Farts - Editorial de VilaWeb\nNo vaig entendre, per exemple, aquella obsessió de fer un govern efectiu que, a part de propiciar un repartiment generós de càrrecs, no ha servit per a res més. No vaig entendre que la CUP no fos capaç de veure que investir Jordi Turull hores abans d’entrar a la presó era la denúncia del règim més poderosa possible. No vaig entendre després que el president Puigdemont convertís la commemoració del 27 d’octubre en un acte partidista, relegant i probablement matant per sempre el Consell de la República, que era l’eina més potent que teníem i podíem imaginar. I no entenc per què el tenen paralitzat el Consell, per quina raó, els uns i els altres, i se’l miren com si fos un artefacte explosiu al qual val més no acostar-se. No he entès les càrregues dels Mossos ni per què no cessen d’identificar independentistes mentre deixen campar com volen els escamots feixistes, una nit i una altra i encara una altra. No vaig entendre en cap moment l’obsessió dels presos amb la hipotètica violència que es podia produir el 21-D a Barcelona, arran de la visita de Pedro Sánchez, com si això els importàs més que no la protesta mateix. O els intents repetits d’apuntalar en el poder com fos el dirigent de l’únic partit, el PSOE, que era imprescindible per a decretar el 155 i engarjolar-los a ells. No entenc per què companys de cel·la no poden ser companys de llista. No entenc per què uns fan vaga de fam i uns altres no. Ni per què quan uns fan vaga de fam uns altres corren a filtrar una fotografia, com si això fos una competició de flaixos. Ni per què s’acaba la vaga. De fet no entenc, i com més avança el judici menys ho entenc encara, ni tan sols per quin motiu es van lliurar als tribunals espanyols si acabaven de proclamar la independència. No entenc l’obsessió que tenen contra la unitat, exacerbada pels fets de l’octubre i que ha esdevingut una autèntica fòbia per part d’ERC, ni com és que els dirigents d’aquest partit diuen cada dia coses que no quadren amb allò que van votar els seus militants com a proposta política després de les eleccions del 21-D. I no cal ni dir que ja estic més que perdut en l’espectacle –no sabria definir-ho de cap més manera–, organitzat entorn del PDECat, la Crida, Junts per la República, Junts per Catalunya i no sé si em deixe ningú més. No vaig entendre tampoc la picabaralla dins la CUP sobre si presentar-se o no, en un moment com aquest, i no sé, sincerament, què fan els de Primàries per Barcelona. No entenc per quin motiu Junqueras veta Puigdemont a les europees o quan Arnaldo Otegi li proposa un front ampli, ni sé per quina raó ara hauran d’enfrontar-se tots dos, cara a cara, i convertir les eleccions en un fratricidi que a Espanya es miraran amb plaer.\n100 comentaris dels subscriptors\n21.03.2019 | 01:09\n21.03.2019 | 02:12\nSí, Vicent, estem molt farts !\n21.03.2019 | 02:20\nEm fa l’efecte que tenim la mateixa mentalitat que els jueus enfilant-se cap a la cambra de gas o el forn crematori hitlerià.\nNo n’estic fart, ans el contrari, expectant.\nPS: 1. cada volta més, fa l’efecte, que des de tot l’espectre partidista principatí des de PDeCAT fins les CUP, estiguen tots d’acord amb Franco i Aznar.\n2. Ací, de moment, només e(n)s salven els exiliats i guaiteu que és un microcosmos ben transversal. Per a neguit d’aquells que volen clavar el clau per la cabota amarrats dintre la gàbia.\n3. Als d’ERC, els veig votant-los en les properes conteses electorals més gent d’España que del Principat. S’imagineu votant els britànics a GANDHI més que a l’Índia?…..total si del que es tracta de fer un remake nou de “Jesucrist Superstar” ja hi veig Felipe VI fent d’emperador Constantí per a glòria i estabilitat de l’imperi. Ni esquerra, ni república ni catalunya.\n21.03.2019 | 02:57\nHo entenc, pero recorda les teves propies paraules, es la gent la que está fent aquesta revolució, no els partits. No els hi demanis liderar, ho farem entre tots!\n21.03.2019 | 03:37\nSi vosaltres els indepes esteu farts, imagineu com estem nosaltres, els que no ho som.\nCatalunya infantilitzada, institucions sense credibilitat, President que no presideix, societat farta, dividida i enfrontada…Potser, només potser, estar farts serà el que ens permetrà reconstruir el que han fet malbé amb les seves mentides aquesta generació de politics indecents i irresponsables. O potser, i malauradament penso que aixi és, encara us calen més mentides, més covardia, més robatori, per compendre per fi que tot això mai va ser real, que mai va existir una voluntat politica encaminada a la independència, i que aquesta gent no mereix ni el vostre escalf ni el vostre respecte.\n21.03.2019 | 04:23\nEl diumenge,després de la “mani”, estaves eufòric. Ja ho teníem TOT guanyat, malgrat la trampa de les xifres Ara ja no.\nEm pensava que els periodistes ereu gent informada. Ara veig que esteu tan despitats com nosaltres\n48h després, l’Arrimades demostra que és qui és. Han aconseguit fer treure els llaços, menysprear els presos i insultar\nel President, sense despentinar.se. Només la CUP s’ha indignat amb aquesta ‘pija’\n21.03.2019 | 04:57\nCosta molt d’entendre. I això que el que ve des d’Espanya és per començar a córrer.\n21.03.2019 | 05:11\nAmb tot l’entusiasme, dificultats i, finalment, multes i inhabilitacions imposades a alguns representants polítics, vam fer un 9 N, meravellós, però, que personalment recordo trist, perquè no era vinculant, invocava allò que no era: un referèndum.\nL’1 d’octubre, vam fer un referèndum que és motiu d’una repressió i persecució delirant. Tantíssima gent encausada i acorralada!!\nAra, despenjarem llaços grocs i pancartes i en penjarem d’altres on direm que la JEC els ha prohibit.\nAprofito per denunciar que al carrer de Nicaragua, en una de les parets de l’antiga presó Model fa molts dies, llueix el rostre de Jordi Cuixart amb uns barrots negres que algú ha sobreposat amb insults i qui sigui que pugui no fa res per esborrar-ho.\nSom on som. Malgrat tot, avançarem, perquè sempre ho hem fet.\n21.03.2019 | 05:12\nEfectivament Director, som molts els que no ho entenem. Salut.\nCrec que el cas dels llaços grows I la JEC és anecdòtic, un cas més d’una llista molt llarga que en Vicent Partal ha descrito molt bé a l’editorial d’avui. Gairebé més que les reculades repetides, però, el que és més greu és que les cúpules dels partits (amb l’excepció, crec, del grup de gent al voltant d’en Puigdemont I d’una part de la CUP-Poble Lliure) no creuen en la independència, i per tanto fan servir l’extraordinària empenta popular que representa el moviment de base com a forma de guanyar pes dins el sistema existent. Per això ERC es nega sempre a col.laborar quan creu que anant sola hi guanya, i per això la CUP reclama sempre una desobediència que els seus líders no estan disposats a fer ells mateixos (recordeu Berga). És el que hi ha. El perill és que, a mida que els votants independentistes s’adonin de que aquests líders que els demanen sacrificis personals els estan utilitzant, és passin a l’abstenció – perquè el día que els unionistes ens derrotin a les urnes estarem realment perduts…\n21.03.2019 | 06:25\nEvidentment no s’esntén.\nPerquè per compendre o entendre quelcom hi ha d’haver un fill de raonament a seguir, i llavors pots opinar si hi estàs o no d’acord.\nAquí hi ha reaccions, normalment unilaterals o inclús personals, en cada situació, i ho sabem quan ja està presa, sense cap explicació.\nNo ens tenen en compte des del 30 de gener, i sincerament, crec que el 28-A, els hauríem de recordar que sense mosaltres, ells no existeixe.\nFelicitat per l”editorial. Llegir-ho tot seguit ens fa adonar de la presa de pèl que ens estan fent, els qui haguéssim defensat a mort fa uns mesos\n21.03.2019 | 06:43\nEstic esperant què farà la Generalitat aquest matí. de totes maneres, el passar la lectura al síndic de greuges, per acatar el que digui, per a mi és una excusa; i dir això em fa mal el cor i la ment.\nAra que veiem que un innocent llacet de color groc, els autoenverina, era algo més al nostra favor de continuar. perquè atacar amb un llaç és com els clavells vermells a Portugal. com diuen aquests impresentables gc. nº tips……….., que la guerra de guerrillas actuaven sentats donant-se la mà.\naixò és el que, juntament amb un llacet groc, s’està aconseguint. s’està aconseguint que tots aquest vips, cares famoses que, abans era apolítics, ara siguin uns fatxendes de cullons¡ perdó.a\nPer això hem de seguir amb el llaç a la mà, i no amb el lliri. que ja ho hem fet molt de temps.\naquesta ezpañols, quan la víctima es debilitza, encara la fuetegen més….veieu la nina arrimades la mala hòstia que treu.\npero ens treiem la inesita i ens porten una annariana, entregada i adoctrianda. ostres que bé que ho fa l’aznar. les tanca en un monasteri?\n21.03.2019 | 06:44\nJo també n’estic fart, Sr. Partal, però em temo que les vostres preguntes tenen respostes que no ens agradaran.\nN’apunto algunes que crec oportunes\n* Els polítics es varen lliurar i no varen fer res per a implementar la república perquè no hi havia res preparat. Ni estructures d’estat, ni plans mestres ni res. Segurament pensaven- ingènuament- que arribant al referèndum ja estava i que això forçaria una negociació o una intervenció exterior. No controlaven ni els mossos ni el territori i eren perfectament conscients que els acusarien de coses ben grosses. D’ací gestos com ara no retirar la bandera espanyola, o no publicar la declaració al DOGC, ni tan sols votar-la. Veient el judici queda clar pel que diuen les defenses\n* També es varen lliurar perquè devien calcular que més enllà d’acusacions gruixudes, no aniria a més. Més o menys com el major Trapero, que tot i estar imputat pe rebel·lió continua ben lliure i fent de mosso. No varen calcular la set de venjança d’Espanya (sembla mentida que en Junqueras sigui historiador) ni tampoc que Espanya està atrapada en una deriva autoritària i ultranacionalista de la qual no poden sortir sense que els seus mateixos se’ls tirin a sobre. Una mica com nosaltres, però amb l’agreujant que ells tenen el poder i no tenen aturador- ni intern ni extern- per tal de fer el que els doni de gana. I ja se sap que el poder sense control esdevé feixisme. Tampoc no varen calcular que els farien servir d’ostatges per tal d’escapçar- molt efectivament- els partits independentistes per una generació.\n* No hi ha llistes unitàries per la senzilla raó- i ho he dit mantes vegades aquí- que la desconfiança entre partits i la lluita per l’hegemonia de les molles els pot massa. Ja se que és trist i mesquí donada la situació del país, però és així. Al cap i a la fi, els partits són màquines de poder. Per entendre per què cal recordar que ERC va ser menystinguda durant molts anys pel que és ara el PDECat i per això sospita d’ells en tot moment. Ja varen formar Junts pel Si a contacor i ara que anem tots sense saber què fer, encara hi ha més mala maror. La sospita permanent entre baes i direcció és que les ofertes d’unitat són per a apuntalar un PDECat en extinció. De la mateixa manera el PDECat/JxCat/Crida té massa contradiccions internes i lluites per poder arribar a acords efectius amb ERC, apart de la temença ben fundada que ERC els prengui la parròquia. Per la seva banda, la CUP sempre ha anat de revolucionària anticapitalista (més del segon que del primer, tot sigui dit). Fonamentalment, de sofà, perquè encara és hora de veure algun dels seus realment perseguit per la justícia, més enllà de l’Anna Gabriel, fugida a Suïss quan no cal (per desobediència et cauen com a molt 2 anys, i si no tens antecedents ni entres a la presó). Per aquest motiu són incapaços de veure un moment històric ni que els passi pel davant amb un cartell de llums de neó intermitents.\n* El govern segueix acatant perquè quan entres en aquesta dinàmica, que es va iniciar fa molt de temps, fins i tot abans del 30 de gener (o no recordem les paral·leles retirades de llaços i colors grocs de la campanya del 21D ?), ja no pots aturar-te. Ens han passat pel davant molts més abusos i més importants que els llaços. I no hem fet res més que acotar el cap seguint la lògica iniciada després de la fallida proclamació d’independència. Té sentit desobeir ara per un motiu simbòlic ? El problema és que amb gestos per “salvar la cara” com el que han fet, encara quedem més en ridícul, posem més de manifest la nostra feblesa i els donem més munició per tal de fer-nos mal la propera vegada (i n’hi haurà moltes). Caldria mantenir la dignitat i recordar allò que “Hom és amo dels seus silencis i esclau de les seves paraules”.