Linx roig - Viquipèdia, l'enciclopèdia lliure\n(S'ha redirigit des de: Linx vermell)\n310 g (pes al naixement)\nEspècie Lynx rufus\n4.1 Estructura social i territori\nHi ha hagut debat sobre si s'ha de catalogar aquesta espècie com Lynx rufus o Felis rufus com a part d'una qüestió més àmplia, referent a sí les quatre espècie de linx han de tenir el seu propi gènere o bé han d'estar dins d'un subgènere del gènere Felis. Actualment el gènere Lynx està acceptat, i el linx roig rep el nom científic de Lynx rufus dins de les fonts taxonòmiques modernes.\nJohnson et al. informen que els Lynx van compartir clade amb el gènere puma, el gat de Bengala (Prionailurus), i el gat domèstic (Felis), fa uns 7,15 milions d'anys, i que se'n van començar a diferenciar fa aproximadament uns 3,24 milions d'anys.\nEs creu que el linx roig evolucionà a partir del linx nòrdic, el qual va creuar cap a Nord-amèrica a través de Beríngia durant el Plistocè, fa uns 2,6 milions d'anys. La primera onada, que es va traslladar cap a la part meridional de Nord-amèrica, es va veure separada del nord pels glaciars. Aquesta població va evolucionar fins a esdevenir els moderns linx roigs fa uns 20.000 anys. Una segona onada va arribar d'Àsia i es va establir al nord, evolucionant cap a l'actual linx canadenc. De vegades té lloc la hibridació entre individus de linx roig e individus de linx canadenc (vegeu Felí híbrid).\nActualment hi ha dotze espècies reconegudes de linx roig:\nL. rufus rufus (Schreber), a l'est i Oest Mitjà dels Estats Units\nL. rufus gigas (Bangs), del nord de Nova York a Nova Escòcia i Nova Brunsvic\nL. rufus floridanus (Rafinesque), del sud-est dels Estats Units i l'interior de la vall del Mississipí, fins al sud de Missouri i el sud d'Illinois\nL. rufus superiorensis (Peterson & Downing), a l'oest dels Grans Llacs, inclòs el nord de Michigan, Wisconsin, el sud d'Ontàrio, i la major part de Minnesota\nL. rufus baileyi (Merriam), al sud-oest dels Estats Units i al nord-oest de Mèxic\nL. rufus californicus (Mearns), a Califòrnia, a l'oest de Sierra Nevada\nL. rufus escuinipae (J. A. Allen), al centre de Mèxic, amb una extensió al nord al llarg de la costa oest al sud de Sonora\nL. rufus fasciatus (Rafinesque), a Oregon, a Washington a l'oest de la serralada Cascades, al nord-oest de Califòrnia, i al sud-oest de la Colúmbia Britànica\nL. rufus oaxacensis (Goodwin), a l'Estat d'Oaxaca\nL. rufus pallescens (Merriam), al nord-oest dels Estats Units i el sud de la Colúmbia Britànica, Alberta i Saskatchewan\nL. rufus peninsularis (Thomas), a la Baixa Califòrnia\nL. rufus texensis (Mearns), a l'oest de Louisiana, Texas, el centre sud d'Oklahoma, i al sud de Tamaulipas, Nuevo León, i Coahuila\nLa divisió de les subespècies ha estat qüestionada, a causa de la manca de ruptures geogràfiques i poques diferències entre les subespècies proposades.\nUn linx roig a Tucson, Arizona.\nEl linx s'assembla a les altres espècies del gènere Lynx, encara que de mitjana és el més petit dels quatre. La coloració del seu pelatge és variable, encara que generalment va del marró clar al marró grisenc, i té ratlles negre pel cos i franges fosques a les potes davanteres i la cua. El patró de les seves taques actua com a camuflatge. Les orelles són puntegudes i de color negre amb petits flocs. En general, el llavis, la barbeta i les parts inferiors són de color blanc. El linx roigs de les regions desèrtiques del sud-oest tenen un pelatge més clar, mentre que els individus de les regions boscoses del nord el tenen més fosc. El gatets neixen amb el pelatge completament desenvolupat. A Florida s'han vist i capturat alguns individus melànics. Tot i que semblen negres, el seu pelatge segueix mostrant un patró amb taques.\nEl seu rostre sembla ample a causa dels collars de pells llargs que s'estenen per sota de les orelles. El pelatge és bastant llarg i dens, té un color de base grisa, groguenc o marró vermellós, al rostre, als costats del cos, i a l'esquena. El seu nas és de color rosat i els ulls són de color groc amb les pupilles negres. Les pupiles són cercles negres que de nit augmenten de mida per incrementar la captació de llum. Té un sentits de la vista i l'oide aguds, i un bon sentit de l'olfacte, és un excel·lent escalador, i neda quan cal, encara que normalment evita l'aigua.\nEl mascle adult té una longitud del cos que varia entre 71 i 100 centímetres (89 de mitjana), amb una cua gruixuda i relativament curta que fa entre 10 i 18 centímetres, i una alçada a les espatlles que varia entre 51 i 61 centímetres. Els mascles adults tenen un pes que varia entre entre 9,1 i 14 kg, mentre que el de les femelles varia entre 5,9 i 9,5. El linx roig més gran mesurat amb precisió va registrar un pes de 22,2 kg, encara que hi ha informes sense verificar que parlen de fins a 27 kg. Es tracta d'un animal musculos, que té les potes del darrere més llargues que les davanteres, el qual li dona un aire de balancejar-se quan camina. Els gatets neixen amb un pes entre 270 i 340 grams, que durant el primer any incrementa fins als 4,5 quilograms, i una longitud de cos d'uns 25 centímetres.\nEls individus tenen una mida més gran a la part septentrional de la seva àrea de distribució geogràfica i als hàbitats oberts. Un estudi morfològic comparatiu de la mida fet a l'est dels Estats Units trobà divergència entre mascles i femelles, suggerint una evolució diferent entre sexes.\nPetjades de linx roig al fang. Noteu que la petjada de la pota posterior (a dalt) cobreix parcialment la petjada de la pota davantera (al centre).\nLes petjades de linx roig mostren 4 dits sense marques d'urpes, a causa del fet que aquestes són retràctils. La mida de les petjades pot variar entre 2,5 i 7,6 centímetres, amb una mida mitjana de 4,6 centímetres (com la que es veu a la imatge de l'esquerra). Quan trota les petjades estan separades entre 20 i 46 centímetres. El linx roig pot fer grans avenços quan corre, sovint entre 1,2 i 2,4 metres.\nCom en la majoria de felins, la petjada de la pota posterior del linx roig generalment cau exactament sobre la petjada de la pot davantera (no apareix a la imatge). Les petjades del linx roig es distingeixen de les del gat salvatge o gat domèstic per la seva mida més gran, que és aproximadament de 13 cm² enfront dels 10 cm² de les dels altres dos.\nUn linx roig pels voltants d'una àrea urbana. Sembla que el territori de l'espècie no es veu limitat per les poblacions humanes, sempre que pugui trobar un hàbitat adequat.\nEl linx roig és un animal adaptable, que prefereix els boscos (caducifolis, de coníferes o mixtes), però que a diferència d'altres espècies del gènere Lynx no depèn exclusivament de viure als boscos densos. Pot viure des dels pantans humits de Florida a les terres desèrtiques de Texas o a zones de muntanyes escarpades. Pot viure prop de zones agrícoles, si hi ha sortints rocosos, aiguamolls o extensions de bosc, on el seu pelatge li serveix de camuflatge. La població de linx roig depèn principalment de la població de les seves preses. Altres factors importants alhora de triar un territori són la protecció del clima extremat, la disponibilitat de llocs de descans i caus, la cobertura vegatal densa per caçar i fugir, i la manca de pertorbacions.\nEl territori del linx roig no sembla estar limitat per les poblacions humanes, sempre que puguin trobar un hàbitat adequat, com poden ser les grans extensions de cultiu intensiu. Pot viure al limits urbans, on els desenvolupament humà intersecciona amb els hàbitats naturals.\nEl territori històric del linx roig comprenia des del sud del Canadà, passant per tots els Estats Units, fins a l'estat mexicà d'Oaxaca, i encara hi viu a gran part d'aquesta extensió. Els mapes territorials d'aquesta espècie mostren habitualment l'Oest Mitjà i parts del nord-est dels Estats Units, on es creu que ja no hi viu, com són el sud de Minnesota, l'est de Dakota del Sud i gran part de Missouri, principalment a causa dels canvis en els hàbitats provocats per l'agricultura moderna. Encara que es creu que ja no viu a l'oest de Nova York ni a Pennsilvània, recentment s'han registrat múltiples albirament confirmats de linx roig (inclosos espècimens morts), als comtats del centre i sud de l'estat de Nova York. A més, s'ha confirmat la seva presència al nord d'Indiana, i un exemplar fou mort recentment prop d'Albion, a Michigan. A principis de març del 2010, fou vist un linx roig (i posteriorment capturat per les autoritats) en un parking a Houston. L'agost i setembre de 2010, es van registrar altres casos a Pearland i Friendswood, suburbis de Houston.\nLa població del Canadà està limitada degut tant a la profunditat de la neu com a la presència del linx canadenc. El linx roig no tolera la neu profunda i roman en zones protegides quan es produeixen fortes tempestes, a causa de la manca dels grans peus encoixinats del linx canadenc, el qual li impedeix suportar eficaçment el seu pes sobre la neu. El linx roig no es troba en completa desavantatge a les zones on el seu territori coincideix amb el del linx canadenc. S'ha observat que a Nova Escòcia, l'agressiu linx roig ha desplaçat al linx canadenc, mentre que la tala de boscos de coníferes l'ha conduït a retirarse cap al nord, en benefici del linx roig. Al nord i centre de Mèxic, viu a matollars secs i boscos de pins i roures. El límit sud de la seva àrea de distribució geogràfica, es troba a part tropical del sud del país.\nEl linx roig és un animal crepuscular, que es manté actiu des de tres hores abans de la posta de sol i la mitjanit, i entre abans de l'albara i tres hores després de la sortida del sol. Cada nit es desplaça entre 3,2 i 11 quilòmetres. Aquest comportament pot variar segons l'estació de l'any, atès que esdevenen més diürns durant la tardor i l'hivern. Aquest acte és una adaptació a l'activitat de les seves preses, les quals estan més actives de dia durant els mesos més freds.\nEstructura social i territoriModifica\nUn linx roig al Calero Creek Trail, a San Jose, Califòrnia.\nLes activitats del linx roig estan restringides al seu ben definit territori, que pot variar de mida en funció del gènere i la distribució de preses. Com altres felins, marca el seu territori dipositan excrements, ruixant orina i fent marques amb les urpes sobre llocs visibles. Dins del seu territori el linx roig té nombrosos llocs on refugiar-se: generalment un cau principal i diversos refugis auxiliars a la part més exterior del seu territori, com poder ser troncs buits, piles de matolls o sota les roques. Els seus caus oloren fortament a l'animal.\nLa mida dels territoritoris del linx roig varien significativament. Un resum de recerca de la UICN suggereix que va dels 0,052 als 300 km². Un estudi a Kansas descobrí els mascles residents tenien un territori d'aproximadament 21 km², mentre que el de les femelles era de menys de la meitat. A més, es va observar que els linxs no residents tenien un territori més gran (aproximadament 57 km²) i no tan ben definit, i que els gatets tenien el territori més petit (uns 7,8 km²). La recerca ha demostrat que la dispersió des del territori natal és més pronunciada en els mascles.\nEls informes sobre la variació estacional de la mida dels territoris han estat ambigus. Un estudi descobrí una gran variació en la mida dels territoris dels mascles, variant dels 41 km² a l'estiu fins als 100 km² a l'hivern. Un altre descobrí que les femelles, en especial aquelles que estaven reproductivament actives, ampliaven el seu territori a l'hivern, però en canvi els mascles simplement canviaven de territori sense ampliar-lo, el qual estava d'acord amb altres estudis anterior. Altres investigacions a diversos estats americans van mostrar poca o cap variació estacional.\nCom la majoria de felins, el linx roig és principalment solitari, encara que els seus territoris sovint s'encavalquen. De manera estranya en un felí, els mascles són tolerants al solapament de territoris, mentre que les femelles rarament s'internen en altres territoris. A causa dels seus petits territoris, dues o més femelles poden conviure en el territori d'un mascle. Quan els territoris de diversos mascles s'encavalquen, sovint s'estableix una jerarquia que dona lloc a l'exclusió d'alguns nómades de les zones més favorables.\nD'acord amb estimacions molt diferents sobre la mida dels territoris, les xifres sobre la densitat de població són divergents, podent variar amb entre 1 i 38 linxs rojos cada 65 km² La mitjana estimada és d'un linx roig cada 10 km². S'ha observat una relació entre la densitat de població i l'índex d'individus de cada gènere. Un estudi va observar que una població densa a Califòrnia tenia un índex de 2,1 mascles per femella. En canvi, quan la densitat disminuïa, l'índex era de 0,86 mascles per femella. Un altre estudi va observar una ràtio similar, i suggeria que els mascles podrien ser més capaços de conviure amb una competencia creixent, i que això podria ajudar a limitar la reproducció fins que diversos factors en reduïssin la densitat.\nConills i llebres, juntament amb rosegadors, són les preses més habituals del linx roig.\nEl linx roig és capaç de resistir llargs períodes sense aliment, encara que menja molt quan les preses són abundants. Durant els períodes de mancança, sovint caça grans preses i a les que torna per alimentar-se més tard. El linx roig caça apropant-se a les preses, portant a terme emboscades amb persecucions curtes o llençant-se sobre la presa. Les seves preses preferides són mamífers que pesen entre 0,68 i 5,7 quilograms, i que varien segons la regió. A l'est dels Estats Units és el conill de Florida, mentre que al nord és la llebre americana. Quan aquestes dues espècies coexisteixen, com succeeix a Nova Anglaterra, són la seva principal font d'aliment. Al llunyà sud, els conills i les llebres són substituïts per rates cotoneres com a font principal d'aliment. El linx roig és un predador oportunista que, al contrari que el més especialitzat linx canadenc, varien fàcilment la seva selecció de preses. Les investigacions han demostrat que la diversificació en la dieta està relacionada amb una disminució de la població de la seva presa principal, de manera que l'abundància d'aquesta és el principal condicionant de tota la seva dieta.\nEl linx roig caça animals de diferents mides, adaptant la seva técnica de caça. Amb els animals petits, com rosegadors, esquirols, ocell, peixos e insectes, caça a zones conegudes per ser abundants en preses, esperant quiet i ajupit que les preses s'apropin. Aleshores salta sobre la presa, agafant-la amb les seves urpes retràctils esmolades. Per preses lleugerament més grans, com conills i llebres, espera amatgat fins que es troben a una distància entre 6,1 i 11 metres, abans de llençar-se a l'atac. Menys sovint s'alimenta d'animals més grans com són guineus, visons, mofetes, petits gossos i gats domèstics. El linx roig és considerat l'amenaça predatoria més gran que té la grua cridanera americana. Ocasionalment també cacen bestiar i aviram. Mentre que no es coneixen atacs sobre espècies grans com són els bous i els cavalls, si representen una amenaça pel petits rumiants com són ovelles i cabres. Segons el National Agricultural Statistics Service, el linx roig va matar 11.100 ovelles el 2004, el qual representa el 4,9% de totes les morts d'ovelles a mans de depredadors. No obstant això, un bon nombre d'atacs de linx roig sobre bestiar poden ser malinterpretats, atès que s'alimenta de carronya de bestiar mort per altres depredadors.\nSe sap que mata cérvols, especialment a l'hivern quan les petites preses són escasses o quan les poblacions de cérvol són més abundants. Un estudi fet als pantans de Florida va demostrar que la majoria de les seves preses (33 de 39) eren cérvols, malgrat superar en 8 vegades el pes del linx roig. Assetja als cérvols, sovint quan descansen, i salta ràpid sobre ells i els subjecta pel coll abans de mossegar-los la gola o la base del crani. En les rares ocasions en les quals un linx roig mata un cérvol, es menja les entranyes i tot seguit amaga el cadàver cobrint-lo de neu o fulles, tornant sovint més tard per acabar de menjar-se'l.\nLa presa base del linx roig s'encavalca amb la d'altres depredadors de mida mitjana d'un nínxol ecològic similar. A Maine, les investigacions han mostrat poques proves de relacions de competència entre el linx roig i el coiot o la guineu roja. Les distàncies de separació i el solapament de territoris sembla aleatori entre els animals observats simultàniament. No obstant això, altres estudis han observat que les poblacions de linx roig poden disminuir en zones amb poblacions elevades de coiots. Amb el linx canadenc, la competència interespecífica afecta els patrons de distribució. És probable que l'exclusió competitiva del linx roig, hagi impedit una expansió cap al sud del seu cosí, el linx canadenc.\nEl linx roig viu generalment entre 6 i 8 anys, amb alguns casos que poden arribar als 10 anys. Els casos coneguts de major longevitat són de 16 anys a la natura i 32 en captivitat.\nGeneralment comencen a aparellar-se durant el seu segon estiu, encara que les femelles poden començar el primer any de vida. La producció d'esperma comença cada any entre setembre i octubre. El mascle és fèrtil cap a l'estiu. Un mascle dominant viatja amb una femella i s'aparella amb ella diverses vegades des de l'hivern fins a principis de la primavera, fet que pot variar en funció de la localització, encara que generalment l'aparellament té lloc durant els mesos de febrer i març. Durant l'aparellament es produeix un festeig en el qual la parella pot dur a terme una sèrie de diferents comportaments, com poden ser el colpejar-se suaument, perseguir-se o fer-se emboscades. Altres mascles poden estar presents, però no s'involucren. Un cop el mascle reconeix que la femella és receptiva, la subjecta pel coll amb les urpes, un comportament típicament felí. Més tard, la femella es pot aparellar amb altres mascles, mentre que els mascles generalment s'aparellen amb diverses femelles. Durant el festeig, el normalment silenciós linx roig, pot deixar anar en veu alta crits, xiulets i altres sons. Investigacions fetes a Texas han suggerit que l'establiment d‘un territori és necessari per a la cria. Els animals estudiats que no tenien un territori establert, no van tenir cries identificades. La femella té un cicle estral de 44 díes, amb entre cinc i deu dies de zel. Els linxs rojos es mantenen reproductivament actius al llarg de tota la seva vida.\nLa femella cria sola als gatets, que poden ser entre 1 i 6 per ventrada, encara que generalment són de 2 a 4, i neixen l'abril o el maig, després d'un període de gestació que dura entre 60 i 70 dies. De vegades pot haver-hi una segona ventrada, que la femella dona a llum com a màxim al setembre. El naixement té lloc generalment en alguna mena d'espai tancat, que habitualment és una petita cova o un forat d'un tronc. Els joves obren els ulls el novè o desè dia, comencen a explorar els voltants a les quatre setmanes, i són deslletats als dos mesos. Entre el tercer i cinquè més comencen a viatjar amb la mare, i comencen a caçar pel seu compte cap a la fi del primer any. Poc després se separen de la mare. No obstant això, a Michigan, s'ha observat que romanen amb la mare fins a la següent primavera.\nCrani de linx roig\nEls linxs rojos adults tenen pocs depredadors més enllà de l'home, encara que poder morir a causa de conflictes interespecífics. Els pumes i els llops maten linxs rojos adults, un comportament observat repetidament al Parc Nacional de Yellowstone. Els coiots han mort també linxs adults, així com les seves cries. Els gatets poden ser capturats per diversos depredadors, com ara mussols, àguiles i guineus, així com per mascles adults de linx roig. Quan les preses no són abundants, és probable que pocs gatets arribin a adults.\nLes malalties, els accidents, els caçadors, els automòbils i la fam en són les principals causes de mort. Els joves mostren una elevada mortalitat poc després de deixar les seves mares, mentre encara perfeccionen les tècniques de caça. Un estudi fet sobre 15 linxs rojos mostrà taxes anuals de supervivència pels dos sexes, d'una mitjana de 0,62, en concordança amb una altra investigació que suggeria ràtios d'entre 0,56 i 0,67. També hi ha registres que parlen de canibalisme tenint lloc quan el nombre de preses és baix, encara que és molt poc freqüent i no té una influència significativa sobre la població.\nEl linx roig pot tenir paràsits externs, sobretot paparres i puces, i portar sovint els paràstis de les seves preses, especialment les de conills i esquirols. Els paràsits interns (endoparàsits) són especialment comuns en els linxs rojos. Un estudi mostrà que un índex mitjà d'infeccions del 52% corresponent al Toxoplasma gondii, encara que amb una gran variació regional. Un àcar en particular, Lynxacarus morlani, fins ara només s'ha trobat en el linx roig. Encara no està clar en quina mesura intervenen els paràsits i les malalties en la seva mortalitat, encara que podrien ser més determinants que la fam, els accidents i els depredadors.\nLa població de linx roig ha dismuit a l'Oest Mitjà, encara que en general és estable i gaudeix de salut.\nEl linx roig es troba dins l'Appendix II del CITES, el qual vol dir que no es considera amenaçada d'extinció, però que la seva caça i comerç s'han de controlar estretament. L'animal està sota legislació als tres països on viu i es troba en un bon nombre d'àrees protegides dels Estats Units, el seu principal territori. Les estimacions del U.S. Fish and Wildlife Service situaven entre 700.000 and 1.500.000 el 1988 el nombre de linx roigs als Estats Units, amb un increment del seu territori i la seva densitat de població, suggerint fins i tot un major nombre d'individus en posteriors anys. Per aquesta raó els Estats Units han demanat al CITES que elimini el linx roig de l'Appendix II. Les poblacions del Canadà i Mèxic es mantenen estables i saludables. La IUCN la cataloga com una espècie en «risc mínim», indicant que està relativament estesa i és abundant, encara que la informació del sud de Mèxic és pobre.\nL'espècie és considerada en perill a Ohio, Indiana i Nova Jersey. Fou eliminada de la llista d'espècie amenaçades a Illinois el 1999 i a Iowa el 2003. A Pennsilvània la captura i caça limitada torna a ser permessa de nou, després d'haver estat prohibida entre 1970 i 1999. També va patir una disminució de la població a Nova Jersey cap al final del segle xix, com a consequencia del desenvolupament del comerç i l'agricultura, el qual va provocar la framentació del seu hàbitat. Cap al 1972 rebé total protecció legal a l'estat, i el 1991 fou inclos dins de les espècies en perill a l'estat de Nova Jersey. L. rufus escuinipae, la subespècie de Mèxic, fou considerada en perill pel U.S. Fish and Wildlife Service fins al 2005.\nEl linx roig ha estat molt apreciat per la seva pell, i ha estat caçat i capturat per humans, tot i que la seva població s'ha mantingut elevada, fins i tot al sud dels Estats Units, on és caçat extensivament. Indirectament, els gatets són més vulnerables a la caça donada la seva dependència d'una femella adulta durant els primers mesos de vida. Els anys 1970 i 80 veieren un increment sense precedents del preu del pelatge de linx roig, que va provocar una major interés en la seva cacera, encara que des dels anys 90 els preus van caure significativament. La caça controlada encara es produeix, amb la meitat de la mortalitat d'algunes poblaciones atribuïda a aquesta causa. Com a resultat, l'índex de morts de linx roig és esbiaxat a l'hivern, quan la temporada de caça és oberta.\nA la mitologia nord-americana el linx roig sovint està agermanat a la figura del coiot com una dualitat. Els linx i el coiots estan associats amb la boira i el vent respectivament, dos elements que representen contraris al folklore amerindi. Aquesta història de base, amb moltes variaciones, es troba a les cultures natives de Nord-amèrica (amb paral·lelismes a Sud-amèrica), encara que divergeixen en la narració. Una versió, que apareix al folklore dels Nez percé, representa al linx i al coiot com a éssers contraposats. No obstant això, una altra versió els representa amb igualtat. Claude Lévi-Strauss sosté que el primer concepte, el dels bessons que representen contraris, és un tema inherent de les mitologies del Nou Món, encara que no són figures igualment equilibrades, i representen un dualitat oberta en lloc de la dualitat simètrica de les cultures del Vell Mon. La posterior idea, suggereix Lévi-Strauss, és el resultat d'un contacte regular entre els europeus i les cultures natives. A més, la versió trobada a la història dels Nez percé és d'una major complexitat, mentre que la versió d'igualtat sembla haver perdut el seu significat original.\nEn un conte dels shawnee, el linx roig és enganyat per un conill, el qual dona lloc a les seves taques. Després de capturar un conill en un arbre, el linx és convençut de fer un foc, per escampar les brases pel seu pelatge, deixant-lo socarrimat amb taques de color marró fosc. Els mohave creien que somiar habitualment amb éssers o objectes els donarien les seves característiques, com a poders sobrenaturals. Somiar en dues deïtats, el puma i el linx, creien que els atorgaria habilitats de caça superiors a les d'altres tribus. Els primers europeus que es van establir a Amèrica també van admirar aquest felí, tant per la seva ferocitat com per la seva gràcia.\n↑ Entrada «Lynx rufus» de la Paleobiology Database (en anglès).\n↑ Alroy, John. «Lynx rufus Schreber 1777 (bobcat)» (en anglès). Paleobiology Database. Dona Ana County, New Mexico: Macquarie University, 30-04-1990.\n↑ 3,0 3,1 Zielinski, William J; Kuceradate, Thomas E. American Marten, Fisher, Lynx, and Wolverine: Survey Methods for Their Detection. DIANE Publishing, 1998, p. 77–8. ISBN 0-7881-3628-3.\n↑ 4,0 4,1 4,2 Carron Meaney; Gary P. Beauvais. «Species Assessment for Canada lynx (Lynx Canadensis) in Wyoming» (PDF) (en anglès). United States Department of the Interior, Bureau of Land Management, setembre 2004. [Consulta: 25 juny 2007].\n↑ Johnson, W.E., Eizirik, E., Pecon-Slattery, J., Murphy, W.J., Antunes, A., Teeling, E. & O'Brien, S.J. «The Late Miocene radiation of modern Felidae: A genetic assessment.» (en anglès). Science, 311, 5757, 2006, pàg. 73–77. DOI: 10.1126/science.1122277. PMID: 16400146.\n↑ Mills, L. Scott. Conservation of Wildlife Populations: Demography, Genetics, and Management (en anglès). Blackwell Publishing, novembre 2006, p. 48. ISBN 1-4051-2146-7.\n↑ Wozencraft, W. C. Wilson, D. E.; Reeder, D. M. (editors). Mammal Species of the World (en anglès). 3a edició. Baltimore: Johns Hopkins University Press, 16 novembre 2005, p. 542. ISBN 9780801882210.\n↑ Wilson, Don E; Ruff, Sue. The Smithsonian Book of North American Mammals (en anglès). Smithsonian Institution Press, setembre 1999, p. 234–5. ISBN 1-56098-845-2.\n↑ 9,0 9,1 9,2 «Deletion of Bobcat (Lynx rufus) from Appendix II» (PDF) (en anglès). Thirteenth Meeting of the Conference of the Parties, Proposal 5. Convention on International Trade in Endangered Species of Wild Fauna and Flora, octubre 2004.\n↑ 10,0 10,1 Cahalane, Victor H. Meeting the Mammals (en anglès). Kessinger Publishing, 2005-03-01, p. 64. ISBN 1-4179-9522-X.\n↑ Ulmer, Jr., Fred A. «Melanism in the Felidae, with Special Reference to the Genus Lynx» (en anglès). Journal of Mammalogy, 22, 3, 1941, pàg. 285–288. DOI: 10.2307/1374954.\n↑ Sparano, Vin T. Complete Outdoors Encyclopedia (en anglès). St. Martin's Press, setembre 1998, p. 228. ISBN 0-312-19190-1.\n↑ 13,0 13,1 13,2 13,3 13,4 McDowell, Robert L. Endangered and Threatened Wildlife of New Jersey (en anglès). Rutgers University Press, abril 2003, p. 23–4, 27. ISBN 0-8135-3209-4.\n↑ 14,0 14,1 14,2 Fergus, Charles. Wildlife of Virginia and Maryland Washington D.C. (en anglès). Stackpole Books, 2003-08-01, p. 119. ISBN 0-8117-2821-8.\n↑ «Picture of a Bobcat» (en anglès). Pictures-of-cats.org. [Consulta: 21 febrer 2011].\n↑ 16,0 16,1 «Bobcat History» (en anglès). Uwsp.edu. [Consulta: 21 febrer 2011].\n↑ 17,0 17,1 17,2 17,3 17,4 17,5 17,6 17,7 17,8 Nowell, K.; Jackson «Wild Cats. Status Survey and Conservation Action Plan» (pdf) (en anglès). Gland, Suïssa: IUCN/SSC Cat Specialist Group., 1996.\n↑ Sikes, Robert S.; Michael L. Kennedy «Morphologic Variation of the Bobcat (Felis rufus) in the Eastern United States and Its Association with Selected Environmental Variables» (en anglès). American Midland Naturalist, 128, 2, 1992, pàg. 313–324. DOI: 10.2307/2426465.\n↑ «Bobcat» (en anglès). bcadventure.com. Interactive Broadcasting Corporation. [Consulta: 25 juny 2007].\n↑ Peterson, Roger Tory; Murie, Olaus Johan. A Field Guide to Animal Tracks (en anglès). Houghton Mifflin Field Guides, 1998-01-15, p. 115. ISBN 0-395-91094-3.\n↑ Brown, Tom. Tom Brown's Field Guide to Nature Observation and Tracking (en anglès). Berkley Trade, 1986. ISBN 978-0-425-09966-7.\n↑ 22,0 22,1 22,2 22,3 22,4 22,5 22,6 22,7 22,8 22,9 Whitaker, John O; Hamilton, W J. Mammals of the Eastern United States (en anglès). Cornell University Press, 1998, p. 493–6. ISBN 0-8014-3475-0.\n↑ «Bobcats: Living on the Urban Edge» (en anglès). National Park Service, U.S. Department of the Interior. [Consulta: 18 juny 2007].\n↑ Tobin, Dave «Elusive Bobcat Creeps into Region» (en anglès). Syracuse Post-Standard, 31-05-2007 [Consulta: 26 juny 2007].\n↑ «Bobcat killed near Albion» (en anglès). Jackson Citizen Patriot. MLive.com, 25-10-2008 [Consulta: 15 febrer 2009].\n↑ «Bobcat captured in Houston parking garage» (en anglès). Houston Chronicle. chron.com, 02-03-2010. [Consulta: 3 març 2010].\n↑ National Park Service. Yellowstone National Park. «Bobcat» (en anglès). [Consulta: 24 agost 2006].\n↑ 28,0 28,1 Kamler, JF; Gipson, PS «Home Range, Habitat Selection, and Survival of Bobcats, Lynx rufus, in a Prairie Ecosystem in Kansas» (en anglès). Canadian Field-Naturalist, 114, 3, Jul-September 2000, pàg. 388–94 [Consulta: 26 maig 2007].\n↑ 29,0 29,1 Janečka, JE; TL Blankenship; DH Hirth; ME Tewes; CW Kilpatrick; LI Grassman Jr «Kinship and social structure of Bobcats (Lynx rufus) inferred from microsatellite and radio-telemetry data» (en anglès). Journal of Zoology, 269, 4, agost 2006, pàg. 494–501. DOI: 10.1111/j.1469-7998.2006.00099.x.\n↑ 30,0 30,1 Lovallo, Matthew J.; Anderson, Eric M. «Bobcat (Lynx rufus) Home Range Size and Habitat Use in Northwest Wisconsin» (en anglès). American Midland Naturalist, 135, 2, abril 1996, pàg. 247–8. DOI: 10.2307/2426706.\n↑ Nielsen, Clayton K.; Alan Woolf «Spatial Organization of Bobcats (Lynx rufus) in Southern Illinois» (en anglès). The American Midland Naturalist, 146, 1, juliol 2001, pàg. 43–52. DOI: 10.1674/0003-0031(2001)146[0043:SOOBLR]2.0.CO;2 [Consulta: 27 maig 2007].\n↑ Chamberlain, Michael I.; Bruce D. Leopold, L. Mike Conner «Space use, movements and habitat selection of adult Bobcats (Lynx rufus) in Central Mississippi» (en anglès). The American Midland Naturalist, 149, 2, 2003, pàg. 395–405. DOI: 10.1674/0003-0031(2003)149[0395:SUMAHS]2.0.CO;2 [Consulta: 27 maig 2007].\n↑ 33,0 33,1 33,2 33,3 33,4 Feldhamer, George A; Thompson, Bruce C; Chapman, Joseph A. Wild Mammals of North America (en anglès). Johns Hopkins University Press, 2004, p. 769–70. ISBN 0-8018-7416-5.\n↑ Baker, Leslie A.; Robert J. Warrena; Duane R. Diefenbacha; William E. James; Michael J. Conroy «Prey Selection by Reintroduced Bobcats (Lynx rufus) on Cumberland Island, Georgia» (en anglès). The American Midland Naturalist, 145, 1, gener 2001, pàg. 80–93. DOI: 10.1674/0003-0031(2001)145[0080:PSBRBL]2.0.CO;2 [Consulta: 7 novembre 2008].\n↑ «Whooping Crane Flock Status» (en anglès). Whoopingcrane.com. [Consulta: 21 febrer 2011].\n↑ Sheep and Goats Death Loss (en anglès). National Agricultural Statistics Service, 6 maig 2005 [Consulta: 27 desembre 2007].\n↑ «A Comparison of Bobcat and Coyote Predation on Lambs in North-Coastal California» (en anglès). The Journal of Wildlife Management, 62, 2, abril 1998 [Consulta: 7 gener 2008]. «The proportion of Bobcat scats containing sheep consumed by Bobcats was small (4,2%) and occurrence did not peak in the lambing season, suggesting that sheep consumed by Bobcats were scavenged.»\n↑ Labisky, Ronald F.; Margaret C. Boulay «Behaviors of Bobcats Preying on White-tailed Deer in the Everglades» (en anglès). The American Midland Naturalist, 139, 2, abril 1998, pàg. 275–281. DOI: 10.1674/0003-0031(1998)139[0275:BOBPOW]2.0.CO;2 [Consulta: 26 maig 2007].\n↑ Major, J.T.; Sherburne «Interspecific relationships of Coyotes, Bobcats, and Red Foxes in western Maine» (en anglès). Journal of Wildlife Management, 51, 3, 1987, pàg. 606–616. DOI: 10.2307/3801278. JSTOR: 3801278 [Consulta: 28 juny 2007].\n↑ Litvaitis, J. A.; Harrison, D. J. «Bobcat-coyote niche relationships during a period of coyote population increase» (en anglès). Canadian Journal of Zoology, 67, 1989, pàg. 1180-1188.\n↑ 41,0 41,1 41,2 Fischer, William C., Miller, Melanie; Johnston, Cameron M., Smith, Jane K.. Fire Effects Information System (en anglès). DIANE Publishing, 1996-02-01, p. 83. ISBN 0-7881-4568-1.\n↑ 42,0 42,1 Nowak, Ronald M. Walker's Mammals of the World (en anglès). Johns Hopkins University Press, abril 1999, p. 809. ISBN 0-8018-5789-9.\n↑ Holly Akenson, James Akenson, Howard Quigley. «Winter Predation and Interactions of Wolves and Cougars on Panther Creek in Central Idaho» (en anglès). Wildlife: Wolves. Yellowstone National Park. [Consulta: 24 juny 2007].\n↑ Fedriani, J. M.; Fuller, T. K.; Sauvajot, R. M.; York, E. C. «Competition and intraguild predation among three sympatric carnivores» (en anglès). Oecologia, 125, 2000, pàg. 258-270.\n↑ Gipson, P. S.; Kamler, J. F. «Bobcat killed by coyote» (en anglès). Southwestern Naturalist, 4, 7, 2002, pàg. 511-514.\n↑ Knick, S. T. «Ecology of bobcats relative to exploitation and a prey decline in southeastern Idaho.» (en anglès). Wildlife Monographs, 108, 1990, pàg. 1-42.\n↑ Fuller, Todd K.; Stephen L. Berendzen, Thomas A. Decker, James E. Cardoza «Survival and Cause-Specific Mortality Rates of Adult Bobcats (Lynx rufus)». American Midland Naturalist, 134, 2, octubre 1995, pàg. 404. DOI: 10.2307/2426311 [Consulta: 26 maig 2007].\n↑ Kikuchi, Yoko; Chomel, Bruno B; Kasten, Rickie W; Martenson, Janice S; Swift, Pamela K; O'Brien, Stephen J «Seroprevalence of Toxoplasma gondii in American free-ranging or captive pumas (Felis concolor) and Bobcats (Lynx rufus)» (en anglès). Veterinary Parasitology, 120, 1–2, febrer 2004, pàg. 1–9. DOI: 10.1016/j.vetpar.2004.01.002. PMID: 15019138.\n↑ «Appendices I, II and III» (en anglès). Convention on International Trade in Endangered Species of Wild Fauna and Flora. [Consulta: 24 maig 2007].\n↑ Kelly, M., Caso, A. & Lopez Gonzalez, C.. Lynx rufus. UICN 2008. Llista Vermella d'espècies amenaçades de la UICN, edició 2008, consultada el 22 de març de 2009.\n↑ «Endangered and Threatened Wildlife and Plants; 12-Month Petition Finding and Proposed Rule To Delist the Mexican Bobcat (Lynx rufus escuinapae)» (en anglès). Fish and Wildlife Service, maig 2005. [Consulta: 27 juny 2007].\n↑ Grenfell Jr., William E. Bobcat Harvest Assessment 1995–96 (pdf) (en anglès). California Department of Fish and Game, novembre 1996.\n↑ «Lynx» es fa servir genèricament en descripcions mitològiques, encara que necessàriament implica el linx vemell arreu de gran part dels Estats Units\n↑ Pollock, Donald «Histoire de Lynx, Review» (en anglès). American Anthropologist, 95, 1, març 1993, pàg. 223. DOI: 10.1525/aa.1993.95.1.02a00800.\n↑ Yalman, Nur «Lévi-Strauss in Wonderland: Playing Chess with Unusual Cats: The Story of Lynx» (en anglès). American Ethnologist, 23, 4, novembre 1996, pàg. 902. DOI: 10.1525/ae.1996.23.4.02a00120.\n↑ «Florida Bobcat Bio Facts» (en anglès). Jacksonville Zoo and Gardens, 2005. [Consulta: 27 juny 2007].\n↑ Kroeber, A. L. «Preliminary Sketch of the Mohave Indians» (en anglès). American Anthropologist, 4, 2, abril-juny 1908, pàg. 279.\n↑ Temple, Kerry. «Wood Ghost» (en anglès). Notre Dame Magazine, Spring 1996. [Consulta: 25 juny 2007].\nHansen, Kevin. Bobcat: master of survival (en anglès). Oxford University Press, 2006. ISBN 0-19-518303-7.\nBurton, Maurice; Robert Burton. The international wildlife encyclopedia, Volume 1 (en anglès). Marshall Cavendish Corp, 1970, p. 253-257.\nSunquist, Melvin E; Fiona Sunquist. Wild cats of the world (en anglès). University of Chicago Press, 2002, p. 185-197. ISBN 0-226-77999-8.\nLynx rufus a Animal Diversity Web (anglès)\n«Bobcats» (en anglès). National Geographic.\nObtingut de «https://ca.wikipedia.org/w/index.php?title=Linx_roig&oldid=28598239»\nDarrera modificació: 14 nov 2021 a les 10:06


