Tamerlà - Uniopèdia, el mapa conceptual\n248 les relacions: Abkhàzia, Afrasiyàbides, Agost, Ahlat, Akşehir, Alep, Alindja, Aman, Amàsia, Amir Husayn, Amol, Amudarià, Anatòlia, Andis, Ani, Ankara, Antalya, Aq Qoyunlu, Aragvi, Armènia, Arran, Arzanene, Atabeg, Aydın, Azerbaidjan, Azov, Àstrakhan, Baduspànides, Bagdad, Bagrat V de Geòrgia, Bahraich, Baiazet I, Balıkesir, Balkh, Batalla d'Ankara, Batiha, Bawàndides, Baylakan, Beylik de Candar-oğlu, Beylik de Germiyan-oğlu, Beylik de Karaman-oğlu, Beylik de Menteşe-oğlu, Beylik de Saruhan-oğlu, Bhatnair, Bitlis, Bizanci, Bukharà, Bulandshahr, Burjita, Bursa, ..., Ciutat de Yarkand, Congost de Darial, Constantí II de Geòrgia, Constantinoble, Crimea, Cumans, Damasc, Delhi, Derbent, Dhu l-Kadr, Dido, Dinastia jalayírida, Dinastia Kart, Dinastia Sufida, Dipalpur, Diyarbakır, Djunayd, Dughlat, Edigu, Edirne, Elbistan, Emir, Erzurum, Esmirna, Firuzabad, Gazni, Gènova, Geòrgia, Gener, Genguis Khan, Gilan, Giorgi VII de Geòrgia, Gorgan (ciutat), Gran Khorasan, Gran Visir, Gujarat, Gur-e Amir, Hakkâri (ciutat), Hama, Herat, Homs, Horda Blanca, Horda Blava, Horda d'Or, Ilyas Khoja, Iraq, Iraq ajamita, Jammu, Jaunpur, Jerusalem, Kabul, Kaixgar, Kakhètia, Kanauj, Kandahar, Karaunes, Kars, Kastamonu, Kath, Kayseri, Kaytak, Kazan, Köneürgenç, Kemah (Erzincan), Khalil Sultan, Khivà, Khuttal, Khwarizm, Kiptxak, Kirman, Klardjètia, Kurdistan, Lahore, Llengua txagatai, Lur-i Buzurg, Lur-i Kučik, Mallu Ikbal, Malwa, Març, Mazandaran, Miran Xah, Mogolistan, Monghyr, Moscou, Multan, Muzaffàrida, Naxçıvan, Nàssir-ad-Din Mahmud Xah Tughluq, Nicea de Bitínia, Nicomèdia, Nixapur, Nogai, Nova Sarai, Orde de Sant Joan de Jerusalem, Otrar, Oudh, Palmira, Panipat, Panjab, Pèrsia, Pir Muhàmmad ibn Jahangir, Província de Fars, Qara Qoyunlu, Qazaghan, Rayy, Regió del Karabagh, Riazan, Ruyan, Sabzevar, Samarcanda, Samtskhé, Sari (Iran), Selçuk, Setembre, Shaki (Azerbaidjan), Sirdarià, Sistan, Siunia, Sivas, Sivri Hisar, Sogdiana, Sufisme, Sultan Mahmud, Sultaniyya, Suyurghatmish, Svanètia, Tabarsaran, Tabriz, Takhi-i-Hulagu, Tana, Taragai, Tèrek, Tbilissi, Tekeoğulları, Timúrides, Toktamix, Transcaucàsia, Transoxiana, Trebisonda, Tughluq Timur, Txerkessos, Uch, Ural, Uzbekistan, Van, Xah Rukh (timúrida), Xahrisabz, Xamkhalat dels Kazi Kumuk, Xina, Xinjiang, Xiraz, Xirvan, Xirvanxah, Xuixtar, Yezd, Zamindar, Zirihkaran, 1336, 1359, 1360, 1361, 1362, 1363, 1369, 1370, 1379, 1381, 1383, 1384, 1385, 1386, 1387, 1388, 1389, 1391, 1392, 1393, 1394, 1397, 1398, 1399, 14 de febrer, 1400, 1401, 1402, 1403, 1404, 1405, 18 de desembre, 19 de juny, 2 d'agost, 20 de juliol, 21 de novembre, 24 de setembre, 31 de març, 8 d'abril, 8 d'octubre, 8 de març.\tAmpliar l'índex (198 més) » « Shrink índex\nNou!!: Tamerlà і Abkhàzia · Veure més »\nMapa del Mazanderan, al sud de la mar Càspia Els Afrasiyàbides o dinastia Afrasiyàbida fou una petita dinastia musulmana del Mazanderan.\nNou!!: Tamerlà і Afrasiyàbides · Veure més »\nNou!!: Tamerlà і Agost · Veure més »\nAhlat és una ciutat de la punta nord-est del llac Van.\nNou!!: Tamerlà і Ahlat · Veure més »\nAkşehir és una ciutat de Turquia a Anatòlia Central, cap d'un districte de la província de Konya.\nNou!!: Tamerlà і Akşehir · Veure més »\nNou!!: Tamerlà і Alep · Veure més »\nAlindja o Alindjak (Əlincə qalası; en armeni Erndjak o Erendchak) fou el nom otomà d'un districte de la província de Siunia (turc Siunik), modernament unes ruïnes Alindjakala a la república autònoma de Nakhitxevan, a l'Azerbaidjan.\nNou!!: Tamerlà і Alindja · Veure més »\nAman és una institució àrab que vol dir "seguretat" o "protecció".\nNou!!: Tamerlà і Aman · Veure més »\nNou!!: Tamerlà і Amàsia · Veure més »\nAmir Husayn fou amir dels karaunes i breument amir principal del khanat de Txagatai.\nNou!!: Tamerlà і Amir Husayn · Veure més »\nEl Damavand, vist des d'Amol Amol o Amul, (en persa: آمل) és una ciutat de la plana de Mazanderan, a la província de Mazanderan a l'Iran, a la vora del riu Haraz o Harhaz, a 20 km de la costa de la mar Càspia i 10 al nord de les muntanyes Alburz.\nNou!!: Tamerlà і Amol · Veure més »\nNou!!: Tamerlà і Amudarià · Veure més »\nNou!!: Tamerlà і Anatòlia · Veure més »\nEls andis (en andi: къӀваннал, en rus: андийцы) són una ètnica indígena del Daguestan que viu al rayon o districte de Botlikhsky, principalment a la ciutat d'Andi, a l'oest de la República, limitant amb els txetxens al nord-oest, i al sud-est amb els àvars als que estan emparentats.\nNou!!: Tamerlà і Andis · Veure més »\nAni, a la Kars, Turquia, va ser la capital d'un regne armeni amb el nom de Regne d'Ani.\nNou!!: Tamerlà і Ani · Veure més »\nNou!!: Tamerlà і Ankara · Veure més »\nNou!!: Tamerlà і Antalya · Veure més »\nNou!!: Tamerlà і Aq Qoyunlu · Veure més »\nNou!!: Tamerlà і Aragvi · Veure més »\nNou!!: Tamerlà і Armènia · Veure més »\nNou!!: Tamerlà і Arran · Veure més »\nNou!!: Tamerlà і Arzanene · Veure més »\nAtabeg (també atabek o Atabak) fou un títol d'alt dignatari sota els seljúcides.\nNou!!: Tamerlà і Atabeg · Veure més »\nNou!!: Tamerlà і Aydın · Veure més »\nNou!!: Tamerlà і Azerbaidjan · Veure més »\nNou!!: Tamerlà і Azov · Veure més »\nNou!!: Tamerlà і Àstrakhan · Veure més »\nNou!!: Tamerlà і Baduspànides · Veure més »\nNou!!: Tamerlà і Bagdad · Veure més »\nNou!!: Tamerlà і Bagrat V de Geòrgia · Veure més »\nBahraich és una ciutat i municipi de l'Índia a l'estat d'Uttar Pradesh, capital del districte de Bahraich així com d'un tahsil amb el mateix nom.\nNou!!: Tamerlà і Bahraich · Veure més »\nNou!!: Tamerlà і Baiazet I · Veure més »\nNou!!: Tamerlà і Balıkesir · Veure més »\nNou!!: Tamerlà і Balkh · Veure més »\nNou!!: Tamerlà і Batalla d'Ankara · Veure més »\nNou!!: Tamerlà і Batiha · Veure més »\nSímbol del regne de Tapúria Els bawàndides (en farsi Al-e Bavand) fou una dinastia de sobirans que va regir Tabaristan del al XIV.\nNou!!: Tamerlà і Bawàndides · Veure més »\nNou!!: Tamerlà і Baylakan · Veure més »\nEl Beylik de Candar-oğlu (altres noms o grafies: Candar, Candaroğulları, o més tard İsfendiyaroğulları, Isfendiyar-oğlu o els Isfendiyaroğulları en plural; també Jandàrides, Djandàrides, Jandar-oghlu, Djandar-oghlu Jandaroğulları, Djandaroğulları, Candar-oghl) va ser un dels Beyliks Turcs d'Anatòlia entre vers 1292 i 1461 i estava situat aproximadament a les regions de Kastamonu i Sinope, a la regió de la Mar Negra de l'actual Turquia.\nNou!!: Tamerlà і Beylik de Candar-oğlu · Veure més »\nEl Beylik de Germiyan-oğlu (també anomenat Kermiyān, Germiyan, Germiyanoğulları o Gabella de Cesa) va ser un dels Beyliks Turcs d'Anatòlia i tenia per capital la ciutat de Kütahya, a l'actual Turquia.\nNou!!: Tamerlà і Beylik de Germiyan-oğlu · Veure més »\nNou!!: Tamerlà і Beylik de Karaman-oğlu · Veure més »\nEl beylik de Menteşe-oğlu (també anomenat Menteşe, Menteşeoğulları o Gabella de Mendeixia) va ser un dels beyliks turcs d'Anatòlia entre 1261 i 1414 i tenia per capital la ciutat de Milas, a l'actual Turquia, corresponent a grans trets a la Cària clàssica.\nNou!!: Tamerlà і Beylik de Menteşe-oğlu · Veure més »\nEl Beylik de Saruhan-oğlu (també anomenat Saruhan o Saruhanoğulları, per la dinastia que el va governar) va ser un dels Beyliks Turcs d'Anatòlia entre 1304 i 1410 i tenia per capital, des del 1313, la ciutat de Manisa, a l'actual Turquia.\nNou!!: Tamerlà і Beylik de Saruhan-oğlu · Veure més »\nBhatnair (o Bhatner) és una fortalesa de Rajasthan, al nord de Bikaner a la riba esquerra del riu Ghagar.\nNou!!: Tamerlà і Bhatnair · Veure més »\nBidlis o Bitlis és una ciutat de Turquia, capital de la província de Bitlis i del districte del mateix nom, situada al riu Bitlis a 25 km al sud-oest de la punta occidental del llac Van a entre 1400 i 1585 metres d'altura.\nNou!!: Tamerlà і Bitlis · Veure més »\nNou!!: Tamerlà і Bizanci · Veure més »\nNou!!: Tamerlà і Bukharà · Veure més »\nNou!!: Tamerlà і Bulandshahr · Veure més »\nNou!!: Tamerlà і Burjita · Veure més »\nNou!!: Tamerlà і Bursa · Veure més »\nNou!!: Tamerlà і Ciutat de Yarkand · Veure més »\nCongost de Darial El congost de Darial (en rus, Дарьяльское ущелье; en osseta, Дайраны ком; en georgià, დარიალის ხეობა) és un pas natural entre Geòrgia i Rússia situat al centre de la carena del Gran Caucas.\nNou!!: Tamerlà і Congost de Darial · Veure més »\nNou!!: Tamerlà і Constantí II de Geòrgia · Veure més »\nNou!!: Tamerlà і Constantinoble · Veure més »\nNou!!: Tamerlà і Crimea · Veure més »\nNou!!: Tamerlà і Cumans · Veure més »\nNou!!: Tamerlà і Damasc · Veure més »\nNou!!: Tamerlà і Delhi · Veure més »\nNou!!: Tamerlà і Derbent · Veure més »\nDhu l-Kadr o Dhu-l-Qadr (en àrab ذو القدر, Ḏū l-Qadr; en turc Dulkadırlılar) fou una dinastia turcmana que va governar entre el 1337 i el 1522 a Elbistan, a la regió entre Maraix i Malatya, primer com a vassalla dels mamelucs i després dels otomans.\nNou!!: Tamerlà і Dhu l-Kadr · Veure més »\nNou!!: Tamerlà і Dido · Veure més »\nNou!!: Tamerlà і Dinastia jalayírida · Veure més »\nLa dinastia Kart o Kurt també kàrtida o kúrtida (persa Al-e Kart o Al-e Kort) fou una dinastia que va governar a Pèrsia oriental i Afganistan del 1245 al 1389 amb capital a Herat.\nNou!!: Tamerlà і Dinastia Kart · Veure més »\nLa dinastia sufida fou un llinatge local que va gorvernar a Khwarizm des de vers el 1360 fins al 1511.\nNou!!: Tamerlà і Dinastia Sufida · Veure més »\nDipalpur és una vila del Pakistan al districte d'Okara, província del Panjab, a 25 km d'Okara, a la riba del riu Beas.\nNou!!: Tamerlà і Dipalpur · Veure més »\nNou!!: Tamerlà і Diyarbakır · Veure més »\nDjunayd (? - 1426) fou emir d'Aidin, fill d'Ibrahim Bahadur, senyor de Bodemya i nét de Mehmed Beg, fundador del beylik d'Aidin.\nNou!!: Tamerlà і Djunayd · Veure més »\nNou!!: Tamerlà і Dughlat · Veure més »\nNou!!: Tamerlà і Edigu · Veure més »\nNou!!: Tamerlà і Edirne · Veure més »\nElbistan és una ciutat i districte de la Província de Kahramanmaraş a Turquia.\nNou!!: Tamerlà і Elbistan · Veure més »\nNou!!: Tamerlà і Emir · Veure més »\nNou!!: Tamerlà і Erzurum · Veure més »\nNou!!: Tamerlà і Esmirna · Veure més »\nFiruzabad (sassànida Ardasher-Khwarrah o Ardahsir-Khurra اردشيرخوره, o la Glòria d'Ardashir; àrab Fīrūzābād فيروزآباد,; abans Piruzabad i més abans Gur o Čur) és una ciutat d'Iran a la província de Fars al sud de Xiraz, capital de comtat de Firuzabad.\nNou!!: Tamerlà і Firuzabad · Veure més »\nNou!!: Tamerlà і Gazni · Veure més »\nNou!!: Tamerlà і Gènova · Veure més »\nNou!!: Tamerlà і Geòrgia · Veure més »\nNou!!: Tamerlà і Gener · Veure més »\nNou!!: Tamerlà і Genguis Khan · Veure més »\nNou!!: Tamerlà і Gilan · Veure més »\nNou!!: Tamerlà і Giorgi VII de Geòrgia · Veure més »\nNou!!: Tamerlà і Gorgan (ciutat) · Veure més »\nNou!!: Tamerlà і Gran Khorasan · Veure més »\nNou!!: Tamerlà і Gran Visir · Veure més »\nNou!!: Tamerlà і Gujarat · Veure més »\nEl Gur-e Amir (persa: گور امیر) és el mausoleu del conqueridor asiàtic Tamerlà (conegut com a Timur) a Samarcanda, actual Uzbekistan.\nNou!!: Tamerlà і Gur-e Amir · Veure més »\nNou!!: Tamerlà і Hakkâri (ciutat) · Veure més »\nNou!!: Tamerlà і Hama · Veure més »\nNou!!: Tamerlà і Herat · Veure més »\nNou!!: Tamerlà і Homs · Veure més »\nNou!!: Tamerlà і Horda Blanca · Veure més »\nNou!!: Tamerlà і Horda Blava · Veure més »\nNou!!: Tamerlà і Horda d'Or · Veure més »\nIlyas Khoja (+ 1368) fou khan de Transoxiana o Txagatai occidental (1363) i khan de Mogolistan del 1363 al 1368.\nNou!!: Tamerlà і Ilyas Khoja · Veure més »\nNou!!: Tamerlà і Iraq · Veure més »\nNou!!: Tamerlà і Iraq ajamita · Veure més »\nNou!!: Tamerlà і Jammu · Veure més »\nNou!!: Tamerlà і Jaunpur · Veure més »\nNou!!: Tamerlà і Jerusalem · Veure més »\nNou!!: Tamerlà і Kabul · Veure més »\nNou!!: Tamerlà і Kaixgar · Veure més »\nNou!!: Tamerlà і Kakhètia · Veure més »\nNou!!: Tamerlà і Kanauj · Veure més »\nNou!!: Tamerlà і Kandahar · Veure més »\nKaraunes o Qaraunes (negres o barrejats) o Neguderis o Nikudaris foren un grup mongol que es va establir a l'Afganistan i est de Pèrsia.