\n* El Consell de la República i altres instàncies estan congelades per tot l’anterior i perquè, simplement, de ben poc poden servir donat el moment polític actual. Si ho acatem tot, si no tenim control sobre res i si, previsiblement, en 4 mesos tindrem encara més repressió (més o menys suau depenent de si governa el Trifachito o PSOE+C’s), de què serveix arriscar-se, deuen pensar ? (valgui a dir que jo crec que de molt i que d’una vegada hauríem d’anar a totes perquè aquesta gent no ens arrossegui a l’anorreament nacional i al feixisme més sòrdid). Quina articulació pot tenir el Consell de la República quan al principat la capacitat d’acció, el marge de maniobra, és nul ? Això també ho enten la gent, que no s’està apuntant al Consell de la República. Des de fa mesos som uns 50000, ben lluny del milió que proposava el President Puigdemont.\n* Un motiu semblant té el fet que els mossos no reprimeixin els feixistes, o atonyinin els independentistes: ja ha quedat clar que ni els controlem ni probablement els controlarem de forma efectiva fins que no siguem un estat. Però és que a més estan buscant una excusa per prendre’n el control totalment i posar-hi un coronel de la Guàrdia Civil al capdavant Francament, veient el pou de misèria, de mentida (com és possible que desenes de servidors públics cometin fals testimoni que es pot provar documentalment, condemnant així persones a llargs anys de presó, i es quedin tan amples), de caspa i de nacionalisme espanyol que destil·len, puc entendre que mal que bé, molt millor els mossos amb comandaments més o menys neutrals i depenent del govern de la Generalitat. Almenys amb els mossos no tinc sensació d’opressió quan n’entro en una comissaria.\nI, per acabar, el motiu més clar de tots: vivim constantment mirant els presos polítics. Tot està fet en funció d’ells: llistes electorals, declaracions, reflexions o accions polítiques. Empresonar-los, des del punt de vista d’Espanya, va ser una de les maniobres més encertades que podien fer. Ens limiten i ens limitaran: tant per la por que una acció nostra els perjudiqui, com per la por que segons què fem, acabem com ells. SSS tenia tota la raó: ens han ben escapçat.\n21.03.2019 | 06:46\nTrobo que aquest article recull bé la deriva esdevinguda des del fatídic dia en què el camí que fèiem es va trencar de manera rotunda.\nJo penso que malgrat tot, malgrat la violència, malgrat el 155, malgrat les desavinences o inclús l’odi entre alguns integrants de JxS, malgrat els empresonaments,… per mi el camí se’ns va trencar quan ERC va decidir no investir el president legitim. Va trencar l’últim acord. Des de llavors “l’estament polític” és indigne d’aquest poble. Hem tornat al “no ens representen” de sempre. Sap greu dir-ho però aquest cop ja fa fàstic anar a votar. I tan de bo votem totes, que ningú es quedi a casa! Però, si més no algunes de nosaltres, votarem tapant-nos el nas.\n21.03.2019 | 07:02\nSempre encerta els seus articles Sr. director.\nNo s’entenen el que fan els partits, i l’hora de votar que farem tapar-nos el nas i votar per eliminació VERGONYA de tots els partits catalans es deuen esta fregant les mans tots els ñ.\n21.03.2019 | 07:05\nNo crec en els polítics. Crec en les persones. No oblidem una premisa: tot això ho fem les persones, no els polítics. Els polítics, alguns, s’hi sumen, de grat o per força. Els necessitem. Però qui empeny som i serem nosaltres, nosaltres, el poble de Catalunya.\n21.03.2019 | 07:21\nEls polítics són gent mediocre. Quan més amunt estan, més caps han tingut de trepitxar. Cal que la gent comenci a prendre conciència que si la República volem caldrà prescindir de tots el organismes de l’estat espanyol. I si, els polítics “catalans” són un engranatge de l’estat espanyol, com també ho són els mossos I com també ho són els funcionaris. El poble Català està sol I sols depèn del poble Català. Voleu República? Doncs fer la única cosa que fa moure la gent. Tocar la butxaca! Vaga indefinida!\n21.03.2019 | 07:28\nDavid Escobedo, aquesta afartamenta teva i nostra s’hauria pogut acabar si al 2014 els unionistes haguéssiu participat a la consulta no vinculant i el govern espanyol hagués encarat una negociació política amb aquell resultat.\nPodràs entendre que els independentistes estem farts del govern i polítics espanyols. Sense anar mes enrera que la Constitució, estem farts de les conseqüències de la LOAPA, dels vidalquadristes i Cs i el seu odi a tot el que es català, als guerres, ibarres i borrells, als encantadors zapateros i sanches, al peix al cove, al dèficit fiscal, als atacs constants contra la llengua catalana que se’ns mor, farts de la sensació de tenir un estat en contra dels meus interessos com a català, fart de les humiliacions i vexacions especialment provinents de polítics i representants d’institucions espanyoles, farts de veure com Espanya en el seu conjunt no vol als catalans com allò que som i, per tant, el seu objectiu es anorrear-nos. Del que no estem farts es de la lluita per la supervivència.\nTeníem l’ANC. Potser l’hauríem de refundar amb els seus principis fundacionals i funcionals. Si ‘ANC es transforma en quasi un partit i deixem els partits sols, guanyen els aparells i perdem els ciutadans.\n21.03.2019 | 07:54\nA la Revolució Francesa també estaven farts i varen entrar a sac al si del poder constituït, i els va anar be. Potser ha arribat l’hora de que el poble prengui el poder.\n21.03.2019 | 07:56\nEl llaç groc ha estat la goteta que ha fet vessar el got, i en un sol editorial s’ha dit tot. Així és com ens sentim milers de catalans, farts. El 30/1 va començar a trencar-se tot i hem anat perdent fins avui. Ho vaig dir llavors i ho torno a dir: hi van renunciar, i no han estat capaços de parlar clar.\nEl que preocupa més son les conseqüències: la desafecció dels ciutadans cap a la política i potser un augment de l’abstenció en les pròximes eleccions, panorama preocupant. El pitjor és el preu tan alt que s’està pagant, per res.\n21.03.2019 | 07:58\nFarta fins al cansament pero continuare lluitan, si cal al costat d’alguns dels politics que m’han decepcionat, no d’altres que m’han caigut per sempre, ells i els seu partit.\nCrec que encara que ens decepcionin necessitem politics.\nJa fas bé d’usar el plural:\nJo també estic farta i decebuda, molt decebuda!\nGràcies per donar veu al que molts sentim!\nJo també estic farta, molt farta.\nAvui Dia Mundial de la Poesia tenia preparat el poema de Salvador Espriu INDESINENTER i en Blesa se m’ha avançat. Penso que és el poema més adient per un dia com avui. Comparteixo el comentari de’n Blesa i sí, FARTS, molt farts.\n21.03.2019 | 08:13\nPots fer ús ben tranquil·lament del plural. Subscric totalment el teu editorial. Fa temps que en parles, o en parlem tots amb tu també. El partidisme mata la política. I en aquests moments en que la gent, la GENT!!, està tan mobilitzada per aquesta esperança de construir un país més just (al cap a la fi, tot va d’això veritat?). Doncs en aquest moment, que els partits passin per davant la gent, és una putada per a tots nosaltres.\n21.03.2019 | 08:19\nDES DE TORTOSA.\nEstic gairebé d’acord amb vostè en tot.\nMenys quan anomena a Primàries Barcelona.\nPerò al menys, ha sortit el nom que s’intenta invisibilitzar per tot arreu. Encara ke sigue tan sol de la Capital i per a criticar sense arguments.\nExistim. I guanyarem.\n2019 03 20 ESCACS\nM’agrada l’estratègia intel·ligent del joc dels escacs que consisteix a moure les fitxes disponibles per aconseguir dos objectius:\n1. Neutralitzar l’activitat del contrincant\n2. Forçar la captura de l’altre rei\nAixò no es pot aconseguir d’immediat amb poques jugades i, fins i tot, en el curs d’una partida guanyadora s’arriba a retrocedir i a sacrificar fitxes pròpies.\nEn qualsevol cas, el fet d’amagar les intencions és una tàctica d’èxit que desconcerta.\nTrobo que Quim Torra juga molt bé als escacs, potser perquè no és polític.\nVolem la independència i està clar que aquests polítics no ens hi duran. Han tingut la seva oportunitat, un suport popular excepcional, i no se n’han sortit. Per mediocres o perquè tenien d’altres interessos, tant fa. Són el passat. Ara cal donar l’oportunitat a gent nova. Jo tampoc entenc sempre a en Graupera i company, sobretot quan es posen en pla perdonavides, però, si més no, encara no l’han cagat.\nFart i tant desorientat també. Thotom polític de casa nostra un venut un cametes fluixes encara i penso si thotom.\nPot ser m’engany però no O vull creure.\nQue podem fer ? Mireu pot ser que a la Plaça de Sant Jaume li calgui una pintada …\nI el groc està de rebaixes.\nQue els obliguen a treure el llaç doncs el pintem, el problema està que vindran els altres i ens canvien el color.\nAl final semblarà un Miró, no és bona idea.\nQue més podem fer, no votar i que guany l’aristocràcia s’ha de pensar més.\nDe tot plegat i escoltant el judici en trec alguna i poc més explicació que el nom de JxCat. Tenia el nom que els egos pesaven molt que hi tenien submarins també que el concepte de país no va prevaler per sobre i que l’èxit del poble va estar i segueix se’n l’ànima.\nNo hi ha en aquests moments una pressió de la màquina per començar una vaga general indefinida. Però pot ser en uns dies i serà.\nSeure a la porta de casa i veure passar les despulles de l’ adversari espanyol pot ser una, perquè ha de passar, no en tinc cap dubte.\nMés mentres seguim aprenent socials i polítiques com a poble que ens va molt bé.\nPer acabar si jo d’espanyol tinc el DNI i res més. Donc les gràcies als moments viscuts per ajudar-me a treure’m els dubtes.\nAra més que mai Visca la República Catalana\nLa baula que tindria que ser la més forta es la més feble. Sento molta vergonya i ràbia. Lo del llaç groc és la cirera que culmina un pastís que fa molta pudor.\nQuin futur es el que els hi espera als presos polítics? Quina vergonya !!\nEns han furtat nou anys de lluita. El no poder veure allò que esperaba veure hem deixa…..\n21.03.2019 | 08:53\nTambé n’estic molt farta. Molt!\n21.03.2019 | 08:59\nMagnífic Vicent, estic completament d’acord amb l’editorial. Potser els oponents a la república independent no són a la capital del Reino, sinó que són entre nosaltres.\nBé. I ara què fem?\n21.03.2019 | 09:14\nSi el procés català d’independència fos un relat històric, ben enquadernat, que poguéssim llegir tranquil·lament al sofà de casa nostra, ens passaria com en Vicent, no entendríem res. Al repassar les pàgines veuríem que en falten unes quantes. Algú ha estripat pàgines d’aquest llibre, no sabem tota la veritat. Des de d’abans del u d’octubre del 17 que no sabem tota la veritat. Tot això que està passant amb els llaços és una autentica “charlotada”, l’actuació del Síndic és també una “charlotada”. De què estem parlant Sr. Ribó?, mostrar la solidaritat amb els presos és partidisme?. Posats a no entendre, tampoc entenc com el Sr. Ribó amb 73 anys continua treballant a l’administració pública amb un sou brut de 124000 euros, ni tampoc ho deuen entendre la majoria de jubilats (aquest per obligació als 65 anys) que ha de fer mans i mànigues per arribar a fi de mes. Sí, estem farts i fotuts, vivint en una espessa boira, en una confusió horrible que no ens mereixem, com tampoc ens mereixem que els nostres polítics ens tractin com si fóssim nens de parvulari. Comença a ser clar que els polítics són un obstacle, comença a ser clar que des de la presó no es pot governar, comença a ser clar que la bretxa entre l’objectiu dels partits i del poble és massa gran i també sembla clar que això de l’alliberament del nostre poble ho haurà de fer el poble, segurament sense les institucions.\n21.03.2019 | 09:17\nMolt despietat i molt d’acord!\nSi em permeteu, una cançó que intenta aglutinar sentiments com aquests:\nBenvingut al sofà, Vicent!\nD’acord del tot amb l’editorial si considerem que “no entenc” és una figura retòrica. INDESINENTER.\nPerò crec que ja es pot fer un pas més i veure que estem en el punt en que la societat haurà, d’una forma o altra, de prendre la iniciativa, vist que els partits no serveixen. Jo crec que el 155 era definitiu: la Generalitat és un gos fermat a Madrid. Esperar-ne el que no es pot esperar ens fa perdre el temps i els ànims.