Igualtat llança nova programació i es reforça amb una nova tècnica per a la lluita contra la violència masclista i impulsar la visibilitat de les dones - Ajuntament de Vila-real\nIgualtat llança nova programació i es reforça amb una nova tècnica per a la lluita contra la violència masclista i impulsar la visibilitat de les dones\nLa Regidoria d'Igualtat afronta la recta final de 2018 amb més força per a seguir donant suport a la dona i visibilitat al paper que exerceix en la societat, sense oblidar la lluita contra la violència de gènere i el treball de la mà de la societat civil per a construir un món més igualitari i respectuós. Per a açò, l'àrea que dirigeix Rosario Royo compta ja amb una nova agent d'Igualtat i llança la programació de l'últim trimestre de l'any, amb activitats, eixides i noves campanyes de prevenció de la violència masclista en els centres educatius.\n"Tenim uns objectius molt ambiciosos, als quals no renunciarem", ha assenyalat Royo en la presentació de les activitats, organitzades de la mà de la societat civil, amb el Grup de Dones de Vila-real i l'Associació Andrea Carballo. "Seguirem treballant també amb la Fundació Isonomia i oferint tallers per a empoderar les dones, com els d'Intel·ligència emocional, Dansa oriental conscient, Sòl pèlvic i hipopressius", agrega Royo, que anima les vila-realenques a inscriure's.\nEn l'àmbit de la prevenció de la violència masclista, torna a les aules dels centres de secundària la campanya Bésame 2.0., que també arribarà als alumnes de sisé de primària dels col·legis Escultor Ortells i Pasqual Nácher. A aquestes campanyes se sumarà la commemoració del Dia Internacional de la Lluita contra la Violència cap a les Dones, amb un acte a l'Auditori Municipal previst per al 18 de novembre.\nEl Dia per la Pau, el 21 de setembre, amb un concert a la Casa dels Mundina; o el Dia de la Salut de les Dones, amb una excursió a un balneari per a la qual s'obrin 100 places, són unes altres de les jornades commemoratives de la programació. A més, el 20 d'octubre hi haurà una xarrada sobre lactància materna a càrrec de Mesquellet. "Com podran comprovar els veïns, és una programació centrada en el compliment dels nostres objectius, però summament acurada amb els recursos disponibles", assenyala Royo.\nCom a novetat, els cursos seran semestrals i la preinscripció es podrà formalitzar del 24 al 30 de setembre a l'Ajuntament o des de casa, a través de la seu electrònica. El 2 d'octubre es publicaran les llistes i els dies 3, 4 i 5 d'octubre es podrà fer el pagament per a formalitzar la matrícula a la Casa dels Mundina. "Es faran inscripcions fins a completar places i, si es considera que cal duplicar algun grup per l'alta demanda, també s'intentarà", assegura la regidora.\nRoyo s'ha referit també al reforç de personal en el departament. "Des de l'1 de setembre comptem amb l'ajuda d'una nova agent d'Igualtat que s'ha incorporat a la Regidoria, gràcies a l'ajuda de la Generalitat, i que durant els pròxims tres anys ens ajudarà a portar endavant tot aquest projecte i a oferir un millor servei", assenyala. "Fins ara només teníem una tècnica; ara, millorarem l'atenció", conclou.\nProgramació d'Igualtat setembre-desembre 2018


