Butlletí número 800 (dijous 28/03/2013) - Continguts triats i enviats per Eugeni S. Reig i Xavier Marí\n2) Albert Pla Nualart - Algunes consideracions sobre el lo neutre\n3) Màrius Serra - Escambell?\n4) Núria Puyuelo - El ‘blog' destrona el ‘bloc'\n5) J. Leonardo Giménez - Que ens deixen alenar\n6) Joan-Lluís Lluís - Autoestima, espai mental i corresponsalies de TV3\n7) Josep-Lluís Carod-Rovira - Un país, un relat\n273. Les nostres oportunitats passen per una educació que generi catalans multilingües. Però no hem de posar en risc la nostra manera de ser, que passa pel català. No oblidem que totes les ferides i tots els orgulls habiten en la nostra llengua, tant com en la nostra història. El pòsit de la nostra llengua configura la geologia de la nostra ànima.\nLes raons a favor i en contra d'acceptar en l'estàndard l'article neutre són tan diverses com els factors socials, ideològics i lingüístics que envolten el procés d'estandardització. És un trencacolls complex i multifactorial i jo em limitaré a apuntar (enumerant-los però sense ànim de ser exhaustiu) alguns dels punts que crec que s'haurien de tenir en compte quan s'aborda aquest debat.\nLes circumstàncies personals (acabo de tenir bessones) no em permeten haver llegit a fons les interessantíssimes aportacions que recolliu al Núvol (però reconforta veure'n algunes de tan raonades i informades com la d'Ignasi Moreta). Dic això perquè potser seré redundant sobre el que ja s'ha dit i excessivament esquemàtic en temes que d'altres tracten més a fons.\n1) Contra el que apunto massa alegrement en el meu llibre Això del català, i per tant aquí ho rectifico, no és clar que el pas del lo masculí a el en els dialectes de més pes social comportés automàticament el manteniment d'un lo neutre (i invariable morfològicament) que s'oposava al masculí el.\nCrec que hi ha estudis publicats que demostren que en alguns documents anteriors al segle XX el el masculí conviu amb un el neutre. No sóc filòleg investigador i per tant és una pista que apunto i que demana treballar-hi. En tot cas, això demostraria que el lo neutre és d'influència castellana i potser no hauria mai arrelat sense aquesta influència.\nDit això, crec que quan parlem d'influència castellana hem de distingir la interferència de la convergència lingüística. És a dir, hi ha castellanismes que interfereixen en el sistema lingüístic català i d'altres que omplen buits necessaris, que el fan més estable i coherent. El fet que tant els pronoms febles com els demostratius tinguin formes específiques per al neutre (el, la, ho / aquest, aquesta, això / aquell, aquella, allò) permet aventurar que una forma específica també en els articles no és estranya sinó més aviat benvinguda en el nostre sistema lingüístic. És el que insinua Francesc de Borja Moll quan en la seva Gramàtica catalana afirma que “l'adopció de la forma lo [...] podria denotar, més que influència castellana, una tendència espontània del català a distingir la funció de l'article neutre per evitar la seva confusió amb l'article masculí”.\nI el que és clar és que quan una forma s'integra en un sistema lingüístic (per molt que s'hi hagi arribat per la influència d'una altra llengua) presenta una forta resistència estructural a ser desallotjada, perquè el sistema queda coix quan se'n prescindeix.\n2) El fet incontrovertible és que com a mínim a partir de finals del XIX el català oral dels dialectes en què el ja és la forma de masculí general manté una forma lo invariable i específica per al neutre, cosa que reconeix Fabra i que Badia Margarit corrobora quan diu en la seva Gramàtica de la llengua catalana (Barcelona, 1994, p. 453): “S'ha de reconèixer que, en el llenguatge corrent (modalitat oral), la forma lo és pràcticament universal en l'ús espontani de la llengua: no estranya ningú i ningú s'hi sent estrany”.\nBadia continua dient els arguments que hi ha a favor d'acceptar el lo neutre. 1) Que “diu i no pesa”, com els pronoms febles i a diferència de substituts correctes com allò (allò té un accent i lo és àton). 2) Que permet una crucial distinció entre el masculí i el neutre que evita greus ambigüitats. 3) Que pertany a un sistema homogeni d'oposicions significatives en paral·lel al que es dóna en el camp dels demostratius amb les formes específiques per al neutre açò / això / allò. 4) Que permet tot de girs castellans que, si no, sembla que no sabem com dir.