\nNou!!: Tamerlà і Karaunes · Veure més »\nNou!!: Tamerlà і Kars · Veure més »\nNou!!: Tamerlà і Kastamonu · Veure més »\nNou!!: Tamerlà і Kath · Veure més »\nNou!!: Tamerlà і Kayseri · Veure més »\nEl kaytak és una llengua del Caucas, al Daguestan, parlada pels kaytaks, i emparentada al kubatxi i al dargin, dins la divisió dargin del grup dargino-lak de llengües iberocaucàsiques.\nNou!!: Tamerlà і Kaytak · Veure més »\nNou!!: Tamerlà і Kazan · Veure més »\nNou!!: Tamerlà і Köneürgenç · Veure més »\nKemah és una ciutat de Turquia, i forma un districte amb el mateix nom a la província d'Erzincan, a Anatòlia oriental.\nNou!!: Tamerlà і Kemah (Erzincan) · Veure més »\nNou!!: Tamerlà і Khalil Sultan · Veure més »\nNou!!: Tamerlà і Khivà · Veure més »\nKhuttal o Khuttalan una forma de plural, de vegades apareix com Khutal, Khutlan, Khatlan o Khatulan, en xinès K'o-tut-lo, fou una regió de la riba dreta de l'Oxus (Amudarià) entre els rius Wakhsh i Pandj (antic Djaryab) que són les fonts de l'Oxus, situada avui dia al Tadjikistan encara que el nom ja no s'utilitza.\nNou!!: Tamerlà і Khuttal · Veure més »\nNou!!: Tamerlà і Khwarizm · Veure més »\nNou!!: Tamerlà і Kiptxak · Veure més »\nNou!!: Tamerlà і Kirman · Veure més »\nKlardjètia (també Calarzene) fou una regió històrica del Regne de Geòrgia, al nord del Tao.\nNou!!: Tamerlà і Klardjètia · Veure més »\nNou!!: Tamerlà і Kurdistan · Veure més »\nNou!!: Tamerlà і Lahore · Veure més »\nLa llengua txagatai (جغتای Jağatāy; uzbek: چەغەتاي Chag'atoy; uigur: چاغاتاي Chāghātāy； turc: Çağatayca) és una llengua turquesa extingida, que un cop es va parlar àmpliament a l'Àsia Central, i continuà sent la llengua literària comuna fins al segle XX.\nNou!!: Tamerlà і Llengua txagatai · Veure més »\nEls atabegs del Gran Luristan o Lur-i Burzurg, foren una dinastia de sobirans amb títol d'atabegs que va governar a part del territori del Luristan entre 1155 i 1424 amb capital a Idadj o Idhadj (més tard Malamir, moderna Ida).\nNou!!: Tamerlà і Lur-i Buzurg · Veure més »\nEls atabegs del Petit Luristan (Lur-i Kučik) foren una dinastia de sobiras amb títol d'atabegs que va governar part del territori de Lurstan entre 1184 i 1597 amb capital a Khurramabad que en el i fins al XIV portava el nom de Diz-i Siyah.\nNou!!: Tamerlà і Lur-i Kučik · Veure més »\nMallu Ikbal Khan fou un cap militar i polític del sultanat de Delhi al final del període tughlúquida.\nNou!!: Tamerlà і Mallu Ikbal · Veure més »\nNou!!: Tamerlà і Malwa · Veure més »\nNou!!: Tamerlà і Març · Veure més »\nNou!!: Tamerlà і Mazandaran · Veure més »\nMiran Xah (1366 - 16 d'abril de 1408) (Persa میران شاہ) fou un príncep timúrida fill de Tamerlà i de la concubina Mengliçek.\nNou!!: Tamerlà і Miran Xah · Veure més »\nNou!!: Tamerlà і Mogolistan · Veure més »\nMunger és una ciutat i municipi de l'Índia a l'estat de Bihar capital del districte de Monghyr o Munger.\nNou!!: Tamerlà і Monghyr · Veure més »\nNou!!: Tamerlà і Moscou · Veure més »\nNou!!: Tamerlà і Multan · Veure més »\nNou!!: Tamerlà і Muzaffàrida · Veure més »\nNou!!: Tamerlà і Naxçıvan · Veure més »\nNàssir-ad-Din Mahmud Xah Tughluq\nNàssir-ad-Din Mahmud Xah Tughluq (Nasir al-Din Mahmud Shah Tughluk) fou sultà de Delhi del 1393 al 1398/1399.\nNou!!: Tamerlà і Nàssir-ad-Din Mahmud Xah Tughluq · Veure més »\nNou!!: Tamerlà і Nicea de Bitínia · Veure més »\nNou!!: Tamerlà і Nicomèdia · Veure més »\nNou!!: Tamerlà і Nixapur · Veure més »\nNou!!: Tamerlà і Nogai · Veure més »\nNou!!: Tamerlà і Nova Sarai · Veure més »\nNou!!: Tamerlà і Orde de Sant Joan de Jerusalem · Veure més »\nOtrar és una antiga ciutat de l'Àsia Central a la que fou la ruta de la seda, propera a la moderna ciutat de Karatau al Kazakhstan.\nNou!!: Tamerlà і Otrar · Veure més »\nNou!!: Tamerlà і Oudh · Veure més »\nNou!!: Tamerlà і Palmira · Veure més »\nNou!!: Tamerlà і Panipat · Veure més »\nNou!!: Tamerlà і Panjab · Veure més »\nNou!!: Tamerlà і Pèrsia · Veure més »\nPir Muhammad ibn Jahangir (1376 -1407) fou un príncep timúrida, fill de Jahangir i nét de Tamerlà.\nNou!!: Tamerlà і Pir Muhàmmad ibn Jahangir · Veure més »\nNou!!: Tamerlà і Província de Fars · Veure més »\nNou!!: Tamerlà і Qara Qoyunlu · Veure més »\nQazaghan (+ 1358) fou amir dels karaunes (vers 1345 – 1358) i governat efectiu del khanat de Txagatai (1346–1358).\nNou!!: Tamerlà і Qazaghan · Veure més »\nNou!!: Tamerlà і Rayy · Veure més »\nRegió del Karabagh\nKarabakh o Kara Bagh, nom turc-persa que vol dir «jardí negre», és una regió del sud-oest de l'Azerbaidjan, avui dia una part autoproclamada independent com a la República d'Artsakh i la resta sota ocupació d'aquesta república.\nNou!!: Tamerlà і Regió del Karabagh · Veure més »\nRiazan o Riazany (en rus Рязань) és una ciutat del Districte Federal Central de Rússia, el centre administratiu de la província de Riazan.\nNou!!: Tamerlà і Riazan · Veure més »\nEl Ruyan (en mazandarani رویان) fou un districte del nord de Pèrsia, a la costa de la mar Càspia, format per la part occidental del Mazanderan o Tabaristan.\nNou!!: Tamerlà і Ruyan · Veure més »\nNou!!: Tamerlà і Sabzevar · Veure més »\nNou!!: Tamerlà і Samarcanda · Veure més »\nSamtskhé és una regió de Geòrgia, el centre de la qual era la ciutat de Akhaltzikhe, situada a l'oest del Kartli, a l'Est de Gúria; al sud d'Imerétia i al nord de la Txavtxètia'.\nNou!!: Tamerlà і Samtskhé · Veure més »\nSari (Sārī, mazanderani ساری, farsi ساری) és la capital de la província iraniana de Mazanderan, situada entre les muntanyes Alborz i la costa sud de la mar Càspia.\nNou!!: Tamerlà і Sari (Iran) · Veure més »\nTemple d'Àrtemis, mesquita seljúcida d'Isa Bey, i castell otomà Situació del districte Mesquita Isa Bey al turo Ayasoluk Selçuk és una ciutat de Turquia, capital del districte de Selçuk a la província d'Izmir, situada a la desembocadura del Küçük Menderes i al peu del Bülbül Dağı (clàssic Koressos).\nNou!!: Tamerlà і Selçuk · Veure més »\nNou!!: Tamerlà і Setembre · Veure més »\nNou!!: Tamerlà і Shaki (Azerbaidjan) · Veure més »\nNou!!: Tamerlà і Sirdarià · Veure més »\nNou!!: Tamerlà і Sistan · Veure més »\nNou!!: Tamerlà і Siunia · Veure més »\nNou!!: Tamerlà і Sivas · Veure més »\nSivri Hisar (Sivrihisar, el nom vol dir Castell Fort) és una població de la província d'Eskişehir a mig camí entre Eskişehir i Ankara al sud del riu Porsuk i al nord del Sakarya a la part septentrional de les muntanyes Günesh Dagh.\nNou!!: Tamerlà і Sivri Hisar · Veure més »\nNou!!: Tamerlà і Sogdiana · Veure més »\nNou!!: Tamerlà і Sufisme · Veure més »\nSultan Mahmud (+ 1402) fou Khan del khanat de Txagatai (1384–1402).\nNou!!: Tamerlà і Sultan Mahmud · Veure més »\nSultaniyya o Soltaniyeh (Persa: سلطانيه, romanitzat com Solţānīyeh, Solţāneyyeh, Sultaniye, Sultaniya, Sultānīyeh i altres variacions; coneguda també com a Saīdīyeh) és una ciutat de l'Iran capital del districte de Soltaniyeh del comtat d'Abhar a la província de Zanjan.\nNou!!: Tamerlà і Sultaniyya · Veure més »\nSuyurghatmish o Soyorghatmish (? - 1427) fou un príncep timúrida fill de Xah Rukh.\nNou!!: Tamerlà і Suyurghatmish · Veure més »\nNou!!: Tamerlà і Svanètia · Veure més »\nNou!!: Tamerlà і Tabarsaran · Veure més »\nNou!!: Tamerlà і Tabriz · Veure més »\nTakhi-i-Hulagu (el Tron d'Hulagu) fou un feu que va crear Tamerlà integrat per l'Azerbaidjan, Arran, Rayy, Xirvan, Gilan Mazanderan, Mughan, Derbent i Anatòlia, que el 1996 va concedir al seu fill Miran Xah, amb capital a Tabriz.\nNou!!: Tamerlà і Takhi-i-Hulagu · Veure més »\nEl riu Tana és el riu més llarg de Kenya i dóna nom al districte de Tana.\nNou!!: Tamerlà і Tana · Veure més »\nTaragai (1360/1361) fou emir de Kish i cap de la tribu Barlas.\nNou!!: Tamerlà і Taragai · Veure més »\nNou!!: Tamerlà і Tèrek · Veure més »\nNou!!: Tamerlà і Tbilissi · Veure més »\nEl beylicat de Teke o dels Tekeoğulları fou un dels principats turcmans que es van crear a Anatòlia després de la caiguda dels Seldjúcides de Rüm a l'època anomenada dels beylicats o beyliks.\nNou!!: Tamerlà і Tekeoğulları · Veure més »\nNou!!: Tamerlà і Timúrides · Veure més »\nNou!!: Tamerlà і Toktamix · Veure més »\nNou!!: Tamerlà і Transcaucàsia · Veure més »\nNou!!: Tamerlà і Transoxiana · Veure més »\nNou!!: Tamerlà і Trebisonda · Veure més »\nTughlugh Timur (Tughluq Timur, Tughlugh Temür, Tughluq Temür, 1329/30-1363) fou khan de Mogolistan de vers 1347/1348 a la seva mort el 1363 i khan del khanat de Txagatai del 1358/1360 al 1363.\nNou!!: Tamerlà і Tughluq Timur · Veure més »\nNou!!: Tamerlà і Txerkessos · Veure més »\nNou!!: Tamerlà і Uch · Veure més »\nNou!!: Tamerlà і Ural · Veure més »\nNou!!: Tamerlà і Uzbekistan · Veure més »\nNou!!: Tamerlà і Van · Veure més »\nXah Rukh, Xahrukh o Xah-Rukh (20 d'agost de 1377 –13 de març de 1447) fou un sobirà timúrida, quart fill de Tamerlà al que va succeir a la seva mort el 18 de febrer de 1405.\nNou!!: Tamerlà і Xah Rukh (timúrida) · Veure més »\nXahrisabz o Shakhrisabz (persa: Shahr-e Sabz o 'Ciutat Verda', شهر سبز, uzbek: Shahrisabz / Шахрисабз, àrab: Shahr-i Sabz, antigament Kish o Kesh o Kash, xinès: K'ia-sha per a la regió i Ki-she per a la ciutat) és una ciutat de l'Uzbekistan a uns 80 km al sud de Samarcanda.\nNou!!: Tamerlà і Xahrisabz · Veure més »\nEl Xamkhalat dels Kazi Kumuk fou l'organització política feudal dels kumuks, els laks i els darguin.\nNou!!: Tamerlà і Xamkhalat dels Kazi Kumuk · Veure més »\nNou!!: Tamerlà і Xina · Veure més »\nNou!!: Tamerlà і Xinjiang · Veure més »\nNou!!: Tamerlà і Xiraz · Veure més »\nNou!!: Tamerlà і Xirvan · Veure més »\nNou!!: Tamerlà і Xirvanxah · Veure més »\nNou!!: Tamerlà і Xuixtar · Veure més »\nNou!!: Tamerlà і Yezd · Veure més »\nNou!!: Tamerlà і Zamindar · Veure més »\nZirihkaran, Zirihgaran, Zirigaran o Zirikaran fou un antic principat del Caucas que existia sota el rei sassànida Cosroes I (Khusraw Anushirwan) a la meitat del segle VI.\nNou!!: Tamerlà і Zirihkaran · Veure més »\nNou!!: Tamerlà і 1336 · Veure més »\nNou!!: Tamerlà і 1359 · Veure més »\nNou!!: Tamerlà і 1360 · Veure més »\nNou!!: Tamerlà і 1361 · Veure més »\nNou!!: Tamerlà і 1362 · Veure més »\nNou!!: Tamerlà і 1363 · Veure més »\nNou!!: Tamerlà і 1369 · Veure més »\nNou!!: Tamerlà і 1370 · Veure més »\nNou!!: Tamerlà і 1379 · Veure més »\nNou!!: Tamerlà і 1381 · Veure més »\nNou!!: Tamerlà і 1383 · Veure més »\nNou!!: Tamerlà і 1384 · Veure més »\nNou!!: Tamerlà і 1385 · Veure més »\nNou!!: Tamerlà і 1386 · Veure més »\nNou!!: Tamerlà і 1387 · Veure més »\nNou!!: Tamerlà і 1388 · Veure més »\nNou!!: Tamerlà і 1389 · Veure més »\nNou!!: Tamerlà і 1391 · Veure més »\nNou!!: Tamerlà і 1392 · Veure més »\nNou!!: Tamerlà і 1393 · Veure més »\nNou!!: Tamerlà і 1394 · Veure més »\nNou!!: Tamerlà і 1397 · Veure més »\nNou!!: Tamerlà і 1398 · Veure més »\nNou!!: Tamerlà і 1399 · Veure més »\nNou!!: Tamerlà і 14 de febrer · Veure més »\nNou!!: Tamerlà і 1400 · Veure més »\nNou!!: Tamerlà і 1401 · Veure més »\nNou!!: Tamerlà і 1402 · Veure més »\nNou!!: Tamerlà і 1403 · Veure més »\nNou!!: Tamerlà і 1404 · Veure més »\nNou!!: Tamerlà і 1405 · Veure més »\nNou!!: Tamerlà і 18 de desembre · Veure més »\nNou!!: Tamerlà і 19 de juny · Veure més »\nNou!!: Tamerlà і 2 d'agost · Veure més »\nNou!!: Tamerlà і 20 de juliol · Veure més »\nNou!!: Tamerlà і 21 de novembre · Veure més »\nNou!!: Tamerlà і 24 de setembre · Veure més »\nNou!!: Tamerlà і 31 de març · Veure més »\nNou!!: Tamerlà і 8 d'abril · Veure més »\nNou!!: Tamerlà і 8 d'octubre · Veure més »\nNou!!: Tamerlà і 8 de març · Veure més »


