consumats. A les 15.10 h, tres hores abans de la roda de premsa de Sallent –acompanyat per Miquel Buch–, el Departament d’Interior publicava l’anunci de licitació de 400 màscares antigàs i 650 cascs d’ordre públic per un valor d’1.047.557 euros en el primer any, ampliable a 1.731.500 euros en data de finalització del contracte.\nLa tramitació d’aquests nous materials per a la Brigada Mòbil i les ARRO s’està fent per la via “urgent” i el termini de presentació de les ofertes finalitzarà el 15 de juliol\nLa tramitació d’aquests nous materials per a la Brigada Mòbil i les ARRO s’està fent per la via “urgent” i el termini de presentació de les ofertes finalitzarà el 15 de juliol. El document de prescripcions tècniques de la licitació porta la signatura del sotscap de la Divisió Tècnica de Planificació de la Seguretat, l’intendent Josep A. Saumell, responsable de l’adquisició de nous materials de la policia catalana. L’any 2018, Saumell va ser l’encarregat de mostrar davant la premsa les noves pistoles Taser adquirides pel cos i distribuïdes al conjunt de les comissaries del país.\nEls cascs i màscares licitats d’urgència, s’especifica en la documentació, hauran de ser adaptables a diferents talles de cap i fàcils de posar i treure. També es detalla que la visera de les màscares “ha de garantir un camp de visió òptim i compatible amb l’ús d’elements de defensa, armes i eines de dotació policial”. Tantes són les presses d’Interior que “en els cinc dies naturals següents a la formalització del contracte”, la Direcció General de la Policia es compromet a comunicar les talles que s’hauran de subministrar.\nARRO auditoria BRIMO màscares antigàs Mossos d'Esquadra\n« Col·lectius veïnals de Benimaclet s’oposen a la construcció d’una residència d’estudiants al costat d’horta protegida\nUna cuina industrial per a reduir l’estigma de les Tres Mil Viviendas, el barri més pobre de l’Estat espanyol »


Semana Santa en $1 - Woow 360!\nInici » Semana Santa en\nSemana Santa en $1\nAlguns autors daten un temple en aquesta posició al segle VII.4 ser construïda a inicis del segle XII sota l'advocació de Sant Román però en 1158 el temple va ser incendiat pel poble zamorà durant el Motí de la Truita cremant als nobles que havia reunits en el seu interior ...\nEntre el ric patrimoni arquitectònic de la capital de Conca , destaca l'església de Sant Miquel , a la baixada del mateix nom . Aquest temple és un altre dels símbols de la Setmana Santa de Conca ...\nEsglésia de Sant Pau , preparant l' Captiu i la Mare de Déu Santíssima de la Trinitat per a la Missa de l'Alba i el seu translado a l'Hospital Civil de Màlaga , on es congreguen tots els fidels del Senyor de Màlaga ...\nEl nostre Pare Jesús Captiu i Maria Santíssima de la Trinitat Coronada realitzar la seva tradicional parada a l'Hospital Civil durant el seu trasllat , lloc on reben un sentit homenatge per part dels professionals i malalts del centre sent un dels moments més emotius de la visita al Hospital Civil de Màlaga ...\nUna de les fites de la Setmana Santa de Conca és la processó Camí del Calvari , coneguda popularment com "Les Torbes ", que té lloc a la matinada de Divendres Sant dins d'un ambient indescriptible entre estrèpit de tambors i grinyol de clarins ...\nMissa de l'alba de la Confraria de Jesús Captiu i Maria Santíssima de la Trinitat a l'esplanada de l'església de Sant Pau on hi ha reunides milers de persones ...\nDiverses investigacions han atribuït aquest Temple , tant als Hospitalaris com als Templers , encara que de cara a les cròniques de l'època, no està confirmat ...\nGermandat de Nostre Pare Jesús Caigut i La Verónica ascendint cap a la Plaça Major per Alonso Ojeda . NOTA : Woow360 , declina tota responsabilitat per aquesta panoràmica ...\nPunt i final d'aquesta plujosa Setmana Santa 2013 a Sant Andreu. NOTA : Per no restar valor testimonial al moment s'ha pixelat la cara dels menors d'edat . No obstant això tota persona que es senti agredida amb la visualització de la seva imatge pot sol · licitar la seva eliminació mitjançant tuciudad360@gmail...\nImatge de la Processó de Pau i Caritat del Dijous Sant amb el Jesús Amarrat pujant per aquest carrer des de la Porta de València . Una de les poques que va poder procesionar aquest any a causa de la pluja ...\nResultats recerca: 12 llocs/negocis de 12 disponibles.\nPlaza de Santa Maria la Nueva - 49004 Zamora (Zamora)\nAlguns autors daten un temple en aquesta posició al segle VII.4 ser construïda a inicis del segle XII sota l'advocació de Sant Román però en 1158 el temple va ser incendiat pel poble zamorà durant el Motí de la Truita cremant als nobles que havia reunits en el seu interior . L'Església es va reconstruir per ordre real i va canviar el seu nom per l'actual de Santa Maria la Nova . Segons documents del segle XV , en 1158 els plebeus de la ciutat van recolzar al fill d'un sabater , anomenat Benito Pellitero , que es va resistir davant el reboster d'un noble que volia prendre-li la truita que havia adquirit en el mercat i van calar foc a aquesta església quan en el seu interior es trobaven reunits els nobles per tractar el càstig que hauria de recaure sobre ells . La capçalera i la façana sud es mantenen igual que en el temple primitiu , és possible que es salvessin de la crema ...\nPlaza de Santa Maria la Nueva - 49004, Zamora\nLatitud: 41.503, Longitud: -5.749\nPlaça molt comercial ... Situada en l'àmbit de la porta de la feria.Tabernas amb sabor de barri , vins i delicosas tapes ... Hotels, botigues de productes de la terra ...\nLa porta del Bisbe , la trobem a la façana sud de la Catedral de Zamora . Just davant es troba el que avui coneixem com la casa del Cid ... Segle XI També anomenada Òptima o d'Olivares i integrada en el primer recinte emmurallat , va ser construïda al segle XI ...\nPont d'estil romànic , construït al segle XIII ... Durant molt temps va ser l'únic enllaç dels barris del raval , Cabañales , Pinilla etc i era pas obligat en la ruta de la Plata ...\nEl parc de Mola , és un lloc per passejar , llegir un llibre , relaxar del viatge ja que l'únic so que es rep , és el córrer dels nens i el trinar dels caderneres ...\nDiego de Deza , va ser un frare dominic , bisbe de Zamora , Palència , Jaen i Salamanca , arquebisbe de Sevilla , i inquisidor a Castella i Aragó . A més va ser el major defensor de les idees de Colom davant els Reis Catòlics i tutor del príncep Joan ( fill dels mateixos )Traduït per Google Translate...\nA Zamora el caminant sempre ha trobat afecte a la seva gent i un lloc amable , on descansar i fer un alt en el camí ... No en va ens trobem en la ruta de la plata , des de l'època romana ...\n\_"No es va guanyar Zamora en una hora \_" Compte la dita popular . Recordant el cèlebre setge de set mesos , al qual vam ser sotmesos els Zamoranos ... Zamora és un luxe , per als amants de romànic ...\nLa Plaça de Viriato ... Lloc molt concorregut en qualsevol època de l'any , és visita obligada quan es ve a Zamora la ben tancada ... Deu el seu nom en homenatge a l'estàtua de qui va ser un dels nostres més grans guerrers , combatent les tropes romanes ...\nMiguel Ramos Carrion . Nascut allà per 1848 a Zamora , va ser periodista i un gran escriptor ... Qui no recorda sarsueles com : Aigua azucarillos i aguardiente o els Nebots de Capità Grant ...\nBalborraz , és potser un dels carrers més antics de zamora . Es troba situada al centre històric de la ciutat i neix a la Plaça Major ... Balborraz ve del àrab \_" Bab Al Ras \_", que es tradueix com \_"Cap tallada \_" Sembla que alla pel segle X va ser el carrer dels artesans i enllaçava la juderia vella , amb el casc antic de Zamora ...\nLa llegenda ha envoltat , com a gairebé tots els sants medievals , la figura de sant Atilano . Després d'afirmar que en la seva consagració episcopal es va fer visible l'esperit sant en forma de colom i que , fugint dels àrabs al seu pas es undio el vell pont romà sobre el riu Duero perint seus perseguidors , ha fet extraordinàriament popular el senzill anell que veneren els Zamoranos el la parròquia arxiprestal ...\n#argument exceptionmethod: translate()parameter: me, #argument exceptionmethod: translate()parameter: me, #semana santa en zamora, #argument exceptionmethod: translate()parameter: me, #romanico en zamora, #argument exceptionmethod: translate()parameter: me, #argument exceptionmethod: translate()parameter: me