\nPerò, havent dit tot això, Badia conclou sorprenentment que tot i que aquest lo és un element de la llengua des del punt de vista descriptiu, ha de ser considerat incorrecte des del punt de vista normatiu. Per això –continua–, la llengua escrita evita aquesta forma. Ara bé –recalca–, només s'evita “per formació escolar i per disciplina” i als mateixos “zelosos conreadors de la llengua que no posen mai un lo en allò que escriuen, se'ls escapa a cada pas la nefanda forma quan enraonen despreocupadament”.\n3) Si som capaços d'entendre que per a Badia la llengua normativa i correcta no inclou els registres més informals (no inclou la col·loquialitat) i que, en canvi, l'estàndard en l'actual univers mediàtic és en bona part oral i informal, el que no sembla que tingui sentit és que el lo neutre sigui també bandejat sistemàticament d'aquests registres en els llenguatges de ficció orals (almenys en els guions) i escrits, i sigui vist com a suspecte en la parla més espontània d'espais de no-ficció.\nAquesta sembla que seria l'aposta d'algú tan poc sospitós d'heterodòxies light com Badia Margarit, que al llarg de la seva gramàtica classifica les formes del català en tres nivells de llenguatge: N1 (nivell elevat), N2 (nivell corrent) i N3 (nivell col·loquial). Badia ho deixa clar quan especifica a la seva gramàtica (p. 452) que les formes de l'article neutre per al català són el, el que, allò que, ço que, etc. per a N1 i lo per a N2 i N3.\nLa posició d'aquests editors no és gens excèntrica. Respon, de fet, al consens actual sobre el tema en el món de la correcció, un consens que fa que un dels alts responsables lingüístics del nostre principal mitjà públic, TVC, afirmi que el lo neutre no s'ha d'admetre en cap cas perquè és una càrrega de profunditat contra la gramàtica.\n4) Aquesta última afirmació no és gens forassenyada en l'actual marc sociolingüístic català, ja que l'establiment encara molt precari de la codificació vigent fa poc prudent crear més inseguretats i desconcerts dels que ja hi ha.\nPer aquest motiu sempre he cregut que seria bo assolir un consens màxim en lloc de donar via lliure a la indisciplina normativa des de posicions minoritàries. D'això n'exceptuaria aquells autors del món de la literatura, el teatre, la televisió o el cinema, etc. que volen fer ús del lo per reflectir la realitat del llenguatge més espontani. Crec que negar-los aquest dret en aquests registres concrets atempta contra la seva creativitat, sobretot si són autors de prestigi.\nEn tot cas, seria bo que aquest debat acabés desembocant en una flexibilització de la norma que assumís l'autoritat acadèmica. Ara mateix sembla molt difícil però sóc més partidari d'augmentar la complicitat i la pressió perquè algun dia es flexibilitzi la norma que no pas de saltar directament a una indisciplina indiscriminada.\n5) Els arguments contra l'acceptació de lo posen una especial èmfasi en el fet que moltes construccions que aquesta forma encapçala són castellanismes. Temen, amb raó, que acceptar el lo obrirà la porta a un gran nombre de girs idiomàtics calcats del castellà.\nEn aquest sentit, és molt important distingir entre el lo abstractiu i el lo intensiu. L'enorme versatilitat d'aquest últim en castellà pot ser la principal font d'interferència, però tampoc hem d'oblidar, com remarca Badia a la seva gramàtica, que seria un greu error limitar-se a canviar lo per el en aquestes construccions, com fan alguns, ja que el calc no és pas morfològic sinó sintàctic. Per tant, fins i tot no admetent el lo, cal combatre aquests calcs quan es maquillen de formes correctes.\nPer evitar aquest problema, alguns (jo mateix) creiem que la prohibició s'hauria de relaxar primer en el lo abstractiu i, com ja he dit abans, començant pels registres més informals.\n6) Començar pels registres més informals no ens hauria de fer oblidar que també en els més formals i, especialment, en el llenguatge filosòfic, la impossibilitat de substantivar el sentit abstracte d'un adjectiu (lo intel·ligent, lo terrible, etc.) crea una greu llacuna en català que dificulta la feina dels traductors i fa més enrevessada la versió catalana de textos d'un alt nivell d'abstracció.