\nAra ens enfrontem a la realitat de que la nostra classe política no ens serveix, perquè no ens vol representar (excepte MHP Carles Puigdemont), Ens vol utilitzar per als famosos interessos de partit.\nAquests partits formen part indestriable d’allò que volem deixar.\nLes revolucions no venen programades. Hi ha etapes: ara caldria que es generessin lideratges socials (persones o organitzacions) que prenguin la iniciativa a les seves mans. No ens hem de desesperar perquè hi hagin etapes de desconcert. Cal assimjlar el que ha passat i buscar la resposta, amb les limitacions que patim, que són moltes i grosses. El PdeCat sembla ja desactivat. Ara caldria que l’electorat d’ERC, l’electorat, -el partit que faci el que li sembli- entengui que el temps de venjar-se de Convergència ja ha passat i el de col·locar càrrecs encara no ha arribat, i que ara l’important és la UNITAT. Potser caldrà un temps. fins i tot pot ser que això ens causi desmoratlització, però haurem d’anar endevant, sinó de grat, per força. Perquè no hi ha marxa enrera, les naus són cremades i Aznar ens va declarar la guerra a mort (de Catalunya).\nCalia aquest editorial Vicent, gràcies. Sempre vam dir que aquest procés restaria viu mentre nosaltres volguéssim, fins a l’u d’octubre ens van acompanyar els polítics després aquests polítics van tornar al de sempre, buscar el vot, s’ha de llegir entre línies perquè de ben segur que tornaran a prometre el que després no compliran.\nNomés ens queda dir-los si avalem o no el projecte que ens presenten.\nNo ens equivoquem. El problema no són tots els polítics. Hi ha de tot evidentment, però deixant de banda els que ni coneixem perquè simplement van a seure al Parlament en lloc de seure en qualsevol cafè, n’hi ha d’honrats que estarien amb nosaltres, però que els seus partits no els deixen. I què són aquests partits que fan i desfan, que tan bé s’entenen amb els partits de ca l’enemic? Són grups de gent “lista” que viuen de bons sous, mai votats ni elegits pel poble, que van escalant llocs i aprenent a trepitjar als que els fan nosa fins a imposar als polítics el que els convé A ELLS per aconseguir més poder i més sou. Aprenen ràpidament a escalar, perquè és molt més fàcil que guanyar-se la vida treballant i està més ben pagat, i només cal ser més maquiavèl·lic i tenir menys sentit ètic i social, res més. Estic tip de veure pels Ajuntaments autèntics ineptes que desconeixen el que fan perquè no han treballat mai en res referent al que ara capitanegen, i que us puc assegurar que la ciutat és el que més distant els queda dels seus propòsits. Desenganyem-nos d’una vegada, aquesta gentussa que no respecta res ni a ningú, tampoc respecte al país ni a la seva gent, simplement fa el que en diuen “fer carrera”. He vist al llarg de la meva vida, polítics honrats, intel·ligents i amants del seu poble, plorant com a magdalenes perquè els seus partits els impedien de totes les maneres de fer el que havien de fer, perquè defensaven altres postures amb les quals ELLS hi guanyaven més. Maquinen, tiben fils, suquen amb promocions imaginàries perquè s’afegeixin als objectius sempre aliens als desitjos del poble i favorables al partit que, és clar, són ells.\nAixí i tot, no perdem la paciència, no caiguem en una depressió perquè nosaltres el poble -excepte confiar amb els partits-, som els únics que ho hem fet bé. No deixem de votar, però només votem a candidats que es presentin a primàries i que siguin lliures i tant lluny dels partits com es pugui. Hem de protegir i fer créixer als polítics que ho siguin de debò i només depenguin del que el poble els demana i de la seva intel·ligència per aconseguir els objectius que afavoreixin al poble i a cap altre interès inconfessable. I aquests, els autèntics polítics, que tinguin cura i passin pel sedàs petit tots els consellers “desinteressats” i els grisos a sou pertanyents o propers als partits. La lluita continua!\nSom molts que ens sentim representats pel que escrius, Vicent. Família, amics, coneguts.\nVivim una situació molt depriment perquè no s’albira cap estratègia davant la fosca tempesta que s’acosta.\nGràcies un cop més per dir la veritat tal com és sense embuts ni disfressa.\nL’1O va ser gracies al poble i només pel poble. I tothom sabia el que havia de fer. No és la batalla d’un polític o un govern sinó és la d’un poble. Sempre ha estat així i ens movem per inspiració, i per sentiments.\nO perquè creieu que la majoria que vam anar a Madrid ho vam decidir les ultimes setmanes?\nEncara no us adoneu que és la intel·ligència col·lectiva.\nI que les coses que ens passen i que semblen negatives, després les veiem com positives?\nSi busqueu racionalitat humana en el que passa no ho entendreu i us deprimireu.\nConfiança, perspectiva, paciència, perseverança, i a comprar crispetes.\n21.03.2019 | 09:33\nEstem farts. Cal renovar la classe política. Per això hem de saber votar en conseqüència, és l’única eina que tenim.\n21.03.2019 | 09:37\nSi realment n’estem farts potser és l’hora de fer el rot. Si, un rot rotund, potent, definitiu… per a quan esperem a fer el banc català que aplegui els estalvis dels catalans, controlat pel poble i amb l’aval de la Generalitat?\n21.03.2019 | 09:43\nLa pregunta si tots n’estem tan farts de tot això que anomena Vicent. Si una tan ampla majoria n’estem tan farts, ¿Per què no podem corregir el rumb dels esdeveniments que ens menen uns polítics, que dit sigui de pas, no són pas una mena de casta burocràtica amb interessos propis, entre altres coses perquè no hi ha repartiment de cap poder. I a més a més, han patit en la seva pell el flagell de la repressió?\nTots estem desunits sota la bota del règim neofranquista! Em costa de raonar-ho. És quan, més que fart, llavors, em sento perplex…\nSi patim tant les conseqüències de no haver proclamat la República aquell octubre, ara quasi nostàlgic, potser hauríem d’analitzar si l’estratègia no-violenta no ens porta a un atzucac? La gran pregunta vol anàlisis profundes ¿Potser la no-violència té límits? Com ara que sempre acaba remetent el poder de la ciutadania, la seva voluntat de República, a la classe política catalana que, oprimida també sota la bota de l’Estat, el desig republicà de la majoria del govern què no en dubto, es torna agra de seguida i destil·la claudicació rere claudicació?\nPerquè, si estem tan farts de tot i de tothom ¿Què i qui ens ha apartat tant de l’1-O?\nSi ens obliguen i/o ens obstinem a jugar en una plaça de toros… i som el toro… potser al final haurem d’envestir al torero.\nEstic d’acord amb els companys. Però això ja ho sabíem i aquest és el motiu de voler la República. Amb el suposat retorn de la democràcia uns polítics mediocres ens van fer la jugada de les autonomies i una constitució antidemocràtica. Després, han fet com històricament, signar acords que han incomplert sistemàticament. La responsabilitat és dels botiflers, trepes i covards que viuen del poble mitjançant la política. Aquesta etapa passarà, és simple: votar qui no t’ha traït, res de pinça al nas. Els partits del vell règim han de desaparèixer. Força i perseverança! Front republicà a Ñ, primàries als municipis i Puigdemont a Europa. És l’únic que fora entendrien.\n“Coneix el teu enemic i coneix-te a tu mateix; en cent batalles, mai en sortiràs derrotat. Si ets ignorant del teu enemic, però et coneixes a tu mateix, les teves oportunitats de guanyar o perdre són les mateixes. Si ets ignorant del teu enemic i de tu mateix, pots estar segur de ser derrotat en cada batalla.” Del llibre “L’art de la guerra” de Sun Tzu.\n(La situació actual és el resultat de la falsa ignorància practicada pels “estaments oficials catalans”, per no anar gaire lluny, d’ençà de 1931, 1976 i 2018, en detriment i/o en contra del poble català i a favor de l’estat espanyol amb interessos subordinats continentals; del qual el poble català també en som partícips no individualment, però si col•lectiva. No en va som el resultat d’una colònia, per poders importats i imposats de fora, sota la Castella imperial anomenada espanyola des de fa com a mínim tres segles.)\n(La resposta a l'”entendre” -en l’accepció castellana de saber- dels clams de l’editorial està molt ben “detallada” en el comentari del subscriptor Miquel Gilibert 06:44. Pel que fa a la “substància” els comentaris d’Estudi d’ARQ Josep Blesa 02:20, són revulsius. I, ens falta l’acció, com apunta amb el símil de l’escac Jaume Riu 08:26; tímids, però amb la partida viva). Per cloure amb Sun Tzu: “Aquell les files del qual estiguin unides en un propòsit, en sortirà victoriós”.\nI, no tinc cap dubte que el poble català és, d’ell mateix, senyor. Ara, quan alguns d’aquí s’uneixen amb els d’allà i més enllà, per a “repetir”, contravenint les lliçons de la història, ser adoradors del Minotaure en lloc de senyor del seu poble; és quan t’adones de les escletxes de tants anys de sotmetiment a l’ignorància oficial catalana.\nAviamm, tots aquests que n’esteu farts, al menys els independentistes, feus-ho mirar per un especialista i que us desmunti el cervell i el torni a muntar si cal. De passo, que us modifiquin la placa base i a veure si deixeu de tenir compte corrent als bancs espanyols, Sabadell i Caixa. Ploremiques de cartró que només espereu que us facin la feina.\nEl Síndic de Greuges ja el coneixem. Tota una vida a la política sense tocar cuixa, i ara ja fa temps que està jubilat, protegit, calentet i m’hi jugo un pèsol que arriba a final de mes.\nVicent, la Junta Electoral no és ridícula. Ridícul és anomenar-la ridícula. Es un instrument violent, terrorista (a mi em provoca terror), anticatalà a matar i al servei dels expoliadors de la finca i de l’amo rei de la mateixa.\nVilaweb, si no està agafada pels dellonsis en temes financers i no te cap mena de por, hauría des de l’editorial, a començar a consignar i dibuixar les vies “pa-ci-fi-ques” juntament amb l’ANC i Ommnium, que portin a provocar problemes greus a l’economía i a tot el que pugui ajudar-nos a anar marxant.\nDels polítics, es molt fàcil fer una tria quan els tens a punt de votar-los. Encara hi ha gent que és fidel a un partit o a una persona. Mani? Qui es desvia dels objectius, queda anul.lat, canviat i retirat¡¡¡. La força per fer això la tenim nosaltres amb una simpleta puta papereta. I n’aprendran ràpid.\nSempre demano una mica de respecta pels tontos, al menys si me’l tenen veig les coses més clares.\nI si us plau, ara que us heu llevat be del vostre llit, heu esmorzat com cada dia, la dutxa de puta mare i ja penseu en passejar i esperar el dinar, penseu amb els presos i exiliats que, segurament molts de vosaltres a la presó, us cagarieu a les calçes, començant pels boinapitecus que escriuen aquí.\nPer tant, si n’esteu farts de la lluita contra la bèstia, deixeu de lamentar-vos i calleu si us plau. O feu un pas més carai ¡¡¡\nCaldrà votar a les espaÑoles el Front Republicà i a les municipals, si s’hi presenten, també. Ni un sol vot més a ERCCridaPDeCatCUP.\n21.03.2019 | 10:06\nSort que has parlat amb plural, em sembla que n’hi han més que n’estem farts.\nGraçies per l’article.\nDe les poques persones que en aquets moments diuen la veritat.\nJa seria hora que la gent agafesim el control de la situacio, i sempre de manera “pacifica”,\nacabesim amb el montatge que estan fent els espanyols.\ni als nostres politics, pasar-lis factura de totes les mentides, que ens diuen i castigar-los a les urnes\nSi, farts! Encara que també crec que tenen “ordres” de baixa el souffle i aquestes venen tant d’EU com de Madrid. Algú recorda les paraules de la Clara Ponsati i el Sr Aamer Anwer? A que esperem a sortí al carrer i manifestar-nos cada dia? Aturem la economia del país. Ja som conscients que els polítics no estan amb el poble. Crec que sols tenim que tornar-nos a organitzar per continua fent de corcó i una cosa que tenim els catalans, es que després de sigles continuem perseverant.\n21.03.2019 | 10:17\nTotalment D, acord.\nEstic farta de que no plantin cara en un fet que no és polític, però no diu el govern d, Espanya que no són presos polítics……. Així com quedem????\nAquest editorial reflexa perfectament tot el que penso.\ni em sap greu dir-ho.\nTorra i Puigdemont són incapaços d’avançar amb l’única arma que tenim: la desobediència al règim borbònic del 78. La desobediència a la ‘constitució’ dictada per militars.