Habilitats socials en l'atenció a la ciutadania\nTractar amb persones no sempre és fàcil. Necessitem predisposició, una actitud adequada, i les habilitats socials que ens permetin interaccionar de forma correcta amb tot tipus de ciutadans i ciutadanes.\nA més, per nosaltres pot suposar una activitat molt enriquidora i alhora estressant, pel que disposar de tècniques que ens permetin gestionar els nostres estats emocionals, pot resultar extremadament útil.\nAmb aquest curs volem proporcionar les eines i tècniques que permetin al personal d’atenció a la ciutadania, donar el millor servei i gaudir de la seva feina.\nEl termini d’inscripció finalitza el dia 29 de setembre de 2021. La inscripció és gratuïta i el nombre de places, limitat. Per a la selecció de les inscripcions, es tindrà en compte la cobertura territorial (s’afavorirà la participació del màxim nombre possible d’ajuntaments), l’adequació al perfil del destinatari de l’acció formativa i l’ordre de recepció de les sol·licituds. La formalització de la inscripció es farà per mitjà del formulari que trobareu al web de la Federació: www.fmc.cat.\n6, 13, 20 y 27 d’octubre de 2021\nUPF-BSM (Barcelona School of Management de la Universitat Pompeu Fabra)


CineBaix - SEDA\nTítol original_ Silk Direcció_ François Girard Països_ Canadà, Italia i Japó Any_2007 Durada_107 min Gènere_Drama Interpretació_ Michael Pitt (Hervé Joncour), Keira Knightley (Hélène Joncour), Alfred Molina (Baldabiou), Kôji Yakusho (Hara Jubei), Mark Rendall (Ludovic), Miki Nakatani (Madame Blanche), Toni Bertorelli (Verdun) Guió_ François Girard i Michael Golding; basat en la novel·la d’Alessandro Baricco Producció_ Niv Fichman, Nadine Luque, Domenico Procacci i Sonoko Sakai Música_ Ryuichi Sakamoto Fotografia_Alain Dostie Muntatge_Pia Di Ciaula Disseny de producció_ François Seguin Vestuari_ Kazuko Kurosawa i Carlo Poggioli_Estrena a Espanya_19/03/08\nEdat_ + 7\nA mitjan segle XIX, en plena crisi de la seda per una plaga mundial, un jove rep l'encàrrec de travessar Europa fins al Japó per aconseguir ous de cucs sans. Separat de la seva estimada i superant tota classe de dificultats, l'aventurer arriba a Orient, on s'enamora de la concubina del comerciant amb qui ha de fer tractes. La noia es convertirà en la seva obsessió i li farà replantejar la seva vida, a més de posar en perill el negoci. Drama èpic del director d'El violín rojo.\nAdaptar la bellíssima novel·la d’Alessandro Baricco Seda, un text tan breu com intens, emocionant i sensual, no era una empresa fàcil. I François Girbaud, malgrat el digne precedent del seu film anterior El violín rojo, no ha resultat la millor opció per fer-se’n càrrec. El realitzador canadenc, amb experiència també en la filmació de concerts i documentals musicals, no aprofita aquest bagatge per trobar a la pel·lícula un ritme propi que s’equipari a la musicalitat del text original. Ni tan sols recorrent a una interessant banda sonora d’aires minimalistes del japonès Ryuichi Sakamoto.\nMichael Pitt, jove icona del cinema indie, dóna la imatge, però no transmet la profunditat d’un personatge que, amb el seu trajecte des de França fins al Japó, s’enfronta en realitat a un viatge interior a través de la sensualitat i l’amor a la seva dona, Hélène, interpretada per una Keira Knightley amb tanta bellesa com poca intensitat emocional. En aquest intent fallit d’adaptar la poètica de Baricco, Seda queda només com una mostra correcta, però poc perdurable, d’un cinema sentimental poc exigent.


Rellevant.cat – Pàgina 270 – Revista digital del municipi de Manacor, el llevant mallorquí i d'opinió en general\nPrograma de les Festes de la Mare de Déu del Carme de Cala Bona 2017\nTot seguit podeu consultar el programa d’aquestes festes\nEl passat dissabte dia 1 de juliol, a les 20h, es va casar la meva fillola Antònia Sanso Ordinas, amb el seu company Toni Gomila. Després de compartir el camí de la vida junts des de fa onze anys, van decidir formalitzar la seva unió.\nDesprés de 27 anys d’absències el club ha participat en el campionat d’Espanya. L’Ajuntament de Manacor, en nom de tots els ciutadans i ciutadanes, ha volgut retre un senzill homenatge als jugadors del Club Bàsquet Manacor que durant aquesta temporada s’han proclamat campions de Mallorca i de Balears.\nAquest dissabte dia 8 de juliol a partir de les 21:00 h, tendrà lloc el sopar anual de la penya blaugrana de Ca’n Lliro de Manacor. Els grups Big Yuyu i Els Galindons posaran la nota musical a aquest esdeveniment.\nLoquillo en concert aquest dissabte a Vilafranca de Bonany\nEl cantant badaloní fa aturada a Mallorca en la seva gira Salud y Rock & Roll gira 2017 aquest dia 8 de juliol, al camp de futbol de Es moli nou de Vilafranca.\nL’Ajuntament de Manacor s’adhereix a la iniciativa de la Direcció Insular d’Igualtat del Consell de Mallorca i convoca el Concurs de gloses escrites per la Igualtat amb la intenció de promoure la igualtat de gènere des de la creació i la cultura popular.\n← 1 … 268 269 270 271 272 … 299 →


María Bazal i Carlos Apellániz renen homenatge a Bernstein amb el programa 'Bernstein 100 anys' - Cultur Plaza\nMaría Bazal i Carlos Apellániz renen homenatge a Bernstein amb el programa 'Bernstein 100 anys'\nVALÈNCIA. La soprano María Bazal i el pianista Carlos Apellániz interpretaran demà dimecres a l’Almodí el programa Bernstein, 100 anys, dedicat al compositor i director d’orquestra nord-americà Leonard Bernstein, amb motiu del centenari del seu naixement. És la nova cita del cicle Cambra al Palau del Palau de la Música en l’històric edifici gòtic, i els assistents podran escoltar cançons i diversos temes de les seues musicals i òperes com I hate music, Two love songs, Four Anniversaries i Glitter and be gay de Candide. A més, Apellániz interpretarà Tres Preludis de Georg Gershwin. Prèviament, l'actor Tonino Guitián presentarà el concert al públic assistent.\nMaría Bazal és una soprano líric-lleugera que té un repertori que abasta des de la música antiga i romàntica fins a la música contemporània. Com a solista ha participat en festivals i sales de concert com el Festival de Sablé sur Sarthe (França), Festival des Arcs (França) Kulturcenter Limfjord (Skive, Dinamarca), Alderton House (Nova York), castell de Lunéville (França), Schola Cantorum (París) i Palau de la Música de València. Apellániz ha estat premiat en més de vint concursos pianístics com el Premi especial al Concurs Internacional de piano de Santander al millor pianista espanyol, el Primer Premi en el Concurs Internacional Flame (París), el Gran Premi en el Concurs Internacional Claude Khan (París), el Premi Concurs Internacional de Saint Nom la Breteche (París) o el Primer Premi Música de Cámara Ufam (París).\nLa pròxima cita d’este cicle serà en novembre quan actuen el 10 el Trio Iturbi format pel violinista Fernando Pascual, el violoncel·lista Jorge Fanjul i el pianista Óscar Oliver, el 13 amb el violoncel·lista Mariano García i el pianista Jorge Nava, el 27 amb la flautista María Dolores Vivó, la viola Pilar Marín i l’arpista Luisa Domingo, el 30 amb el Quintet de Metalls de l’Orquestra de València, format pels trompetistes Javier Barberá i Raúl Junquera, el trompa Santiago Pla, el trombó Rubén Toribio i el tuba David Llácer i, conclourà la present edició el 4 de desembre amb Daniel Binelli Quinteto, format pel bandoneó Daniel Binelli, la pianista Polly Ferman, el violinista Enrique Palomares, el violoncel·lista Gustavo Nardi, la contrabaix Inés Rojas, la veu Analía Buetti i Pilar Álvarez i Claudio Hoffmann, coreografia i ballarins.


Va registrar 3.034 casos, la majoria abusos\nper Adrià Morte Masfarné / ACN dijous, 31 de desembre 2020 - 16:09h\nLa taxa de delictes per cada 10.000 habitants a Catalunya és superior a la mitjana espanyola | Pixabay\nEls tipus de delictes\n15.706 víctimes a tot l'estat\nDel total de víctimes a tot l'estat, 15.706, 3.000 van ser a Catalunya, altre cop la comunitat amb major victimització, seguida d'Andalusia, Madrid i País Valencià. En canvi, pel que fa a demarcacions provincials, Madrid va superar Barcelona, amb 2.246 casos per 1.974. El major nombre de víctimes van ser les que van patir abusos sense penetració, amb 1.378, seguides de les persones abusades amb penetració, 421.\nPel que fa als fets aclarits, Catalunya va tornar a ser l'autonomia amb major nombre de casos resolts: 2.420, el 80% del total. Per sota es van situar Andalusia, Madrid i País Valencià. Un cop més, la demarcació amb més casos aclarits va ser la de Barcelona, seguida da Madrid i València. Per tipus de delicte, el més aclarit en total va ser el d'abusos sense penetració, amb 936, el 80% del total.\nDels 9.638 detinguts i investigats, Catalunya va ser la segona autonomia amb més detencions i investigacions, 1.595, per davant de Madrid i País Valencià, però per darrere de les 1.655 d'Andalusia. Madrid, amb 1.256, va ser la demarcació amb més detencions i investigacions, seguida de Barcelona, amb 1.100. El nombre més gran de persones investigades o detingudes, 476, va ser per abusos sense penetració, seguides de les 349 per agressions amb penetració.