Camus, Albert - Llibres.cat | Llibreria online en català | La Impossible Llibreters Barcelona\nAutor: Camus, albert Editorial: raig verd Data d'edició: 01/09/2021 Disponibilitat immediata\n«Mamá se ha muerto hoy. O puede que ayer, no lo sé.» Publicada originalmente en 1942, El extranjero es la primera novela de Albert Camus y una de sus obras más emblemáticas. Ahora... 9788439737933 Camus, albert MONDADORI ESPAÑA viernes, 1 de enero de 2021\nAutor: Camus, albert Editorial: MONDADORI ESPAÑA Data d'edició: 01/01/2021 Disponibilitat immediata\nLos artículos de Combat (1944-1947) Los textos que dieron a conocer al premio Nobel Albert Camus y le hicieron emerger como un líder moral e intelectual. «En esta noche sin igual concluyen cuatro años de una guerra... 9788418006739 Camus, albert debate viernes, 1 de enero de 2021\nAutor: Camus, albert Editorial: debate Data d'edició: 01/01/2021 Sota comanda 3/5 dies lab.\nEn aquest recull d'assaigs, Camus recupera el mite clàssic de Sísif per representar un heroi absurd, tant per les seves passions com pel seu turment, sotmès a un treball inútil i s... 9788417423797 Camus, albert Columna CAT martes, 1 de septiembre de 2020\nAutor: Camus, albert Editorial: Columna CAT Data d'edició: 01/09/2020 Sota comanda 3/5 dies lab.\nLa ciutat d'Orà, encara sota administració francesa, és assotada per una estranya malaltia que de seguida esdevé una veritable d'epidèmia. Als habitants, els costa d'acceptar-ho, p... 9788417423742 Camus, albert LABUTXACA miércoles, 1 de abril de 2020\nAutor: Camus, albert Editorial: LABUTXACA Data d'edició: 01/04/2020 Disponibilitat immediata\nAutor: Ferrandez, jacques/camus, albert Editorial: ALIANZA EDITORIAL Data d'edició: 01/05/2019 Sota comanda 3/5 dies lab.\nCartes d'un amic alemany\n9788417153830 Camus, albert lleonard muntaner editor martes, 9 de abril de 2019\nAutor: Camus, albert Editorial: lleonard muntaner editor Data d'edició: 09/04/2019 Disponibilitat immediata\nPosfacio de José María Ridao El «hombre» del título es tal vez el padre del niño Jacques Cormery, protagonista de esta obra. Pero poco se sabe de este padre emigrante, muerto en el frente de la Primera Guerra ... 9788490666586 Camus, albert Tusquets Editores S.A. viernes, 1 de marzo de 2019\nAutor: Camus, albert Editorial: Tusquets Editores S.A. Data d'edició: 01/03/2019 Sota comanda 3/5 dies lab.\n9788494994203 Camus, albert/char, rené VARIS viernes, 1 de marzo de 2019\nAutor: Camus, albert/char, rené Editorial: VARIS Data d'edició: 01/03/2019 Disponibilitat immediata\n9788494246616 Camus, albert la linterna sorda jueves, 5 de junio de 2014\nAutor: Camus, albert Editorial: la linterna sorda Data d'edició: 05/06/2014 Sota comanda 3/5 dies lab.\n9788493827373 Camus, albert la linterna sorda jueves, 5 de junio de 2014\nAssaig sobre l'absurd En aquest recull d'assaigs, Camus recupera el mite clàssic de Sísif per representar un heroi absurd, tant per les seves passions com pel seu turment, sotmès a un treball inútil i s... 9788429773156 Camus, albert Edicions 62 martes, 27 de mayo de 2014\nAutor: Camus, albert Editorial: Edicions 62 Data d'edició: 27/05/2014 Disponibilitat immediata\n9789505150441 Camus, albert DE LA FLOR EDICIONES martes, 20 de mayo de 2014\nAutor: Camus, albert Editorial: DE LA FLOR EDICIONES Data d'edició: 20/05/2014 Sota comanda 3/5 dies lab.\n9788415880493 Camus, albert PLATAFORMA EDITORIAL martes, 3 de diciembre de 2013\nAutor: Camus, albert Editorial: PLATAFORMA EDITORIAL Data d'edició: 03/12/2013 Sota comanda 3/5 dies lab.\nLa aparición casi simultánea, en 1942, de El mito de Sísifo y ?El extranjero reveló al público el talento literario, la sensibilidad ética y la capacidad de reflexión teórica de Al... 9788420609270 Camus, albert ALIANZA EDITORIAL lunes, 1 de octubre de 2012\nAutor: Camus, albert Editorial: ALIANZA EDITORIAL Data d'edició: 01/10/2012 Sota comanda 3/5 dies lab.\n9788420669793 Camus, albert ALIANZA EDITORIAL miércoles, 4 de abril de 2012\nAutor: Camus, albert Editorial: ALIANZA EDITORIAL Data d'edició: 04/04/2012 Sota comanda 3/5 dies lab.\n9788420669786 Camus, albert ALIANZA EDITORIAL miércoles, 4 de abril de 2012\nL'estrany és l'home indiferent, que viu al marge de la vida, deixant- se portar. La rutina es perpetua maquinalment de dilluns a dissabte. Fins que torna a ser diumenge i aleshore... 9788499301488 Camus, albert labutxaca jueves, 1 de julio de 2010\nAutor: Camus, albert Editorial: labutxaca Data d'edició: 01/07/2010 Sota comanda 3/5 dies lab.\nEstuche camus (el extrangero/ calígula/ el mito de...\nEl presente estuche ofrece una selección de las que posiblemente sean sus obras más significativas en cada uno de los géneros que frecuentó. EL EXTRANJERO es novela de referencia... 9788420693828 Camus, albert ALIANZA EDITORIAL lunes, 1 de marzo de 2010\nAutor: Camus, albert Editorial: ALIANZA EDITORIAL Data d'edició: 01/03/2010 Sota comanda 3/5 dies lab.\nDe la filosofia a la pornografia, Calígula ha estat present en tota mena de manifestacions de la cultura occidental, ens ha acompanyat com un dels principals representants de l’arb... 9788484376828 Camus, albert PROA EDICIONS miércoles, 4 de marzo de 2009\nAutor: Camus, albert Editorial: PROA EDICIONS Data d'edició: 04/03/2009 Sota comanda 3/5 dies lab.\n9788435034654 Camus, albert EDHASA sábado, 18 de noviembre de 2006\nAutor: Camus, albert Editorial: EDHASA Data d'edició: 18/11/2006 No disponible\n9782070360642 Camus, albert GALLIMARD martes, 4 de octubre de 2005\nAutor: Camus, albert Editorial: GALLIMARD Data d'edició: 04/10/2005 Sota comanda 3/5 dies lab.\n9782070388721 Camus, albert GALLIMARD martes, 4 de octubre de 2005\nLa peste (gl) (bolsillo)\nAutor: Camus, albert Editorial: EDHASA Data d'edició: 01/02/2002 Sota comanda 3/5 dies lab.\nUn capvespre plujós, mentre camina per la vora del Sena a París, Clamence veu una dona dreta sobre el Pont des Arts, i poc després, en girar-se d'esquena, sent un "xap" sord sobre ... 9788475968575 Camus, albert EMPURIES EDITORIAL lunes, 14 de enero de 2002\nAutor: Camus, albert Editorial: EMPURIES EDITORIAL Data d'edició: 14/01/2002 Sota comanda 3/5 dies lab.\nL'estrany és l'home indiferent, que viu al marge de la vida, deixant-se portar. La rutina es perpetua maquinalment de dilluns a dissabte. Fins que torna a ser diumenge… i aleshores... 9788484371212 Camus, albert PROA EDICIONS lunes, 5 de febrero de 2001\nAutor: Camus, albert Editorial: PROA EDICIONS Data d'edició: 05/02/2001 Sota comanda 3/5 dies lab.\n9788477397076 Camus, albert COLUMNA EDITORIAL jueves, 1 de enero de 1998\nAutor: Camus, albert Editorial: COLUMNA EDITORIAL Data d'edició: 01/01/1998 Sota comanda 3/5 dies lab.\n9788429740943 Camus, albert Edicions 62 jueves, 1 de enero de 1998\nAutor: Camus, albert Editorial: Edicions 62 Data d'edició: 01/01/1998 Sota comanda 3/5 dies lab.\n9782070360420 Camus, albert GALLIMARD jueves, 1 de enero de 1998\nAutor: Camus, albert Editorial: GALLIMARD Data d'edició: 01/01/1998 Sota comanda 3/5 dies lab.