\nAra ja, Puigdemont, ha deixat de ser el president legítim. És només un expresident acollonit (o que potser mai ha volgut la independència) incapaç de liderar la llibertat de la Nació.\nUna barreja de sentiments: indignació perquè sabien l’opinió del Síndic i ens la van amagar; decepció perqué a la primera envestida de la JEC cedeixen (\nTot@s fartes!!!Què fem? Esperant algun líder q doni consignes…boicot econòmic! i per anar resistint : Ara digueu: “Ens mantindrem fidels per sempre més al servei d’aquest poble” de Càntic en el temple de Salvador Espriu…\n21.03.2019 | 10:29\nAixò que passa, arribats en aquest punt, no té cap importància, sinó que va d’acord a una inèrcia a què gairebé hi estem acomodats, ploriquejant, això si.\nEn la meua opinió la junta electoral del reynu només l’hauriem d’esmentar per a ventilar el tongo del 21D i el que provarà de fer-nos, i ens farà, el 28 A i el norecordo el dia de maig i etc. Això si és determinant.\nSi us plau denunciem, denunciem que aquí si que ens hi va el pa i l’aigua el cel i la terra. Aquí si els hem de treure d’estudi per mirar que ens robin els menor nombre de vots possible.\n21.03.2019 | 10:37\nBé Vicent! Tot això es resumeix amb dos paraules: NO SERVEIXEN. De fet crec que despres del que hem viscut tots teníem claríssim que traurien el llaç. Per arribar aqui el podia haver tret el primer dia. Llavors hauria sigut una humiliació més, ara serà una humiliació i un ridícul\n21.03.2019 | 11:01\nEditorial duríssima, però necessària. Moltes gràcies…!\n21.03.2019 | 11:04\nUIS! Quanta “Fartó”. Anem molt bé, perquè tanta\nParece que Vicent, que siempre ha mostrado un optimismo a prueba de bomba y una comprensión más que franciscana hacia las prácticas de la élite política (supuestamente) independentista, ha estallado. Con toda la razón, desde luego. La ‘crisis’ de los lazos y las esteladas ha quedado como lo que aquí, en Madrid, llamamos un acto de postureo, una representación más del teatrillo montado para entretener/embobar a esa gran masa, el pueblo catalán, que tiene la decisión de salir del Estado español basada en la clara consciencia de que con España es imposible ningún acomodo digno (real, no construido sobre fantasías confederales). Desde el 1-o solo hemos asistido a una sucesión de coitus interruptus, de faroles abandonados al primer ‘los veo’ del Estado español. El sábado pasado, en Cibeles, ante la demostración de coraje cívico y compromiso que contemplaba, me angustiaba pensar en que puede perderse un insólito, en estos tiempos de camino a la barbarie, proceso democrático. Creo que no hay que engañarse, las clases dirigentes catalanistas, con las excepciones personales que se quieran, oscilan entre el terror y el cinismo. O las cambiáis –ya sé que esto es muy fácil de decir y dificilísimo de hacer, pero … – o me temo que se producirá una enorme frustración histórica.\nTotalment d’acord amb el que dius, crec que tots els que volem una República Catalana estem molt farts de veure com els nostres polítics donen un pas endavant per fer després dos enrere.\nDe tota manera, de vegades em sembla entreveure una certa estratègia. Penso que en Jaume Riu té raó, estem jugant una partida d’escacs.\nEls ciutadans hem de continuar pressionant els nostres polítics amb paciència i perseverància però sense perdre la perspectiva.\nSempre he dit que la fe no és una de les meves “virtuts” i en aquest cas estic convençuda que ho aconseguirem.\n21.03.2019 | 11:16\nVicent, tu i el vostre diari, que no heu estat elegit en votació oficial, ens representeu molt millor que els nostres polítics electes. El nostre poble té una veu, però no té polítics que el sapiguen representar dignament i amb coherència consistent. A més a més, deuen ser sords, perquè no demostren sentir el que els diem tan insistentment. Som un poble dissortat, valent, decidit i unit, però representat políticament per una colla de cagacalces que ostenten càrrecs i en cobren els sous corresponents tot plegat per a dirigir-nos cap al fracàs col·lectiu i la desesperació. El resultat d’aquesta discordança pot ser una frustració històrica que ens anihili com a poble. Gràcies, Vicent, Assumpta i tot Vilaweb per parlar, tan clarament, el nostre llenguatge col·lectiu.\n21.03.2019 | 11:18\nEl plural, també en nom meu. Sí. Encara que, en la línea d’en Pep Agulló, estic més perplex que fart. Si la resposta que ens cal donar és tan evident per l’inmensa majoria de nosaltres, aquella que comença per uni i acaba en tat, per el nostre objectiu col·lectiu, com pot ser que no tinguem encara cap opció real en aquest sentit? Regenerar els polítics, com apunta l’Albert Miret, d’acord, però ens calen quaranta anys de pedagogía i no n’és segur el resultat (i tinc pressa, que l’edat…). En la convicció de que haig de votar, no deixaré el nostre país en mans alienes, que colons i botiflers s’ho guanyin, però no perque jo els hi deixi, avui per avui la meva intenció de vot coincideix amb el comentari de Trisha Domínguez, a Europa Puigdemont, a Espanya el Front republicà i a l’ajuntament el candidat de primàries de la llista independentista (i ara digueu-me, polítics de torn, quina és la meva ideología, imbècils)\nPS. Una al·lusió directe (amb permís i amb bon ànim) per Jordi T. T’ho podíes haver estalviat, company.\nSi la estratègia és la unitat, la tàctica ha de servir per aconseguir-la. Mirem, a través de les entitats sobiranistes de reforçar-la per tots els cantons. Els partits, ara per ara, no són el camí.\nÉs trist constatar les misèries que condueixen el nostre destí com a poble i com a persones. Tot tan clar i tan difícil de voler-ho veure.\nGràcies pels vostres comentaris. Gràcies Josep Blesa per recordar-nos aquell Indesinenter malauradament tan vigent. Gràcies Miquel Gilibert pel teu anàlisi. I gràcies, Vicent, per ser-hi sempre. Quan tu, que sempre exprems els fets cercant-hi el suc de positiu que poguessin tenir, no l’hi veus, tremolem!\nMalgrat tot, mirem endavant i, ni que sigui a trompicons, seguim caminant.\nN’has fet un us adient del plural Vicens. Som molts que estem farts.\nPerò no diria que no entenem, doncs hi ha coses que si entenem, com la rancúnia permanent d’en Junqueras per no haver pogut ser el més votat dels independentistes el 21-D. Si ERC no es desfà d’ell, donant-li un pont de plata si voleu, el partit pseudo independentista ho tindrà magre el 28-A.\nAbans de continuar opinant, dir algo molt important:\nCAL VOTAR A TOTES LES CONTESES ELECTORALS, I VOTAR INDEPENDENTISTA.\nNo ens podem permetre deixar escons buits per absentisme perquè els ocupi la dreta extrema o la extrema dreta. Els naZionslistes espanyols estan esperant una baixada de % electoral per humiliar-nos encara més.\nDit això cal votar aquells independentistes que han incomplert menys amb el seu electorat (per descomptat ni Comuns ni Podem que no ho són). I ara per ara deixo fora de ser votats a ERC, que amb Junqueras ha negat la seva essència, i deixo fora la CUP per purisme acomodatíci, cap revolució de País s’ha fet sense tot el País, des de l’esquerra a la dreta de l’independentisme, i això sembla que no ho entenen.\nQuè ens queda, doncs JxCat com menys dolent i el nou Front Republicà, benvingut per assumir des de l’esquerra la responsabilitat del moment. Concentrar el vot en aquests dos partits és el que ens queda per a fer-nos sentir. M’hagués agradat més la unitat, però, a falta d’aquesta, aquests dos partits són l’alternativa millor\nPel que fa al problema dels llaços, crec que en Torra, que ha arribat més lluny que d’altres, s’ha equivocat, s’arriscava a una multa o a ser inhabilitat després de mesos, en un judici. I què? Per quan arribés la inhabilitació potser era també fi de mandat, però el missatge enviat al món hagués estat potent.\nPel que fa a l’1-O, cert va ser un èxit d’unitat del poble català, però no oblidem que els mesos anteriors teníem al MHP Carles Puigdemont arrossegant la il·lusió de tot un poble: “o Referèndum o Referèndum”. Sense aquesta convicció i fermesa del President de tots, no sé si s’hagués dut a terme.\nAixò és el que ens manca ara un aglutinador que il·lusioni i unifiqui el sentir del poble.\nCalen polítics?, si, però honestos i no partidistes, que tirin del carro.\nBenvolgut Vicent Partal, gràcies per l’article, o somovem la consciència de la gent, o els polítics amb els seus tripijocs ens aniran adormint. Amb tots els respectes i guardant les immenses distàncies que hi ha entre una persona reconeguda com vostè i un modest observador i opinador, això vaig escriure jo el setembre passat: “FART DE POLITICS\nTenim les eleccions municipals a nou mesos vista i els polítics ja només pensen com guanyar-les, com guanyar-les ells i els seus respectius partits. Se’ls en refum el que pugui ser millor o pitjor per al país. Han començat el ball de bastons, les travetes, les punyalades, les maniobres inexplicades i inexplicables. N’estic fart dels polítics i de les seves polítiques de vol gallinaci només pensant en la cadireta i en el sou. N’estic fastiguejat i decebut. Quan penso en tot el que ha passat aquests anys, en el que va passar en aquell mes de vertigen de la tardor passada i veig el que estan fent ara em costa assumir-ho. Algú va preguntar què votava la persona que tenia al costat quan defensava la seu d’Economia?, o la seu de la CUP?; algú es va preguntar qui era el que va custodiar tot el dia la porta del col·legi l’1-O?, es va preocupar del color de la camisa del que va aparèixer amb les claus per obrir-lo?, o del que sense saber ningú d’on venia va portar les urnes?, o del que va tenir tot el dia al costat a la mesa?, o del que es va embarcar al seu cotxe per anar a fer marxes lentes?. Eh que la gent no vam mirar res de tot això?, només ens importava el país, no pensàvem en cap fotesa ni en cap politiqueta. Veient això (perquè ho veuen), perquè fan el que fan?. No ho puc entendre. Però o rectifiquen o ho pagaran, perquè la gent ja no ens farem endarrere.”\nMolt d’acord Vicent. Vull afegir una cosa més de qué estic fart. Com altres subcriptors ja van dir, el moviment d’independència ve de la gent, no dels polítics. Per això es va crear el moviment ANC. Però aquesta ANC ja fa anys esta infiltrat pels mateixos polítics, els seus partits i gent que és van presentar per les eleccions de SN amb motiu d’entrar a la política. I d’aquesta ANC, contaminat de polítics i de partits, estic fart de de la seva actitud d’inacció, les seves pors perqué van decapitar-la i la seva retòrica de cada dia mentre no és fa gaire més de muntar manifestacions festives, comencant amb la deplorable mani de 21D al costat de l’estació França i no contre el el govern Ñol. També estic fart que no podem ni confiar i creure l’entitat que vam muntar per a arribar a la independència.\nMolts dels comentaris complementen l’excel.lent editorial d’avui.\nEstem farts…… els sols que sembla que aguanten la nau són els que estàn a l’exili. Senzillament perquè de moment no estàn a l’abast de l’Estat repressiu que tant mal ens fa.\nLa única cosa que no podem fer és cansar-nos.\nDe tot el que ha passat des de 2010 el que em sembla més significatiu és el fet d’haver-nos imaginat quel avui desaparagut imperi espanyol havia après de la història. D’haver-nos imaginat que la victòria de 1939 els havia servit de lliçó per no caure de nou en l’autoritarisme. Havíem de tenir integrat que no, que NO VOLEN DEIXAR CATALUNYA costi el que costi però no pels diners, que també, no per la unitat d’Espanya, que també, sinó per orgull. Passi el que passi nosaltres no podem contagiar-nos.\nNosaltres hem suportat moltes lluites i també aquesta la superarem i per això és esencial que anem a votar cada vegada que hi hagin eleccions i que votem PAÍS.\nSobretot per què són tan incompetents per no ser companys de llista, a Europa si més no. Un article de deu. També parles per mi, Vicent. Tip fins al coll.\nEncara esteu fent voltes de campana i rodolant després de l’impacte del 27O2017 (xoc de trens en deien? Jo diria cotxe masa accelerat que encara no sap ni contra què va picar).. Ja veurem quan acabarà l’inèrcia d’aquell superimpacte de dimensió mundial (sí, mundial, la EU i mig món ens van negar la independència i no ens l’ha reconeguda ningú…) Però segur que ho vam fer tot de conya, perquè som catalans, “els desobedients”… És la resta del món que están equivocats…\nEls qui encara us ho mireu tot desde dins el cotxe aquell tant maco que us van vendre no enteneu res, normal, els que el 27S2015 no vam pujar a aquell cotxe em sembla que encara estem més empipats i desesperats de tots els que están “farts”… I els de les entitats socials, el dia que parlin…\nSalut, ull al volant, i independència!!