Idrís al-Àkbar - Viquipèdia\n(S'ha redirigit des de: Idris I)\nIdrís ibn Abd-Al·lah ibn al-Hàssan ibn al-Hàssan ibn Alí ibn Abi-Tàlib, més conegut com Idrís al-Àkbar ("Idrís el Major"), Idrís ibn Abd-Al·lah o Idrís I, fill d'Abd-Al·lah (anomenat Al-Kàmil), fou el fundador del primer regne del Marroc en ser el primer rei de la dinastia idríssida del Màgrib.\nDesprés de la derrota i mort del seu nebot l'alida Al-Hussayn ibn Alí ibn al-Hàssan a Fakhkh, prop de la Meca l'11 de juny de 786, Idrís, que havia combatut al seu costat contra els abbàssides es va amagar per escapar a la matança que va seguir; després, amb el seu company el llibert Raixid, va marxar cap a Egipte que va poder creuar mercès a la complicitat del director de correus, Wadih, que tenia simpaties alides, arribant finalment al Màgrib passant per Tlemcen i sent finalment acollit (787) pels berbers de la regió de Walili (Volúbilis), ciutat fundada pels romans prop de Meknès. El cap de la tribu dels awraba, Abu-Layla Ixaq ibn Muhàmmad ibn Abd-al-Hàmid li va donar la seva hospitalitat i protecció (9 d'agost de 788).\nAl cap de sis mesos el cap de la tribu el va fer proclamar imam sobirà, el divendres 5 de febrer del 789 i va ser reconegut pels awraba i per les tribus aliades. Llavors va fundar Fas (Fes) que inicialment fou un campament militar i després va esdevenir Madinat Fas. Va fer diverses expedicions contra les tribus veïnes, moltes de les quals eren cristianes, jueves o adoraven al sol i el foc, i es va assegurar la seva autoritat sobre algunes d'aquestes. Després d'un temps, assegurat el domini de la vall del Wargha, va tornar a Walili o Walila; va fer respectar la frontera per les tribus de la Tamesma i pels Ghayyatha de Taza. Les expedicions al Sus i a Tlemcen que li són de vegades atribuides, foren obra del seu fill Idris II.\nObtingut de «http://ca.wikipedia.org/w/index.php?title=Idrís_al-Àkbar&oldid=11500681»\tCategoria: Emirs idríssides\tMenú de navegació\nDarrera modificació de la pàgina: 19 març 2013 a les 02:58.


L'Estat amb més odi\nEl mecànic de Reus el dia de la declaració | Roger Segura /ACN\nLa interpretació "extensiva" del delicte d'odi, topa amb la gènesi del delicte del Codi Penal que posa la catalanofòbia en un altre delicte\nper Quico Sallés 11 de febrer de 2018 23:19\nEls darrers dies han estat un reguitzell de casos, si més no perplexos, de casos d'investigats per un delicte d'odi. Un mecànic que es va negar a reparar un cotxe d'un policia nacional, un propietari d'un bar que no admet agents o un pallasso que es va posar un nas vermell imputats per un delicte d'odi són alguns dels exemples més clamorosos d'una interpretació més que extensiva de l'article 510 del Codi Penal, de provocació a l'odi, violència o discriminació.\nDe fet, el nou col·lectiu de jutges, Àgora Judicial, difonia el seu primer manifest posant el crit al cel per aquesta interpretació tan oberta i extensiva d'un delicte pensat només per a col·lectius vulnerables. Una opinió compartida per la portaveu de Jutges per la Democràcia, la magistrada Montse Comas, que assegurava que "s'està fent un abús del delicte d'odi". En la mateixa línia s'expressa el catedràtic de Dret Penal, Joan Queralt, en conversa amb El Món.\n"Aquest delicte és molt clar, només es pot aplicar exclusivament a la persona que ataca als col·lectius taxats pel mateix article", sentencia Queralt. Així que només es poden investigar conductes als que fomentin odi "per motius racistes, antisemites o altres referents a la ideologia, religió o creences, situació familiar, la pertinença dels seus membres a una ètnia, raça o nació, el seu origen nacional, el seu sexe, orientació o identitat sexual, per raons de gènere, malaltia o discapacitat".\n"No es pot ampliar a un col·lectiu de policies, com exemple cal recordar que abans existia un delicte específic contra classes de l'Estat, però això amb la reforma de 2010 es va acabar i que s'utilitzava quan es menyspreava un col·lectiu de funcionaris de l'administració de manera genèrica", destaca Queralt. "No es pot considerar vulnerable la policia", recorda Queralt. Una asseveració que comparteix Comas i diversos advocats penalistes consultats per aquest diari. "Estant fent amb la última ratio que és el dret penal un instrument polític", conclou Miquel Sàmper, expresident del Consell de l'Advocacia de Catalunya i advocat en exercici.\nDe fet, cada vegada que aquest tipus penal s'obre un nou col·lectiu requereix d'una doctrina i una jurisprudència llarga precisament per limitar la interpretació àmplia del delicte. Com exemple, l'esforç ingent que va portar a terme Miguel Ángel Aguilar Garcia, expert en la matèria, per incorporar l'aporofòbia, l'odi als rodamóns o sense sostre. De fet, Aguilar és el coordinador del "Manual Pràctic per a la Investigació i Enjudiciament dels delictes d'Odi i Discriminació", editat pel Centre d'Estudis Jurídics i Formació Especialitzada de la Generalitat de Catalunya.\nUn manual que utilitzen els penalistes com a guia per tractar aquest tipus de delicte. En la varietat d'exemples i jurisprudència que s'hi exposen no hi ha un cas d'odi cap un cos armat. És més, el manual estableix uns criteris de treball gairebé quirúrgics per evitar que una conducta dolosa i capaç de convertir-se en delicte es quedi en una estirada d'orelles moral sobre l'ús de la llibertat d'expressió i opinió.\nAixí aquest manual repassa detalladament que s'ha d'entendre per conductes que fomentin l'odi sobre ideologia, religió o creences, antisemitisme, islamofòbia, anticristianisme, sexe i gènere, orientació sexual, malaltia, discapacitat, aporofobia, romafòbia o antigitanisme. En cap cas, el Fiscal fa referència a cap col·lectiu d'Estat o policial, que per altra banda són els legals autoritzats a exercir el monopoli de la força.\nEn la mateixa línia s'expressa el "Protocol d'Actuació de les Forces i Cossos de Seguretat pels delictes d'Odi i conductes que vulneren les normes legals sobre discriminació" que el ministeri de l'Interior edita per tal que responsables policials de perseguir aquest tipus de conducta tinguin unes "pautes unificades i homogènies". Un manual que en cap cas planteja situacions on la policia en sigui víctima sinó col·lectius tradicionalment vulnerables o minories. En línia també amb la Recomanació General número 15 del 21 de marça de 2016, sobre les línies d'actuació en relació amb la lluita contra les expressions d'incitació a l'odi que l'Estat va signar amb la Comissió Europea per combatre el racisme.\nLa catalanofòbia, un altre article del Codi Penal\nPrecisament, segons el mateix manual del fiscals, la catalanofòbia s'encabiria en un altre article. Així, i segons aquest manual, quan l'article 510 del Codi Penal tracta d'un odi discriminatori per la nacionalitat de la víctima, s'ha d'interpretar el terme nació en el seu sentit polític o normatiu, com a pertanyent a un Estat regit pel mateix govern. "Es pot parlar de nació com una realitat cultural, històrica, lingüística, sociològica i fins i tot religiosa. Però la nació que aquí importa és únicament i exclusivament la nació en sentit juridicoconstitucional, tal com assenyala el Tribunal Constitucional en la sentència 31/2010, de 28 de juny de 2010."\nI afegeix que segons el professor Díaz López, el terme nació utilitzat pel Codi penal es refereix a la pròpia de l'Estat (com ara l'espanyol, el marroquí o el nord-americà), partint del fet que per la via de la ideologia o l'ètnia pot aplicar-se l'art. 22.4 CP a supòsits d'odi a nacionalitats autonòmiques, termes en què encaixaria la noció cultural de nació com a pertanyent a un mateix origen, amb el mateix idioma i una tradició comuna, com passa a la nació catalana". Per tant, la catalanofobia no s'encabiria dins aquest article i no en el 510.