Birraseny - I Festival de Cervesa Artesana d'Arbúcies | Arbúcies Turisme - Visita la Vall d'Arbúcies\nBirraseny - I Festival de Cervesa Artesana d'Arbúcies\nI Festival de Birra Artesana d’Arbúcies\n7 de setembre a la plaça de la Vila\n10:30 h - Marxa Popular per les contrades d’Arbúcies (6km)\nSortida i arribada a la plaça de la Vila on s’iniciarà el festival Birraseny. A l'arribar, tots els participants majors de 18 anys rebran el got oficial del festival i un maridatge de formatges amb una cervesa de la fira. Els menors de 18 anys i tothom qui ho vulgui en comptes de la cervesa pot triar un refresc.\nInscripcions el mateix dia de la marxa de 10 a 10:30 h a la plaça de la Vila\n12 h - Inici del Festival amb l’actuació musical de Con Deskaro “Música per tots els públics, cançons pròpies, molts estils i molta alegria”\n12 - 14 h - Beermut\nMaridatge de cerveses amb formatges. Tastet de 4 cerveses dels diferents cervesers del festival amb un plat de formatges d’Arbúcies\n15 - 18 h - Happy hour amb cerveses a preus reduïts\n17 h - Jocs per la mainada\n18 h - Actuació musical de Marta Frigola “autodidacta, toca la guitarra i canta versions i temes originals en format acústic. Influenciada per artistes com Patti Smith, Bob Dylan o Nina Simone, entre d'altres”\n20 h - Actuació musical de Koalanú “Entre el reggae i el rock progressiu hem trobat la forma de ser. Koalanú”\n22:30 h - Actuació musical The Blackiss “Versions Rock/Pop/Rumba. Pels amants de la bona música o pels que volen gaudir d’una nit ballant sense parar”\n"Foodtruck" El petit Isard - hi serà present durant tota la jornada\nTots els actes són gratuïts menys la marxa popular (5 euros i gratuït pels menors de 12 anys) i el Beermut (8 euros)\nOrganitza: Associació cervesera Tritó del Montseny