\nPer aquest motiu em sembla que almenys el lo abstractiu també s'hauria d'acabar acceptant en aquests registres. De fet, estic convençut que, com en altres qüestions conflictives, el relaxament que comença pels registres informals es va estenent a poc a poc fins als més formals. Pot semblar una mica absurd fer-ho així però crec que resulta menys traumàtic i és, per tant, més efectiu estratègicament.\nCom a corrector em causa especial alarma la tendència a fer servir el demostratiu allò com a article neutre. Joan Solà ja ho va denunciar però la tendència no para d'avançar. (Sembla en canvi més anecdòtic i circumscrit a subdialecte locals o familiars l'ús del pronom feble ho amb aquest valor, sobretot davant la conjunció que.)\nSi no ens afanyem, aquest allò acabarà formant part de l'estàndard i haurem acabat naturalitzant una aberració per l'obsessió de no acceptar una forma totalment integrada en la llengua de possible influència castellana.\nL'aberració, entre altres coses, és que desplaça el nucli de sintagma. En efecte, a lo blau el nucli és (i ha de ser, perquè porta la principal càrrega semàntica) l'adjectiu blau i, en canvi, a allò blau és allò. (No cal ni dir que allò blau és una forma inqüestionablement correcta quan allò manté el sentit de díctic, és a dir, quan vol dir aquella cosa blava.)\nPodria dir moltes coses més però la falta de temps m'obliga deixar-ho aquí. Espero que algunes de les meves observacions us puguin ser útils i serveixin d'estímul per enriquir el debat. Moltes gràcies.\nUn escambell és un seient petit sense braços ni respatller. Allò que molta gent coneix com un tamboret. Així com el mot tamboret prové, en darrer terme, del persa tabir (tambor), escambell té un origen llatí que el relaciona amb els escons (bancs) que ara gairebé només associem als Parlaments. L'escambell és més humil que l'escó i també designa altres peces menors de mobiliari. Per exemple, un petit buc penjat a la part baixa de l'interior d'un armari, amb calaixos. O una peça situada a l'extrem inferior de la butaca per reposar-hi els peus. Un reposapeus, vaja. Aquest sobtat interès pels mobles de petit format ve perquè l'altre dia, a Verges, me'n van dir una d'escambells que em va deixar les idees ben escabellades. Es veu que quan en una família vergelitana només hi havia noies i, finalment, naixia un hereu, se solia dir que les germanes “han caigut de l'escambell”. Com que no els vaig treure d'aquí, vaig recórrer als diccionaris i vaig comprovar que, en efecte, recullen la locució “caure de l'escambell”. L'associen a la pèrdua de preeminència o d'avantatges (els de les germanes destronades, en aquest cas) i també inclouen “fer caure de l'escambell” (prendre a algú la situació avantatjosa que tenia) o, al revés, “servir d'escambell a algú” (ajudar a enlairar-lo). Si mai obro un bar de copes li posaré L'Escambell.\nPublicat en el suplement de cultura del diari EL PUNT AVUI divendres 8 de març del 2013\nEl ‘blog' destrona el ‘bloc'\nL'Institut d'Estudis Catalans (IEC) ha aprovat incorporar al Diccionari de la llengua catalana la forma blog en detriment de bloc, que era la denominació que defensava el Termcat des del 2005. Segons aquest organisme, la forma bloc era una adaptació fonètica de la forma anglesa blog i responia a una imatge metafòrica del terme, ja que el concepte es refereix a una pàgina web que funciona com una mena de bloc de notes on es fan anotacions periòdicament. Finalment la Secció Filològica de l'IEC s'ha decantat per la forma blog perquè és la denominació més estesa i la que fan servir més els mitjans de comunicació i les universitats. A més, la denominació bloc havia estat criticada per diversos lingüistes perquè etimològicament les dues formes no tenen res a veure. L'anglesa blog, que és la que han adoptat la resta de llengües, prové del mot weblog, compost per web, ‘pàgina web', i log, ‘registre', un origen molt diferent de la paraula bloc, del neerlandès blok, que significa ‘tronc tallat'. “Si continuam aferrats a la forma bloc, davant nosaltres mateixos i davant els altres sempre semblarà que tenim una manera peculiar i esgarriada d'escriure allò que tots grafien blog”, assenyalava el lingüista Gabriel Bibiloni en un article publicat a la revista Llengua Nacional ja el 2005.