La pervivència d’Homer en l’Eneida de Virgili | Literatura grega a escena\n← Pervivència de Medea a “La sang” de Mercè Rodoreda\nLa pervivència d’Homer en l’Eneida de Virgili\nPublicat el 8 abril 2013 per Laia Muñoz Osorio\nArran de la Quarta Guerra Civil Romana (32-30 aC), August es va proclamar emperador (27 aC) i va concentrar tots els poders polítics, militars, religiosos i culturals en la seva persona: així començava l’imperi romà.\nUn dels propòsits del nou règim era el de renovar la societat romana, la qual havia perdut els valors tradicionals durant la República. Així doncs, durant l’època d’August hi va haver un resorgiment cultural i concretament literari força important. De fet, van sorgir cercles literaris en els que els mecenes ajudaven econòmicament els artistes a canvi de que aquests fossin fidels a August. Alguns d’aquests cercles literaris són el de Mecenas (d’aquí ve el nom de qui patrocina els artistes) i el de Messala Corví. Entre aquests joves intel·lectuals es trobava Virgili, l’autor de l’Eneida.\nBust de Virgili, a Nàpols.\nVirgili va pertànyer al cercle literari de Mecenas i aquest fet el va permetre aproximar-se a l’emperador i al seu programa polític, de fet va ser el mateix August qui va encarregar-li que escrivís l’Eneida. L’emperador August es proposava que Virgili redactés una obra que justifiqués el seu llinatge diví i les glorioses gestes dels seus avantpassats. L’escriptor èpic va establir un lligam familiar entre l’heroi troià Eneas (que fugia de Tràcia i va arribar a Itàlia, on el seu fill Ascani fundaria Alba Longa) i l’emperador August, descendent directe del fill d’Afrodita.\nPer dur a terme aquest projecte, Virgili es va inspirar en la Ilíada i en l’Odissea d’Homer, tant en l’estil com en l’argument. Tenint en compte el seu contingut podem dividir l’obra en dues parts, la primera d’elles (del cant I al VI) està basada en l’Odissea i la segona (del cant VII al XII) en la Ilíada.\nEneas fuig de Troia de Federico Barocci, 1598.\nLa primera part narra la travessia d’Eneas i dels altres troians supervivents cap a Itàlia. Les aventures que viurien els herois pel mar ens recorden clarament al viatge d’Odisseu de retorn a Ítaca. Consisteix, doncs, en el viatge de tornada d’un heroi (Odisseu o Eneas) a la seva llar després de la guerra de Troia, tot i que en el cas del semi-déu troià fugís de la seva pàtria per trobar una nova llar. Després de diverses adversitats i obstacles imposats pels déus olímpics o altres criatures fantàstiques, l’heroi aconseguirà arribar a les terres que tant anhelava.\nEls cants I-VI expliquen com Eneas i els seus homes (entre ells el seu ancià pare Anquises i el seu fill Ascani) aconsegueixen escapar-se de Troia, que s’està consumint en flames. Hera, en assabentar-se que el destí dels troians era fundar Roma, va demanar a Èol (la divinitat del vent) que allunyés les naus frígies de la península Itàlica. Tot seguit, Júpiter va enfadar-se amb Hera i amb Èol per no haver-li demanat permís a l’hora de provocar mala mar i per portar la contrària va recolzar Eneas i la seva tripulació.\nEneas portant Anquises, segle VI aC.\nDesprés de diversos anys vagant per la mar, les naus troianes van arribar a Cartago, on els va acollir la reina Dido, qui es va enamorar del gallard Eneas des del primer moment amb una fletxa d’Eros (recordem que Eros i Eneas comparteixen mare). Allà Dido escolta les gestes del seu enamorat i els seus homes des de l’incendi i la destrucció de Troia i alhora ella l’explica la mort del seu espòs i la fundació de Cartago.\nFinalment, la parella s’acaba enamorant perdudament de l’altre i consumen el seu amor, Zeus se n’adona que aquesta íntima relació amb Dido podria retardar o, fins i tot, impedir la continuació del viatge d’Eneas cap a Itàlia. El pare dels déus envia Hermes per recordar a Eneas quina és la seva missió i el cap dels troians promet fer-ho així. Malauradament, quan Eneas abandona Dido i marxa de Cartago, la reina enamorada se suïcida llençant-se a una pira davant de la platja, mentre les naus frígies s’allunyen. L’amor entre Eneas i Dido convertit en enemistat i odi seria una explicació a la rivalitat que hi va haver entre Roma i Cartago i per tant una de les causes de les guerres púniques que enfrontarien ambdós pobles.\nEneas explica a Dido les desgràcies de Troia de Pierre-Narcisse Guérin, 1815.\nEneas i els seus homes reprenen la seva travessia amb destinació a Itàlia. Aleshores l’ànima d’Anquises (ja mort) apareix en somnis al seu fill Eneas i li demana que el visiti a l’Avern, al submón d’Hades. Eneas, amb l’ajuda de la Sibil·la de Cumes, aconsegueix arribar a les possessions del déu dels inferns i es retroba amb diverses persones que han anat morint al llarg de la guerra de Troia i del viatge marítim, fins i tot amb Dido però especialment amb el seu pare estimat, qui li confia el gloriós destí que l’espera al seu llinatge.\nNo obstant, els cants VII-XII fan referència a la Ilíada, ja que narra les batalles i gestes dels valents herois d’un i d’altre bàndol per aconseguir la victòria. Mentre que a l’obra homèrica, combatien aqueus i troians, a l’Eneida s’enfronten troians i llatins. A més a més la segona part de l’obra de Virgili recupera els valors tradicionals de la guerra: el valor, la justícia, la fidelitat a la pàtria, el respecte als déus, la lluita pel bé…\nFinalment, Eneas arriba a Itàlia, concretament al Laci, on els seus descendents fundarien Alba Longa i Roma. Allà el rep el rei Llatí i la reina Amata que tenen una bonica filla que es diu Lavínia i tot i que està promesa amb Turn (rei dels rútuls), l’oracle va assegurar que es casaria amb un estranger, qui acabaria amb tots els mals del Laci. Llatí llavors entén que Eneas és el gendre que estaven esperant. Tanmateix Hera segueix capficada en impedir que els troians assoleixin el seu destí i fa esclatar una terrible batalla que enfronta els pobles del Laci, comandats per Turn; i els troians amb una ferma aliança amb Pallantium, comandats per Eneas. Ambdós herois es disputen el futur regnat del Laci i la mà de la jove princesa Lavínia.\nEneas venç Turn de Luca Giordano.\nAlhora Zeus des de l’Olimp prohibeix que cap déu afavoreixi o perjudiqui la ferotge guerra. Al principi el combat beneficia el bàndol capitanejat per Turn, qui assetja els troians mentre que Eneas i una part i els seus homes han partit cap a Pallantium per cercar el seu suport. Llavors té lloc un dels episodis més tràgics de l’Eneida: dos íntims amics, Nis i Euríal, són assassinats pels rútuls en un intent d’abandonar la muralla troiana per cercar ajut. Però poc després arriba Eneas amb reforç militar i aviat es capgira la situació a favor dels troians i els seus aliats.\nPer acabar, arriba el clímax de l’obra: el combat final entre Eneas i Turn. Les divinitats olímpiques veuen des del primer moment que Eneas té més possibilitats de vèncer que el seu contrincant i Hera commoguda accepta no ajudar a Turn a canvi que els troians passin a dir-se llatins quan es quedin amb el Laci. Com era d’esperar, Eneas guanya la batalla, es casa amb Lavínia i esdevé el nou rei del Laci. El seu fill Ascani, quan es convertís en el nou monarca, fundaria la ciutat d’Alba Longa, on naixerien Ròmul i Rem, els fundadors de Roma.\nRòmul i Rem de Peter Paul Rubens, 1615-1616.\nAquest article s'ha publicat dins de Èpica, General, Mitologia, Pervivència i etiquetat amb Eneida, èpica, Homer, Ilíada, Literatura llatina, Odissea, Pervivència, Virgili. Afegiu a les adreces d'interès l'enllaç permanent.\n38 respostes a La pervivència d’Homer en l’Eneida de Virgili\nRetroenllaç: L’Odissea armènia de Maria Àngels Anglada | Literatura grega a escena\ncristina berjano diu:\n6 novembre 2013 a les 13:04\nEn relació amb l’obra de Virgili (L’Eneida) i les obres d’Homer (L’Ilíada i l’Odissea) trobem algunes semblançes com per exemple:\n– Eneas té moltes semblançes a Odisseu\n– Tenint en compte el contingut de l’Eneida podem dividir l’obra en dues parts, la primera d’elles (del cant I al VI) està basada en l’Odissea i la segona (del cant VII al XII) en la Ilíada. Per tant les dues obres de Homer estan simplificades en una obra de Virgili.\n– El viatge en el mar, també pot ser una semblança amb l’obra d’Homer ja que Odisseu també es troba al mar.\n– Els cants VII-XII fan referència a la Ilíada, ja que narra les batalles i gestes dels valents herois d’un i d’altre bàndol per aconseguir la victòria. Mentre que a l’obra homèrica, combatien aqueus i troians, a l’Eneida s’enfronten troians i llatins.\nEn conclusió aquestes dues obres estan ben relacionades.\n11 novembre 2013 a les 12:57\nLa obra de Virgili “Eneida” és una obra basada en la d’Homer tant en l’estil com en l’argument. L’Eneida està dividida en dues parts: del capítol I-VI, part basada en l’Odissea i del capítol VII-XII, part basada en la Ilíada. En la primera part, podem trobar semblances entre les dues obres com per exemple que els dos protagonistes (Odiseu i Eneas) fan un viatge per el mar per poder tornar a un lloc concret, per tant un viatge de tornada d’un heroi.\nEn la segona part, podem veure que s’assembla a la Ilíada ja que narra les batalles i gestes herois per guanyar i podem veure la diferència de que en la Ilíada combaten aqueus i troians i en la Eneida troians i llatins.\nYasmina Berkane Pais diu:\n11 novembre 2013 a les 13:22\nEn aquest artícle veiem la pervivència d’Homer a l’Eneida de Virgili, ja que aquesta obra es va inspirar en les dues obres més representatives d’Homer, La Ilíada y l’Odissea.\nEls dos protagonistes tenen forces semblançes, Odisseu i Eneas. El tema també és molt similar ja que es parla de la guerra de troia i com després d’aquesta els protagonistes van viatjar fins arribar a la ciutat de Laci on els descendents fundaran la ciutat de Roma.\nAugust va ser l’emperador que va demanar aquesta obra per justificar el seu llinatge diví, ja que era descendent de Afrodita i volia que el poble romà sapiguès quins eren els fundadors de la ciutat demanant aquesta obra a Virgili inspirant-se en els grans clàssics d’Homer.\n11 novembre 2013 a les 13:27\nL’emperador August li va demanar a Virgili que escribís un llibre que justifiqués el seu llinatge diví i les glorioses gestes dels seus avantpassats, “l’Eneida”.\nEs va inspirar en Homer, la primera d’elles està basada en l’Odissea i la segona en la Ilíada.\nLa primera part parla del viatge de tornada d’un heroi, Eneas, a la seva llar després de la guerra de Troia. La segona part narra les batalles i gestes dels valents herois d’un i d’altre bàndol (troians i llatins) per aconseguir la victòria.\nUn dels episodis més tràgics de “l’Eneida” és el que parla de dos íntims amics, Nis i Euríal, són assassinats pels rútuls en un intent d’abandonar la muralla troiana per cercar ajut. Però després arriba Eneas amb reforç militar i aviat es capgira la situació a favor dels troians i els seus aliats.\n12 novembre 2013 a les 12:01\nL’Eneida de Virgili és una obra basada en la historia d’Enees, un heroi que fuig de Troia i acaba sent el fundador de Roma. Aquesta obra va ser realitzada ja que August li va demanar a Virgili. Té una clara influència d’Homer en composició i estil ja que es va basar en dues obres d’ell: La Ilíada y l’Odissea.\nL’ Eneida es divideix en dues parts: els primers sis llibres (que segueixen el model de l’Odissea) narren el viatge d’Enees cap a la península itàlica, mentre que la segona part, (s’inspira en la Ilíada) narra les guerres que van tenir lloc en aquest territori. Després d’invocar les muses, Virgili explica el ressentiment de la deessa Juno contra Troia, ella és l’antagonista que intentara evitar que Enees compleixi el seu destí que és fundar una nova ciutat, Roma.\nA diferència dels seus models hel·lenístics, l’Odissea i la Ilíada que són models arcaics, mítics i ingenus en la seva concepció del món i la presentació dels seus temes, l’Eneida és una èpica culta feta en un clima totalment diferent, plena d’al·legories i reinterpretacions de mites i llegendes pervivents.\nirina i andrea diu:\n12 novembre 2013 a les 12:13\nNo sabíem que hi hagués tanta pervivència d’Homer en l’Eneida. Hem estat buscant i hem trobat que Virgili es va inspirar en la Ilíada i en l’Odissea d’Homer, tant en l’estil com en l’argument.\nL’Eneida està dividida en dues parts: del capítol I-VI, està basat en l’Odissea i del capítol VII-XII, està basat en la Ilíada.\nUna altre diferència que trobem és que els dos protagonistes fan un viatge per el mar per poder tornar a un lloc concret, per tant un viatge de tornada d’un heroi.\nTambé podem trobar semblançes en el tema també és molt similar ja que al principi es parla de la guerra de troia. Tot i que després, en l’Odisea Ulisses passa un seguit d’aventures i Eneas també per trobar la seva pàtria.\nAugust, per justificar el seu llinatge diví, va demanar aquesta obra a Virgili inspirant-se en els grans clàssics d’Homer, per tal d’escriure un passat gloriós a Roma.\nF. Xavier Gras diu:\n14 novembre 2013 a les 10:36\nL’Eneida de Virgili és un encàrrec de l’emperador August, aquest volia una obra literària de prestigi que donés legitimitat al seu poder. L’ objectiu era reelaborar la mítica història de Roma, tot col·locant Ennes com a protagonista. Virgili s’inspirà en l’ obra d’ Homer per tal de realitzar la seva obra, doncs veiem una clara relació amb l’ Odissea i la Ilíada.\nL’ Eneida la podem separar en dos blocs, formats per diferents capítols, el primer bloc (capítol I-VI), es basa en l’ Odissea i el segon (capítol VII-XII) en la Ilíada. Podem dir doncs que Virgili va reelaborar l’ Odissea i la Ilíada juntant-les en una gran obra.\nUna clara semblança és el viatge en mar que realitzen els protagonistes de l’ Odissea i de l ‘Eneida.\nChaima Anzaoui diu:\n14 novembre 2013 a les 10:56\nAqui ús deixo el meu comentari , en el que és basar destacar aquestes grans similituds entre aquests dos escritors.\nAquestes dues grans obres de la literatura universal són l’Odissea d’Homer i l’ Eneida de Virgili. Així doncs, la seva importància que es van convertir en un text fundacional de les cultures gregues i romanes, respectivament, i que d’elles som directes hereus. En aquest ordre d’idees, podem observar les seves grans diferències però, sobretot, les seves grans similituds que responen a un antiquíssim conflicte cultural des de l’època imperial.\nEl llibre VI de l’Eneida és un intent de comparació i paral•lelisme amb el cant XI de l’Odissea, ja sabem que totes dues obres parlen del viatge d’Eneas i la seva trobada paterna, com Ulisses amb la seva trobada materna. Tot i aquesta gran similitud de tots dos personatges voler trobar aquestes dues ànimes que lluiten per un mateix objectiu.\nHi ha una gran influència homèrica a Virgili, aquesta descripció de fets històrics de la civilització romana. Homer se li destaca com el déus dels poetes, per la seva amplitud poètica, en canvi Virgili troba la llengua i la literatura romanes com a fet guiador per les seves obres.\nTot i així, era evident que Virgili volia buscar la combinació de la bellesa grega amb l’esperit nacional romà i alhora fer una lloança el seu sobirà. Però Homer mostra aquest odi entre dos bàndols. Centrar-nos més en la mètrica l’Eneida va ser escrita en hexàmetre dactílic com Homer en els seus poemes èpics. Així doncs, podem dir, que aquesta influència homèrica també en els primers llibres de l’Eneida, el retorn i condemna a vagar per els mar. I en els últims llibres aquesta influència de la Illada, on podem veure aquesta part sagnant , bèl•lica i conqueridora de l’obra.\nFinalment, podem concloure que aquestes similituds esmentades anteriorment són trets que ens mostren que Virgili va ser un gran admirador de les dues obres d’Homer: la Illiada i l’Odissea i que gràcies, a elles van ser el motor d’inspiració de Virgili.\n18 novembre 2013 a les 13:09\nMolt bon article Laia. De fet, tant l’Eneida de Virgili com en la Ilíada d’Homer, podem trobar semblances i diferències. Una podria ser l’espai on es desenvolupa l’acció, per exemple la Ilíada, on sempre té com a fons el camp de batalla, per tant és molt monòton i no hi ha varietat d’escenari, no com l’Eneida, que hi ha més varietat d’escenificació. Una altra, la seva temàtica: La d’Homer és bèl·lica i la de Virgili èpica. I per últim, els déus, més concretament en la seva aparició. En aquest aspecte, podem dir que en la Ilíada les deïatats estan sempre en constant interacció amb els mortals, els herois, sobretot en les batalles, on prenen partit donant un cop de mà als seus preferits. Això no passa en l’Eneida, on no fan molta aparició.\nEric Andreu Carvajal diu:\n18 novembre 2013 a les 19:31\nMolt bon article i molt ven vist per part de la Laia aquestes grans semblances que no passen desapercebut. Tot i això, ja que els meus companys ja han exposat moltes semblances entre una i altre obra i per no repetir comentaris, jo aportaré algunes diferències remarcables entre una i altre, com a simple contrapunt:\nUlisses és l’home ric, inventor de mil estratagemes per escriure la seva pròpia historia del seu retorn . Va sortir d’Ítaca per conquerir Troia , per cobrir-se de glòria , i van ser la seva astúcia , la seva perseverança i fins i tot la seva obstinació , les que li van permetre el retorn a la pàtria . En Ulisses només hi havia dues possibilitats : tornar o morir en l’intent , i malgrat tot, fins i tot dels déus , va tornar al seu país , a casa , amb la seva dona. Ulisses es qüestiona , mostra resistència a les temptacions i persisteix fins a arribar a la meta i ho aconsegueix gràcies a si mateix , s’atreveix a rebel • lar davant els déus i el motiu d’inspiració no és un succés bèl • lic sinó una cosa afectiva : l’amor a la esposa Penèlope i el seu fill Telèmac , així com també l’enteresa que presenta l’adversitat per no veure derrotat per Posidó . En el fons , Ítaca sempre va ser l’única llar real per a ell . Ulisses és l’home que troba la immortalitat com a heroi de la tornada.\nEneas personifica la noció de semidéu com un ésser simbòlic i idealitzat que havia de suportar el pes d’una nació i les destinacions d’una raça , havia de ser guerrer , procurador de la vida pública i resignar-se a deixar els romanços i l’alegria de la joventut per una missió fundadora , restauradora i governant . A diferència d’Ulisses , Eneas és un heroi abandonat , està sol , no té llar ni felicitat personal , ni un amic de confiança , la seva vida està plena de sacrificis i sempre es troba iniciant una nova vida ; Eneas es revela com un heroi sense l’ qualitat guerrera , bel • licosa i aventurera , deixant-se portar moltes vegades per l’emoció més que per la raó . Virgili trobava en ell una llavor heroica , mítica , de grandesa . En la fugida va perdre a la seva esposa i fill , va perdre la ciutat , ho va perdre tot , menys el futur . Per a ell no hi havia Ítaca , no hi havia Penélope . Només mor com a home quan ja ha complert amb la seva comesa i ha fundat una nova estirp . Però per llavors ja és immortal , és l’heroi que troba la vida eterna aconseguint el seu futur , creant del no-res.\nElisa Moya diu:\n19 novembre 2013 a les 12:26\nBon article i ben vist les semblances entre una i altre, m’he estat mirant els comentaris i la gent explica les semblançes que hi han entre unes i altres. Podem veure clarament que Virgili es va inspirar en la Ilíada i en l’Odissea d’Homer per fer l’Eneida, tant en l’estil com en l’argument, tal i com diu en aquest article. Podem dividir l’obra en dues parts, la primera d’elles (del cant I al VI) està basada en l’Odissea i la segona (del cant VII al XII) en la Ilíada.\nLa primera part narra la travessia d’Eneas cap a Itàlia.\nEn els cants I-VI s’explica com Eneas i els seus homes aconsegueixen escapar-se de Troia, que està en flames.\nDesprés de diversos anys navegant, van arribar a Cartago, allà els va acollir Dido i aquesta i Eneas s’enamoraren. Després d’això, al assabentar-se Zeus d’això, envià Hermes i Eneas abandona Dido i marxa de Cartago. Dido enamorada d’Eneas se suïcida\nllençant-se a una pira davant de la platja. Això va ser una de les causes de les guerres púniques que enfrontarien el poble de Roma i el poble de Cartago.\nEls cants VII-XII fan referència a la Ilíada, tal i com he dit abans. Aquí narra les batalles i gestes dels valents herois d’un i d’altre bàndol per aconseguir la victòria.\n20 novembre 2013 a les 18:05\nGran article que ens parla la l’Eneida de Virgili, i com aquest es base en les dues obres mestres d’Homer per redectar la seva.\nUna de les semblançes principals és que els personatges principals tant Aquil·les ( La Ilíada ) com Enees ( L’Odissea ) són fills de deesses , el primer de Tetis , i el segon de Venus . Tots dos lluiten amb fúria per defensar la seva pàtria , si bé tots dos són impotents davant el destí diví.\nAl final de l’Eneida també trobem similituds amb l’Odissea , obra també homèrica . Enees emprèn un viatge per buscar la seva dona Creúsa , a la qual ha perdut en la fugida . A diferència d’Odisseu , que finalment es reuneix amb Penélope , Enees no aconsegueix trobar Creúsa viva, i aquesta es la apareix ja morta . De nou emprendrà un llarg i difícil viatge pel mar , com la seva dona li anuncia .