Tortosa potenciarà el seu call amb visites teatralitzades gratuïtes\ncall jueu, portal dels jueus, Tortosa\nPortal dels jueus de Tortosa.\nEs faran els dissabtes del 22 d'agost i al 12 de setembre\nActualitzada 21/08/2020 a les 09:43\nTortosa potenciarà el seu call amb visites teatralitzades gratuïtes que descobriran les vivències de la comunitat sefardita que residia a la ciutat des d'almenys, el segle VI.\nEntre aquest dissabte 22 d'agost i el 12 de setembre, «Blanca, la mongeta de Tortosa», encarnada per l'actriu Pili Cugat, mostrarà els secrets del Call Vell amb acompanyament de música sefardita, segons informa l'Ajuntament de Tortosa.\nAixí, durant aquests quatre dissabtes, la visita s'iniciarà a les 19:30 hores a la plaça Menahem Ben Saruq, recorrerà la jueria i finalitzarà a la Torre del Célio a través de l'accés pels Jardins del Príncep.\nUna làpida escrita en grec, llatí i hebreu a la sepultura de Meliosa, una jove jueva, mostra que aquesta comunitat ja vivia a Tortosa des del segle VI.\nL'origen documentat del Call Vell es remunta a 1148, quan el comte Ramon Berenguer IV va donar les antigues drassanes àrabs als sefardites per a la construcció de 60 habitatges, l'origen del Call Vell.\nA inicis del segle XIII, es va construir el Call Nou, que ha conservat gairebé intacta l'estructura dels seus carrers, amb restes d'una sinagoga, una carnisseria o un forn de pa, a més de diversos topònims.\nL'espectacle és gratuït, però les places són limitades i cal reservar-les al telèfon 698.080 050.\nComenta el contingut : Tortosa potenciarà el seu call amb visites teatralitzades gratuïtes


Art. Nr.: 7633\n100x87 cm (54,90 €)\n110x95 cm (59,90 €)\n120x104 cm (69,90 €)\n130x113 cm (79,90 €)


UNA HISTORIA DE LA LECTURA. MANGUEL, ALBERTO. 9788413627465 Librería COMPAS Universidad


Diari de la guerra i Barcelona viscuda, Manuel Reventós Bordoy, 2021 / Què han dit dels nostres llibres? / Els Llibres de L'Avenç / Inici - L'Avenç\nDiari de la guerra i Barcelona viscuda, Manuel Reventós Bordoy, 2021\nJordi Amat, La Vanguardia: "La publicació de dos inèdits de Reventós s'hauria de celebrar com una Champions de la història cultural catalana"\nIgnasi Aragay, Ara: "En aquests temps actuals també d’extrems, tant de bo el fantasma de Reventós, un català lliure, equilibrat i independent, pacífic, culte i compromès amb el país, encara habités entre nosaltres."\nJosep Asensio, Núvol: "A part de la potència descriptiva, que fa la lectura plaent i agraïda, la publicació d’aquests papers és una troballa de primer ordre. Per saber com pensava la burgesia enmig de la guerra, per mapejar-ne les relacions familiars i d’amistat, per treure aprenentatges de les febleses estratègiques de les classes dirigents del país i per fer-se una idea del nivell de cultura que es va esfondrar el 39."\nMiquel Berga, El Punt Avui: "Un llibre necessari per als qui no desisteixin d’intentar desfer alguns dels nusos incrustats en el fil de la nostra història."\nVíctor Fernández, La Razón: "Nos han contado la Guerra Civil de muchas maneras, con algunas luces y sus muchas sombras. Sin embargo, siempre será mucho más interesante que aquella tragedia nos la cuenten aquellos que la vivieron en primera persona. Desde su fallecimiento en 1942 ha quedado oculto un diario muy iluminador sobre ese episodio histórico."\nMarc Giró, Més 324: “Tots els catalans haurien de llegir el ‘Diari de la guerra” de Manuel Reventós."\nJoaquim Nadal, L'Avenç: "Un testimoni excepcional, fresc, espontani, escrit a raig i en calent. Un text potent, analític o furiós, carregat d’adjectius sobre fets i personatges la majoria dels quals no se salven. Transmet indignació, ira, por, impotència, ràbia, amargor, tristesa, escepticisme, pessimisme."\nJosep Playà, La Vanguardia: "[Tots dos textos] reflecteixen el trauma de la Guerra Civil i la frustració d'una brillant generació de professionals que van veure estrincats els seus ideals."\nJoan Safont, El Nacional: "El text és escrit a cremadent dels esdeveniments i sense les revisions i censures que una edició posterior hauria comportant. Això fa que el dietarista no eviti judicis severs sobre un conflicte que havia fet desaparèixer el seu món i havia comportat l'esclat d'una revolució social i una violència que havia multiplicat "les formes més vils de l'enveja, la crueltat i la niciesa", que un liberal com ell només podia detestar."\nEugeni Xammar, Seixanta anys d'anar pel món: "Catalunya ignora avui, i continuarà ignorant, que Manuel Reventós fou sense cap mena de dubte el català més brillant de la seva generació"\nJosep Playà Maset, La Vanguardia , 18 de març 2021.\nIgnasi Aragay, diari Ara , 23 de març 2021.\nJoan Safont Plumed, el Nacional , 24 de març 2021.\nVíctor Fernández, La Razón , 4 d'abril de 2021.\nJosep Asensio, Núvol , 21 d'abril de 2021.\nJoaquim Nadal i Farreras, L'Avenç , maig 2021.\nLaia Reventós Rovira, Política&prosa , 1 de maig de 2021.\nMiquel Berga, El PuntAvui , 2 de maig de 2021.\nJordi Amat, La Vanguardia , 8 de maig de 2021.\nCarles Geli, El País , 26 de juny 2021.\nAndreu Missé, Alternativas Económicas , juliol de 2021.\nPep Martí, Nació digital , 11 de juliol de 2021.\nCarles Duarte i Montserrat, Diari de Girona , 22 d'agost 2021.\nJosep Maria Carbonell, Catalunya Plural , 28 d'octubre 2021.\nEntrevista de Xavier Graset a Josep M. Muñoz i Laia Reventós, Més 324 (TV3), 8 d'abril de 2021.


× Meat -Masala, Gewürzmischung, Shan, 100g 1 × 1,29 €1,49 € pro 100 g\nAashirvaad Atta, Vollkornmischung, Chapati-Mehl, 5 Kg ( EXPORT QUALITY PACK ) 9,99 € 8,99 €*2€ pro 1 Kg 5kg inkl. ges. MwSt:5% und zzgl. Versandkosten\nPriya, Paneer Kadai, Rahmkäse, Fertiggericht, Ready to Eat, 300g 2,99 €*1,00 pro 100g 300g inkl. ges. MwSt:5% und zzgl. Versandkosten


Crónica Archivos - En Albinegro\nCrónicas del Altético Malagueño vs C.D. Castellón\npor En Albinegro | Jun 13, 2016 | Crónica, La Jornada\nCrónicas del Altético Malagueño vs C.D. Castellón Crónicas del Altético Malagueño vs C.D. Castellón. Crónicas de la clasificación del C.D. Castellón frente al Atl. Malagueño y entrevistas tras el partido. El Castellón resiste en La Rosaleda y jugará la eliminatoria...\nCrónicas del C.D. Castellón vs Atlético Malagueño\npor En Albinegro | Jun 6, 2016 | Crónica, La Jornada\nCronicas del C.D. Castellón vs Atlético Malagueño El Castellón se impone en la ida al Atlético Malagueño (2-1) (+info Diario Mediterráneo) El Castellón toma ventaja ante el Atlético Malagueño (+info GolsMedia) Ebwelle golpea primero (+info Diario El Mundo) El...\nCrónicas del SCR Peña Deportiva vs C.D. Castellón\npor En Albinegro | May 29, 2016 | Crónica, La Jornada\nCrónicas del SCR Peña Deportiva vs C.D. Castellón Crónicas de la victoria albinegra en casa del SCR Peña Deportiva que le da el paso a la segunda eliminatoria en la fase de ascenso a 2ª División “B”. Fabiani otorgó la victoria al Castellón en Santa...