\nAmb la incorporació de blog en el diccionari, s'ha introduït també el derivat bloguer i s'ha descartat blocaire, provinent de bloc.\nA banda de blog i bloguer, l'IEC ha fet altres introduccions en el diccionari, com ara anxovat -ada, ‘que no té ventilació' (“Una habitació anxovada”) i ‘atapeït' (“La gentada seguia el discurs anxovada a la plaça”); triatleta, ‘esportista que practica el triatló', i enervar, en el sentit de fer posar nerviós (“M'enervava el tic-tac persistent i compassat del despertador”).\nL'IEC també ha decidit incorporar en el diccionari els gentilicis ademusser -a, aiorí -ina, ceretà -ana, cirater -era, enguerí -ina, formiguerenc -a, requenenc -a, vall-de-rourà -rourana, villener -a i xelvà -ana.\nArticle publicat en el Levante-EMV divendres 15 de març del 2013\nQue ens deixen alenar\n“Una alenada d'aire fresc per a l'economia local” ha sigut el títol d'unes jornades dedicades a animar la recuperació de l'activitat econòmica a Alzira. Les responsables del lema triat, Elisa i Mari Carmen, companyes corporatives, l'una de gestió cultural i l'altra, locutora radiofònica, toquen al servei corresponent en busca de la paraula justa, equivalent a la castellana “soplo”, en el sentit de l'enunciat esmentat, perquè no els apanya “bufit”, que els dóna la traducció automàtica, atés que no comunica allò que es vol comunicar. Eva, la meua companya de despatx i de funcions, l'encerta, cosa habitual en ella, i els apunta “alenada”, que finalment figurà en el lema mencionat. Quan m'ho conta, repare en eixe substantiu i en el verb del qual deriva tan nostrada paraula: “alenar”. Esta forma verbal va perdent presència en la parla quotidiana a favor de “respirar”, segurament per la influència de la idèntica castellana i per la seua escassa presència en el valencià acadèmic. “Respirar” és usual i normatiu, però el fet que vaja desplaçant el vell “alenar” no deixa de ser una interferència empobridora de la nostra riquesa lèxica. Este verb significa ‘exhalar, tirar l'alé', ‘aire que ix dels pulmons durant l'expiració' i, per extensió, té el mateix significat que “respirar”, a més d'altres relacionats: “Mentres alenem, vivim”, “El pare alena molt fort, no està bé dels pulmons, per fumar”, “En els boscos s'alena aire pur”. S'aplica molt quan bufa, o no, l'aire, en l'oratge calorós: “Quina calor que fa, vorem si a migdia alena un poc l'aire”. És molt usual en sentits figurats: “Diu més mentires que alena”, “Estic tan cansada que ni alene”. Este verb deriva de “alé”, ja definit més amunt. I “perdre l'alé” és ‘quedar-se sense respiració a causa d'un gran esforç, sorpresa, emoció'; “trencar l'alé” és ‘descansar o reposar un poc , per a continuar després el treball'. Ara, la dictadura dels mercats no deixa ni alenar els països del sud d'Europa. Com deia, d'este verb deriva el mencionat substantiu “alenada”, ‘acte o acció d'alenar', que també té significats figurats, com el que comença hui esta columneta, i “pegar una alenada”, entres altres sentits, és ‘descansar i/o llevar-se una preocupació de damunt', “Quina alenada, per fi la sogra s'ha casat i ha desaparegut d'ací”. I quina alenada pegarem quan desapareguen la Merkel i afins.\nArticle publicat en la revista Presència (diumenge 17 de març del 2013)\nAutoestima, espai mental i corresponsalies de TV3\nLa força d'una llengua es mesura amb molts criteris diferents, entre els quals el nombre de parlants és tan sols el més objectiu. Així, per exemple, és probable que a escala mundial el noruec, amb els seus cinc milions de parlants, sembli una llengua més forta, més prestigiosa i més moderna que el malaiàlam, parlat per trenta-cinc milions de persones a l'Índia. Injustament, la riquesa dels països, la seva influència política, diplomàtica i cultural són elements determinants per confegir la imatge mental d'una llengua, tant a l'interior com a l'exterior del territori on es parla. També, és clar, és determinant el seu estatus legal, com se sap a la Unió Europa en què els tres-cents mil parlants de maltès tenen una llengua amb més reconeixement oficial que els nou milions de catalanoparlants. Aquests i altres criteris, a vegades bastant subjectius, configuren allò que és cada llengua, és a dir el territori mental de cada parlant. La pregunta «On comença i on s'acaba la meva llengua?» no és teòrica sinó que remet a la profunditat de l'imaginari assumit per cada comunitat lingüística.