San Jose Guadalupe Otzacatipan Singles | Singles Events San Jose Guadalupe Otzacatipan | San Jose Guadalupe Otzacatipan Singles Bar | Single in San Jose Guadalupe Otzacatipan | Singles in San Jose Guadalupe Otzacatipan\nSan Jose Guadalupe Otzacatipan Singles\nSan Pedro Tultepec 12 km\nIf you're interested in events such as craft beer tasting, singles dances or trying a new class, you'll love the single events in San Jose Guadalupe Otzacatipan that we frequently plan, register today to see our schedule of upcoming events in San Jose Guadalupe Otzacatipan.\nFind single women and men from Singles in Mexico including San Jose Guadalupe Otzacatipan and nearby cities, San Nicolas Tolentino (1 km), Villa Cuauhtemoc Otzolotepec (2 km), San Mateo Otzacatipan (2 km), Unidad Habitacional Mariano Matamoros (3 km), Galaxias Toluca (3 km), San Diego los Padres Cuexcontitlan Seccion 5 B (4 km), La Concha (4 km), Santa Maria Totoltepec (5 km), Jicaltepec Autopan (5 km), Jicaltepec Cuexcontitlan (5 km), La Constitucion Toltepec (5 km), San Jeronimo Totoltepec (6 km), San Carlos Autopan (6 km), San Pablo Autopan (6 km), El Cerrillo Vista Hermosa (6 km), Barrio Santa Cruz (7 km), El Ojuelo (7 km), La Loma Cuexcontitlan (7 km), San Marcos Yachihuacaltepec (8 km), San Juan Tilapa (9 km), Santa Maria Magdalena Ocotitlan (9 km), Calixtlahuaca (9 km), Toluca (9 km), Xonacatlan (9 km), San Jose Pathe (10 km), Colonia Emiliano Zapata (10 km), Colonia Aviacion Autopan (10 km), Nueva Ameyalco (11 km), San Martin Toltepec (11 km), San Jorge Pueblo Nuevo (11 km), San Pedro Tultepec (12 km), Lerma de Villada (12 km).\nFind singles in San Jose Guadalupe Otzacatipan or browse Singles in Mexico for more cities. Registration is completely free and anonymous.\nSingles Events San Jose Guadalupe Otzacatipan\nSingle in San Jose Guadalupe Otzacatipan\nmeetup singles San Jose Guadalupe Otzacatipan\nsingle meetup San Jose Guadalupe Otzacatipan\nbest place to live in San Jose Guadalupe Otzacatipan for singles\nsingles San Jose Guadalupe Otzacatipan meetup\nbest singles bars in San Jose Guadalupe Otzacatipan\nsingle woman in San Jose Guadalupe Otzacatipan\nbest singles bar San Jose Guadalupe Otzacatipan\nfree San Jose Guadalupe Otzacatipan singles\nmeet single in San Jose Guadalupe Otzacatipan\nsingles parties in San Jose Guadalupe Otzacatipan\nsingle ladies San Jose Guadalupe Otzacatipan\nbest singles bars San Jose Guadalupe Otzacatipan\nsingles San Jose Guadalupe Otzacatipan\nsingle ladies in San Jose Guadalupe Otzacatipan\nsingles dating in San Jose Guadalupe Otzacatipan\nSan Jose Guadalupe Otzacatipan singles free\nmeeting San Jose Guadalupe Otzacatipan singles\nSan Jose Guadalupe Otzacatipan single clubs\nsingle men San Jose Guadalupe Otzacatipan\nsingles meetup San Jose Guadalupe Otzacatipan\nsingles bar in San Jose Guadalupe Otzacatipan\nsingle girls in San Jose Guadalupe Otzacatipan\nSan Jose Guadalupe Otzacatipan Singles Bar\nVilla Cuauhtemoc Otzolotepec Singles | San Mateo Otzacatipan Singles | Santa Maria Totoltepec Singles | San Pablo Autopan Singles | Toluca Singles | Xonacatlan Singles | San Jorge Pueblo Nuevo Singles | San Pedro Tultepec Singles | Lerma de Villada Singles\nSingles in San Jose Guadalupe Otzacatipan\nThere are approximately 94 registered profiles from San Jose Guadalupe Otzacatipan. Including surrounding areas of San Nicolas Tolentino, Villa Cuauhtemoc Otzolotepec, San Mateo Otzacatipan, Unidad Habitacional Mariano Matamoros, Galaxias Toluca, San Diego los Padres Cuexcontitlan Seccion 5 B, La Concha, Santa Maria Totoltepec, Jicaltepec Autopan, Jicaltepec Cuexcontitlan, La Constitucion Toltepec, San Jeronimo Totoltepec, San Carlos Autopan, San Pablo Autopan, El Cerrillo Vista Hermosa, Barrio Santa Cruz, El Ojuelo, La Loma Cuexcontitlan, San Marcos Yachihuacaltepec, San Juan Tilapa, Santa Maria Magdalena Ocotitlan, Calixtlahuaca, Toluca, Xonacatlan, San Jose Pathe, Colonia Emiliano Zapata, Colonia Aviacion Autopan, Nueva Ameyalco, San Martin Toltepec, San Jorge Pueblo Nuevo, San Pedro Tultepec, Lerma de Villada, there are over 2,545 members and growing every day.\nSingles San Jose Guadalupe Otzacatipan, Singles Bars San Jose Guadalupe Otzacatipan, Singles in San Jose Guadalupe Otzacatipan, Meet Singles in San Jose Guadalupe Otzacatipan, San Jose Guadalupe Otzacatipan Singles Events


La Ciencia del Fútbol: LES ONES GRAVITACIONALS DE MESSI\nLES ONES GRAVITACIONALS DE MESSI\nL’any 1916, Albert Einstein va predir l’existència de les ones gravitacionals, una pertorbació periòdica de la corbatura de l’espai-temps que emana de qualsevol cos amb massa. No s’havia detectat mai fins ara perquè els efectes són petitíssims. El dia 11 de febrer de 2016 – cent anys després de la predicció d’Einstein –, un equip de científics va anunciar que amb l’ajut d’un interferòmetre ultra-sensible de 4 km de llargària havien pogut detectar les ones gravitacionals emeses per un dels esdeveniments més violents de l’Univers: una fusió de dos forats negres, de 29 i 36 masses solars, que va ocórrer fa 1.3 bilions d’anys. Així i tot, l’enregistrament d’aquest cataclisme còsmic a l’interferòmetre només va donar una lectura d’una deu-milèsima part de l’amplada d’un protó. Si no fos que l’interferòmetre estava duplicat – un a l’estat de Washington i un a Louisiana –, i les dues mesures eren idèntiques, els científics no n’haguessin fet ni cas. L’energia alliberada en forma d’ones gravitacionals en l’última fracció de segon per la fusió d’aquests dos forats negres va superar la suma de la llum irradiada per totes les estrelles de l’Univers present.\nMessi pertorba sovint l’espai-temps blaugrana amb les seves explosions de genialitat. L’any 2007, contra el Getafe, va driblar sis jugadors – inclòs el porter – i va marcar seguint una trajectòria exacta que la que Maradona havia seguit el Mundial del 1986 en el partit Argentina-Anglaterra. Aquell gol de Maradona és sovint considerat un dels millors gols de la Història, i Leo el va repetir com si els jugadors del Getafe fossin titelles accionades per ell. Tres dies després de l’anunci del descobriment de les ones gravitacionals, el Barça de Luis Enrique va guanyar 6-1 al Celta en una de les millors segones parts que recorda l’aficionat culé (5 gols en 10 minuts). Messi ja va avisar que tenia un dia assenyalat en clavar una falta directa a l’esquadra. L’argentí, que es supera minut a minut, devia pensar que aquell dia un simple tir directe no era suficient per passar a la història. En arribar al minut 79, va fer un dríbling magistral a un pobre jugador del Celta que va veure com una cama de Messi passava per un costat i la resta del cos de Leo passava per l’altre costat. Aquest embolic quàntic va causar tanta confusió en el defensa que els seus àtoms es van superposar amb els de Messi i van provocar-li penalti.\nEl que va passar a continuació va ser tan singular que va esborrar aquest dríbling sublim de la memòria blaugrana. Messi es disposava a tirar el penalti i estava a punt d’anotar el seu gol 300 com a blaugrana però no en tenia prou: volia provocar una altra pertorbació sideral. Va córrer cap a la pilota, i ... la va deixar fluixa a la dreta cap a Suàrez, que va marcar a plaer.\nEls culés de tot el món llavors van sentir la vibració a dintre l’ànima. “El penalti de Cruyff!”, vam saltar tots, emocionats. Imagineu la descàrrega d’energia que això representa a escala planetària. Cruyff, ara malalt de càncer, el va veure i diu que també es va emocionar. Messi – titellaire per segona vegada – acabava de recrear el penalti indirecte que Cruyff havia marcat amb Olsen l’any 1982 quan jugava amb l’Àjax. Com l’interferòmetre de les ones gravitacionals, Messi va duplicar la seva gesta per què els incrèduls puguin enregistrar amb més claredat la magnitud del seu geni. La doble coincidència amb Maradona i Cruyff suggereix que Messi no només és el millor jugador que hem vist mai, sinó que té tant de poder sobre els qui l’envolten que es permet el luxe de coreografiar homenatges als grans gols de la Història. La glòria de Messi es construeix amb l’essència del Barça: en preferir una assistència al seu gol número 300, Messi va regalar una altra ona d’amor expansiva a l’univers blaugrana i va brillar més que tots els sols.\nNOTA: Sisplau comparteix aquest bloc amb els teus amics a Twitter i Facebook.