El Consell d'Administració de l'Institut Català de la Salut se sotmet a la voluntat del conseller i inicia l'esmicolament de l'empresa pública\nCCOO ahir va votar novament en contra de la creació d’un consorci sanitari a Lleida, que inicia el procés de fragmentació de l’Institut Català de la Salut (ICS). Aquesta vegada la votació es va produir al Consell d’Administració de l’ICS.\nEl Govern va encarregar al Servei Català de la Salut unificar en un únic ens de gestió tots els serveis sanitaris públics de Lleida, incorporant a aquest ens l’Institut de Recerca Biomèdica, que té participació majoritària de l’ICS. En l’actualitat dues empreses, l’ICS i Gestió de Serveis Sanitaris (GSS), gestionen la sanitat pública lleidatana. La decisió del Servei Català de la Salut, acceptada submisament pel Consell d’Administració de l’ICS, suprimeix GSS i incorpora al nou consorci a l'SCS, a l’Institut de Recerca Biomèdica i a la Universitat de Lleida, que no són prestadors de serveis sanitaris. La Universitat de Lleida no estava previst a l’Acord de Govern que s’incorporés al nou ens de gestió.\nD’aquesta manera, el Govern, després de crear diverses empreses públiques, instituts i entitats per fer funcions diverses, que al seu torn creen d’altres, fa que tots aquests ens diversos formin un consorci; un embolic que no té cap justificació i que només serveix per crear nous ens amb els corresponents consells d’administració i òrgans de direcció, que fan més gran i ineficient l’estructura administrativa del país.\nEn aquest sentit, cal destacar que el Govern va encarregar unificar en un sol ens públic de gestió els centres sanitaris públics de Lleida. Doncs bé, de totes les entitats que formaran el Consorci, l’única que per la seva naturalesa es dedica a la gestió sanitària és l’ICS, la qual cosa justifica la postura de CCOO: ¿qui millor per gestionar de manera unificada la sanitat pública a Lleida que l’empresa pública que ja en gestiona la major part i ho fa amb uns bons resultats de salut i d’eficiència econòmica?\nA més, en els estatuts del nou consorci, malgrat que al Parlament es va dir que seria un ens totalment públic, es preveu la possibilitat que s’incorporin entitats privades.\nBarcelona, 3 d’octubre de 2014


“Les cases catalogades és poden reformar i tenen beneficis i bonificacions” – LA VEU D'ALGEMESÍ\n“Les cases catalogades és poden reformar i tenen beneficis i bonificacions”\nHome/Actualitat/“Les cases catalogades és poden reformar i tenen beneficis i bonificacions”\nImma Ferrís, tècnic d’Urbanisme de l’ajuntament d’Algemesí:\nLVA.- A Algemesí hi ha 175 cases catalogades i molt desconeixement sobre quines accions es poden dur a terme sobre elles. Com en qualsevol altra vivenda, és obligació del propietari el seu manteniment i conservació, estant permeses les obres i reformes. A més, la inclusió en el Catàleg de Béns i Espais Protegits també comporta beneficis i bonificacions. Imma Ferrís, tècnic d’Urbanisme del nostre Consistori, aclareix en la següent entrevista tots els dubtes sobre este tema i anuncia el llançament d’una línia de subvencions per a reparacions i restauració per part de l’ajuntament.\n– Qué vol dir que una casa està catalogada?\nUna casa catalogada és aquella que està inclosa al Catàleg de Béns i Espais Protegits del municipi (CBEP). Es tracta d’un document que forma part del Pla General d’Ordenació Urbana. En ell s’identifiquen aquells elements del municipi que tenen un valor especial, siga en l’àmbit cultural, paisatgístic, arquitectònic, arqueològic o etnològic, i que mereixen protecció per mantindre la seua integritat i conservació. Els ajuntaments estan obligats a protegir i donar a conéixer els valors del patrimoni cultural existent en el seu àmbit territorial i adoptar les mesures necessàries per a evitar la seua deterioració, pèrdua o destrucció. A més, tenen el deure de fomentar la seua conservació i posada en valor.\n– Quina és la normativa d’aplicació per als edificis catalogats?\nEn matèria urbanística la normativa vigent en la Comunitat Valenciana és la Llei d’ordenació del territori, urbanisme i paisatge (Decret Legislatiu 1/2021) i en matèria de patrimoni històric, monumental, arquitectònic i arqueològic la Llei 4 / 1998 del Patrimoni Cultural Valencià. En esta llei es donen les directrius per a l’elaboració dels catàlegs i s’estableix l’obligació dels ajuntaments d’elaborar i aprovar els seus corresponents CBEP de conformitat amb el que esta llei estableix.\nDins dels CBEP s’inclouen els diferents elements i es diferencien en funció del seu valor patrimonial i grau de rellevància. Així, respecte a edificacions, per una banda estan els elements que formen part de l’Inventari General del Patrimoni Cultural de la Comunitat Valenciana que posseeixen valors històrics, artístics, arquitectònics o arqueològics en grau rellevant dins de l’àmbit comarcal (els denominats béns declarats d’interés cultural o BIC’s i els béns de rellevància local o BRL’s) i, en l’àmbit local, tenim els Elements Arquitectònics, que és on es troben les nostres cases catalogades. El nostre municipi compta amb 175 cases incloses al catàleg.\nAleshores, la normativa d’aplicació per a les “cases catalogades” es troba continguda en el CBEP. El catàleg conté unes normes urbanístiques, uns plànols on, de manera gràfica, es delimiten i assenyalen tots els elements que el componen i unes fitxes individualitzades de cada immoble inclòs al catàleg.\nPer altra banda, en el catàleg hi han delimitades unes àrees en les quals la normativa, encara que permet la substitució dels immobles no catalogats, establix unes normes d’edificació amb l’objectiu de procurar el manteniment del caràcter arquitectònic i ambiental del nucli tradicional. Tota esta informació es pot consultar en la web municipal, en el Portal de Transparència, dins de l’apartat de Planejament i gestió urbanística.\n– Es poden fer reformes a una casa catalogada?\nPer descomptat, les cases catalogades es poden reformar sempre respectant aquells elements que estiguen protegits. Com hem dit abans, cada immoble té la seua fitxa individual on es descriu la casa, els elements definitoris de la seua configuració, i es fa una anàlisi dels elements propis i impropis que presenta.\nEn general es poden fer totes aquelles obres necessàries per a restablir les condicions d’habitabilitat i adequació a les necessitats actuals. El que cal respectar és la disposició volumètrica del cos d’edificació principal, la tipologia i els materials de cobertura, la composició de les façanes i la disposició de buits i volades.\nRespecte a l’ús de materials, acabats i cromatismes, en cas de ser necessària la seua substitució, cal anar als materials i colors que es fixen en la normativa. En el cas d’existència d’elements impropis en la façana, com poden ser rètols, tendals o alicatats ceràmics no tradicionals, han de ser retirats o substituïts en el moment en què es faça una intervenció en la façana de l’immoble.\n– Quins beneficis o bonificacions tenen les cases catalogades?\nLes ordenances fiscals d’aplicació a la realització d’obres establixen unes bonificacions d’aplicació per als immobles catalogats. Així, quan se sol·licita una llicència d’obres d’intervenció en un immoble catalogat, s’aplica una bonificació del 95% de la taxa, i pel que fa a l’impost de construcció (ICIO) s’aplica una bonificació del 95% respecte de la part de les obres que contribuïsca a la conservació, recuperació i rehabilitació de l’immoble. També es bonifica el 95 % de la taxa per l’ocupació de la via pública necessària per a la realització d’estes obres.\nPer altra banda, l’ajuntament acaba de llançar una línia de subvencions per a manteniment i reparació de façanes i cobertes d’edificis catalogats. Les bases s’han aprovat el 4/2/2022 per la Junta de Govern Local i es podran consultar i tramitar a través de la Seu electrònica.\n– Quines obligacions tenen els propietaris dels immobles catalogats?\nTotes les persones propietàries d’edificis (estiguen o no catalogats) tenen el deure de mantenir-los en condicions de seguretat, funcionalitat i habitabilitat, i fer els treballs necessaris per a conservar estes condicions. El propietari d’un immoble catalogat deu complir este deure de conservació i evitar que el seu deteriorament produïsca la ruïna de l’immoble, donant que no es pot optar a la seua demolició.\nLa pèrdua o destrucció d’un edifici catalogat, per incompliment del deure normal de conservació, determinarà inclús l’expropiació de l’immoble segons el que preveu la llei urbanística valenciana amb deduccions del seu preu just (art. 109.4 del TRLOTUP). Quan per qualsevol circumstància resulte la pèrdua o destrucció d’un immoble o edifici catalogat, el terreny subjacent es mantindrà subjecte al règim propi de la catalogació.\n– Hi ha possibilitat d’eixir del catàleg?\nL’elaboració dels CBEP es fa per equips pluridisciplinaris i comporta l’estudi i l’avaluació de tots els camps d’interés patrimonial immoble del municipi, i s’aprova amb informe vinculant de la conselleria competent en matèria de cultura. El CBEP d’Algemesí es va aprovar definitivament per la Conselleria de Cultura d’1 de desembre de 2014. En la seua tramitació es va sotmetre a exposició pública i es van poder fer les al·legacions que estimaren oportunes, que foren analitzades per l’equip redactor i que van ser estimades o desestimades raonadament. No és moment per a modificacions.


Consells de Salut: Al.lèrgia\nL’Al·lèrgia és una reacció immunològica específica de defensa de l’organisme contra substàncies externes que penetren al cos i que normalment són inofensives.\nHi ha diferents al·lèrgies i diversos factors que la provoquen: pol·lens de les plantes, alguns aliments, partícules de la pols, espores de les flors o dels fongs, goma del làtex, verí dels insectes, productes químics (inclosos alguns medicaments) i en general qualsevol substància capaç de desencadenar una resposta per part del sistema immunitari de l’organisme.\nEntre el 15% i el 25% de la població és al·lèrgica a alguna substància. Afortunadament la majoria de les reaccions al·lèrgiques tenen escassa importància i no ocasionen moltes molèsties.\nEl mètode més comú per detectar una al·lèrgia són els test cutanis, que mesuren la resposta de la persona a la substància a la qual sembla que pot ser al·lèrgica. Les al·lèrgies, en alguns casos, desapareixen completament. En altres, poden mantenir-se però amb un tractament adequat se’n poden controlar i millorar molts dels símptomes.\nLes mesures preventives, evitant el contacte amb l’al·lergogen, són les més efectives.\n- Evitar les substàncies que provoquen l’al·lèrgia\n- Procuri no estar massa estona a l’aire lliure en les èpoques de pol·linització, sobretot a les hores de la posta de sol, quan és quan hi ha més pol·len en suspensió\n- Evitar la presència d’animals a les cases. Si no és possible, procurar que estiguin molt nets, i no permetre’ls mai l’accés als dormitoris\n- Passar l’aspiradora sovint per les zones susceptibles d’acumular més pols\n- Evitar catifes, coixins de plomes i mantes de llana\n- Utilitzar màscares facials adequades que filtrin l’aire inhalat\n- Prenguis els medicaments que li hagi receptat el seu metge, de forma regular i a la dosi recomanada\n- No prengui més medicaments dels recomanats amb l’objectiu de disminuir els seus símptomes.\nA banda de les mesures preventives, el tractament farmacològic és considerat el tractament de primera línia, ja que està dirigit principalment a eliminar o alleugerir els símptomes més característics de quadres lleus o moderats d’al·lèrgia. Aquest tractament s’adapta a cada pacient de forma individualitzada.\nQuan no es pot evitar l’al·lergògen i el tractament farmacològic és insuficient per alleugerir els símptomes de l’al·lèrgia, pot intentar-se el tractament immunològic o immunoteràpia, el qual consisteix en injectar d’extrets d’al·lergògens a dosis creixents per via subcutània.\nÉs important que aquests pacients es dirigeixin al metge per realitzar un diagnòstic adequat.\nPregunti sempre al seu farmacèutic. Ell l’informarà sobre aquestes y altres qüestions relacionades. Actualment la farmàcia disposa de molts principis actius per combatre les al·lèrgies.\nConsells de Salut - Al.lèrgia 393.35 KB


Rain VI Vaso in Ceramica - Kiasmo - Archivio Store\nhttps://www.archiviostore.it/prodotto/kiasmo-rain-vi-vaso-in-ceramica/ 22340 Rain VI Vaso in Ceramica https://www.archiviostore.it/wp-content/uploads/2015/06/kiasmo-dalba-vases-rain-6.jpg 2200.00 2200.00 EUR InStock /Shopping/Casa/Décor/Vasi e Contenitori Vaso in Ceramica fatto e dipinto a mano.\nPeso: 2,41 kg.\nMisura: 26x18 cm. KIASMO 2015-06-23\nRain VI Vaso in Ceramica\nCOD: ARCH2013KDVRAI6. Categoria: Vasi e Contenitori. 7:59\nMisura: 26×18 cm.\nLa collezione Rain presenta una linea di vasi dipinti a mano con sfondo nero sul quale si materializzano sferzate di pioggia ambrata e gocce color rosso terra in una fusione di colori caldi e intensi che contrastano tra loro con estrema eleganza.


/Treball per projectes\nEls alumnes de 1r, 2n i 3r elaboren un treball de síntesi. El treball de síntesi està format per un conjunt d’activitats concebudes perquè l’alumnat relacioni les competències bàsiques treballades en les diferents matèries per a la resolució de qüestions i problemes de la vida pràctica. Al llarg del treball, els alumnes mostren la seva capacitat d’autonomia en l’organització del seu treball individual, i també de cooperació i col·laboració en el treball en equip. El treball de síntesi està vinculat a l’estada en anglès.\nEls alumnes de 4t realitzen un projecte de recerca en petit grup. Aquest projecte està constituït per un conjunt d’activitats de descoberta i investigació al voltant d’un tema escollit i delimitat per ells mateixos, sota el guiatge d’un tutor de projecte. Al llarg del projecte, els alumnes han de mostrar capacitat d’autonomia i iniciativa en l’organització del seu treball individual, i també de cooperació i col·laboració en el treball en equip.