\nAplicat al nostre cas, la pregunta «on comença i on s'acaba la llengua catalana?» va molt més enllà dels límits geogràfics fixats pels lingüistes. És una pregunta amb diverses direccions, començant per la direcció temporal: tots els catalanoparlants saben quan va néixer la llengua catalana? Tenen una idea prou exacta del seu recorregut de segle en segle? Certament, no. I això afecta el recorregut futur de la llengua: és més fàcil imaginar la seva llengua rica i plena al segle XXIII si se sap que era rica i plena al segle XIII. I sobretot, és més fàcil voler que continuï sent rica i plena si se sap que va ser-ho, i si se'n coneix les vicissituds, si se sap com i per què ha estat condemnada a mort tan sovint i com i per què mai no ha mort.\nÉs clar, aquesta pregunta afecta també l'espai i, doncs, els mapes. Tots els mapes: lingüístics, polítics, de carreteres i del temps. Perquè la força real d'una llengua depèn també de la força mental dels seus parlants i aquesta força mental es reflecteix en els mapes que utilitzen aquests parlants, activament o passivament. El que importa del mapa del temps de TV3 no és que permeti saber quin temps farà als territoris catalanoparlants que envolten Catalunya sinó que visualitza un espai comú. O, si més no, una possibilitat d'espai comú. Aquest mapa fabrica autoestima ja que recorda que existeix una realitat –oficiosa però de carn, ossos i saliva– més enllà de la legalitat vigent de la Comunitat Autònoma de Catalunya. Aquest mapa obre la porta a una assumpció completa de la llengua catalana i per això és tan important i, en certs cercles, tan odiat. I per aquesta mateixa raó la desaparició de les corresponsalies de TV3 a la Catalunya Nord i a Andorra –i també, encara que sigui intern al Principat, a les Terres de l'Ebre– és una catàstrofe. Aquestes desaparicions redueixen l'espai mental de Catalunya i, doncs, de la llengua catalana. I no importa gens si és veritat o no, com m'ho han preguntat algun cop, que Pere Codonyan i jo mateix siguem els dos últims catalanoparlants de la Catalunya Nord. El que importa és que la Catalunya Nord, com a tros de Catalunya, hauria de ser part integrant del territori mental de qualsevol català del Principat. Que la crisi econòmica serveixi a reduir aquest espai mental a les detestables Quatre Províncies és un indici greu del possible encongiment d'aquesta terra nostra que, com ho deia Pere Quart, és «tan petita que la somio completa». Aleshores, si no és demanar massa, aconseguim sense tardar gaire la independència de Catalunya i veiem tot seguit com reactivar un espai mental que sigui de debò complet. La llengua catalana ho necessita i nosaltres, doncs, també.\nPublicat en El Punt Avui diumenge 17 de març del 2013\nUn país, un relat\nFa anys, Josep Gifreu teoritzà sobre l'espai català de comunicació, expressió feliç que féu fortuna entre els teòrics de la matèria i els partidaris de la causa nacional, més que no pas en la realitat de la nostra estructura comunicativa, si bé s'anà imposant en l'àmbit digital més militant. Com les altres nacions europees, la nostra és també una nació cultural, amb una mateixa llengua i uns referents socioculturals comuns, si bé no és, com els altres països, una nació política. El mercat cultural català, probablement, no existeix com a tal, almenys com altres mercats d'un pes demogràfic similar al de la nostra comunitat lingüística, i és més que evident que el fraccionament polític, administratiu i legal només ha jugat en contra nostra.\nLa frontera francoespanyola, de l'any 1659 ençà, ha fet la seva funció i l'estructuració del Regne d'Espanya en comunitats autònomes ha reforçat i també accelerat el procés interior divergent. Si a això hi afegim el barceloninocentrisme, no es pot dir que els elements hagin jugat gaire a favor de la idea, sinó més aviat a l'inrevés. Llevat del terreny de la literatura i la música, el País Valencià, les Illes Balears i la part de Catalunya emplaçada al nord de l'Albera, no existeixen per a la majoria de catalans del Principat de Catalunya, els seus partits i les seves institucions, amb totes les conseqüències negatives que això comporta.