AGRUPAMENT ESCOLTA I GUIA NUREDDUNA: QUI SOM\nL’Agrupament Escolta i Guia Nuredduna, és membre de l’associació Escoltes i Guies de Mallorca.\nRegistre d’associacions de Balears: Nº 313000000677 SECC-3ª.\nRegistre d’entitats juvenils: Nº B-001- G-001.\nMembre del Consell de la Joventut de les Illes Balears (CJIB)\nMembre de la Federación Española de Guidismo (FEG)\nMembre de l’Associació Mundial de Guies Scouts (WAGGGS)\nMembre de 4Vents Escoltisme i Guiatge\nÉs una associació formada per persones que dediquen el seu temps de forma totalment voluntària, lliure i altruista.


Col·lecció de moments: Microrel@ts en blog - 4 - Fidelitat compartida\nXeXu 16 d’abril de 2013 a les 17:40\nJo em sembla que ja ni ho intento, tu ja n'has fet per mi i per uns quants més!\nCarme 16 d’abril de 2013 a les 19:09\nHome, no serà pas per culpa meva, oi? A vegades m'encallo, ja ho saps... :)\nHelena Bonals 16 d’abril de 2013 a les 18:09\nJo no en puc fer cap perquè no s'escau a cap dels meus blocs!\nAquesta narració teva és molt curiosa, no s'assembla a res que hagi llegit. M'agrada!\nCarme 16 d’abril de 2013 a les 19:11\nHelena, si et ve de gust, no cal que la posis a cap dels teus blogs. Ja hi ha el blog comú per a posar-ho. Els l'envies a elles per correu, i elles el posen al blog, tal com diuen les bases.\nL'homenatge a Espriu, de fet és allà.\nHelena Bonals 16 d’abril de 2013 a les 19:13\nAquest repte em va massa gran encara...\nMcAbeu 16 d’abril de 2013 a les 19:13\nTot un repertori de fidelitats aquests relats teus i tots molts bons. :-)\nSi fossin uns postres serien una capsa de bombons assortits (vaig entrenant pel joc) :-DD\nCarme 16 d’abril de 2013 a les 19:17\nM'agrada el teu entrenament... :DD i m'agraden els bombons, per tant m'afalagues.\nA mi encara me'n queden dos, però només dos, no m'eternitzaré gaire més en la fidelitat.\nMcAbeu 16 d’abril de 2013 a les 19:21\nUna capsa de bombons és sempre una aposta segura, i encara més sabent que el primer del relat el vas dedicar a la fidelitat a la xocolata. :-DD\nEspero amb ganes aquests dos que falten!! :-)\nCarme 16 d’abril de 2013 a les 22:45\n:D Gràcies, Mc!\nM. Roser 16 d’abril de 2013 a les 20:34\nÉs veritat que tots tenim una manera diferent d'estimar, i és clar, ens hi hem de mantenir fidels...Veig que algú ha parlat de bombons, Mmmm...\nCarme 16 d’abril de 2013 a les 22:46\nDoncs, això, cadascú a la seva manera... En vols un? de bombò? :D\njoan gasull 16 d’abril de 2013 a les 22:15\ntu guanyaràs el premi a la fidelitat, el tens ben merescut\nCarme 16 d’abril de 2013 a les 22:47\nMerescudíssim, no en dubtis!!!! he, he, he...\nRafel 16 d’abril de 2013 a les 23:11\nEns mantindrem fidels als concursos literaris.\nCarme 16 d’abril de 2013 a les 23:32\nBen bé un parell de dies més, rafel!!!\nGlo.Bos.blog 17 d’abril de 2013 a les 0:39\nA mi que no se'm acut res i tu en portes.....no se pas quants!\nCarme 17 d’abril de 2013 a les 8:43\n:) A vegades la falta d'inspiració davant d'un full en blanc s'agafa fort a un frase... com la d'Espriu per poder seguir potinejant paraules...\nJpmerch 17 d’abril de 2013 a les 8:28\nÚltimament la inspiració em troba molt desinspirat.\nCarme 17 d’abril de 2013 a les 8:44\nSi tu estàs desinspirat, jo sóc bombera... :DDDD\nJordi Dorca 17 d’abril de 2013 a les 8:59\nUn altre desinspirat.\nCarme 17 d’abril de 2013 a les 9:20\n:) a tu et diria que desinspirat o no, se't troba a faltar! :)\nJudit 17 d’abril de 2013 a les 14:52\nA mi, em costa a vegades interpretar els microrelats. Fer-los també, però vaig a intentar-ho!\nCarme 17 d’abril de 2013 a les 15:50\nTot és començar, Judit!!! Prova-ho!!!\nAssumpta 17 d’abril de 2013 a les 15:08\nAi, aquestes fidelitats tan poc fidels, CARME... ja saps que jo sóc tradicional a lo bèstia... i pobre de la que vulgui compartir fidelitats... És MEU! :-P :-P\nHelena Bonals 17 d’abril de 2013 a les 15:32\nJo diria que una persona no és teva ni ho serà mai.\nCarme 17 d’abril de 2013 a les 15:54\nCadascú a la seva manera, Assumpta. Tot plegat els meus contes no deixen de ser això, contes i idees. I crec que no hauríem de ser tant possessius en l'amor i per això escric aquestes coses.\nHelena, ningú no és de ningú, és ben cert! Si no som nostres ni nosaltres mateixos, no disposem ni de la nostra vida, ni de la salut, ni del caràcter que tenim, ni de l'alçada... tantes coses ens vénen donades sense que puguem fer-hi res. :)\nAssumpta 17 d’abril de 2013 a les 18:27\nHELENA, dona, per això he posat els "simbolets" aquells després de la paraula... ja sé que el "dret de propietat" sobre les persones va ser abolit fa molts anys...\nAh, sí, sí... qui vulgui compartir, doncs molt bé... Si algú creu que així pot ser feliç... Jo només he expressat la meva opinió i, certament, penso que ser fidel a unes quantes parelles a la vegada és no ser fidel a cap... però és "la meva" opinió (ui, aquesta sí que és meva, meva, eh?... )\nCarme 18 d’abril de 2013 a les 20:19\nL'opinió és ben lliure, clar que sí!\nI la paraula fidelitat, com totes les paraules, té diferents lectures i diferents maneres d'entendre-la. La fidelitat de ser-hi, de mantenir una estimació, encara que no sigui exclusiva, que no s'acabi, la fidelitat d'entendre l'altra persona en la seva manera de ser, d'actuar, d'expressar-se. La fidelitat d'ajudar, i de voler el millor. De compartir, se ser sincers amb els sentiments. Tot això per a mi també és fidelitat. Entenc que hi ha l'altra opció, i que aquesta altra és la més reconeguda.


Treballs Admin.,Tècnic, Eng. Sistemes Middleware en Alacant - ticjob.es\nTreballs Admin.,Tècnic, Eng. Sistemes Middleware en Alacant


Comença FIRE-RES, un dels projectes més importants en matèria d’incendis dels darrers anys – Blog del CTFC\nEl CTFC lidera FIRE-RES, projecte referent en el marc del Green Deal de la Unió Europea, que contribuirà de manera molt rellevant en l’establiment de les pautes de prevenció i extinció d’incendis durant els propers 4 anys\nCompta amb la participació de 35 entitats d’Europa, Xile i Estats Units, i pretén generar una gran xarxa d’experts internacionals per tal de promoure i implementar paisatges i comunitats cada cop més resistents i resilients als efectes dels incendis forestals extrems\nEl CTFC coordina el FIRE-RES, finançat per la Unió Europea, i referent en el Green Deal, amb l’objectiu de desenvolupar noves eines i estratègies d’actuació per prevenir i extingir incendis forestals de sisena generació. El projecte, que compta amb un pressupost de 20 milions d’euros i la participació de 35 entitats i centres de recerca d’Europa, Xile i Estats Units, s’ha presentat del 18 al 20 de gener, a la seu del CTFC, on s’han exposat els aspectes més tècnics del projecte per part de diversos investigadors i investigadores i d’experts/es involucrats en el projecte.\nEn el marc de la posada en marxa del projecte, el director del CTFC, el Dr. Antoni Trasobares, ha indicat que la intenció és marcar una nova línia de gestió i prevenció d’aquest tipus d’incendis, que es troben fora de la capacitat d’extinció en el context actual de canvi climàtic. Trasobares sosté que la gestió dels incendis ha d’anar de la mà de la gestió del paisatge. S’ha d’aconseguir “un encaix territorial, ambiental, social i econòmic per tenir uns paisatges mosaic i minimitzar la probabilitat que es generin aquests grans incendis”. En aquest sentit, ha apuntat que, d’acord amb els objectius europeus, “és important generar una economia relacionada amb el territori i que no es deixi ningú enrere. Hem de treballar amb l’objectiu de tenir paisatges resistents i resilients, no només davant dels incendis, sinó davant del canvi climàtic en general”.\nRespecte a l’aplicació i execució de FIRE-RES, Trasobares ha explicat que la iniciativa es desenvoluparà en els propers quatre o cinc anys, però que l’objectiu final és “implementar canvis rellevants en l’horitzó del 2030”. En aquest sentit, ha detallat que el projecte ha de definir accions d’innovació, com millores tecnològiques sobre la informació en temps real dels incendis, innovacions en el disseny dels paisatges, així com l’elaboració d’estudis sobre el desenvolupament dels boscos, per tal d’abordar de manera integral les tres fases de la gestió dels incendis (prevenció, resposta i restauració) en diferents contextos regionals.\nEn definitiva, es pretén que les fórmules proposades es promoguin i s’implantin a totes les regions de la UE amb la participació d’actors públics i privats, transferint el coneixement generat a la societat, augmentant la consciència social i el compromís amb la prevenció, la preparació i la resposta davant del risc d’incendis forestals, aprofitant les xarxes nacionals i transfrontereres existents i les que es crearan a partir d’aquest projecte.\nLa reunió es va complementar amb una sortida a Òdena i a Santa Coloma de Queralt, municipi aquest darrer on es va iniciar l’incendi devastador que va afectar fins a 6 municipis de la Conca de Barberà i l’Anoia el mes de juliol de l’any passat. Durant la sortida es van poder veure les zones que van ser afectades per l’incendi i les actuacions i innovacions que es pretenen dur a terme durant el projecte de la mà de diferents investigadors i experts.\ngestión Green Deal Horitzó 2020 incendis internacional paisatges resilients planificació recerca