\nEn les dos obres intervenen els déus per ajudar els seus mortals . I tant Enees com Odisseu donen molta importància als seus ancians pares .\nTrobem un gran nombre de personatges comuns en les obres , alguns amb noms canviats , tals com són Odisseu / Ulisses , Afrodita / Venus , Aquil · les, Príam , Cassandra o Hèctor .\nHady Camara diu:\n25 novembre 2013 a les 13:26\nHi ha molta pervivència d’Homer en l’Eneida, Virgili va escriure-la “inspirant-se” en la Ilíada i en l’Odissea d’Homer, un encàrrec de l’emperador August, que pretenia que es fés una obra literària de prestigi en el que ell quedés bè ell i la seva familia.\nL’Eneida està dividida en dues parts: una basada en l’Odissea, la historia d’Enees, un heroi que fuig de Troia i acaba sent el fundador de Roma i l’altre part basada en la Ilíada, s’expliquen les guerres en aquest territori.\nEls dos protagonistes fan un viatge tornar a la seva terra, unviatje de tornada d’un heroi, tant Ulisses com Eneas passen un seguit d’aventures abans d’arribar.\nRetroenllaç: Viatgem a l’infern amb Dante i Virgili | Aracne fila i fila\n27 octubre 2014 a les 11:55\nMolt bon article, L’Eneida de Virgili va ser una obra encarregada per l’emperador August que proposà a Virgili que redactés una obra que justifiquès el seu llinatge diví.\n-Explicar la història d’Enees, un heroi que fuig de Troia i acaba sent el fundador mític de Roma.\nAquesta es divideix en dues parts ben diferenciades:\nEls primers sis llibres (del cant I al VI), que segueixen de prop el model de l’Odissea, narren el viatge del protagonista cap a la península Itàlica.\nMentre que la segona part (llibres VII-XII), que s’inspira en la Ilíada, narra les guerres que van tenir lloc en aquest territori es recorda la caiguda de Troia amb el cavall de fusta i l’ordre de Venus cap a l’heroi.\nVirgili explica el ressentiment de la deessa Juno contra Troia, ella serà l’antagonista que intentarà evitar que Enees compleixi el seu destí: fundar una nova ciutat.\n1 novembre 2014 a les 13:51\nAugust va ser el que va encarregar a Virgili que escrivís l’Eneida. L’autor es va inspirat en la Ilíada (del cant VII al XII) i l’Odissea (del cant al VII) d’Homer.\nEneas i altres troians viuen aventures en el seu camí cap a Itàlia que recorden al viatge d’Ulisses de retorn a Ítaca. Les dues obres es basen en un heroi que intenta retornar a casa seva després de la Guerra de Troia i ambdós ho aconsegueixen tot i les dificultats.\nJúpiter a l’Eneida és el déu que recolza a Eneas, en canvi en l’Odissea veiem que Atenes és la deessa que ajuda a Ulisseu.\nÈol entregà a Ulisses una bossa de pell que contenia tots els vents. En apropar-se a Ítaca, els seus homes varen decidir veure el que hi havia a la bossa, deixant sortir-ne tots els vents i creant una tempesta; el mateix passa a l’Eneida quan Hera, en assabentar-se que el destí dels troians era fundar Roma, va demanar a Èol (la divinitat del vent) que allunyés les naus frígies de la península Itàlica.\nL’estada d’Eneas a Cartago, ens recorden a la d’Ulisses a l’illa de Calipso; tot i que Eneas i Dido s’acaben enamorant, Odisseu mai s’enamora de Calipso, aquesta, més bé, el té pres. En ambdues històries Zeus envia a Hermes perquè els herois continuïn els seus camins.\nEls dos herois han de passar per Hades, i un cop allà, a més de retrobar-se amb companys de la Guerra de Troia, Eneas es retroba amb el seu pare i Odisseu amb la seva mare.\nEls cants VII-XII fan referència a la Ilíada, però mentre que a l’obra d’Homer, combatien aqueus i troians, a l’Eneida s’enfronten troians i llatins.\n4 novembre 2014 a les 12:11\nAugust, va encarregar a Virgili que escrivís l’Eneida. Hi ha molta pervivència d’Homer en l’Eneida, ja que Virgili va escriure-la inspirant-se en la Ilíada i en l’Odissea d’Homer.\nAugust la va encarregar amb el fi de justificar el seu llinatge diví.\nPodem dividir l’obra en dues parts: la primera (cant I-VI) està basada en l’Odissea i la segona: (cant VII-XII) en la Ilíada.\nLa primera narra les travessies viscudes per Eneas i altres troians de camí cap a Itàlia. Aquestes travessies recorden al viatge d’Ulisses cap a Ítaca. Són dues obres que narren el retorn a casa d’un heroi que ve de la Guerra de Troia i encara i amb totes les adversitats que tenen aconsegueixen tornar.\nDesprés d’això arriben a Cartago, acollits per Dido, Eneas i aquesta s’enamoren. Zeus s’assabenta i envia Hermes, Eneas abandona Dido i marxa de Cartago. Com Dido està enamorada d’Eneas es suïcida. En el cas d’Odisseu mai s’enamora de Calipso. A les dues històries Zeus envia Hermes perquè els herois continuïn el seu camí.\nEls cants del VII-XII fan referència a la Ilíada i en aquests es narra les batalles entre els dos bàndols per mirar d’aconseguir la victòria. A l’obra d’Homer combatien aqueus i troians i a l’Eneida els llatins i els troians.\n4 novembre 2014 a les 12:21\nEl poema està escrit en hexàmetres, la mètrica tradicional de l’èpica. Igual que el model de l’Odissea, de qui vol ser una versió llatina, comença in medias res per recordar el passat guerrer, centrar-se en el retorn-arribada a casa i el conflicte desfermat per qui vol usurpar el lloc de l’amo.\nDonat el seu abrupte final, durant el Renaixement se’n van publicar diverses continuacions, que van acabar desapareixent. El final actual ajuda a donar un contundent missatge contra laviolència injusta. Fos perquè estava inacabada, per voler desvincular-la de la propaganda imperial o perquè no estava satisfet amb el resultat, Virgili demanà abans de morir que cremessin l’Eneida, petició que no va ser atesa i que ha permès conservar aquest clàssic.\n4 novembre 2014 a les 23:14\nSi que és cert que hi ha molta influència tant de l’Odissea com de la Ilíada! És molt interessar conèixer fets d’abans de l’origen de Roma ja que sempre comencem a estudiar l’Antiga Roma des de que Ròmul i Rem van ser infantats per Lupuerca i Ròmul després de matar Rem fundà la ciutat (Com trobem a l’Ab urbe condita). Déu ni do l’explicació és realment extensa i detallada, la qual cosa demostra que has fet una profunda indagació en el tema i habilitat de redactar sense problemes. Tot això fa que el text s’entengui a la perfecció, cosa que és difícil ja que són fets amb molta acció i batalles pel mig. M’ha semblat realment impactant el fet que Dido, en veure que Eneas marxava, es suicidés. August va encarregar l’Eneïda a Virgili i amb això volia fer-se bona publicitat i reafirmar el seu origen diví, propi d’un rei absolut.\nMoltes felicitats per l’apunt!\n5 novembre 2014 a les 12:51\nEn aquest apunt podem veure com August va demanar a Virgili una obra literària. Virgili es va inspirar en les dues obres d’Homer l’Íliada i l’Odissea.\nA partir d’aquesta inspiració va escriure l’Eneida. L’obra es pot dividir en dues parts, la primera part (Cant I al VI) es va inspirar en l’Odissea i la segona part ( Cant VII al XII) basat en l’ Íliada.\nEls dos protagonistes Odisseu i Eneas tenien moltes semblances. El tema bèl·lic també és molt semblant, ja que els aqueus van combatre amb els troians i en l’Eneida els llatins també es van enfrontar amb els troians.\n6 novembre 2014 a les 9:47\nL’Eneida és una obra encarregada per August, és un poema èpic escrit per l’autor romà Virgili el segle I aC per explicar la història d’Enees, un heroi que fuig de Troia i acaba sent el fundador mític de Roma. És una de les obres més famoses de la literatura llatina i el seu inici és una de les frases cèlebres de la història de la literatura. La influència d’Homer és evident en la seva composició i estil.\nL’Eneida es divideix en dues parts. Els primers sis llibres, que segueixen de prop el model de l’Odissea, narren el viatge del protagonista cap a la península Itàlica, mentre que la segona part (llibres VII-XII), que s’inspira en la Ilíada, narra les guerres que van tenir lloc en aquest territori.\n7 novembre 2014 a les 17:43\nL’obra de l’Eneida esrita per Virgili agafa com a punt de referència no tan sols argumental, també estructural, les principals obres d’Homer: la Iliada i la Odisea. Podem dividir doncs l’obra en dos apartats, segons amb quina de les obres d’Homer es va inspirar, del cant I al cant VI constitueix aquesta primera part de l’obra, l’autor de la qual es va inspirar en la Odisea; finalment l’última part va del cant VII al cant XII i en aquests fragments l’autor es va basar en la Iliada.\nEn la primera part Eneas s’identifica molt amb el personatge d’Odisseu, ja que com podem observar ambdós lluitan en contra del destí marcat pels déus amb l’objectiu de tornar a casa seva. En la segona part és més violent ja que recrea les parts de la guerra entre troyans i llatins i acaba amb la victòria d’aquests primers.\n9 novembre 2014 a les 13:19\nL’Eneida de Virgili es una obra on un heroi Eneas acompanyats de la seva tripulció i el seu ancià pare marxem cap a Itàlia on fundaria Roma i ens explica les aventures d’aquests herois que s’en van de Troia perque l’han destruida. És molt interesant aquesta obra ja que ens explica i ens dóna a conèixer els valors d’aquella época i com es va arribar a fundar Alba Longa i Roma amb els seus fundadors Ròmul i Rem. Per tant podem dir que és similar a l’obra de l’Ilíada i l’Odissea d’Homer ja que també narra fets histórics i guerres sobre herois encara que l’obra d’Homer és sobre la guerra de Troya entre troians i aqueus i l’Eneida es sobre les aventures i la batalla entre troians i llatins , però ambes són molt interessants i mostren l’història i la cultura d’aquella época també explicant fets sobre diferents herois i les seves aventures .\nMaría Mayor diu:\n10 novembre 2014 a les 19:21\nGénesis Robalino diu:\n18 novembre 2014 a les 12:10\nVirgili va pertànyer al cercle literari de Mecenas, fet que el va apropar a l’emperador August fins a tal punt que aquest li demana que escrigui “l’Eneida” per justificar el seu llinatge diví i les glorioses gestes dels seus avantpassats.\nVirgili es va inspirar en la “Ilíada” i en “l’Odissea” d’Homer, tant en l’estil com en l’argument. L’obra es pot dividir en dues parts, la primera d’elles està basada en “l’Odissea”, està formada pels sis primers llibres que descriuen el viatge d’Eneas, i la segona, inspirada en la “Ilíada”, ens explica les aventures d’Eneas a Itàlia, fins a la seva victòria final.\nRetroenllaç: L’Eneida, baula romana de pervivència homèrica | El fil del mite grec\n17 febrer 2016 a les 8:55\nEs pot apreciar fàcilment la forta influència que van tenir les obres d’Homer en Vigili i l’Eneida, car l’Odissea i la Ilíada són les obres èpiques més importants de l’antiguitat.\nEn primer lloc, la part del viatge des de Troia fins a Itàlia s’assembla molt a l’Odissea, a més de què podem comparar Cartago amb l’illa de Calipso, ja que els herois van restar allà fins què un déu els digué que partessin.\nPer l’altra banda, la segona part de l’obra presenta una gran batalla i molts girs argumentals, i finalment una lluita èpica entre Enees i Turn que recorda la d’Aquil·les i Hèctor.\nPer tot això, podem confirmar que Homer va tenir una enorme influència no només en Virgili, sinó en molts autors clàssics posteriors.\nL’Eneida és un poema èpic escrit per l’autor romà Virgili, al segle I aC, que explica la història del gran heroi Enees, que fuig de Troia i acaba sent el mític fundador de Roma. La influència d’Homer és evident pel que fa la composició i l’estil. L’Eneida es divideix en dues parts. Els primers sis llibres, segueixen de prop el model de l’Odissea, narren el viatge del protagonista cap a la península Itàlica, mentre que la segona part, llibres VII-XII, s’inspira i s’influencia més en la Ilíada, ja que narra les guerres que van tenir lloc a aquest territori. Després d’invocar muses i explica el ressentiment de la deessa Juno contra Troia i els troians, ella serà l’antagonista que intentarà evitar que Enees compleixi el seu destí: fundar una nova ciutat.\nPer concloure podem veure com Homer ha estat una de les influències de Virgili en fer la seva obra encarregada, L’Eneida.\n21 febrer 2016 a les 18:43\nL’Eneida és una obra llatina que el seu autor fou Virgili. Aquest, als 28 anys va escriure les Bucolicas, seguidament les Georgicas que fou un poema per aprendre coses sobre l’agricultura.\nFinalment va escriure l’Eneida durant un parell d’anys i per poder acabar-la, va decidir viatjar a Grècia. En la tornada, es va posar malalt i per consegüent es va morir durant el trajecte. És per això que la seva obra és incompleta.\nL’Eneida va ser encarregada per l’emperador August per demostrar el seu lligam diví i les gestes dels seus avantpassats.\nLa primera part de l’’obra comença explicant com Eneas i els troians supervivents se’n van a Itàlia, però Hera, demana a Èol (deessa del vent) que allunyi les naus de la península Itàlica. En conseqüència, Júpiter s’enfada amb totes dues deesses i només per portar la contraria recolza al troià i a la seva tripulació.\nLes naus arriben a Cartago, on els acull la reina Dido que s’acaba enamorant d’Eneas. Tots dos s’enamoren i com que Zeus s’adona que aquesta relació pot posar en perill la missió d’Eneas, envia a Hermes perquè li recordi el que ha de fer. Finalment ho accepta i decideix fugir de Cartago. Després Dido és suïcida llençant-se a una foguera. Gràcies a aquesta enemistat i odi es pot explicar la rivalitat entre Roma i Cartago.\nDurant la travessia, al fill d’Eneas se li apareix l’ànima d’Anquises i l’implora que el visiti al submón d’Hades. Quan arriba es troba amb totes les persones que han mort.\nSeguidament retorna al seu viatge per anar a Itàlia i quan arriba els reben el rei Llatí, la seva muller Amata i la filla de tots dos que s’anomena Lavínia que està promesa amb el rei Turn. Però l’oracle va assegurar que la princesa es casaria amb un estranger, qui acabaria amb tots els mals del Laci. Hera, que continuava capficada, va crear una terrible que enfronta els pobles del Laci, comandats per Turn. Tots dos herois s’enfronten en una batalla, per decidir qui regnarà Laci i per decidir qui es casarà amb la princesa Lavínia.\nFinalment, Eneas guanya tant com la batalla com la mà de la princesa i aconsegueix regnar el regne de Turn. Més tard, té un fill que s’anomena Ascani, que després que esdevenís rei, fundà la ciutat d’Alba Longa, que allà nasqueren Ròmul i Rem, fundadors de Roma.\n21 febrer 2016 a les 19:57\nL’Eneida està inspirada en l’Odissea i l’Ilíada, un poema èpic escrit per l’autor romà Virgili el segle I aC per explicar la història d’Enees, un heroi que fuig de Troia i acaba sent el fundador mític de Roma. L’Eneida es divideix en dues parts. Podem veure la influència de l’Odissea en la primera part de l’Eneida, ja que segueix el seu model i narra elws viatge d’Eneas cap a la península Itàlica per fundar Roma. Ena canvi la influència de l’Iliada és notable en la segona part de l’Eneida i narra les guerres que van tenir lloc en aquest territori.\nL’equilibri notable en aquestes obres, era un ideal grec heretat pels romans. El tema del lliure albir i el destí es planteja en la història de Dido, on Enees renuncia al seu amor pel deure.\nEneas és un home presoner del seu deure, la fundació de Roma. Roma existirà perquè els déus ho han volgut i no deixaran Eneas fins a fer-lo arribar a Itàlia. El gloriós destí de Roma també és la voluntat dels déus (Tema de la predestinació).\n22 febrer 2016 a les 21:14\nMolt bon apunt! explica molt bé a Virgili i les seves obres , tot i que aixó ho hem pogut veure també en “La recerca d’una pàtria “.\nVirgili va néixer prop de Màntua, ciutat del nord d’Itàlia, l’any 70 a. C. El seu pare era un pagès,propietari de les seves terres i amb prou recursos per enviar el seu fill aestudiar a Milà i després a Roma. Allà va aconseguir el reconeixement públic amb les Bucòliques, també anomenades Èglogues, deu petits poemes que van ser els primers de tema pastoril escrits en llatí.\nLa principal font literària que inspira Virgili és Homer ja que mentre que la primera meitat de l’Eneida recorda a l’Odissea, descrivint les vivències de l’heroi, la segona segueix el model de la Ilíada narrant els combats. Les referències homèriques són constants . El mite d’Eneas està en estreta connexió amb la guerra de Troia i el retorn dels guerrers com Ulisses. Éa dir Virgili adapta episodis com la baixada als inferns .Tot i que Virgili, ofereix un tractament més profund i diferenciat dels personatges.\nRetroenllaç: Kahoot de l’Eneida de Virgili | Aracne fila i fila\n14 novembre 2016 a les 18:55\nL’Eneida és un dels grans llibres de la literatura clàssica grecollatina, possiblement el més gran exponent de la literatura romana de l’època de l’imperi, escrit en prosa. Va ser escrit per Virgili al segle I a. C. a ordres de l’Emperador August, l’objectiu era fer propaganda, i aconseguir que la mitologia sobre la història i la grandesa de l’Imperi romà, quedes reflectida en els textos.\nAquesta obra està inspirada en l’Odissea i la Iliada de Homer, i està dividida en dues parts, la primera que són el sis primers capítols, la segona que són els sis capítols restants, on s’explica com Eneas (i els seus homes) fugen de la cremada Troia, viatgen cap a la península Itàlica i les guerres que van haver-hi en aquella zona.\nDiferencies i semblançes:\n–\tUna similitud significativa és el personatge principal: tant Aquil•les (La Ilíada) com Eneas (L’Odissea) són fills de deesses; el primer de Tetis, i el segon de Venus. Tots dos lluiten amb fúria per defensar la seva pàtria, si bé tots dos són impotents davant el destí: mentre Aquil•les té la seva mort ja datada, Eneas fuig i no pot evitar la caiguda de Troia.\n–\tD’altra banda, les dues obres presenten versions diferents, doncs els protagonistes pertanyen a bàndols enfrontats: els troians (Eneas) i els grecs (Aquil•les).\n–\tEn les dues obres intervenen els déus per ajudar els seus mortals.\n–\tAl final de l’Eneida també trobem similituds amb l’Odissea. Eneas emprèn un viatge per buscar la seva dona Creúsa, a la qual ha perdut en la fugida. A diferència d’Odisseu, que finalment es reuneix amb Penélope, Eneas no aconsegueix trobar a Creúsa viva, i aquesta se l’hi apareix ja morta.\n14 novembre 2016 a les 19:17\nM’ha agradat molt aquest article! He torbat molt interessant el fet que l’Eneida estigui basada en les dos grans obres d’Homer: l’Odissea” i la Ilíada. No me n’havia adonat fins que ho he llegit.\nLa primera part, la travessia d’Eneas i els troians supervivents del gran incendi a Troia recorda al viatge d’Odisseu de retorn a la seva illa, Ítaca, ja que els troians també es dirigeixen en busca d’una nova llar.\nPerò els cants VII-XII fan referència a la Ilíada, ja que narra les batalles i dels herois d’un i d’altre bàndol per aconseguir la victòria. A la Ilíada combatien aqueus i troians i, a l’Eneida, s’enfronten troians i llatins.\n15 novembre 2016 a les 18:13\nLa pervivència d’Homer en l’Eneida de Virgili és bastant completa.\nSi analitzem bé les diferents històries de l’Odissea i de l’Iliada i la comparem amb la obra de Virgili, l’Eneida trobarem bastantes semblances.\nPrimer de tot la relació i similitut entre els personatges principals.\nEls dos són herois.\nNarren les històries de dos viatges diferents.\nPer concluir a la segona part cants VII-XII, s’expliquen els combats dels herois per aconseguir guanyar la batalla. Aquesta part es basa en l’Ilíada i els cants I-VI van inspirats a l’Odissea.\n15 novembre 2016 a les 20:31\nNo tenia ni idea que pogués arribar a haver-hi tanta relació entre L’eneida de Virgini i l’Illiada i l’Odissea de Homer. Encara que, sent realistes son totes tres grans obres de la literatura clàssica i que han passat a la posteritat.\nVaig llegir l’adaptació de l’Eneida, a la recerca d’una Pàtria, i es clar, només és una adaptació i per tant no té la magnitud que té l’Eneida. En general és una bona lectura i fa pensar sobre la protecció de les mares als fills, la lluita per aconseguir la pàtria i molt d’esforç i sacrifici per part de tots els personatges. Es genial que August confiés en Virgili i que aquest fés una obra d’aquestes característiques. Ha de ser molt enriquidor llegir l’obra completa, i també una font de cultura grecoromana.\n15 novembre 2016 a les 22:44\nVirgili es va inspirar en les dues obres d’Homer, en l’Ilíada i l’Odissea. I a partir d’aquí va escriure l’Eneida.\nL’obra es pot dividir en dues parts, la primera part (Cant I al VI) inspirada en l’Odissea i la segona part ( Cant VII al XII) que està basada en l’ Ilíada.\nEntre els dos grans protagonistes de la historia s’hi pot apreciar algunes semblances. Es pot dir que l’obra de Virgili deriva en molts aspectes de l’obra d’Homer. Aquil·les en la Ilíada és un heroi fonamentat en l’ímpetu i una mort tràgica; Ulisses, en L’Odissea és un heroi sagaç proveït d’artefactes i, finalment, Enees, a L’Eneida, a més de bon guerrer, és un heroi prudent i just i la principal característica és la seva virtut moral. Ulisses se’ns presenta gairebé com l’antítesi d’Aquil·les, com una classe nova d’heroi. El tema bèl·lic també és molt semblant, ja que tant els aqueus com els llatins a l’Eneida van combatre amb els troians .\nRespon a Clara Serrano Cancel·la les respostes