\nESTIC PENCANT DE VALENT, LA DIRECCIÓ GENERAL DE LA GUÀRDIA CIVIL LA BRANCA MÉS BONA CRIMINAL I SANGUINÀRIA M’HA AMPLIAT LA COMANDA AQUESTA ÉS LA RAÓ PER LA QUE PENCO AMB DEVOCIÓ I UNCIÓ PATRIÒTICA, FABRICO UNES CREUS DE FERRO PRECIOSES, M’HAN DIT QUE LA PREMURA BÈ DONADA, PER LA MUNIÓ QUE SE LA MEREIXEN, ARA HA CRESCUT EN LA FARSA JUDICIAL QUE EXECUTEN AMB PRECISIÓ ELS BOTXINS AMB TOGA DE JUTGE AMB EL PRESIDENT I EL CAPO MARCHENA.\nEM FARÉ RIC, AMB LES CREUS DE FERRO A GAVADALS QUE FAIG. CREU DE FERRO, CREU DE FERRO HITLERIANA FRANQUISTA MÉS PP. CIUDADANOS, VOX I D’ALTRES, NO TINC ESPAI PER ENCABIR-LOS A TOTS.\nUn home com vos Sr. Partal, que ja te una certa edat, i que ha viscut en persona varies independències, no ho pot entendre?…de veritat ho diu?…doncs faci un cop d’ull a aquest video del Xavier Climent,…personalment crec, que fins que no passem el poble dels polítics del 78, i tinguem la nostre Plana Major, no farem res…..aquí us deixo la raó de lo que no entent…..https://www.facebook.com/xavier.climent.5/videos/10216244797686511/\nDoncs jo sí que ho entenc, i a més crec que és molt intel·ligent l’enfoc i que cal mantenir la línia d’actuació. Crec que sempre, sempre, ha sigut la idea que es perseguia. De fet, Vicenç, si no entens res, potser has de deixar de viure al minut i veure les coses amb perspectiva. Vols que fem un cafè i en parlem? A mi em sembla que s’estan fent les coses que toquen i que no se’n podien fer d’altres. Tot va bé.\nJo també estic farta!\nPerò el pecat original está en el 30 de gener. Per això, quan tothom deia “és una stratègia” jo ja vaig dir que era una traició.\nD’acord en votar independencia, i d’acord en que només hi ha dues opcions: JxCat i Front republicà.\nLlàstima que els partits i la gent no hagin entès el significat de la Crida. Tots capficats en donar-li un caràcter de “dreta”, quan en realitat, ha estat l’única proposta d’unitat decent i viable.\nAra també estic farta de les esquerres (sic!) que acusen a tots els altres de ser de dretes (?!). La manca de visió nacional, politica i de futur, els ensorrará. Les esquerres haurien pogut tenir un rol importantissim en aquesta lluita però, tal com va, la independencia la faran les tietes junt amb els exiliats. I per això, s’allagarà una mica més.\nPerò no menysteniu el poder de les tietes. Quedareu sorpresos quan serà el moment.\nSegons elnacional.cat en Tardà i en Rufian opinen això del process.\n“Els diputats d’ERC també han definit l’estratègia amb la qual ERC es presenta a les eleccions del 28-A.\nEl binomi ha enumerat les prioritats del país. Son la defensa a la ultrança de les institucions d’autogovern, la defensa de l’estat del benestar i conquesta del dret a l’habitatge, la lluita per l’amnistia i el retorn dels exiliats i, quart i últim l’exercici de l’autodeterminació. ”\nEs pot mirar la la URL: https://www.elnacional.cat/ca/politica/tarda-rufian-torra-despenjar-llacos-grocs-generalitat_365857_102.html\nLa meva interpretació és:\n“defensa a la ultrança de les institucions d’autogovern” vol dir Autonomia i res mes.\n“defensa de l’estat del benestar i conquesta del dret a l’habitatge” vol dir defensa de les seves cadires en llocs públics.\n“lluita per l’amnistia i el retorn dels exiliats” vol dir que torni en Junqueres.\n“‘exercici de l’autodeterminació” és una forma d’aconseguir els vots dels pallussos independentistes(en Tardà ens va anomenar imbecils al Parlamento Español)\nMe’n alegro del teu cabreig, Vicent. Em sento acompanyat en el meu insuportable emprenyament. De debò ens mereixem aquests governants? Voleu dir que els hem votat perquè facin i no facin tot això que emmerden?\nEls lluitadors que tenim a l’exili i a la presó són herois i es mereixen tots els honors, de debò que sí… però no són màrtirs, i no els ho podem demanar. Però, però, però… i si tinguéssim uns quants màrtirs?\nJo tampoc sé per què es va acabar la vaga de fam, Vicent.\nQuants polítics en actiu tenim que abans de ser-ho tinguessin (com el Quim) problemes per ser públicament indepes?\nA les “nostres?” institucions hi tenim funcionaris de tots colors. Quants d’ells votaran blanc o abstenció?\nMassa “indecisos” dins de casa? Com per a seguir dormint durant tres segles més?\nQuants mossos somnien ser servidors d’una Catalunya independent? Quants frueixen des de l’ànima pel poder d’atonyinar indepes?\nQuants jutges en exercici tenim a casa que de tot cor desitgin ser servidors d’una Catalunya independent?\nAplaudeixo el MHP de la colònia per haver substituït molt creativament el llaç. Sou un mestre, Quim; ara els asnaristes s’inventaran la quadratura del cercle per a seguir fent l’arengada de primera plana diària a casa seva! I l’infeliç Sr. Ribó què ens fotrà, ara?\nEn aquest any Vicent Partal ha passat de ser un profeta optimista i expert del procés d’independència a no entendre res del que passa. M’agrada aquest punt d’humiltat i acceptació de l’ ignorància. A partir de la complexa realitat podrem construir república popular arrelada en una revolució popular .\nNo estàs sol, som molts els farts\nEn una veritable DEMOCRACIA, “EL POBLE MANA I ELS POLITICS HAN D’OBEIR”.\nL’empoderament del Poble, ens farà lliures.\nSigueu forts Catalans, aquells que estimeu la vostra Nació.\nSi Partal, estem farts i malalts pel desconcert. Però l’estat d’excepcio és real i sense escletxes. No podem estarem farts i abandonar: hem d’esperar situacions crítiques econòmiques i judicial, aconseguir col.laboracions internacionals i nacionals interessades, saber quants som, i tenir forçes defensives i judicials per sobre aquest esperpento de judici. I ho aconseguirem: no passaran i pagaran els seus crims d’incompetencia, mala fe, i violència de bàrbars.\n21.03.2019 | 14:52\nLi agraeixo al nostre editor la seva sinceritat i energia. Estic d’acord amb l’article i la majoria de comentaris.\nAl mateix temps, haig de creure que, com diuen Anna Reyes i Jaume Riu, els nostres polítics segueixen una estratègia, que consisteix a recaptar suport d’Europa i esgotar totes les possibilitats d’un referèndum pactat abans de donar el pas definitiu. La ruta política a Europa va parel.lela a la ruta judicial cap a Estrasburg, i totes dues són lentes. Si no s’esgota fins al final la via del diàleg–encara que no hi creguem–no s’obtindrà el reconeixament de cap estat. En Puigdemont i en Torra ho saben.\nTots estem impacients i irritats, i ens pertoca, a través de l’ANC i altres associacions civils, mantenir i incrementar la pressió.\nSi, Vicent, es pot posar en plural: FARTS\nI tambe: NOSALTRES TAMPOC HO ENTENEM.\nPer això hem de castigar-los: VOTEM AL FRONT REPUBLICÀ!\nO i tant que ho pots posar en plural. “Som molts més dels que ells diuen i volen”, com cantava en Raimon. Has reflectit exactament el que MOLTS de nosaltres pensem, sentim i vivim. I veure-ho exposat per una pluma com la teva, aixi, tan clar i català (valencià…) fa molt de bé, dona goig i suscita esperances. I cal suposar que tots aquests liders nostres tenen un servei de premsa a la seva disposició que els hi fa arribar el que publiquen els editorialistes, comentaristes, politicòlegs, “cronicadors” i d’altres veus qualificades. Farien bé de fer-ne cas…\n21.03.2019 | 15:08\nJo estic farta !…dels ALTRES, no dels meus, ho sento… poseu-vos a la seva pell , val més tensa i afluixa la corda i a poc a poc obtindrem el que desitgem, si no, ens la tallaran i ja hem direu com ens hi agafarem…\nAlguna idea sisplau Vicent Partal. Algun camí. El moiment no es pot aturar perquè segueix molt viu i potent.\n21.03.2019 | 15:48\nHo he explicat abans, em sembla, però els jueus expliquem que es va trigar 40 anys a arribar a la terra promesa, perduts pel desert, no perquè estigués tan lluny d’Egipte, que no ho està, sino perquè la generació que va viure en l’esclavatge no podia ser la mateixa que populés la terra promesa en llibertat. Els nostres polítics no han conegut res més que l’autonomisme. A la terra promesa ens hi durà una nova generació de polítics que ja vinguin desconnectats de fàbrica.\n21.03.2019 | 16:02\nEn primer lugar quiero decir ‘que no em sento molt orgullós’ de algunas palabras que utilicé en mi anterior comentario. Se puede decir lo mismo sin necesidad de escribir palabras malsonantes.\nEn cuanto a su cabreo (sin palabrotas) Sr. Partal, creo que marca usted un antes y un después.\nEl vídeo de Xavier Climent, que cuelga Llorenç Marquès, no lo puede decir más claro pero usted Sr. Partal dispone de una plataforma privilegiada: la de director de un periódico que lo leen todos los días todos los políticos. Me imagino que no le cabe la menor duda.\nEstem farts, SÍ, y esto es un buen comienzo porque por lo menos estamos unidos en estar ‘farts’. Además, seguimos inquebrantables en cuanto a no preguntar al de al lado, porque no es lo que nos interesa, a qué partido vota. Ahora somos del Partit dels Farts, dels farts con nuestros políticos. La cosa empieza bien porque demuestra que los xais no lo son tanto y además pone una vez más en evidencia la transversalidad social e ideológica que, de verdad, yo como no catalán que vive en Catalunya, no deja de sorprenderme. Nunca antes se había vivido algo así en la piel del toro. Sinceramente, yo creo que esto no hay quien lo pare, ni Corte del Reino ni políticos profesionales cuyo objetivo es el poder (y no lo que pide la ciudadanía).\nEn lo que dice Xavier Climent hay una reflexión que me parece muy acertada (sin ponerme medallas, hace tiempo que llegué a esa misma conclusión): el pueblo catalán no es un pueblo de acción sino de reacción.\nAfortunadamente, tanto la Corte del Reino como nuestros partidos políticos lo harán todo (va en su ADN) para que sigamos reaccionando (muy a pesar de ellos). Ahora bien, ha llegado el momento de incluir en la dieta mediterránea, el ingrediente “Desobediencia”.\nA mí, lo del lazo amarillo me parece que a estas alturas es un caballo de batalla insuficiente. Hay otras formas de “desobedecer” y una de las principales es tocarles la butxaca.\nNingún miembro del Partit dels Farts que se precie debería tener su cuenta corriente, comprar el servicio de la luz, de las telecomunicaciones, de los seguros etc., a aquellos que están empeñados en que seamos españoles de pura cepa o catalanes autonomistas con expectativas de que se nos escuche más, ampliando la base. Porque, lo cierto, y la historia lo demuestra, es que si algo no se practica en la piel del toro es escuchar.\nPaciencia, buenos alimentos y desobediencia.\nSí que estic fart! Fart d’una administració, que n’és de l’estat; que és capaç de tals animalades com aquests afer dels llassos. Una administració, ara en forma de JEC, que admet les demandes que fan uns terroristes que prostitueixen el sentit de l’estat i el sentit de l’ordre públic. I avui hi tornen. Una nova volta de denúncies que no té cap sentit. Fruïm de la fartó, doncs menjar la incapacitat ens ha de donar la resposta que necessitem. La d’un pet ventós i saludable. Deixem que el mal de ventre també sigui el seu, si us plau!\nN’estic farta, també.\nVull afegir un element a tenir en compte: serveis secrets espanyols infiltrats en el moviment independentista. Ho vaig tenir clar quan vaig sentir el reportatge El lobo.\nAra jo no defalliré.\nEstà bé, però els perdones massa, aquesta colla de dropos. L’arrel del fracàs no és al gener del 2018, com dius. Ni tan sols és a la pallassada de la declaració del 27 d’octubre. El mal ve de molt abans: quan es crea Junts pel Sí, es tracta d’una simple maniobra electoralista. Ni uns ni altres tenen cap intenció de proclamar la independència. Ens van vendre fum. Mentre no acceptem aquesta realitat indiscutible (i per tant, obliguem a dimitir tots els responsables de Junts pel Sí i els substituïm per gent nova) el moviment indepe no va enlloc.\n21.03.2019 | 18:07\nA mi em sembla, senyor Partal, que vos creis que els polítics institucionals són sincers alguna vegada, però no ho són mai. Que l’estat i els partits negocien de fa anys aquest escenari, per molt que l’hagi propiciat el poble, és indubtable. Així que sí, Puigdemont, Juncker, Borbó i Sánchez, amb algun Trump o Xi, segueixen un guió.