El paller · Visitmuseum · Catalonia museums\nEl paller, a la tardor, era ple d’herba i palla fins al capdamunt.\nAdossat a l’habitatge, hi ha un edifici que era quadra i paller alhora. S’hi accedia des de dins de la casa per la mateixa porta que ara. La planta de baix era la quadra, i l’espai on sou ara, el primer pis, el paller. A finals de tardor, era ple fins al capdamunt d’herba i palla seca, el menjar per al bestiar durant l’hivern. Les fustes del terra no arribaven a les parets, i per aquests forats, anomenats trapes, el feien baixar a les menjadores, que eren a sota, a la quadra.\nUna porta gran dóna a l’exterior. Per fora hi ha un puiador, una rampa de pedra per accedir-hi des del carrer. El puiador i la porta permetien el pas d’un animal carregat d’herba, per descarregar-la directament dins el paller. També es podia baixar a la quadra per una escala.\nAmb aquesta distribució de passos i obertures, es podia feinejar amb el bestiar sense haver de sortir a l’exterior.\nTot i que una gran part de l’embigat és l’original, aquest espai es va haver de restaurar molt. En fer-ho, es va adequar la sala de manera que s’hi poguessin fer molts tipus d’activitats: exposicions, cursos, xerrades, etc.\n07. El paller