Mitjons de viscosa - figures geomètriques\nMitjons de viscosa al turmell amb el disseny d'unes figures geomètriques a contrast. Disponibles en diferents colors per combinar amb el teu calçat casual. Ideals per al teu dia a dia.\n47% Poliamida 36% Viscosa 16% Algodon 1% Elastano\nReferència 7508600.U .834\nPack de 3 calces, Sand\n17,38 € 29,04 €\nPack de 3 calces de color arena, perfecte per a evitar transparències. Dues calces són de cotó elàstic amb punta ampleta a la cintura i una de blonda. Molt còmodes i adaptables. Combinen amb els 2 sostenidors de la col·lecció.\nMitjons de torçal-fulles - Col·lecció Tropical - puny roulé\nMitjons de torçal al turmell amb el disseny d'unes fulles a contrast. Puny roulé per donar la comoditat i adaptabilitat que tant ens agrada. Disponibles en diferents colors per combinar amb el teu calçat casual. Ideals per al teu dia a dia.\nPack de 2 mitjons de cotó merceritzat -punts i ratlles\nPack de 2 parells de mitjons de cotó merceritzat al turmell amb punts i ratlles. Un model de punts amb puny a contrast i un altre model de ratlles. Amb el detall del logo brodat al peu.\nPack de 3 brief alt, Basix\nPack de 3 briefs alts Basix de cotó elàstic, cintura amb goma vista i logotip de la marca. Model d'estil esportiu molt còmode i adaptable per portar al teu dia a dia.