Iemen: El pitjor desastre humanitari - Blog CJ\nInici Monogràfics Conflictes oblidats Iemen: El pitjor desastre humanitari\nEl Iemen és un dels bressols més antics de la civilització del Pròxim Orient. Terra pròspera, l’«Eudaimon Arabia» o «Arabia Felix» dels textos de Ptolemeu va aconseguir la seva màxima esplendor com a Regne de Saba, el de la misteriosa reina i la seva amorosa relació amb el rei jueu Salomó. Després de successives civilitzacions que van florir a l’empara d’un lucratiu tràfic d’espècies, el territori va entrar a l’òrbita islàmica sota el control i la influència dels califats de Damasc i Bagdad. Un emirat de la dinastia zaidita, una branca de l’Islam xiïta, es va mantenir durant segles com a Regne, amb períodes temporals de submissió a l’Imperi Otomà i a la dinastia saudita. La presència colonial va arribar de la mà dels britànics, que es van instal·lar al sud, a la regió d’Aden, el 1839.\nA la Primera Guerra Mundial, el Iemen va aconseguir la independència el 1918. Després d’ingressar a la Lliga Àrab i a l’ONU, l’últim rei va ser derrocat el 1962 i es va constituir la República Àrab del Iemen, coneguda com el Iemen del Nord. Mentrestant, al sud, a la regió d’Aden, el domini colonial britànic, després d’anys de violència i d’atacs guerrillers, va donar pas el 1967 a la República Democràtica Popular del Iemen, o Iemen del Sud, el primer estat àrab d’orientació marxista, amb el suport de la Unió Soviètica. Després de diversos enfrontaments entre els dos estats i la caiguda de la Unió Soviètica, les dues repúbliques van avançar cap a la reunificació i el 1990 es van acabar fusionant en una, l’actual República del Iemen.\nLa «Primavera Àrab» iemenita\nEl 2011, en el context d’un seguit de revoltes i protestes esdevingudes a tot el món àrab (Primavera Àrab), els iemenites es van rebel·lar contra el règim del president Ali Abdullah Saleh amb manifestacions pacífiques que van ser violentament reprimides pel govern. El president es va veure obligat a abandonar el poder després de 33 anys d’exercir-lo (primer com a president del Iemen del Nord i després de la República Àrab del Iemen) entre acusacions de «cleptocràcia», corrupció i governança fallida.\nEn la destitució hi van jugar un paper important els houthis, grup rebel armat del nord del país i un dels principals actors polítics de l’actual conflicte. La relació dels houthis amb el president Saleh ha estat una mena de muntanya russa. A vegades el seu aliat i altres vegades el seu enemic, acabarien assassinant-lo uns anys més tard de la seva retirada, després d’acusar-lo de traïció.\nDesprés de la sortida abrupta de Saleh, el vicepresident Abd Rabbuh Mansur al-Hadi va assumir la presidència a finals del 2011 amb l’objectiu de començar una nova etapa d’obertura política i iniciar un procés de transició al país. En el marc d’una «Conferència Nacional de Diàleg», pretenia abordar les qüestions relatives a governança, estructura territorial i reforma de l’Estat, a més de donar resposta a les reivindicacions sorgides de les protestes populars.\nDesprés de dos anys de consultes, la Conferència va presentar un projecte d’estructura federal que dividia el Iemen en sis regions, sense tenir en compte les reivindicacions relatives a la distribució dels recursos naturals, el pes de les regions comercials o agrícoles o l’accés als ports. El projecte de reforma va rebre un suport popular mínim i en particular la ferma oposició dels houthis, per als quals el canvi cap a un règim autonomista suposava una participació més petita en la riquesa nacional i, a més, els privava d’una sortida al mar, que consideraven essencial.\nLa protesta va acabar en insurrecció i en el cop d’estat del 2015, amb la presa del palau presidencial per part dels houthis, la dissolució del Parlament i el final de l’Administració Hadi, a qui van expulsar de la capital Sanà, obligant-lo a refugiar-se a la ciutat portuària d’Aden amb els seus ministres i posteriorment a exiliar-se a l’Aràbia Saudita.\nVa ser llavors quan, a petició del deposat president Hadi, una Coalició d’Estats Àrabs encapçalada per l’Aràbia Saudita i els Emirats Àrabs Units hi va intervenir amb l’objectiu de restaurar en el poder el govern reconegut internacionalment per les Nacions Unides. Aquesta operació va significar el començament d’un conflicte armat obert, mitjançant una campanya de bombardeigs aeris, l’anomenada operació «Tempesta Decisiva», contra el houthis. Tanmateix, cinc anys d’operacions militars no han estat suficients per doblegar-los.\nEls rebels van ocupar estratègicament nous territoris en les seves incursions cap al sud i van establir el seu poder en 9 de les 22 províncies del Iemen, arribant a controlar elements clau com el port de Hodeida, al mar Roig, centre neuràlgic per a l’avituallament del país per on entrava el 80% de les importacions. Un altre cop audaç va ser l’atac amb drons, el setembre de 2019, contra les principals plantes de petroli de l’Aràbia Saudita, que va obligar a rebaixar-ne la producció a la meitat del seu volum habitual, gairebé el 6% de la producció mundial. Encara no s’ha aclarit el grau de participació de l’Iran en l’operació, tot i que se sospita que hi va col·laborar, atesa l’envergadura de l’atac.\nPer si no n’hi hagués prou, i aprofitant la debilitat del govern nacional i el fracàs de les reformes federalistes que es van intentar fer durant la transició, els grups i milícies separatistes, aglutinats al voltant del «Consell de Transició del Sud», van alimentar el somni secessionista. I van disposar del suport dels Emirats Àrabs Units, un país que ha jugat un paper ambigu en la crisi, ja que per una banda és un aliat del govern en la lluita contra els houthis i al mateix temps ha fomentat les aspiracions dels secessionistes del sud contra el govern.\nFinalment, el govern, amb el suport de la coalició àrab, va firmar l’anomenat «Acord de Riad» (novembre del 2019), amb el qual es prometia als separatistes la seva integració al govern nacional, avortant temporalment l’aventura secessionista.\nUns mesos després de l’acord esmentat, la situació ha empitjorat en tots els fronts: els separatistes del sud tornen a la càrrega proclamant l’«autodeterminació» de les zones que controlen (abril del 2020), la coalició àrab està ferida de mort pels interessos divergents de l’Aràbia Saudita i els Emirats Àrabs Units, que ja controla, amb el suport de les milícies separatistes, l’estratègic port d’Aden i el de la mítica illa de Socotra. I els rebels houthis han iniciat l’escalada militar més gran dels dos últims anys (octubre de 2020) a l’estratègica ciutat de Hodeida, posant en perill el fràgil «acord d’Estocolm» de finals del 2018. Podem concloure que després de cinc anys de guerra, el conflicte està militarment estancat i no hi ha gaires esperances d’una solució negociada.\nEn el terreny diplomàtic, Trump va empitjorar la situació quan va declarar als houthies “grup terrorista” al final del seu mandat. Biden, en canvi, aposta per la diplomàcia i ha retirat el suport militar dels EEUU a la coalició saudita.\nAl març del 2021 s’ha produït un seriós intent de posar fi al conflicte. Aràbia Saudita oferia un “alto el foc global” supervisat per NN.UU., la reobertura de l’aeroport de la capital Sanà i l’entrada de combustible i aliments a través del port de Hodeida. Els houthis l’han rebutjat, en exigir prèviament l’aixecament del bloqueig aeri i marítim per part d’Aràbia Saudita. Les operacions militars s’han intensificat.\nQUI ÉS QUI EN EL CONFLICTE\nUn emirat zaidita va governar el Iemen del Nord, amb un sistema conegut com a «imamat», durant gairebé mil anys, fins al 1962, en què va caure la monarquia. Els hereus d’aquesta tradició política i religiosa van acabar confluint en la constitució d’un grup rebel conegut com a Ansar Allah (Partisans de Déu). El nom de houthis prové del seu fundador, Hussein Badreddin al-Houthi, líder del primer alçament el 2004, que pretenia recuperar el pes perdut als nord-est del país i al mateix temps protegir la religió zaidita i les seves tradicions culturals, que consideraven amenaçades pels islamistes sunnites.\nEls seus orígens són els d’un grup de resistència antisaudita i el seu paper es fa rellevant en les protestes de la Primavera Àrab, que són l’inici dels esdeveniments de la guerra civil descrits anteriorment. El salt qualitatiu de grup polític reivindicatiu a grup armat rebel és un factor determinant en el desenvolupament del conflicte.\nDisposen des de bon principi amb la simpatia i el suport de l’Iran, tot i que aquest país ho desmenteix formalment, però no s’entendria l’arsenal militar i el finançament del grup rebel sense el concurs d’una gran potència com l’Iran.\nCoalició internacional de països àrabs\nVa ser creada per l’Aràbia Saudita a principis del 2015 per combatre els houthis, a petició del govern del Iemen, on el president Hadi acabava de ser deposat en l’ofensiva houthi sobre la capital Sanà. L’objectiu no era cap altre que restaurar en el poder el seu aliat iemenita (en temps passats, el Iemen estava vinculat a la monarquia saudita) i contrarestar la influència de l’Iran a la regió, per evitar el que havia passat a Síria, l’Iraq o el Líban, on els xiïtes retenen el poder i converteixen els seus governs en còmplices de l’estratègia iraniana.\nLa coalició compta amb el lideratge de l’Aràbia Saudita i el suport dels Emirats Àrabs Units, Kuwait, Bahrain, Qatar i d’altres en menor mesura, tots en l’òrbita sunnita. En el sector «occidental», la coalició té el suport dels Estats Units, que de manera important ha ajudat logísticament el seu aliat saudita, i també el del Regne Unit i França, tot i que amb menys implicació.\nEls separatistes del sud\nAglutinats principalment a l’entorn de l’anomenat «Consell de Transició del Sud», van centrar el seu objectiu en la celebració d’un referèndum d’autodeterminació per a l’antic Iemen del Sud. El fracàs de les reformes federalistes intentades durant la transició va estimular el moviment separatista i les seves milícies, amb la complicitat dels Emirats, que volien expandir el seu poder geopolític a la regió mitjançant l’establiment de bases militars navals a la Banya d’Àfrica, i el control dels ports, les rutes marítimes i les illes properes.\nALGUNES CLAUS PER ENTENDRE EL CONFLICTE\n1- El factor estratègic\nEl Iemen, orientat cap al mar Roig i el golf d’Aden, és una zona vital per al control del subministrament d’hidrocarburs a escala mundial, en particular per als interessos energètics dels Estats Units i Europa. Per les seves aigües hi circulen gairebé quatre milions de barrils de petroli cada dia.\n2- Una governança fallida\nEl règim autocràtic instaurat pel president Saleh en els seus 33 anys al poder estava basat en un clientelisme de famílies, clans i tribus, als quals utilitzava i dividia en les seves aliances en funció dels interessos en joc. A això s’hi afegia el domini gairebé absolut del seu partit, el Congrés General del Poble, al Parlament i les institucions. La bonança econòmica de les dècades 80 i 90 per les rendes del petroli van permetre una certa estabilitat, però els enfrontaments posteriors amb els houthis i les revoltes de la Primavera Àrab van provocar el seu enderroc.\nUna sort semblant va tenir el seu successor i actual president a l’exili, Hadi, amb el fracassat procés de transició. No obstant això, el seu govern manté el reconeixement internacional i de les Nacions Unides.\nLa fusió dels dos Iemen (Nord i Sud) que va donar lloc a la nova República va ser una mica forçada i asimètrica. Es va percebre més com una absorció del Sud pel Nord que no pas com una veritable fusió. Els intents durant la transició d’equilibrar la situació van resultar fallits i la bretxa entre els territoris dels dos antics estats s’ha consolidat.\n4- La lluita per l’hegemonia política regional\nL’Aràbia Saudita, com a líder de la coalició àrab, és el principal aliat del president deposat i al qual intenta restaurar. L’Iran, com a potència antagònica a la regió, és el principal suport del moviment houthi. Tots dos juguen les seves cartes a la regió en un episodi més per liderar l’hegemonia política a tot el Pròxim Orient. El Iemen és en gran mesura el teatre d’operacions on es ventilen els interessos més globals de dues visions geopolítiques enfrontades.\nTal com ha passat en els conflictes de Síria i l’Iraq, les dues potències lliuren en diferents escenaris el que s’ha denominat «guerres per procuració o delegació», recolzant-se en els seus «grups confessionals» locals per a les operacions sobre el terreny: l’Aràbia Saudita i el govern iemenita comparteixen la mateixa causa sunnita, mentre que l’Iran aboca el seu suport al moviment houthi, tots dos en l’òrbita xiïta.\n5- Els interessos de les grans potències\nTant els Estats Units com Europa persegueixen objectius basats en la «seguretat»: seguretat energètica i de les rutes marítimes per on circula el trànsit mundial més important de petroli, i també seguretat política enfront de l’amenaça del terrorisme jihadista. Davant la debilitat del govern nacional, el Iemen es van convertir en un terreny desitjable per als objectius de l’islamisme radical. Al-Qaida va instal·lar al Iemen una de les seves bases estratègiques i ha regat el territori d’atacs terroristes. L’Estat Islàmic va intentar fer del Iemen una de les principals «províncies» del seu quimèric Estat. Al-Qaida continua viva, mentre que l’Estat Islàmic s’ha vist arrossegat en el seu declivi actual.\n6- El factor «religiós»\nL’arrel del conflicte és la rivalitat religiosa entre els xiïtes i els sunnites, amb diferències ancestrals que arrenquen l’any 632 amb les lluites internes per la successió del profeta Mahoma. Aquí va començar una disputa entre dos vessants de l’Islam dividits des de llavors. L’Islam sunnita és clarament majoritari en el món àrab, mentre que el xiisme es concentra a l’Iran, amb tentacles d’influència a tota la regió i particularment a l’Iraq i el Líban. En el cas del Iemen, el 47% de la població pertany a la branca xiïta i el 53% a la sunnita.\nTanmateix, la rivalitat al Iemen no ha sigut particularment violenta en l’aspecte religiós. Segons alguns analistes, el zaidisme és el grup més moderat de l’Islam xiïta, que fins i tot en temps passats va mantenir unes relacions pacífiques de convivència amb els sunnites locals. Ha sigut en temps més recents, a causa del sentiment de marginació de la comunitat respecte al seu passat de segles de poder zaidita, quan s’han vist arrossegats a una lògica identitària i reivindicativa davant del que consideren una usurpació sunnita. Cal recordar que un «Emirat zaidita» va estar vigent en el poder fins que va caure el 1962, i que la constitució de la República va comportar una pèrdua de poder zaidita i un auge del sunnisme salafista, tant en els partits polítics com en el control de les mesquites.\nUNA CATÀSTROFE HUMANITÀRIA\nLa situació del Iemen constitueix, segons les Nacions Unides, «el pitjor desastre humanitari» causat per l’home. Algunes xifres ajuden a entendre-ho.\nProp del 80% dels 28 milions de iemenites necessiten assistència humanitària urgent, 14 milions de persones pateixen inseguretat alimentària i gairebé 18 milions no tenen accés a aigua potable. La malnutrició aguda severa amenaça la vida d’uns 400.000 nens menors de 5 anys. Save The Children ha alertat sobre una desnutrició infantil gairebé endèmica, fet que deixa 100.000 menors de 5 anys entre la vida i la mort. Només la meitat de les 3.500 instal·lacions sanitàries del país funcionen, i això vol dir que 19 milions de persones no disposen d’assistència mèdica bàsica. La guerra ha obligat a 3 milions i mig de persones a fugir de casa seva, de les quals 2 milions continuen desplaçades. La fam i les epidèmies de còlera han causat estralls, sobretot entre la població infantil, atesa la destrucció dels sistemes de clavegueram i sanejament. Ara hi ha el temor que el coronavirus i altres malalties com el dengue completin la tragèdia.\nFoto d’Ahmad Al-Basha via Getty Images.\nLa reconstrucció d’un Estat fallit en el vessant polític, devastat en l’econòmic, amb les infraestructures destrossades i amb una bona part del seu ric patrimoni cultural arrasat, requereix una ajuda massiva de la comunitat internacional. Les xifres en canvi estan molt lluny de les contribucions que les Nacions Unides sol·licita a la conferència de països donants. El 2019, dels 2.600 milions de dòlars compromesos, amb prou feines se’n van desemborsar la meitat, i el 2020 el compromís s’ha quedat en 1.350 milions, dels quals només se n’ha rebut un 24%. En paraules de Lise Grande, coordinadora humanitària de l’ONU per al Iemen: «Haurem de tancar el nostres projectes d’ajuda en 189 hospitals del país» per falta de fons.\nLa situació està lluny d’encarrilar-se. Encara no s’entreveu llum al final de túnel. Per això, cal que es compleixin algunes premisses:\n– Una desescalada militar del conflicte que doni pas al silenci de les armes. Després de cinc anys de guerra, la solució armada està estancada. No hi ha un vencedor clar, ni perspectives que hi sigui. La creixent percepció d’aquest esgotament podria servir d’esperó per a la recerca d’altres sortides.\n– La implementació gradual de mesures de confiança (intercanvi de presoners, treves…) que redueixin la tensió entre les parts i ajudin a superar les desconfiances mútues.\n– Donar forma al convenciment que la via política, basada en una negociació que culmini en la integració i participació de totes les parts en el conflicte, és l’única solució. Però les posicions continuen molt allunyades.\n– Les tendències geopolítiques en el món àrab i la rivalitat crònica entre l’Aràbia Saudita i l’Iran no hi ajuden. La constatació que l’actual enquistament no aporta rèdits a cap de les dues potències podria propiciar una obertura de negociacions entre els iemenites, que només s’iniciarien amb el vistiplau dels seus respectius patrons.\nUna nota personal. El març d’aquest any vaig tenir ocasió de participar en una trobada amb la comunitat iemenita a Brussel·les, organitzada per la UNESCO, sobre els projectes en marxa per a la reconstrucció del país. Les dades, aclaparadores, convidaven al desànim, però el contacte amb el capital humà representat per uns 150 iemenites, la majoria joves, em va procurar una sorpresa inesperada: si la tasca a realitzar era gran, encara era més gran l’entusiasme transmès per uns ciutadans delerosos de tornar al seu país per participar en la restauració. Que així sigui i que sigui aviat.\nLes ONG de la campanya “Armes Sota Control” (Amnistia Internacional, FundiPau, Greenpeace i Oxfam Intermón) exigeixen al Govern espanyol que suspengui la venda d’armes als països de la coalició saudita que bombardeja el Iemen. Des de l’inici del conflicte el 2015, més de 12.000 civils han mort com a conseqüència dels enfrontaments i almenys quatre milions de persones han hagut de fugir de casa seva. Les parts en conflicte van seguir cometent amb impunitat violacions del dret internacional humanitari i abusos contra els drets humans.\nArticle anteriorHondures: un país trencat\nArticle següentRepública Centreafricana: Violència al cor del continent