\nCrec, des dels meus coneixements limitadíssims, que cal donar suport a la revolució dels somriures o a la feminista, perquè em semblen, ara mateix, les úniques possibles i autèntiques (o col·lectives), però això no em fa pensar, al contrari de centenars de miles de catalanes i catalans, que el futur (i fins i tot probable) estat català serà un estat de les i per a les persones, ni que els Mossos o futures forces “defensives”, protegiran el poble.\nNo, senyor Partal, senzillament perquè “estat” i “poble” són antagònics i policia és repressió del poble i defensa dels poderosos. Al segle XIX i al XXI, a la Unió Planetària i a la República Federal dels Països Catalans.\nNomés hi ha un camí, i tothom sabem quin és, malgrat hi hagi un parell de caminois diferents que ens hi duguin.\nEl cas dels Llaços grocs posa en evidència algunes coses:\n1-Qui tépoder real i qui no en té.\n2-el que no té poder real ha de tenir una intel.lgència estratègica i tàctica molt superior a la que té el President Torra ( com ha demostrat moltes vegades).\nPer altra banda estic d’acord en el llistat de coses de les que n’estàs fart. Jo també n’estic. Però no podem defallir i menys davant les 3 eleccions que se’ns presenten . Hem de guanyar poder i legitimitat, encara que sigui votant al menys dolent i amb el nas tapat.\nTambé vull començar a cridar l’atenció sobre les exigències de l’ANC d’anar a Madrid només a bloquejar. Es una estratègia en la que només hi podem perdre . L’independentisme ha de proposar solucions positives i el bloqeuig , igual que la desobediència només s’ha d’aplicar quan sigui estrictament necessari i quan tingui una abrumadora majoria a favor.\nEs veritat que tots n’estem molt de farts i això es així per la manca d’estratègia conjunta, derivada de la manca d’unitat.\nPermeteu-me recordar que ha estat ERC qui ha fet miques qualsevol intent d’acció unitaria.\nA aquestes alçades, l’objectiu esta centrat en les eleccions espanyoles, on cal veure quines majories surten del 28-A i si permeten decidir coses sense necessitar ERC.\nMés enllà d’això, es pot fer volar coloms, però es a cada esdeveniment, que es pot decidir el seguent pas.\n21.03.2019 | 20:45\nHi ha un sistema electoral, una organització molt jeràrquica i verticalista a tots els partits de l’estat espanyol i molts dèficits democràtics, en la pràctica democràtica, però la desqualificació als “polítics” en sona a cosa de l’antic règim… Cal molta més intel·ligència política i emocional per aplicar una estratègia unitària i em sembla que em de ponderar les crítiques a polítics que estan a la presó i a l’exili, que s’han jugat un tros de vida i d’hisenda… Tot és criticable, però si ens posem a qüestionar el terror, fet de violència, prejudicis judicials i nacionals i codi penal, que aplica l’estat espanyol des de fa anys contra Catalunya i els Països Catalans, els nostres, en errades, no li arriben ni a l’alçada del genoll a un estat i a un cap d’estat que van a per nosaltres… Ara van a pel MHP Quim Torra, multat i acusat del “delicte” de desobediència… Els que tant diuen des del sofà de l’ordinador estarien disposats a pagar-li la multa i enfrontar-se a les conseqüències judicials? Em sembla massa fàcil exigir herois i màrtirs perquè les conseqüències les paguen d’altres… Jo n’estic fart de les amenaces sistèmiques, reiterades i constants d’un estat antidemocràtic que cada vegada causa més espants i augmenten les ganes de fugir, però hem de cercar com, perquè la desobediència no recaiga en una sola persona i en un grapat de persones i que sigam tres milions desobeint, desconectant, tallant del tot amb un estat que oprimeix tot el que vol, inventant-se delictes greus i una violència que no hi hagut més que per part seua…\n21.03.2019 | 21:33\nQue el moment és excepcional, no cal ni dir-ho. Per això és tan important fer-nos confiança tots els demòcrates, pensem el que pensem, i deixar que els líders que hem triat puguen anar articulant la defensa, en forma de denúncia (internacional i nacional). Això demana temps i al llarg del camí hi haurà, no pot ser d’altra manera, incongruències i diferències, però cal anar tots en la mateixa direcció o almenys intentar-ho … i votar, votar incansablement per alçar murs de democràcia enfront la imposició i l’acaçament de l’estat.\n21.03.2019 | 22:18\nTips i farts. Però els jornalistes comenceu a fer la vostra feina: esbrinar quins interessos hi han per saber per què els polítics fan el que fan.\nL’ANC és a punt, el peix bullit d’Òmnium no.\nA veure si els uns i altres tornen a posar el mirall al davant dels polítics.\nSou l’única opció ara mateix de redreçament col·lectiu.\nAlgún company ha dit que aquest editorial marcava un avanç i un després. Però jo sense llegir-lo, ja havia fet un click. Perquè és l’ últim ridícul dels llaços que m’ ha fet petar. Porto any i mig defensant-los davant dels ” tot fatal” , per la repressió que pateixen. Però ja no em sento capaç de seguir-ho fent. Estant aconseguint que deixem de creure en ells, i el pitjor és que l’ alternativa són els que no tenen més alternativa que criticar tot el que s’ ha fet. Total, si pensava que estàvem dins el remolí i que ja començats els judicis començariem a sortir-ne, res de res. Haurem de patir la injustícia de que el poble més polititzat i movilitzat d’ Europa, tingui els polítics menys politics i zero estratègues, que van començar una ” guerra” que no saben o no volen acabar, que per les conseqüències que ambdues comporten, tant li fa quina sigui. Més val que comencin a deixar d’ empentar-se els uns als altres al pati de l’ escola mentre juguen al cuit i amagar amb l’ Estat. Perquè ni és un joc ni sóm a l’ escola. Nosaltres estem per alliberar el païs. Algú allà fora que ho enténgui??


Diumenge 13, excursió a Son Catlar | GOB Menorca\nDiumenge 13, excursió a Son Catlar\nDv, 04/01/2019 - 08:57\nEl jaciment de Son Catlar serà la destinació de l’excursió que es celebrarà el dia 13 de gener, en el marc dels actes de la festivitat de Sant Antoni. Un itinerari que passarà per zones de gran bellesa natural. Atenció a l’horari, que s’avança mitja hora al que sol ser habitual en aquestes excursions.\nSon Catlar és un poblat talaiòtic que conserva una impressionant murada ciclòpia de 900 metres de perímetre. Amb tres talaiots i un recinte de taula, el jaciment ha estat recentment adquirit pel Consell Insular. Es farà una visita guiada dirigida per arqueòlegs.\nLa gent interessada s’ha de concentrar a les 9 h a l’aparcament de Cala en Turqueta. Es sortirà a les 9:30 h. No cal inscripció prèvia. S’estima finalitzar a les 13:30 h. Hi haurà un servei de bus gratuït de retorn al punt de sortida. La dificultat és baixa, tot i que s’anirà un tros pel Camí de Cavalls.\nS’aconsella compartir vehicle amb les amistats.\nBelén Jiménez replied on Dv, 04/01/2019 - 09:36 Enllaç permanent\nParking Son Catlar\nPodemos ir directamente al parking de Son Catlar sobre las 10h y esperaros allí para ahorrarnos la caminata desde Cala'n Turqueta y el bus de vuelta?\nGOB replied on Dv, 04/01/2019 - 20:18 Enllaç permanent\nPara la gente que prefiera visitar el yacimiento sin hacer la excursión, pueden acudir directamente a Son Catlar a las 11:30 h.\nBelén Jiménez replied on Ds, 12/01/2019 - 22:53 Enllaç permanent\nSILVIA replied on Dv, 11/01/2019 - 14:10 Enllaç permanent\nCerc cotxe on pugui afegir-me des de Maó :)\nSi sabeu d'algun vehicle que hi vagi des de Maó i on sigui benvinguda, vos ho agrairé! (no en tinc)


Amb el pas del temps hem construït un substancial Social Media "Béns immobles virtuals", a continuació hi ha algunes de les nostres principals pàgines de Facebook.\nCarl Henry Finances: https://www.facebook.com/Carl-Henry-Finance-532380290290065\nPropietat Carl Henry: https://www.facebook.com/carlhenryproperty\nCarl Henry Estil de vida: https://www.facebook.com/carlhenrylifestyle\nLloguer per comprar Confiança: https://www.facebook.com/renttobuytrust\nMonaco propietat del Regne Unit: https://www.facebook.com/MonacoUKPropertyInvestorGroup\nPropietats immobiliàries de Carl Henry: https://www.facebook.com/carlhenryrealestate\nBotiga web: https://www.facebook.com/carlhenrywebshop\nLes relacions amoroses: https://www.facebook.com/lovingrelationships1\nCarl Henry Música: https://www.facebook.com/carlhenrysmusic\nResident de Mònaco: https://www.facebook.com/Monaco-Residentcom-155233101203115\nCarl Henry s'afilia: https://www.facebook.com/CarlHenryAffiliates\nCarl Henry Dominis i allotjament: https://www.facebook.com/carlhenrydomains\nGuanyeu diners en línia: https://www.facebook.com/carlhenrymakemoneyonline\nSi voleu configurar una empresa de Facebook o una pàgina de fans, podem fer-ho per vosaltres.\n250 €: compra ara!\nAquestes són algunes de les nostres pàgines ...,


Almussafes presenta el seu Pla Territorial Municipal d'Emergències - Ajuntament d'Almussafes\nEl Centre de Coordinació Operativa estarà situat en el Centre Cultural, infraestructura que disposa dels requisits per a això\nEl grup que s’encarregarà de gestionar aquestes emergències es va reunir ahir amb l’empresa que ha redactat el projecte per a conéixer-lo\nAhir, dimecres 14 d’abril, l’empresa encarregada de la redacció del Pla Territorial Municipal d’Emergències d’Almussafes, Emerprotec, va presentar a l’equip que conformarà el Centre de Coordinació Operativa de l’Administració Local (CECOPAL) el document en el qual es recull tota la informació necessària per a afrontar possibles conjuntures imprevistes a nivell de seguretat per a la ciutadania, l’entorn o els béns. Per al president de l’executiu, Toni González, «el més important d’aquesta iniciativa és que ens permetrà disposar d’una eina essencial per a actuar de manera efectiva, eficaç i coordinada davant fenòmens meteorològics adversos o qualsevol altra circumstància imprevista».\nAlmussafes ja té a punt el seu Pla Territorial Municipal d’Emergències, document en el qual s’estableix el protocol a seguir en cas de presentar-se situacions de risc o imprevistos greus. El text, que s’aprovarà en el pròxim ple de la corporació municipal i ha sigut redactat per l’empresa especialitzada Emerprotec, té com a principal objectiu «la màxima protecció per a les persones, el medi ambient i els béns que puguen resultar afectats en qualsevol situació d’emergències, establint per a això una estructura d’organització jeràrquica i funcional dels mitjans i recursos, tant públics com privats».\n«La seguretat de la ciutadania i la protecció de l’entorn és el més important per a l’executiu municipal, per la qual cosa considerem que aquest pla era indispensable per a continuar avançant en la nostra acció de govern. El més important d’aquesta iniciativa és que ens permetrà comptar amb una eina clara per a saber com actuar davant fenòmens meteorològics adversos o qualsevol altra circumstància imprevista. Comptàvem amb plans per als dos polígons industrials i amb un protocol en el qual es recollien algunes directrius, però no desenvolupat amb tant detall com aquest, per la qual cosa la prevenció estarà ara molt més definida», explica l’alcalde, Toni González.\n«Una vegada aprovat el document, l’equip podrà atendre d’una manera molt més coordinada els possibles episodis d’inundacions, incendis, terratrèmols, catàstrofes o accidents greus, com poden ser els que es produeixen després de bolcar vehicles que transporten mercaderies perilloses, per posar un exemple», subratlla el regidor de Seguretat Ciutadana, Jaime Wic, qui recorda que gràcies a aquesta iniciativa «estaran molt més localitzats tots els recursos materials i humans de l’Ajuntament disponibles per a la seua utilització en cas d’emergència i serà molt més senzill l’establiment de procediments específics per a cada tipus d’esdeveniment».\nAlmussafes ja comptava amb plans d’emergència per a les seues dues àrees industrials, els polígons Joan Carles I i Nord i ara, després de l’aprovació d’aquest pla, tots dos quedaran integrats en ell. «És indubtable la importància de la localitat quant a activitat industrial en la Comunitat Valenciana, però també que per la nostra localització geogràfica i proximitat al barranc del Tramusser o l’Albufera podem ser vulnerables enfront de determinats imprevistos, i això és precisament el que volem evitar», afig l’edil.\nEtiquetado como:GUÀRDIA CIVIL,NOTÍCIES,POLICIA LOCAL,SEGURETAT CIUTADANA\nAlmussafes presenta el seu...