EVO | status-cars\nFerrari FXX EVO 860bhp…DONUTS!! Categories: Exotic Cars, Race Cars\nby GOT STATUS ?\tIntense Ferrari Fxx EVO donuts just for fun! video!\nTags: DONUTS!, EVO, Ferrari, FXX


Una altra subvenció al secessionisme valencià | Empar Peiró | VALÈNCIA | Política | El Punt Avui\nVALÈNCIA - 10 novembre 2011 2.00 h\nUna altra subvenció al secessionisme valencià\nL'Ajuntament de València ajuda amb 18.000 euros la RACV, una entitat blavera\nSenyera amb franja blava en una manifestació anticatalanista a València JOSÉ CUÉLLAR.\nL'equip de govern de Rita Barberá (PP) va aprovar en la seua última junta una subvenció de 18.000 euros per a la Real Acadèmia de Cultura Valenciana (RACV), entitat caracteritzada pel seu anticatalanisme i que utilitza una normativa diferent de l'oficial de l'Acadèmia Valenciana de la Llengua (AVL).\nI no és l'única ajuda pública que rep. Més de la meitat del pressupost d'enguany de la RACV,\nxifrat en 328.700 euros, procedeix de subvencions de diferents administracions, segons va denunciar ahir el portaveu del grup d'Esquerra Unida, Amadeu Sanchis.\nEl regidor va qualificar d'“inacceptable” el “finançament del secessionisme lingüístic” del valencià [català] i va recordar que la llei de creació de l'AVL, en l'article 5, estableix que les administracions i les entitats que reben finançament públic han d'observar els criteris normatius d'aquesta institució.\n“De moment, però, no podem acudir als tribunals per incompliment de la llei perquè l'Ajuntament ha procurat blindar-se”, va explicar a aquest diari Sanchis. El regidor es referia al fet que el consistori especifica expressament que la subvenció està condicionada a l'acatament de la normativa de l'AVL, un requisit que òbviament la RACV no compleix.\n“Ara no podem més que demanar al govern municipal que exigisca a la RACV que abandone l'ús d'unes normes diferents, i que en cas contrari, se li retire la subvenció”, va especificar Sanchis. El següent pas serà “vigilar” i recopilar les publicacions de la RACV per “demostrar” davant la comissió de cultura de l'Ajuntament que aquesta entitat incomplix la normativa lingüística.\nD'altra banda, el regidor d'EU va proposar que els 18.000 euros de subvenció de l'Ajuntament es destinen a la promoció i l'ús\nlingüístic del valencià.\nUna altra de les entitats contràries a la unitat de\nla llengua i beneficiades amb subvencions públiques és Lo Rat Penat. La Generalitat Valenciana, amb Francisco Camps com a president, li va concedir 270.599,69 euros per a restaurar l'antic Palau d'Alaquàs, on s'allotja l'entitat. A més, la conselleria de Cultura va pressupostar en 2011 una subvenció de 46.870 euros\nper a Lo Rat Penat.\nEl Punt Avui. Girona 10-11-2011, Pàgina 34\nEl Punt Avui. Nacional 10-11-2011, Pàgina 14