setembre | 2014 | Carles Puigdemont | Bloc de notes i reflexions personals\nArxiu mensual: setembre \_29\_UTC 2014\nEl Dia del Decret\n27/09/2014 Carles Puigdemont\tDeixa un comentari\nAvui tots hem tingut un moment per pensar en els que no hi són i haurien volgut veure aquest moment. I hem tingut un moment per agrair a tantes persones que, sense esperar res a canvi, ens han mantingut vius i a punt per poder viure el moment històric pel qual havien s’havien sacrificat. El terme sacrifici no és exagerat. En les biografies de milers de persones anònimes que ens han precedit hi ha, ben present, el rastre del sacrifici.\nI bé, per això no podem fallar. No ens podem fallar i no els podem fallar. Ens toca el tram més curt però també el més difícil i carregat de perills. Ho tenim a tocar però encara ho podem perdre tot, i aquesta vegada de manera irremissible. Els qui esperen que fracassem tenen perfectament a punt les mesures per aconseguir desmentir el vaticini de Francesc Pujols: “el pensament català rebrota sempre i sobreviu als seus il·lusos enterradors”. Hi som tan a prop que a més d’un li sembla que ja ho tenim fet, i corre el risc d’ajudar el propòsit dels contraris al dret a decidir. Podem perdre de dues maneres; la primera, que no aconseguim mobilitzar la gent suficient perquè, siguin quines siguin les circumstàncies, la consulta sigui una eina indiscutible. La segona, que bo i aconseguint una gran mobilització, no reeixim a convèncer els indecisos que la millor opció és votar el doble “SÍ” a la pregunta que consta al decret publicar al Diari Oficial de la Generalitat de Catalunya d’avui dissabte, 27 de setembre. Seria vergonyós que després de tantes mobilitzacions i tant d’esforç, i d’assumir tants de riscos, penséssim que omplir les urnes és un simple tràmit.\nPer això cal fer-se voluntari de la campanya de l’ANC. Jo ja me’n vaig fer ara fa uns dies. Cal que tots plegats siguem conscients que tenim un tros de la victòria o del fracàs a les nostres mans. Les institucions i els seus representants hem anat fent la feina, i s’ha de reconèixer –per orgull del país– que s’ha fet bé i que és d’una gran dignitat. Però no n’hi ha prou; tots hem d’assumir que a casa nostra hi tenim un tros d’història de Catalunya, i que l’hem de posar al servei dels altres.\nAra, de debò, ha arribat l’hora de la veritat. Ni una sola llar d’aquest país ha de quedar al marge del convit a participar de la consulta, de debatre i de reflexionar sobre el futur del país. Ni una sola de les persones que té dret a votar no ha de quedar al marge de la responsabilitat històrica de fer un nou país, de participar en l’oportunitat de capgirar les coses que ens impedeixen ser una societat més justa, més pròspera, més lliure.\nEl Dia del Decret ha entrat ja a la història de Catalunya. Per la porta gran, d’una manera que ens ha redimit d’algunes vergonyes heretades del sis d’octubre. Ens hem començat a alliberar de l’estigma que ens ha definit com un país que ha malbaratat totes les ocasions. Però no del tot. Encara ho podem perdre tot. I això potser no ens ho podran retreure tots els qui avui hem homenatjat i que ja no hi són, però ens ho haurem de sentir dir pels nostres fills i néts la resta de les nostres vides.\nCameron té un problema menys i alguns de més\n19/09/2014 Carles Puigdemont\tDeixa un comentari\nLa victòria del “no” en el referèndum d’independència d’Escòcia ha estat la que preveien totes les enquestes que s’han anat publicant d’ençà de l’inici del procés, excepte una. És cert que en els quinze darrers dies l’agitació en el camp del “sí” havia anat creixent, d’una manera especial a partir del darrer debat en què Alex Salmond, primer ministre escocès i líder dels independentistes, va superar clarament Alistair Darling, líder unionista. Però, fet i fet, el “no” ha estat sempre la probabilitat més alta.\nDes d’aquest punt de vista, el primer ministre britànic, David Cameron, té un problema menys. Ha resolt favorablement una aposta que, en algun passatge recent, tenia riscos de perdre. Si n’ha sortit enfortit o no, això caldrà veure-ho. Sobretot després de la resurecció miraculosa d’un antic cadàver polític anomenat Gordon Brown.\nPerò tanmateix a David Cameron li han sorgit ara nous problemes, la resolució dels quals no està, en absolut, exempta de risc. La victòria del “no” és complexa. Des de bon principi, Cameron es va negar en rodó a acceptar una pregunta a la catalana, en la qual es pugués triar entre el sí, el no i una tercera opció. Volia jugar fort, convençut que guanyaria. I sí, ha guanyat. Però en el darrer tram de la cursa, davant el creixement del sí que reflectien les enquestes, s’ho va replantejar i, encara que ja no era a temps de canviar la pregunta, va decidir canviar la resposta i permetre que els escocesos, a la pràctica, triessin no pas entre dues sinó entre tres opcions. En comprometre’s solemnement a la “devolution max”, i en implicar-hi de fet la majoria dels líders britànics, estava esperant dels escocesos una resposta a una triple pregunta, i no pas a una de doble.\nEl seu primer problema és no sap quants “no” són intransigents, quants són fruit de la por, i quants han estat convençuts per les contundents promeses de darrera hora fetes des de Londres. És a dir, no sap quants d’aquests vots negatius s’haurien decantat cap el “sí” en el cas de no haver existit la contraoferta de Londres. Sembla poc discutible que els escocesos finalment han pogut votar a la pràctica l’opció del “sí/no” (sí a un Estat, no a que sigui independent) perquè han tingut una proposta força clara en aquest sentit. La pregunta catalana resol perfectament aquesta opció però la proposta espanyola és literalment inexistent.\nLa dimensió del “sí” li dóna algunes pistes. Fa tot just un any, al setembre de 2013, una enquesta d’Ipsos donava al “no” un triomf del 59%. I Cameron és conscient que, en la darrera setmana, la campanya de la por ha entrat a totes les llars dels indecisos i la gent més temorenca, de manera que la negativa a la independència no és tan clarament una adhesió incondicional al manteniment de la Unió.\nCameron té un segon problema, encara més complex. Segons com faci les coses, l’endemà d’aquesta derrota es pot convertir en el primer dia del camí de la independència. L’unionisme ha convençut els indecisos que junts aniran millor, i que en poc temps Escòcia gaudirà d’un nivell d’autogovern envejable (no tant per la quantitat de les competències, sinó per la qualitat: ningú no els en retallarà cap mitjançant lleis i decrets del govern central). I a Escòcia hi ha molta gent que passa dificultats. A aquesta gent, el Regne Unit els ha de donar una vida millor de la que poden presumir que haurien tingut en una Escòcia independent. Cameron i els altres líders britànics és el que els han promès; els han arrossegat cap al “no” convencent-los que dins del Regne Unit les coses els aniran millor. I no només a ells, sinó també als convençuts de primera hora, aquells que han mantingut el “no” amb contundència des del primer moment. Si en uns mesos, o en un parell d’anys, les coses no milloren en termes d’atur, de benestar, de model de salut… els partidaris de la independència seran legió, i molts dels convençuts del better together s’hi giraran en contra. Probablement, animats pel motiu que més haurien de témer a Londres: el sentiment d’haver estat enganyats.\nI un tercer problema, de dimensions desconegudes: la transformació del Regne Unit en una monarquia federal de màxims, on només la defensa, la moneda, les fonts energètiques i la política exterior quedin en mans del govern central i la resta passi a ser responsabilitat, executiva i legislativa, de les velles nacions que integren el regne. Quadrar tot això a plena satisfacció de tothom és molt complex, molt més que no pas gestionar la secessió d’un territori. Però és el deure de Cameron, al qual ja s’ha compromès en una primera intervenció admirable, d’un alt contingut polític i d’un alt valor democràtic.\nLes hores dels rellotges britànics sembla que corren més de pressa que les dels nostres. Seguirem atentament les conseqüències, que les tindrà, de la victòria del “no”.\nFem la V i fem-ho bé\n07/09/2014 Carles Puigdemont\tDeixa un comentari\nSom a un pas, som molt a prop d’una distància mai imaginada. Hi som tan a prop que alguns pensen que ja hi hem arribat i ignoren que la darrera de les proves sol ser la més difícil. Per sort en aquests darrers anys Catalunya en el seu conjunt ha causat admiració internacional per com ha estat capaç de fer les coses que l’han dut en un punt tan determinant i irreversible com el que ens trobem. I això és mèrit de tots, institucions, polítics, associacions, líders socials, i ens en podem felicitar perquè ens en podem sentir legítimament orgullosos.\nPerò no tenim res guanyat, encara. Hem d’omplir la “V” de la Diada com hem fet en les diades anteriors. El clam s’ha de fer sentir no només a Madrid –que si no l’han sentit fins ara és per què no han volgut– sinó sobretot arreu del món. Ens cal molta gent, ens cal la senyera humana més gran que mai no hàgim fet. Ens calen, novament, aquelles cares somrients i esperançades de la bona gent, de milions de persones de bon cor que sobretot volen exercir l’expressió bàsica i elemental de la democràcia: votar i poder prendre una decisió de manera col·lectiva. Serem capaços de mobilitzar, i de tornar a fer-ho bé. Però aquesta vegada hem de fer-ho encara més bé, si cal. Perquè serà la primera vegada que el nostre adversari s’ha fet a la idea que tot això és de debò i que el risc de quedar-se sense la dida que els ha anat alimentant tants d’anys és real i molt alt. Per acabar-ho d’adobar, Escòcia votarà de manera exemplar d’aquí a pocs dies i de moment el “sí” a la independència té opcions reals de guanyar. I això seria una premonició catastròfica per a ells.\nI l’adversari no combat amb les nostres mateixes armes. La gent que els lidera –si llegim articles, declaracions, xarxes socials– no fa la mateixa cara somrient i esperançada que nosaltres. Estan crispats, i volen crispar. Punxen perquè saltem. Ofenen amb paraules gruixudes perquè perdem la compostura. A vegades són més subtils i deixen anar, com aquell que no vol la cosa, una amenaça perfectament intencionada embolcallada en les planes de diaris pretesament seriosos i “moderats”. Ens volen arrabassar una eina que ens ha estat molt útil i que és determinant: la serenor d’esperit, la tranquil·litat de l’esperança, l’alegria de lluitar honestament per l’esdevenidor dels nostres fills. I no escatimen, ni escatimaran, mitjans privats i públics. Ja han anat molt lluny, i algunes coses que es comencen a saber posen els pèls de punta: que la delegació diplomàtica espanyola als Països Baixos hagi de destinar el seu temps a bloquejar la presentació d’un llibre tan brillant –i venut– com “Victus” demostra el que ja deuen estar fent en terrenys molt més compromesos. Ara tenim tot el dret a sospitar de si amb els empresaris catalans fan el mateix que amb els escriptors catalans. De si ens perjudiquen i ens bloquegen només perquè no els agradem, i de si afavoreixen “els seus”. Tenim dret a sospitar-ho i a preguntar-ho perquè ja ens han donat una prova gravíssima. Una prova que no entenc per què encara no ha despertat una onada d’indignació entre les persones de cultura que hi ha a Espanya, si és que, com imagino, aquest veto els repugna tant com a nosaltres.\nLes passes que haurem de donar les haurem de fer en un context més hostil perquè l’adversari ha posat en marxa tota la maquinària que té a l’abast, que a vegades és ben propera, i això ens interpel·larà a cada moment. Intentaran interceptar-nos d’alguna manera, però ens en sortirem si mantenim el cap fred i el civisme que caracteritza històricament el catalanisme. Si ens mantenim fidels a allò que sempre hem estat i ens ha fet una nació a vegades derrotada però mai vençuda.\nEn serem capaços, ho crec. I ho sabrem fer molt bé. I el dia 9 de novembre les urnes catalanes vessaran de vots i de “sí” a la independència; el dia 9 de novembre començarà el camí –llarg i complex– que durà Catalunya a formar part de la comunitat internacional com a membre de ple dret. Com a Estat, com a subjecte polític que finalment deixarà d’haver de lliurar batalles absurdes i fatigants pel seu reconeixement i per la seva supervivència.\nEl que volíem no era tan difícil d’escoltar, Espanya. Ni d’entendre, ni d’atendre.