Crim de Patraix: condemnats a 22 i 17 anys de presó Maje i Salva\nLa vídua de Patraix ha estat condemnada a més anys a l'influir a Salva perquè cometés l'assassinat del seu marit\nLa Sala Civil i Penal del Tribunal Superior de Justícia de la Comunitat Valenciana (TSJCV) ha confirmat íntegrament les condemnes de 22 i 17 anys de presó, respectivament, d'una dona i un home per assassinar el marit d'ella en un garatge del barri de Patraix (València) el 16 d'agost de 2017.\nLa resolució, notificada aquest dimecres a les parts i que pot ser recorreguda en cassació davant del Tribunal Suprem, desestima els recursos d'apel·lació interposats pels condemnats, María Jesús MC, i Salvador RL, contra la sentència dictada per la Secció Segona de l'Audiència Provincial de València el 16 de novembre de l'any passat.\nRespecte de la primera, la Sala Civil i Penal no aprecia la vulneració de drets fonamentals com la presumpció d'innocència, al·legada per l'advocat defensor davant la influència que, al seu parer, havia tingut en el veredicte del jurat popular un possible " judici paral·lel "per la transcendència informativa de la vista.\nEls magistrats destaquen en aquest sentit el "lloable i constant esforç" realitzat pel magistrat que va presidir el Tribunal de Jurat a l'Audiència per recalcar als membres de jurat "l'absoluta necessitat d'atenir-se en la seua valoració probatòria de manera exclusiva en la prova practicada en el plenari ".\nA més, "la pròpia motivació de l'objecte del veredicte (per més que no siga compartit per la recurrent) és també expressiu que no va existir afectació alguna als esmentats drets fonamentals ni les plurals referències contingudes en els mitjans de comunicació van afectar la valoració probatòria realitzada pels jurats i la sentència ", precisen.\nLa Sala conclou que el jurat popular "va realitzar una motivació més que suficient" sobre la participació de Maria Jesús M.C. en la mort dolosa del seu marit.\nEl Tribunal tampoc estima els motius de el recurs d'aquesta penada per infracció de llei en relació a l'aplicació del delicte d'assassinat i l'agreujant de traïdoria, així com per la pena finalment imposada, "que si bé no és la mínima tampoc és la màxima ", de manera que no pot ser qualificada "d'arbitrària".\nEls magistrats també han desestimat el recurs interposat per la representació processal de l'altre condemnat, Salvador R.L. La Sala rebutja que la sentència d'instància incorre en infracció legal per considerar com a lleu, i no com a molt qualificada, l'atenuant de col·laboració amb la Justícia i confessió tardana, o per no aplicar l'atenuant de reparació de dany.\nAixí, el TSJCV considera ajustada a dret la pena finalment imposada a aquest acusat i que el magistrat president de Tribunal de Jurat va fonamentar en "la gravetat dels fets" i en la forma en què aquests es van cometre.\nEl judici més mediàtic\nEl crim, conegut com el cas de la 'Vídua de Patraix', es remunten a l'agost del 2017 i podria costar als acusats 22 i 18 anys de presó per a ella i ell respectivament.\nSalva, l'amant, està acusat de ser el presumpte autor material de l'assassinat. Hi hauria propinat un total de sis ganivetades al cor de la víctima sorprenent-mentre aquest es trobava al garatge de l'habitatge que compartia la parella.\nPer la seua banda, Maje - que s'havia casat feia poc més d'un any - està acusada de planejar i facilitar l'assassinat. Al principi, el mòbil pel qual hauria planejat l'homicidi seria econòmic. Ella, assegura el fiscal, no va dormir a casa aquesta nit ni es trobava a la finca quan van succeir els fets ja que, després de fer creure al seu marit que tenia guàrdia, va passar la nit al domicili particular d'una altra parella sentimental.\nEls dos acusats es van conèixer el 2015 al treballar junts en el mateix centre hospitalari de València i van iniciar una relació sentimental a la fi d'aquest mateix any.\nEl fiscal manté que el 2017 la dona li va explicar a l'acusat els greus problemes que tenia amb el seu marit i va aconseguir convèncer-lo perquè ho matés per ella, després de fer-li creure que la situació que vivia amb el seu marit era insostenible.


Arxius de Imatge - Pàgina 4 de 9 - Ateneu Enciclopedic Popular\nMoneda Oficial de les col·lectivitzacions de Vinaròs. Castelló de 1937\nDurant la revolució espanyola una bona part dels pobles i ciutats que pogueren desenvolupar les col·lectivitzacions optaren per fer una moneda pròpia interna què servia per l'economia local i era molt eficient, aquí una fulla recent impresa de Vinaròs de 1937 de 1 pesseta\nPublicat 28 de gener de 2019\nEl Gato Negro un exemplar del 19 de gener de 1898\nDiari "El Gato Negro de 19 de gener de 1898 a la portada un dibuix de Joan Pellicer Montseny, nebot de Josep Lluis Pellicer Fenyes, de la saga dels Pellicer, el seu tiet fou el Primer President de la AIT a Espanya i també familiar eren Rafael Farga Pellicer Primer Secretari de la AIT, altre…\nPublicat 21 de gener de 2019\nPere Solà i Gussinyer Quadern de cel•la. Apunts de darrera hora\nLa Huelga General nº 17 , 20 de abril de 1903\nPresentació de Què fou, què és i què vol ser l’Ateneu Enciclopèdic /CDHS


Naujakiemio Apartamentai N.2 Klaipeda Lituània - Ofertes d'hotels amb els MILLORS DESCOMPTES EN LÍNIA\nNaujakiemio g. 5, Klaipeda Centre, Klaipeda, Lituània, LT-94210 - Veure al mapa\nMés informació sobre Naujakiemio Apartamentai N.2\nTant si es tracta d'un viatge de plaer com si és de negocis, Naujakiemio Apartamentai N.2 és una elecció d'allotjament magnífica quan visiten Klaipeda. Des d'aquí, els viatgers poden gaudir d'un fàcil accés a tot el que aquesta viva ciutat ofereix. Amb la seva bona localització, l'hotel ofereix fàcil accès a les destinacions obligades de la ciutat.\nA Naujakiemio Apartamentai N.2, l'excelent servei i instal.lacions superiors faran de la vostra estada una experiència inoblidable. Els clients de l'hotel poden gaudir de habitació familiar, servei de bugaderia.\nGaudiu de les comoditats d'alta gama com ara calefacció, aparell de televisió, TV satèl•lit/cable, nevera, forn microones per tal de relaxar-vos després d'un cansat dia. A més, l'oci que l'hotel ofereix assegurarà que tengui molt a fer durant el dia. Naujakiemio Apartamentai N.2 és un lloc ideal d'estada pels viatgers que busquin encant, comfort i facilitat a Klaipeda.