Art. Nr. 1684083


¿S'ha de barrejar l'activisme Trans amb altres lluites? Silvia Sicore opina\nSilvia Sicore, col·laboradora del programa ‘Quin Orgull!’ d’Orgull Ràdio, ens porta un nou espai d’Onda Trans on ens parla de les problemàtiques que hi va haber durant la manifestació de l’Octubre Trans.\n“No s’ha de barrejar el tema trans amb temes polítics” explica Silvia Sicore en aquesta nova secció. Escolta-la per conèixer nous detalls.


Motor en Badalona en Barcelona - Anuncis Gratis\nmotodain roba de motorista en liquidacion - En Barcelona, Badalona\nAccessoris per a motorista en liquidacion! jaquetes de seny per a nens entre 6 i 16 anys, diverses marques (yamaha,suzuki,repsol,kawasaki,profunda...) 500 peces disponibles a 40? la unitat (i.v.a no inclòs) jaquetes adult de seny 3/4 amb doble folro diversos colors, 80 peces disponibles a 59? (i.v.a no inclòs) jaqueta de seny diferents marques, 200 peces ...


Esther Vivas: "L'actual model alimentari genera fam" - Nonada.es\nHi ha aliments per a 12.000 milions de persones al món, però 7.000 passen fam. Aquells que conreen la terra no decideixen el preu dels fruits, i les varietats autòctones desapareixen dels camps. Són les paradoxes d’un sistema que ens han venut com l’única via possible. Tot i que activistes com Esther Vivas plantegen alternatives com la sobirania alimentària.\nNestlé, Danone, Monsanto… en definitiva, les grans multinacionals. Les polítiques alimentàries venen determinades pels seus interessos econòmics. Durant dècades, aquestes empreses han monopolitzat les llavors, que antigament intercanviaven els llauradors, i han acabant patentant-les. Ara, doncs, cal pagar per elles. Aquestes multinacionals de l’agroindústria controlen la transformació i la distribució dels aliments en funció dels seus interessos particulars. Res d’açò seria possible sense el suport actiu dels governs i les institucions internacionals. Aquesta és una qüestió clau del problema.\nEls criteris mercantils són els que prevalen per damunt del respecte a l’ecosistema i a les necessitats alimentàries. S’ha fomentat la producció d’aquelles varietats agrícoles i ramaderes que responen als interessos del mercat i que generen majors beneficis. S’han promogut les varietats de fruita i verdura que tenen millor aspecte per ser comercialitzades o les que millor resisteixen el transport de llargues distàncies. Un exemple molt clar és el de la llet. El 95% de la llet que es consumeix a l’Estat espanyol prové d’un sol tipus de vaca lletera, l’holandesa Frisona Holstein, la raça més productiva. Però aquesta dinàmica té conseqüències en la desaparició de l’agrodiversitat, dels sabers i, també, en la nostra seguretat alimentària. Què passaria si una plaga o una malaltia afectés a algunes d’aquestes poques varietats o races que avui ens donen de menjar?\nLlaurador fent una parada per esmorzar - Foto: Elena Cívico - Nonada.es\nDavant el model agrícola i alimentari actual, que avantposa interessos privats a necessitats col·lectives, es proposa el paradigma alternatiu de la sobirania alimentària. Avui, el model agroindustrial genera fam, pobresa i desigualtats. L’alternativa passa per recuperar el control sobre la producció, la distribució i el consum dels aliments. Que les comunitats i els pobles tinguem capacitat de decidir sobre allò que mengem. Açò implicaria la democratització del model.\nAixí mateix, cal donar suport al món rural, defensar una agricultura ecològica i de proximitat. Que la gent jove que vulga, puga dedicar-se al cultiu de la terra, promoure bancs de terra públics i aprofitar els recursos naturals, que no s’especule amb els mateixos. Cal canviar també els nostres hàbits de consum i, sobre tot, cal un canvi radical en les polítiques públiques avui supeditades als interessos d’una minoria.\nSí. El model actual és quilomètric i ‘petro-dependent’. Els aliments viatgen milers de quilòmetres abans d’arribar al nostre plat. L’agroindústria aposta per produir els aliments allà on el cost de producció és més barat. Ja siga als països del Sud, explotant la seva mà d’obra o bé aprofitant-se d’unes legislacions mediambientals més laxes, o als països del Nord, amb l’ajuda de quantioses subvencions. El cas és que es produeix en un extrem del planeta i s’acaba consumint en l’altre. No s’afavoreix el consum de fruites i verdures locals, de temporada i de producció pagesa, que seria allò desitjable, sinó que es fa tot el contrari.\nL’accés al menjar no hauria d’esser un privilegi sinó un dret per a tothom, però el control que exerceixen les multinacionals de l’agroindústria en tota la cadena han convertit els aliments en una mercaderia. Si no tens diners per pagar-ne el seu preu o accés a la terra, a l’aigua o a les llavors, no menges.\nQuí és Esther Vivas\nEsther Vivas, activista social - Nonada.es\nEsther Vivas (Sabadell, 1975) és una activista social que ha participat en diversos moviments alternatius com el moviment altermundialista, antiguerra, agroecològic… i ha assistit al Fòrum Social Mundial, al Fòrum Social Europeu i al Fòrum Social Català. Ara treballa en temes de sobirania alimentària i consum crític. És membre de l’organització política Revolta Global-Esquerra Anticapitalista i forma part del Centre d’Estudis sobre Moviments Socials (CEMS) a la Universitat Pompeu Fabra. És autora de llibres i publicacions sobre moviments socials i agroecologia i col·labora en diversos mitjans de comunicació.\n#activista social #aliments #animals #cultiu #esther vivas #fam #fruita #lanoactualidad #llauradors #multinacionals #nonada #pompeu fabra #soberanía alimentaria #sobirania alimentària #terra #transgènics #vaca holstein #verdura


Abidal torna a jugar un partit 10 mesos després de l'última vegada - Empordà\nAbidal torna a jugar un partit 10 mesos després de l'última vegada\nEl lateral disputa 65 minuts de l'amistós que enfronta el Barcelona B amb l'Istres francès\nBARCELONA | DDG 20.03.2013 | 06:30\nAbidal, durant el partit amistós que va disputar ahir. sport\nÉric Abidal torna a sentir-se futbolista. Poc menys d'un mes després de rebre l'alta mèdica, el futbolista del Barcelona va participar de nou en un partit de futbol. Va ser amistós, però suficient per veure que la recuperació del jugador va pel bon camí i que el seu retorn als terrenys de joc en un partit oficial és, cada cop, més proper.\nD'aquesta manera, Abidal continua cremant etapes del seu procés de recuperació. I ho fa a passos de gegant i després d'estar-se prop de deu mesos de baixa. Això, però, no li va impedir ahir poder jugar en el partit amistós que el Barcelona B va disputar contra l'Istres, un conjunt que milita a la Segona Divisió francesa (Ligue 2).\nAbidal va jugar juntament amb Jonathan Dos Santos, els dos únics integrants de la primera plantilla blaugrana presents amb el filial, ja que el porter Pinto va realitzar treball de camp al marge del grup. Tant "Abi", el retorn del qual sembla cada cop més proper, com també el mexicà Dos Santos, van disputar un total de 65 minuts de l'enfrontament.


Cerraduras Castellana | 637 280 255 | (Reparacion, Instalacion, Baratos)\nCerraduras Castellana, reparacion e instalacion - 637 280 255\nINSTALACION DE CERRADURAS CASTELLANA\nSERVICIO TECNICO DE CERRADURAS CASTELLANA E INSTALACION DE TODO TIPO DE BOMBILLOS EN CASTELLANA\nServicio Técnico Cerraduras Castellana Madrid, dedicados desde hace muchos años a la reparación, instalación y venta de productos de cerraduras Castellana, nuestros operarios dada su experiencia le darán solución rápida y con garantía por escrito de todas nuestras reparaciones. Nuestra Empresa lleva dedicada a todas las marcas de cerraduras del mercado nacional e internacional más de 20 años, reparando, instalando o cambiando cerraduras en la zona de castellanay sus alrededores.\nCerrajeros Castellana 24 Horas, dispone de diferentes profesionales dispuestos las 24 horas para darle un servicio eficiente y rápido con precios que le sorprenderán.


SERVEI PER A LA REDACCIÓ DEL PROJ...\nBon dia, En cas que un dels especialistes requerit per a assolir la solvència tècnica sigui un col·laborador extern (no subcontractat), ha de presentar el DEUC? En aquest cas, cal especificar al nostre DEUC qui serà i la funció que farà o només nom i cognoms sense especificar l'especialitat a la qual col·laborarà? Donat que no es pot fer menció de cap membre de l'equip d'especialistes ni al SOBRE A ni al SOBRE B, no sé si seria motiu d'exclusiu el fet de que aparegui aquesta dada. Gràcies.\n10/09/2020 12:21h Publicació acreditada pel Consorci Administració Oberta de Catalunya\nResposta: Entenem que si és un treballador extern, es tracta d'un professional subcontractat i per tant haurà de presentar el corresponent DEUC, amb les dades que s'indiquen en el document. El que no pot constar en el sobre A son les dades d'experiència i titulació però no hi ha cap impediment a que hi consti en el sobre A les tasques que realitzarà o la partida de la que s'encarregarà.


Marina Serrano: «El fons ‘verd’ és necessari per impulsar el consum elèctric»\nLa presidenta de l’Associació d’Empreses d’Energia Elèctrica (Aelec) defensa el trasllat dels costos de les renovables del rebut a les energètiques\n03 de de gener del 2021. 19:09\n«Era necessari que hi hagués senyals de preu cap a l’electricitat i, en aquest sentit, el fons el que planteja és iniciar el camí per donar aquest senyal per al consum elèctric», defensa Marina Serrano, presidenta de l’Associació d’Empreses d’Energia Elèctrica (Aelec), antiga Unesa, que representa Iberdrola, Endesa, Naturgy, EDP Espanya i Viesgo, en una entrevista a EL PERIÓDICO.\nEl Govern va anunciar fa unes setmanes la creació del denominat Fons Nacional per a la Sostenibilitat del Sistema Elèctric (FNSSE) amb què preveu treure de la factura de la llum els incentius a les renovables de fa una dècada, prop de 7.000 milions d’euros anuals, que passaran a pagar totes les companyies que venen energia. És a dir, elèctriques, però també gasistes i petrolieres. El fons tindrà «un efecte neutre per al consumidor», des del punt de vista del repartiment de costos, però mentre el rebut de la llum baixarà un 13%, segons el Govern, els carburants podrien pujar en 7 cèntims d’euros, segons amenacen les petrolieres.\nDavant les crítiques suscitades per les companyies de petroli –el conseller delegat de Repsol, Josu Jon Imaz–, va acusar les elèctriques de voler que la resta de sectors els paguin els seus errors del passat–, Serrano assegura que «l’electrificació és l’única manera d’aconseguir els objectius de descarbonització i per a això el senyal de preus ha de ser necessari perquè el consumidor pugui elegir entre altres consums energètics». A més, defensa, arriba en un moment clau perquè «coincideix amb les mesures que s’adoptaran per a la reactivació econòmica». «Si s’avancen inversions per aconseguir aquests objectius que preveu el PNIEC per aconseguir un sistema més rendible i sostenible, això ha d’anar compassat també amb un mecanisme que afecti el preu i la factura que paguen els consumidors. Té tota la raó de ser que s’adopti aquesta mesura en aquest moment», explica. Tot i que afegeix que aquest és només el «primer pas» a què seguirà una actualització fiscal perquè «qui contamini, pagui».\nUna de les claus de la transició energètica seran, sens dubte, les xarxes elèctriques, la columna vertebral del sector que ha de donar cabuda als nous usos: allau de renovables que s’injectaran des de molts punts del territori en comptes de les grans centrals, l’autoconsum que permet als consumidors abocar energia a la xarxa, el vehicle elèctric, la generació distribuïda, etc. «Això fa que la xarxa, sobretot la xarxa de baixa tensió, la més pròxima al ciutadà i al consum, necessiti ser observada i operada en temps real atenent tots aquests nous supòsits, i fa que requereixi sobretot un gran esforç d’inversió en digitalització», explica sobre aquest nou model que, segons el seu parer, «apoderarà el consumidor».\n«Invertir en renovables és molt important, però cal invertir en xarxes també», insisteix Serrano. El PNIEC xifra en 40.000 milions la inversió necessària en la pròxima dècada i la patronal ja ha proposat al Govern avançar les inversions necessàries en els pròxims tres anys. Si en l’actualitat les distribuïdores inverteixen al voltant de 1.600 milions d’euros anuals en la xarxa, Aelec advoca per afegir 600 milions a l’any. Però per a això necessita el beneplàcit del Govern perquè existeix un límit d’inversió del 0,14% del PIB –incrementat des del 0,13% per la Covid davant la caiguda del PIB prevista–. «El sector elèctric es postula per accelerar aquestes inversions perquè té aquesta capacitat de fer-ho», aclareix Serrano, al ser preguntada per l’alerta de l’Associació Internacional de l’Energia (AIE) que les distribuïdores poguessin no tenir el múscul financer suficient després de la pandèmia.\nPer Serrano és «importantíssim» que el Govern hagi marcat el «camí» dels pròxims anys amb el PNIEC «perquè inversors, operadors i els mateixos agents sàpiguen cap a on anem». Però a més del que pugui dir el Govern, la Unió Europea o la societat en el seu conjunt, Serrano posa l’accent en els inversors financers que cada vegada més opten per inversions sostenibles i en el seu paper central per avançar en la sostenibilitat climàtica. «Hi ha fons, com Blackrock, que diuen: només invertim en empreses que són sostenibles i conformes amb el canvi climàtic. Segons el meu parer, poden tenir un paper significatiu en aquest objectiu final de la descarbonització», afegeix.\nElectricitat Naturgy (abans Gas Natural) Iberdrola Endesa Energia