Bloc de CataBach.com: BWV 184\nTres dies consecutius dedicava l'església luterana de temps de Bach a cadascuna de les tres principals festes del calendari litúrgic: Nadal, Pasqua i Pentecosta. Per al tercer dia de Pentecosta, és a dir, el dimarts després de la Pasqua Granada o Segona Pasqua, conserva el catàleg les cantates BWV 175 i 184 ERWÜNSCHTES FREUDENLICHT, que serà la que avui analitzarem.\nEstrenada a Leipzig el 30 de maig de 1724, en realitat es tracta de la paròdia d'una cantata profana escrita a Köthen pel Cap d'Any de 1718, única festivitat juntament amb el natalici del príncep Leopold en què s'interpretava música vocal a la cort calvinista d'aquella ciutat. D'aquesta versió original (BWV 184a) només es conserven unes poques particel·les, a la vegada que es desconeixen els autors dels dos textos. El de la versió religiosa sembla haver-se inspirat el l'Evangeli del dia (Joan 10, 1-11), el qual presentava Jesús com un pastor, i no és descartable que a la versió profana aquesta funció pastoral fos assumida pel príncep Leopold. Hi ha indicis de que la cantata fou refeta l'any 1731, tot i que aquesta nova versió s'hauria perdut.\nSembla ser que tant la cantata original com la paròdia religiosa conservaren el mateix títol, Erwünschtes Freudenlicht (Desitja llum joiosa), que és el de l'extens recitatiu de tenor inicial, amb acompanyament de flautes travesseres, instruments que com veurem protagonitzen la cantata en el pla instrumental. El tram final esdevindrà arioso per a entonar sense flautes el terme freude (joia), degudament vocalitzat.\nSeguirà un extens duet de soprano i contralt, Gesegnete Christen, glückselige Herde (Benaurats Cristians, venturosa ramada), deliciós moviment on destaquen els girs ascendents de flautes i cordes a l'uníson. Com hem dit, es tracta d'un moviment de llarga durada, on els 143 compassos de la primera secció es repetiran després dels 66 de la secció central per tal de conformar l'habitual estructura da capo. Tota la partitura és impregnada de cert aire pastoral donades les al·lusions al ramat presents al text.\nEls moviments centrals de la cantata van a càrrec del tenor. El primer, un nou recitatiu extens titulat So freuet euch, ihr auserwählten Seelen! (Apa doncs, alegreu-vos ànimes escollides!). El seu caràcter sil·làbic es trenca en certs moments sobre termes com Labsal (gaudi), Freude (Joia) o Vollkommne Himmelsfreude (plena felicitat del Cel).\nSeguirà el tenor, entonant l'ària Glück und Segen sind bereit (Ja estan a punt benaurança i sort), una peça en dues seccions a ritme de polonaise protagonitzada per l'elaborada partitura del violí solista i de la qual seria interessant haver conservat la versió profana per a descobrir el motiu original de l'àmplia vocalització sobre krönen (coronar), que sembla poc justificada.\nEl cinquè moviment és una coral que, com veurem, no tanca la cantata. Es tracta d'una entonació a capella de la vuitena estrofa de l'himne O Herre Gott, dein göttlich Wort, compost l'any 1526 per Anarg de Wildenfels i que susbstitueix el recitatiu que ocupava aquest lloc a la versió profana.\nLa cantata conclou amb el cor i duet Guter Hirte, Trost der Deinen (Deixa'ns la teva santa paraula), un singular moviment a ritme de gavota on les intervencions de la massa coral seran trencades per les de la parella de soprano i baix, que eren els únics cantants de la versió original i aquí protagonitzen tota la secció central. Aquesta mateixa música seria reutilitzada 9 anys més tard a la cantata BWV 213, una obra profana de felicitació al príncep Friedrich Christian de Saxònia estrenada el 5 de setembre de 1733.\nEstrenada: 30 de maig de 1724. Basada en una versió profana, BWV 184a, de 1718.\nText: Anònim, amb una coral (Nº5) d'Anarg de Wildenfels (1526)\nDesitjada llum joiosa\nQue llostreja amb la nova Aliança\nPer mà de Jesús, el nostre Pastor!\nNosaltres, que fins ara erràvem\nPer la fosca vall de la mort\nAra estem plens de gaubança\nPerquè Déu ens ha enviat\nEl Pastor, que tant esperàvem.\nEll és el nodriment de l'ànima\nEll pel camí recte ens emmena\nAmb pas, d'esperit i de paraula.\nNosaltres, el seu poble escollit,\nConeixem la seva puixança;\nÉs la seva mà, solament,\nLa que ens dóna delectança,\nI reforça els nostres cors.\nEll ens estima, som la seva ramada\nNotem el seu auxili i conhort.\nVol que en ell posem la mirada,\nFugint de la vanitat del món,\nComptant amb la seva emparança.\nOh pastor! que ho dones tot pel ramat\nTu l'estimes fins en el fossar i en la mort,\nDels seus enemics els defensa el teu braç,\nEl zel pel teu ramat és pasturatge de l'ànima.\nSí! que vingui l'hora de creuar la vall fosca\nLa seva suau gaiata ens farà costat i ens guiarà\nÉs per això, que el seguirem amb joia fins la fossa\nAlcem-nos! correm vers Ell, del tot transfigurats.\nBenaurats Cristians, venturosa ramada,\nVeniu agraïts, al costat de Jesús, a fer estada!\nRebutgeu la seducció d’aquesta terra llagotera!\nPerquè la vostra alegria esdevingui ben plena.\nApa doncs, alegreu-vos ànimes escollides!\nLa vostra joia en el cor de Jesús s’arrela,\nAquest gaudi cap home no el pot mesurar.\nL’alegria també la podran percebre\nAquells qui estaven endogalats pel pecat,\nQue pel Paladí de Judà se n’han pogut desfer.\nTenim un David entre nosaltres,\nEl braç heroi que de l’enemic ens allibera.\nQuan, Déu guarda amb braó el seu ramat,\nQuan, ple d’ira, els seus enemics colpeja,\nQuan, l’amargant mort en la creu\nNi tan sols l’esparvera,\nPer això, ara ja no senten cap dolor,\nJa que viuran amb el seu Déu\nJoiosos per sempre.\nAquí, assaboreixen les exquisides pastures\nI allí, esperen trobar la plena felicitat del Cel.\nJa estan a punt benaurança i sort,\nPer a coronar l’escollit ramat.\nJesús farà arribar una època d’or\nPels qui a Ell s’han consagrat.\nSenyor, jo compto que, en tot sofriment,\nNo deixis en l’abandó,\nEls qui, de la teva paraula, són fidels servents\nAmb fe i des del fons del cor;\nDóna’ls benaurança, de mantinent\nI guarda’ls de la destrucció;\nO Senyor, t’adreço els meus precs,\nDeixa’m morir content i animós.\n6. COR & DUETTO (Soprano, Baix)\nDeixa’ns la teva santa paraula,\nSolaç del teu ramat, Bon Pastor!\nQue brilli el teu rostre clement,\nSigues el nostre Déu i Protecció,\nQue les teves mans omnipotents\nEns drecin camí vers la Salvació.\nPublicat per Josep-Miquel Serra A Les 7:40\nEtiquetes: BWV 184, Feria III Pentecostes


Acte d'Inauguració del curs Acadèmic 18/19 — Escola Tècnica Superior d'Enginyeria Industrial de Barcelona. ETSEIB — UPC. Universitat Politècnica de Catalunya\nActe d'Inauguració del curs Acadèmic 18/19\nLa Inauguració del curs acadèmic 2018-2019 a l'ETSEIB va tenir lloc a la Sala d'Actes de l'Escola el dia 18 d'octubre de 2018 a les 12 h.\nEn aquesta ocasió la presentació del facsímil, "Patrimoni ETSEIB 2018. La balança algebraica (1908) i el termal algèbric (1932). El càlcul mecànic de Paulí Castells i Vidal (1877-1956)" ha estat a càrrec del Dr. Antoni Roca Rosell, professor de l'ETSEIB, que ha parlat sobre la trajectòria i obra del professor Paulí i Castells en les primeres dècades del segle XX.\nLa Lliçó inaugural del curs acadèmic amb el títol "Un enginyer industrial en un hospital de neurorehabilitació" ha estat a càrrec del Dr. Eloy Opisso. Enginyer Industrial i Project Manager de l'Institut Guttmann.\nLa primera intervenció musical ha estat "Primeros pasos" interpretada i composta pel Sr. Javier Rojo, estudiant de l'ETSEIB.\nA continuació, la sotsdirectora d'estudiantat i promoció, Lluïsa Jordi, ha presentat les "Mencions i lliuraments de premis" del curs anterior així com els reconeixements al personal de l'Escola amb 25 anys de servei i per jubilació.\nEduard Almar Oliva\nMarta Figueras Vall\nRaúl Maza Ruiz\nXavier Mosquera Campos\nMaría Pla Peregrin\nJoan Ibern Romero\nAlejandro Sánchez Gil\nAndreu Sanz Garcia\nJoan Clapés Roig\nXavier Hita Ardiaca\nLa 2a peça musical ha estat "Fantasía en Reb" de Javier Rojo, interpretada per ell mateix.\nEn acabar la intervenció musical, s'han realitzat dos parlaments. El primer a càrrec del Sr. Josep Canós, degà del Col·legi Oficial d'Enginyers Industrials de Catalunya.\nEl segon parlament ha estat a càrrec de la Dra. Neus Cónsul, directora de l'ETSEIB, que ha exposat el present de l'Escola amb els avenços aconseguits així com els que estan en curs. A les dues del migdia en punt, ha donat per tancat l'Acte d'Inauguració del curs Acadèmic 2018-2019 a l'Escola Tècnica Superior d'Enginyeria Industrial de Barcelona.


Continua la tensió a Ucraïna: Biden anuncia que enviarà «ben aviat» tropes a Europa de l'Est\nEl president dels Estats Units, Joe Biden, ha anunciat aquest divendres a vespre que enviarà tropes estatunidenques a Europa de l'Est davant el repunt de les tensions a la frontera amb Ucraïna de les darreres setmanes, que han fet témer l'esclat d'un conflicte armat al país.\n«Traslladaré ben aviat tropes estatunidenques als països de l'OTAN d'Europa de l'Est», ha dit Biden. Poc abans de l'anunci, el secretari de Defensa estatunidenc, Lloyd Austin, ha traslladat a Rússia la intenció de Washington d'evitar un conflicte i li ha oferit «un camí per a sortir de la crisi», que implica retirar a les seves pròpies tropes de la frontera amb Ucraïna.\n«No hi ha raó perquè aquesta situació hagi de convertir-se en conflicte», ha assenyalat Austin, que ha afegit que el president rus, Vladimir Putin, té ara a les seves mans la desescalada. «Pot ordenar a les seves tropes que es retirin. Pot triar el diàleg i la diplomàcia», ha dit.\nPer part seva, el president d'Ucraïna, Volodimir Zelenski, ha mantingut aquest divendres una trucada telefònica amb el seu homòleg francès, Emmanuel Macron, a qui li ha reiterat la seva intenció de recórrer a la diplomàcia com a eina perquè «disminueixi» l'escalada de tensions amb Rússia. Sigui com vulgui, tots els escenaris continuen oberts i la tensió no deixa de créixer.\nPer Cadufs a l'americana, fa 5 mesos\nVist el desastre que aquest home ha fet a Afganistan, me vé al cap aquella frase que diiu: "Lliberau-me Déu dels meus amics, perque dels meus enemics puc alliberar-me jo.\nNomés faltaria que ara l'Oncle Sam ens destrossàs Europa.