Una altra tripleta de 8 dels Xicots per celebrar el 34è aniversari de la colla\nEls Xicots han celebrat aquesta tarda el 34è aniversari de la colla i han aprofitat per apuntar-se la que fins no fa gaire era la seva millor actuació, és a dir, segellant el 3 i el 4de8 i la torre de 8 amb folre. Els han acompanyat la Jove de Sitges i els Castellers d’Altafulla.\nHan iniciat la diada amb un 3de8 molt ben controlat, malgrat que de bon inici s’ha tancat als pisos de quarts i quints. En segona ronda han enlairat la torre de 8 amb folre, que durant la baixada han hagut de treballar, sobretot a nivell de segons i terços, amb un folre que ha trobat a faltar una pinya més nombrosa. Els d’Aina Malloll s’han anotat així la cinquena torre de 8 amb folre i la que en fa vint-i-cinc descarregada de la seva història. En tercer torn han completat un 4de8 molt rebaixat de pes, amb el que podrien anar polint de cara un hipotètic 4de9 amb folre.\nLa Jove de Sitges ha portat tres construccions de 7 a Vilafranca, obrint d’un 3de7 lleuger de cara al 3de7 aixecat per sota. En segon lloc han completat el 4de7 amb l’agulla i per acabar, el 4de7, també amb vistes del 4de8 que podrien tornar a atacar la setmana vinent, molt possiblement en el mateix escenari on han actuat avui.\nEls Castellers d’Altafulla han sumat tres castells de sis de la gamma alta, el 3 i el 4de6 amb l’agull i el 5de6, que han completat sense dificultats.\nArticle anteriorLa plaça de la Font, a punt per un Primer Diumenge que promet més que mai\nArticle següentStreaming | En directe, diada del Primer Diumenge de Festes de Tarragona


Territorio | Plataforma por la autonomía de Tabarnia\n6 comentarios el “Territorio”\nMarcar la resta de territori català amb la Creu de Sant Jordi és incorrecte… L’escut de Barcelona esta format per la Creu de Sant Jordi que és representativa de Catalunya (és el seu Sant Patró) i l’escut de les 4 barres és l’escut heràldic dels comtes de Barcelona. Vostès poden reivindicar el que els hi vingui de gust, pero si us plau, tinguin una mica de rigor… el correcte seria la Creu de Sant Jordi representant la resta del territori català i les 4 barres la vegueria de Barcelona, ben bé al revès de com està ara.\nDisculpeu, volia dir “marcar el territori de la vegueria de Barcelona amb la Creu de Sant Jordi és incorrecte”. Gràcies.\nBarcelona no es una veguería, eso es un sistema de organización territorial de las fuerzas de ocupación catalanas. En Barcelona la única forma de organización territorial que reconocemos son los barrios y distritos\nLas cuatro barras son la señal real del Rey de Aragón. Lo demás adoctrinamiento barato.\nNo hi estic d’acord. Barcelona sempre ha tingut els millors hospitals, universitats, biblioteques, etc… I per quatre duros es té una educació molt superior a qualsevol altre lloc de Catalunya pagant el mateix que un pagés que s’eslloma en traure endavant la familia, només que aquest senyor no podrá permetre’s el luxe de llogar un piset per a que el nen o la nena vagin a estudiar.\nCrec que Barcelona concentra massa poder y serveis educatius pagats per tots.\nPerò és la meva opinió, potser m’equivoco.\nEsta web puede parecer una tontería… pero no es nada descabellada. Existe un caso parecido. Y se llama SINGAPUR. Cuando se le dio la independencia del Imperio Britanico a Malasia, se le dio la posibilidad de seguir en Malasia o seguir solos. Y aceptaron lo 2º.\nSingapur declaró su independencia del Reino Unido en 1963 como parte de Malasia, de la que se separó dos años después.\n( Fuente https://es.wikipedia.org/wiki/Singapur)


Del judici al xou dels llaços grocs - Regió7 :: El Diari de la Catalunya Central\njosep camprubí 23.03.2019 | 00:18\nDel judici al xou dels llaços grocs Regió7\nEn un món d'esdeveniments rapidíssims en què allò que passa ara mateix tapa el que ha passat fa mitja hora, pot semblar una ximpleria esmentar encara la manifestació de dissabte passat a Madrid. Però malgrat tot cal deixar constància del seu èxit, de les imatges sorprenents del cant de L'Estaca en una Cibeles plena d'estelades i d'un fet gens menyspreable: a més de catalans hi havia també gent d'altres indrets de l'Estat, entre els quals, també de Castella i de Madrid mateix. Es va fer evident, doncs, que a tot arreu hi ha qui pensa que Catalunya té dret a l'autodeterminació. No ho pensa en canvi el tripartit espanyol de l'extrema dreta que centra la llarga campanya electoral actual en un tema estrella i únic: la qüestió catalana. Com era d'esperar, Abascal, Casado i Rivera fan campionats a veure qui la diu més grossa i qui és més contundent atacant l'independentisme. I el PSOE mateix no ha dubtat a afegir-s'hi amb una declaració explícita de Pedro Sánchez: no hi haurà autodeterminació a Catalunya mentre governi el PSOE. Gràcies per avisar però ja ens ho pensàvem.\nMentrestant, el judici segueix aquests dies una via més aviat monòtona i previsible. Els declarants, funcionaris judicials o membres de la policia o la Guàrdia Civil, no han dit més del que es podia esperar. D'una banda insistint en la cara d'odi o de menyspreu de la gent que s'acumulava davant d'on feien escorcolls per confiscar material electoral o quan intentaven emportar-se les urnes. Però d'altra banda, segons les declaracions dels darrers dies, no hi va haver vehicles danyats ni ferits pel cantó dels cossos de seguretat. No hi va haver violència directa «però n'hi podia haver hagut». En algun cas el Mossos «es van mostrar molt passius» però en d'altres «van fer una bona feina». De vegades la gent «cridava de manera tumultuària» o bé feia una acció que ofenia la policia: «Els tiraven clavells» o els n'enganxaven als vehicles. És sorprenent aquesta consideració dels clavells com a arma amenaçadora o signe de menyspreu.\nPerò sempre hi ha més fets noticiables. Un d'ells és que per tal de ressuscitar un PP en perill de quedar pràcticament sense vots a Catalunya a les properes eleccions al Congrés, el partit ha decidit de presentar per Barcelona una candidata estrella que serveixi de revulsiu. Es diu Cayetana Álvarez de Toledo y Peralta-Ramos, marquesa de Casa Fuerte. Amb un nom de tanta prosàpia i un historial polític basat en el pensament de la FAES, si és elegida podem augurar discussions memorables amb Inés Arrimadas, que també serà diputada a Madrid.\nI queda encara el xou dels llaços grocs i les estelades que la Junta Electoral vol fer treure dels edificis de la Generalitat. El president Torra, defensant la llibertat d'expressió i el dret d'autodeterminació, feia canviar només el color del llaç a les pancartes sense modificar-ne el text. Però segur que a Madrid no en tindran prou. Això sí: el premi al canvi més imaginatiu correspon a la vila marinera del Port de la Selva, amb una pancarta on en comptes de «Llibertat presos polítics» diu ara «Llibertat peixos pacífics» al costat d'un llaç de color blau de mar. La Junta Electoral ho considerarà un eslògan subversiu?


Portades de les Catarsi 7 i 8 | Catarsi\n← Concurs Catarsi-ARC: Tema del segon bimestre\nEl discurs d’en menut →\nPosted on 16 Març 2012\tby Revista Catarsi\nJa tenim les portades de les revistes Catarsi 7 i 8. Són obra de l’il·lustrador Antoni Garcés i com podeu veure estan unides per una mateixa temàtica: L’una és la consecució de l’altra. Aquestes portades il·lustren la feina feta per diferents membres del col·lectiu ARC (Associació de Relataires en Català) i de les Ter-Cat per poder oferir-vos el fruit del projecte que ha consistit en proposar temàtiques de ciència-ficció i fantasia perquè els nous escriptors poguessiu participar en un concurs mensual.\nDoncs bé, el resultat, els guanyadors de cada mes del concurs ARC-Catarsi els podreu trobar en els números 7 i 8 de la Revista Catarsi que serà presentada oficialment el proper dia 24 de març a la Biblioteca Jordi Rubió i Balaguer a partir de les 12:00. Les jornades continuaran amb un dinar a prop de la mateixa biblioteca (qui s’hi vulgui afegir només cal que envïi un missatge a aquest correu electrònic: eloikraken@hotmail.com)\n+ Sota el pomer, vora el mar (Ferran d’Armengol)\n+ El secret paorós de l’Eyjafjökull (Sergi G. Oset)\nD’aquí a poques setmanes les podreu trobar a les llibreries especialitzades, però insistim en que la millor manera de tenir-les és susbcrivint-vos a la revista Catarsi, la qual se us enviarà directament a casa vostra. Només heu d’enviar un correu a revista.catarsi@gmail.com i us informarem de com procedir.


Mediació | Institut la Talaia\nLa mediació és una via alternativa per resoldre els conflictes: permet que les parts implicades, amb l’ajut dels mediadors i mediadores, solucionin parlant les seves diferències. És totalment voluntària i confidencial. Es pretén que les persones implicades arribin a un acord per restablir la bona convivència.\nQualsevol persona relacionada amb el centre que tingui un conflicte que no pugui resoldre sol i necessiti l’ajuda d’un tercer.\nPermet solucionar els problemes pacíficament.\nEnsenya a escoltar, a pensar positivament i a actuar pel benestar comú.\nPotencia el diàleg i la cooperació entre les persones.\nEns fa més responsables.\nEns ajuda a entendre i acceptar que tots som diferents.\nEvita enfrontaments i enforteix les bones relacions personals.\nCOM POTS DEMANAR EL SERVEI DE MEDIACIÓ?\nDeixant una nota a la bústia de mediació\nParlant directament amb qualsevol membre de l’equip de mediació\nAnant a les guàrdies de mediació (tots els divendres a l’hora del pati)\nParlant amb el tutor\nParlant amb qualsevol professor\nParlant personalment o per email amb el coordinador del servei de mediació email: mediacio@live.com\nPASSOS DE LA MEDIACIÓ\n4. Busquem solucions\n5. Posem-nos d’acord\n6. Convivim junts\nSoluciona els problemes\nEns fa més responsables\nEnforteix les nostres relacions\nOPTATIVA RESOLUCIÓ DE CONFLICTES\nAvtivitat “esculpir les emocions”\n3a TROBADA DE MEDIADORS DEL GARRAF I DEL PENEDÈS\nPer fi va arribar el dia de la trobada de mediadors, 27 Abril de 2010 i ens va fer un dia perfecte!\nA continuació us presentem el resultat del taller de curtmetratge amb la tècnica Stop Motion i del taller de Power Point.\nVÍDEO SOBRE LA MEDIACIÓ\nPer fi ja tenim acabat el vídeo sobre la mediació, realitzat pels nostres alumnes de l’equip de mediació. Moltes gràcies a l’alumnat, el prosessorat i els membres del PAS que han ajudat a la seva creació!\nVideo Mediacio from INSSEGUR on Vimeo.\nTot seguit us presentem un dels projectes més ambiciosos que hem engegat per treballar amb les emocions. És un anunci que hem fet des de l’equip de mediació per potenciar la salut emocional entre els nostres adolescents. Donem les gràcies a tots els alumnes que han particitat en la seva realització. Esteu preparats per decidir?\nMarqueting Emocional from INSSEGUR on Vimeo.\n4ªTrobada de Mediadors\nUntitled from INSLATALAIA on Vimeo.\nGUANYADORS DEL CONCURS DE FOTOGRAFIA SOBRE MEDIACIÓ ESCOLAR DEL CURS 2011-2012\nAlba Font, Andrea Grau i Alba March ENHORABONA!!!\nMoltes gràcies a tots els que han participat!\nUs deixem algunes de les fotografies que hem rebut…\nNOTÍCIES SOBRE MEDIACIÓ\n2008 - 2017 Institut La Talaia de Segur de Calafell | Creat i disenyat per dacoto.com


Estades per a ciclistes a Casa Pare Coll\n(+34) 972 281 451\n(+34) 663896430(+34) 972 281 451\nNo hi ha items\nEstada cicloturista a Gombrèn\nEstades per a ciclistes a la Casa Pare Coll. Dormir i esmorzar 38€/nit (mín. 4 persones) en habitació doble o quàdruple i bany interior. Vine a gaudir de les carreteres i els ports de l'entorn de Gombrèn i de tota la zona del Pre-Pirineu de Girona.\n*Preu exclusiu per a grups ciclistes (mín. 4 persones).\nConsulteu altres opcions.\n(38,00 € Per persona i nit)\nServeis gratuïts inclosos:\nCuina office (espais comuns)\nPreu Extra per adult:38,00 €\nPreu Extra per nen: 0,00 €\nDinar a la Casa Pare Coll\nSopar a la Casa Pare Coll\nDates NO DISPONIBLES. Si us plau, seleccioneu altres dates\nHeu seleccionat unes dates de reserva. Aneu al cistell per confirmar la vostra reserva\n Afegir a la reserva\n No hi ha places disponibles.\nLa comanda mínima per aquesta reserva és 4.\nEstades per a cicloturistes a la Casa Pare Coll. Dormir i esmorzar 38€/nit (mín. 4 persones) en habitació doble o quàdruple i bany interior. Vine a gaudir de les carreteres, els ports i l'entorn natural de Gombrèn i tota la zona del Pre-Pirineu de Girona.\n*Preu exclusiu per a grups de cicloturisme (mín. 4 persones). Consulteu-nos altres opcions i us atendrem amablement. *Oferta exclusiva per a grups d'esportistes de la bici (mínim 4 persones). Serveis inclosos: cuina office, bugaderia, sala de jocs, jardí i zona d'aparcament a 100m.\nData de disponibilitat: 2020-07-06\nB&B Dormir i Esmorzar\nLlits: 1 Adults: 1 Nen@s: 0 Serveis gratuïts inclosos: Wi-fi gratuït Cuina office (espais comuns) Parking gratuït\nSubscriu-te ara per rebre totes les nostres novetats.\nPl. Pare Coll, 4, 17531-GOMBREN (Girona)\n+ 34 972 281 451\nCopyright 2020 - Casa Pare Coll - Tots els drets reservats.\nAfiliat existent Entrar al meu compte\nHeu oblidat la vostra clau ?\nNo teniu un compte? Vols crear-ne un ara ?\nRestablir la clau de pas\n  Restablir la clau de pas\nCrear nou compte de client\nJa teniu un compte?\nEntrar al meu compte o bé Restablir la clau de pas