Tallers de teatre Sílvia Servan: activitats d'estiu\nIntensiu de teatre d'adults\nTastets de teatre: del 30 de juny al 2 de juliol\n1era quinzena: del 5 al 16 de juliol\n2ona quinzena: del 19 al 30 de juliol\nPreu: 165€ per quinzena (descomptes per més d'una quinzena o germans) - Tastets de teatre 66€\nCom cada estiu, i des de primera hora del matí, ens preparem per poder fer en 15 dies un recorregut pel món del teatre i la interpretació utilitzant\nles seves múltiples tècniques i disciplines.\nCada dia es faran diferents activitats totes elles relacionades amb el món de la interpretació, que ajudaran al fet que els alumnes adquireixin les bases\ni els coneixements necessaris per poder realitzar, al final de la quinzena, una obra de teatre.\nEl joc teatral, la improvisació, el teatre musical, el mim, l’esgrima, màscara, teatre d’objectes i moltes més tècniques us acompanyaran per entrar en aquest món màgic i especial.\nA mig matí fem una petita parada per esmorzar i agafar forces.\n- Tastets: https://p.berrly.com/launiosc/events/5245\n- Casals 1a quinzena: https://p.berrly.com/launiosc/events/5234\n- Casals 2a quinzena: https://p.berrly.com/launiosc/events/5244\nColònies de teatre 2021\nDels 8 als 17 anys\nDates: del 5 al 11 de juliol\nPreu: 370€ (Socis de la Unió i Alumnes dels TTSS) 390€ (general)\n- Proporcionar eines per conèixer els diferents vessants de les arts escèniques.\n- Impulsar la creació compartida.\n- Promocionar el teatre com a via per fomentar la cohesió social.\n- Gaudir d’una setmana plena de noves experiències.\n-Després d’esmorzar es farà un escalfament conjunt per tal de posar el cos i la ment disponibles per a treballar i endinsar-nos en l’aprenentatge de les diferents\n-Dividits per grup d’edat els infants realitzaran jocs i activitats d’improvisació, clown, màscara, veu, cant... totes lligades a un eix conductor que servirà de guia.\n-Abans de dinar gaudirem d’una estona de temps de lleure per a poder fer jocs dirigits i lliures i fomentar la coneixença i la cohesió dels infants.\n-Després de dinar treballarem en la creació d’una obra conjunta que es realitzarà l’últim dia davant de les famílies. Els grups treballaran tant per separat com\n-A mitja tarda gaudirem de la piscina i de temps de lleure amb jocs dirigits i lliures per fomentar la coneixença i la cohesió dels infants.\n-Després de sopar cada grup realitzarà una petita mostra de tot el que ha après i creat al matí davant de la resta dels infants per tal de compartir els aprenentatges i les experiències del dia a dia.\n-Abans d’anar a dormir hi hauràsem pre un joc de nit relacionat amb l’eix conductor de les colònies.\nIntensius de joves 2021\nDates: Del 12 al 30 de juliol\nEdat: dels 16 als 18 anys\nHorari: Dilluns, dimecres i divendres de 16h a 18:30h\nAquest estiu submergeix-te al món del teatre amb l’intensiu de joves de Tallers de Teatre Sílvia Servan.\nTant si no has fet mai teatre com si no pots viure sense fer-ne, t'esperem a l'espai on podràs actuar, crear i viure el que vulguis!\nDurant dues setmanes explorarem les infinites formes d'expressió teatrals i esborrarem els límits del nostre llenguatge. Crearem una petita peça i viurem l'experiència de representar-la davant del públic.\nSigues lliure fent teatre!\nEstades de teatre 2021\nHem anul·lat les estades pel fet que no podíem complir totes les pràctiques de seguretat i higiene, que havíem de complir segons el decret de la Conselleria de joventut, alhora que mantenir uns mínims de qualitat educativa en l'activitat i seguint les principals directrius del lleure educatiu.\nAmpliació de les colònies teatrals fins als 18 anys\nO Intensius de teatre per a joves.\nAtreveix-te i allibera’t, desconnecta de tot aquest estiu!\nHa arribat el moment de transformar-te en qui vulguis. T’oferim un espai on podràs oblidar-te de tot i perdre la vergonya.\nApunta’t a teatre i descobriràs un món nou de possibilitats per reinventar-te. Deixa’t anar, i que comenci l'espectacle! Durant quatre setmanes ens capbussarem en un univers teatral on tastarem diferents maneres de practicar aquest art.\nAquest curs està adreçat a tothom que vulgui apropar-se al teatre; Ja sigui per primera vegada o per no perdre els bons costums!\nDates: Del 5 al 30 de juliol\nHorari: dilluns i dimecres de 19 a 21h


5.1 GABRIEL ALOMAR, PARE DE LA NOCIÓ CATALUNYA-CIUTAT « L'Altra Mirada\nUn dels mites poc estudiats de l’obra d’Alomar és el fet que se li atribueix la paternitat de la noció Catalunya-ciutat. Aquesta ha estat, al llarg del segle XX, una noció en certa manera, tant difosa com desnaturalitzada. En la formulació d’Alomar, el concepte implicava no només que les condicions, els serveis i les formes de vida urbana havien d’atènyer tot el territori, sinó que tot aquest esdevindria “ciutat”, en el sentit d’espai caracteritzat per una alta qualitat de vida social i cívica, capaç de generar projectes col·lectius fecunds i irradiants.\nAl llarg de l’anàlisi de l’obra assagística de Gabriel Alomar es produeix una teorització de la relació entre ciutat i territori. Relació que, en la seva concepció, supera a bastament els aspectes geogràfics per esdevenir compendi i metàfora de l’organització social i del pensament polític. D’aquesta concepció Alomar anirà elaborant i desenvolupant una evolució que resulta particularment notable al llarg de diferents escrits.\nEn primer lloc, en els seus primers escrits mallorquins té encara una concepció adversa vers la ciutat, que giren entorn dels anys 1897-1899. En ells hi exposa una concepció oposada entre camp i ciutat, on aquesta darrera, segons l’autor, suposa per a la resta del territori una nova tirania pel camp des d’on es produeix allò que necessiten per viure. La ciutat s’emportava els aspectes negatius, fins al punt de descriure-la textualment com a “poble sense desitjos ni esperances”.\nEntre els anys 1899 i 1900, el bull que es vivia dins aquesta ciutat enemiga – Palma –, conseqüència del procés d’industrialització i d’exportació de béns, era també patent a fora d’ella, a extramurs, apareixent nous ravals, mesclant-se l’activitat agrària i industrial, el que avocava l’enderrocament de les murades. I és precisament arrel a aquest fet, a l’enderrocament de les murades i també al nomenament d’Eusebi Estada com a fill il·lustre de la ciutat, que convidaren a Gabriel Alomar a llegir un discurs a l’Ajuntament de Palma, l’agost de l’any 1902. Sembla, precisament, en la preparació d’aquest discurs on l’autor canvia, amb l’oportunitat que suposen l’enderrocament de les murades, la seva concepció de la ciutat i comença una perspectiva que dominarà en els seus futurs posicionaments.\n“La caiguda de les murades representa un vol de l’esperit des dels carrerons funests de la ciutat opresa en els camps. […] Una vila novella va a sorgir de la terra.\nPer damunt noltros lluu la resplendor d’una naixenta aubada. […] La nostra Palma va a badar-se com una poncella, en una nova eflorescència de llibertat. […] La ciutat s’obri a les pagesies, donant per mortes del tot les rivalitats llegendàries i les velles rancúnies dels dos petits mons./ Deixau-me-la fantasiar tal com jo la voldria. […] I veig la ciutat de demà, personalitzada, mallorquina i universal al mateix temps, […] convençut de que les ciutats són la flor d’un arbre qui té sa soca i ses arrels en les garrigues i en els conradissos, i de que la grandesa de les ciutats és la major garantia de força de les nacions, […], faç vots per a què l’expandiment de Palma sia, en bé de Mallorca, lo més ràpid possible.”\nAlomar no es referia a l’extensió física i continua de la ciutat sobre l’illa, ans al contrari, propugnava que aquesta expansió de la “ciutat del demà” fos respectuosa amb els paisatges rurals i litorals:\n“I com som, per davant de tot, un entusiasta de la pau, del triomf de les entitats civils, que som tots noltros, faç vots així mateix per a què no se taqui la virginitat esplendorosa de les costes i muntanyes mallorquines amb els fruits odiosos de l’afany destructiu humà.”\nLa plenitud de l’elaboració sobre la ciutat i el territori en el pensament d’Alomar vindrà durant la primera dècada del segle XX i serà sobretot en relació amb Catalunya, territori cap al qual anirà projectant cada vegada més la seva activitat cultural i política. I és precisament amb la seva evolució dins del Principat on ja en comptes de veure la ciutat com l’origen dels problemes, la veu com la solució. El trencament es feu evident, de manera gens sorprenent, ja en els moments previs a la Setmana Tràgica i amb relació al tema de la violència política. Com sabem, la reacció del catalanisme conservador va ser, en bona part, la condemna genèrica de la ciutat com a origen dels problemes i de la violència. La posició d’Alomar és la contrària, condemna la violència precisament perquè és un atac a la Ciutat, entesa aquesta com a projecte i com a convivència.\nLa concepció del paper de la ciutat acabarà prenent un caràcter general, abstracte. Això pot veure’s en detall en l’article “Regió, Nació, Ciutat” (1907), reflexió que podria ser vista com la síntesi del seu pensament sobre la qüestió:\n“La gradació progressiva no és aquesta: regió (ruralitat), ciutat, nació. Sinó ben diversament, aquesta: regió, nació, ciutat (…). La mera nació és col·lectivitat tancada dins si mateixa, movent-se a si mateixa, exercint la seva influencia en el cercle de si mateixa; i la ciutat és nucli d’irradiació, d’influència sobre l’exterior; si en la nació hi ha esperit conscient, en la ciutat hi ha esperit pensant i imperant; si en la nació hi ha sentimentalitat, en la ciutat hi ha pensament i volició. Els interessos nacionals són de resistència a l’adaptació de lo estrany; són tradicionals, conservatius del moviment i la llei pròpia. Els interessos de la ciutat són futuristes, perquè veu tota la seva missió en el pervenir, en la sort futura i en la potencia fecundant i generatriu de les idees que llença, en l’èxit de les empreses que escomet. (…) En fi, com a fórmula final, deuria dir-se: la regió és moguda, la nació se mou; la ciutat mou. La regió és inert. La nació és se-movent. La ciutat és motriu (…)”.\nLlegida avui, la reflexió de Gabriel Alomar sobre la ciutat sembla particularment actual per dues raons, vinculades, en alt grau a la importància i la conceptualització del fenomen de la urbanització. En primer lloc, Alomar sembla intuir, encara en ple període “implosiu”, la capacitat irradiant i integradora del fenomen urbà, és a dir, la capacitat de difondre la cultura i les formes de vida urbanes sobre la totalitat del territori.\nEn segon lloc, l’autor, abandonant tota vel·leïtat anti-urbana, identificarà el procés d’urbanització com a motor de transformació social i progrés cultural. Aquestes nocions col·locaren Gabriel Alomar en contradicció amb els corrents de pensament dominants en el seu temps, i, encara avui, fan que la seva obra ens interpel·li per les seves implicacions territorials, socials i polítiques.


Jorge Arandes - Viquipèdia, l'enciclopèdia lliure\nJorge Arandes Masip (Barcelona, 1929 - 13 de febrer de 2020) fou un periodista català.\n(es) Jorge Arandes Masip\n13 febrer 2020 (90 anys)\n(1971) Antena d'Or\n(1958) Premi Ondas\nEl seu debut professional al món de les ones es va produir el 1947, a Ràdio Miramar (EAJ39), de Barcelona. Havia seguit, al costat d'altres professionals del mitjà com Federico Gallo, Eduardo Berraondo i Miguel Ángel Valdivieso, entre altres, en els cursos organitzats per Juan Viñas per formar als primers locutors de la casa. Des d'una primera etapa es va especialitzar en programes de contingut musical, i més concretament la retransmissió de representacions d'òpera.\nMés endavant, al costat de Federico Gallo, va iniciar i va presentar el programa Fantasía, en el qual al llarg dels anys van comptar amb col·laboradors com Maruja Fernández (Elena Francis), Lola Martínez o María Matilde Almendros.\nAmb l'arribada de la televisió a Espanya, es va incorporar al nou mitjà i així, per exemple, va presentar, el 1960 un concurs Gane su viaje i entre 1962 i 1963 el programa Canciones para su recuerdo.\nEl 1965 va ser nomenat director de Radio Nacional de España a Barcelona. Durant els anys següents va treballar per modernitzar la ràdio a Espanya. Així, i de la mà del cap de programes de l'emissora, Pere Nin Vilella, va propiciar entre 1972 i 1974 un canvi a la programació per fer-la més àgil, i va introduir espais considerats precursors dels futurs magazines. En aquesta època, Nin va situar a un llavors desconegut Luis del Olmo al capdavant d'un programa anomenat Protagonistas, que es mantindria durant més de quatre dècades en la ràdio espanyola.\nTambé va ser director gerent de Radiotelevisión Española a Barcelona, fins a 1981. El 1983, al costat de José María Ballvé, Luis del Olmo i Francisco Palasí, va engegar Ràdio Salut, dirigint aquesta emissora barcelonina, especialitzada en temes mèdics i sanitaris, fins a la seva jubilació, el 1998. Entre 1988 i 1989 va presentar en la mateixa emissora el micro espai d'opinió Compás de mediodía.\nDes de 1996 era president de l'Associació Professional Espanyola d'Informadors de Premsa, Ràdio i Televisió (APEI-PRTV) i vicepresident de l'Associació Catalana de Ràdio Privada.\nVa ser guardonat amb el Premi Ondas el 1958, el Premi Nacional de Radiodifusió el 1952 i l'Antena de Oro 1971.\n↑ Ortiz, Ángel; Gónzalez, Eugenio. María Pilar Martínez-Costa. Información radiofónica. Ariel, 2002, p. 314. ISBN 84-344-1296-6.\n↑ [enllaç sense format] http://hemeroteca-paginas.lavanguardia.com/LVE08/HEM/1987/12/23/LVG19871223-096.pdf\nClarós, Isabel «Entrevista a Jorge Arandes, presidente de la APEI» (en castellà). La Vanguardia, 10-06-1996.\nObtingut de «https://ca.wikipedia.org/w/index.php?title=Jorge_Arandes&oldid=26006249»