La Setmana Alcover posa el punt i final a l’edició d’enguany amb les darreres històries de la XIV Marató de Rondalles — manacormanacor.com\nLa Setmana Alcover posa el punt i final a l’edició d’enguany amb les darreres històries de la XIV Marató de Rondalles\nConcerts, presentacions de llibres, conferències i homenatges han farcit d’actes la Setmana.\nLa XIV Marató de Rondalles l’homenatge a Antoni M. Alcover els alumnes de l’institut que du el seu nom han tancat la setmana dedicada a l’il•lustre filòleg i folklorista manacorí.\nA les onze del matí els alumnes i els professors del centre, els representants dels pares, els familiars de mossèn Alcover, la batlessa, Catalina Riera; la delegada de Cultura, Antònia Llodrà; i la regidora Cristina Capó, han participat en l’homenatge i l'ofrena floral que l'Institut cada any fa al monument que hi ha a l'entrada de l'institut. A causa del mal temps l’acte s’ha fet en un dels porxos del centre. Hi han participat alumnes descendents de familiars d’Antoni Maria Alcover, que han donat a conèixer els records més familiars d’aquesta figura. Pares, professors, estudiosos alcoveristes, els responsables de la Institució Antoni M. Alcover i representants públics han encoratjat els estudiants a “mantenir vives de la cultura i la llengua que tan estimava Alcover”.\nPerò la Setmana Alcover continua fins divendres a les 21 h amb un dels seus plats forts, que és la XIV Marató de Rondalles. Enguany dura més de desset hores i és un dels símbols i un dels ingredients indiscutibles de la Setmana que Manacor dedica a mossèn Alcover. Durant un dia i mig les rondalles i contarelles capten l’atenció dels centenars d’escolars que any rere any assisteixen a la Marató i de tots els que els volen acompanyar. De fet, des de la Institució Alcover, recorden com cada any que totes les sessions són obertes al públic en general i hi poden assistir tant infants com adults.\nDijous i també divendres dematí el cantautor Guillem Sansó s’ha posat dins la pell d’Antoni Maria Alcover per contar rondalles als alumnes de les escoles de tot el municipi de Manacor. I és que enguany la Marató de Rondalles també ha duit rondalles fins a la biblioteca de Porto Cristo, que dijous va acollir els alumnes d’educació infantil de les escoles de Mitjà de Mar, Ses Comes i Talaiot. A més, dijous i divendres els integrants del grup teatral Contarelles oferiren als escolars d’educació primària de tot el municipi l’espectacle N’Alcover i les tres penyores: Antoni M. Alcover, una vida de rondalla.\nNo és fins al capvespre de divendres que els veïnats de Manacor, alumnes, descendents d’Alcover, els alumnes de l’IES Mossèn Alcover, els de l’IES Manacor; Ivan Costa, Llucia Serra, Jaume Clown, el grup Sa Cadernera; la directora de la Institució, Bàrbara Sagrera amb l’acompanyament musical del contrabaixista Cristian Hoel Skonhaug i la pianista Irina Samanidis, Maria Rosa Cons els integrants de 440 Aula Musical es posen davant el públic per reprendre la tradició de contar i escoltar rondalles. I és que enguany els assistents a la Marató de Rondalles han pogut sentir les històries de Sa filla des carboneret, S’Aucellet, Sa rondalla d’En Vit, L’amor de les tres taronges, En Pere Poca por i La flor romanial.


151 - 200 de 255 resultados\nDEPORTIVO BRILLO Disponible en las siguientes tallas: 36. Disponible en los siguientes colores: 1\nDEPORTIVOS BORDADOS Disponible en las siguientes tallas: 38. Disponible en los siguientes colores: 1\nDEPORTIVA BRILLO Disponible en las siguientes tallas: 37. Disponible en los siguientes colores: 90\nDEPORTIVA BRILLO Disponible en las siguientes tallas: 36. Disponible en los siguientes colores: 89\nSANDALIA CORDONES Disponible en las siguientes tallas: 39. Disponible en los siguientes colores: 1\nSANDALIA CRUZADA BASICA Disponible en las siguientes tallas: 38. Disponible en los siguientes colores: 1\nSANDALIAS CONFORT BRILLO Disponible en las siguientes tallas: 39. Disponible en los siguientes colores: 90\nDEPORTIVO RUNNING RASO\nDEPORTIVO RUNNING RASO Disponible en las siguientes tallas: 40. Disponible en los siguientes colores: 1\nDEPRTIVO RASO PLATAFORMA\nDEPRTIVO RASO PLATAFORMA Disponible en las siguientes tallas: 39. Disponible en los siguientes colores: 89\nDEPORTIVO ELASTICO Disponible en las siguientes tallas: 36. Disponible en los siguientes colores: 18\nPALA BRILLOS PLATAFORMA\nPALA BRILLOS PLATAFORMA Disponible en las siguientes tallas: 38. Disponible en los siguientes colores: 61\nSANDALIA ALTA ROMANA Disponible en las siguientes tallas: 37. Disponible en los siguientes colores: 45\nSANDALIA DEDO JOYAS Disponible en las siguientes tallas: 37. Disponible en los siguientes colores: 1\nESCLAVA DEDO TRENZADA Disponible en las siguientes tallas: 41. Disponible en los siguientes colores: 90\nSANDALIA CRUZADA BASICA Disponible en las siguientes tallas: 38. Disponible en los siguientes colores: 45\nSANDALIA CRUZADA BASICA Disponible en las siguientes tallas: 36. Disponible en los siguientes colores: 90\nSANDALIA CRUZADA BASICA Disponible en las siguientes tallas: 38. Disponible en los siguientes colores: 22\nCUÑA YUTE BRILLOS Disponible en las siguientes tallas: 37. Disponible en los siguientes colores: 89\nCUÑA TRENZA Disponible en las siguientes tallas: 36. Disponible en los siguientes colores: 80\nDEPORTIVA FLORES Disponible en las siguientes tallas: 36. Disponible en los siguientes colores: 70\nDEPORTIVA RUNNING PUNTO Disponible en las siguientes tallas: 37. Disponible en los siguientes colores: 1\nDEPORTIVO TEXTIL Disponible en las siguientes tallas: 40. Disponible en los siguientes colores: 1\nDEPORTIVO TEXTIL Disponible en las siguientes tallas: 37. Disponible en los siguientes colores: 20\nESCLAVA DEDO TRENZADA Disponible en las siguientes tallas: 36. Disponible en los siguientes colores: 20


Les pesqueres de krill limiten les seves captures a l’Antàrtida\nExemplars de krill a l'Antàrtic\nLa decisió ha estat presa abans de la reunió de la Comissió de l'Oceà Antàrtic el proper octubre, que podria convertir una gran part del continent en la reserva marina més gran del món\nExemplars de krill a l’Antàrtic | NOAA\nEls krill són petits crustacis que viuen a tots els oceans del món però, especialment, a l’Antàrtic. Aquestes gambes minúscules -medeixen de 8 a 70mm- comprenen aproximadament 90 espècies diferents i, al continent glaçat, són un element essencial de la cadena tròfica, tant pels peixos i els cetacis com també per a altres mamífers marins i, també, per als pingüins. Tot i que són tan abundants que es creu que n’hi ha uns 500 milions de tones, el triple que la massa de tota la població humana, la seva pesca industrial per al nostre consum és una amenaça per a l’equilibri ecològic de la zona. A més d’això, però, encara tenen un altre efecte que beneficia directament els humans: com que s’alimenten de les algues que viuen a prop de la superfície de l’aigua, també retiren diòxid de carboni i limiten l’efecte hivernacle.\nAra, però, la gran majoria de companyies que pesquen krill deixaran de fer-ho en grans àrees de la Península Antàrtica. Aquesta decisió ha estat presa avançant-se a la reunió de la Comissió de l’Oceà Antàrtic, que tindrà lloc el proper octubre, i on es decidirà si s’aprova la proposta de la Unió Europea de crear el Santuari Antàrtic, la reserva oceànica més gran del món, que protegiria gairebé 2 milions de quilòmetres quadrats del mar de Weddell i els seus voltants. Dels anys 70 ençà, un gran nombre de companyies han pescat krill a gran escala, principalment per alimentar els peixos de les piscifactories i també pel seu contingut en àcid gras Omega-3 i altres nutrients. Les pesqueres que s’han compromès a limitar les seves captures a l’Antàrtic representen el 85% de la indústria en aquella zona i, a més, també han anunciat que donaran suport a la creació de zones especials al voltant de les colònies de pingüins i a col·laborar amb científics i polítics per crear una gran xarxa d’àrees marines protegides a l’Antàrtida.\nLa indústria creu que la seva predisposició pot demostrar la possibilitat de coexistència entre la protecció dels ecosistemes i una pesca sostenible. Les organitzacions de defensa del medi ambient i els conservacionistes han aplaudit la decisió voluntària de les companyies pesqueres de krill. Tot i això algunes, com WWF també han posat de manifest que aquest pas és només d’un tipus de pesca concret i en un lloc particular del món i que, pel bé del planeta, la resta d’indústries pesqueres del món haurien de prendre mesures semblants.\nAntàrtida pesca mundial


ENTRELLUM: Lalin Kuwu (aranya filadora)\nLalin Kuwu (aranya filadora)\nVaig conèixer Isaías Caripán (21 anys) a Coñaripe (sendera del guerrer). Atenia la botiga "Lalin Kuwu" (aranya filadora) la qual aplega una agrupació de teixidores maputxes del sector de Panguipulli (esperit del puma). Les peces de roba que venen estan confeccionades amb el witral (tradicional teler maputxe).\nVaig xerrar amb ell una bona estona. Em va explicar el que significa el nom de la botiga. A les nenes petites els posen una aranya entre les mans i, si després de fregar-les, l'aranya encara és viva, vol dir que tenen aptitud per a ser bones filadores.\nL'Isaías em va relatar la història de la seva família i un munt de coses més (Galvarino). Al final, en senyal d'agraïment, li vaig comprar una gorra de llana teixida per una artesana de Trafun que em va costar 2.500 pesos (4 euros).\nSobre Coñaripe llegeixo:\nEl 2 de marzo de 1964 el volcán Villarrica entró en actividad provocando una violenta erupción que arrasó en su totalidad el poblado de Coñaripe dejando un saldo de 22 víctimas fatales, entre nativos, chilenos y unos pocos colonos extranjeros, siendo encontrados solamente dos cuerpos. Producto de esto, el pueblo fue reconstruido en su actual ubicación, a unos mil metros más al sudeste del pueblo antiguo, donde hoy existe una cruz que recuerda la tragedia.\nVuit dies després d'aquesta tragèdia, jo neixia a la Clínica Montserrat de Lleida, 20.000 km al nord. L'última erupció d'aquest volcà (el més actiu de Xile) va ser l'any 1984. Vaig poder veure les senyals de trànsit on s'indicava la direcció que calia prendre en cas d'evacuació per "emergència volcànica"...\nEscrit per Toni Ros a les 00:04\nEtiquetes artesania, entrevistes, maputxes, viatges, Xile\nReferit a un post anterior.Acabo de llegir de Gracián que la saviesa passa per: l'edat, llegir, bons mestres i...viatjar, cert. Però qui pot viatjar tant? Pasqua, etc. Que vius de renda?:) Sobre veritat i escriptors acabo de publicar una cosa -amb ajuda de Larra i Gracián- que sé que t'interessarà.\nHome, tu no et quedes curt en viatges: França, Àustria-Tirol, Estocolm, Londres, Bèlgica... Es pot viatjar de moltes maneres, i t'asseguro que el menys recomanable són els hotels de 5 estrelles. Tot és qüestió de muntar-s'ho bé.\nEl límit de la paciència\nEscriptors de veritat


Col·legi Balmes | Els alumnes d’infantil pintem d’una manera especial\nPosted at 15:40h in Educació infantil\tby\twbase\nEls alumnes d’infantil estem treballant el projecte de l’Edat Mitjana de manera interdisciplinar. Dins l’àrea de plàstica, els alumnes d’infantil hem pintat d’una manera molt original; hem mogut el mobiliari de la classe per poder montar unes “muralles” de film transparent on hem il·lustrat diferents motius medievals. Mireu quins artistes més concentrats!