\nTot plegat ve a tomb per la decisió de la CCMA d'eliminar les corresponsalies de TV3 a l'Ebre, els Pirineus-Andorra i Catalunya Nord. Crec que és una autèntica barbaritat i un desastre i no tan sols un simple error, sobretot si tenim en compte el cost econòmic real que en comportava el manteniment, comparant-lo amb la generositat amb què es continuen premiant, via subvenció multimilionària, iniciatives comunicatives privades que ben poc tenen a veure amb una certa idea de país. Malauradament, entre els sectors dirigents del Principat, a gairebé tots els àmbits no existeix una visió nacional del territori, no ja a nivell de Països Catalans, sinó del mateix espai situat entre la Jonquera i Alcanar.\nSovint, fa tot l'efecte que Catalunya s'acaba a Sitges i que la Catalunya Nova ja és una altra cosa, particularment les Terres de l'Ebre, allà on just s'acaba l'autovia gratuïta i la doble via que hauria de fer més fluid el trànsit ferroviari entre el nord i el sud del riu Sénia. L'Ebre, doncs, massa lluny de Barcelona, com també n'és i se'n senten al Pirineu. Però, en aquest cas, més enllà de la realitat de les comarques pirinenques, hi ha el Principat d'Andorra, estat independent i membre de l'ONU, amb el català com a única llengua oficial. Per què, si no, algú va decidir d'instal·lar-hi, en el seu moment, la seu de la Fundació Institut Ramon Llull, fora de la legalitat espanyola i francesa? És d'una miopia galopant no adonar-se de la dimensió política d'aquesta circumstància, cosa que no passa a Espanya, on durant dècades han mantingut amb diners públics vols directes a les diferents capitals llatinoamericanes, tot i ser deficitaris.\nHi ha encara Catalunya Nord, allà on la Generalitat fa anys que hi manté una delegació ben cèntrica, un Perpinyà amb carrers bilingües i que es presenta com a “Perpinyà, la catalana”, allà on des del 1969 se celebra la Universitat Catalana d'Estiu, amb un Salses on hi ha la Porta dels Països Catalans, una Prada on és enterrat Pompeu Fabra i un Portús on reposa Rovira i Virgili, i Cotlliure i Banyuls i Argelers i Port-Vendres i Sallagosa, i Ceret i Cuixà, i paisatges emocionals que són carn de la nostra carn. I Pere Codonyan, la veu i el rostre que havia aconseguit fer familiar la Catalunya del Nord al sud. Una nació és un relat i quan es perd una part del relat, perquè aquest no s'explica, es perd una part de la nació. La CCMA ha de rectificar i els seus consellers han de reaccionar. Perquè aspirem a ser més que una realitat en el mapa del temps.\n3) Antoni Llull Martí - L'arc de Sant Martí i les aurores polars\n8) Ramon Sangles i Moles - Qui ha de suar és l'escriptor, no el lector


Referència - 970925000\nAmb Instant Tronic podràs cuinar infinitat de plats sense cap tipus de limitacions gràcies als 10 nivells de potència i a la seva funció Graella. Obtingues resultats daurats i cruixents. Estalvia temps i oblida't de treure el menjar una hora abans per poder cuinar-lo, descongela ràpidament els aliments amb Instant Tronic. Equipa la cuina i millora el teu dia a dia, rapidesa i practicitat assegurada.


+ disseny gràfic i comunicació\n+ edició i serveis editorials\n+ gestió cultural i producció\n+ disseny d'espais efimers\n+ il·lustració i arts plàstiques\n+ literatura i cultura\n“ Com a il·lustrador i artista plàstic he desenvolupat projectes d’il·lustració editorial, premsa i publicitat, així com exposicions individuals i col·lectives dels meus propis projectes artístics. Treball amb tècniques diverses que van des de l’acrílic, l’oli o l’aquarel·la fins a la il·lustració digital o les serigrafies i el gravat. ”\n+ imatges il·lustració i arts plàstiques\nIl·lustració editorial: “Tarquim” Andreu Peris, Fundació Sa Nostra, 2003/ “El frío” Pedro Andreu, Sloper Ediciones, 2010/ “Reverdecer” Jorge Espina, La Baragaña Ediciones, 2013/ “Trentacuentos” VVAA, Casabierta Ediciones, 2010/ “Anatomía de un ángel hembra” Pedro Andreu, FRIDA, 2008\nExposicions individuals “Inventarios” 2005, l’Antiquari (Palma)/ “Comerciants de somnis” 1997, Café Lisboa (Palma)/ “Retratos imposibles” 1995, Sala Marearte (Bilbao)/ “Zinkxilik” 1995, Sala Aritz (Bilbao)\nExposicions col·lectivas “Cataclistiks” (VVAA), 2015\n2019 © Vellértigo


Quart Cadenazo de les Ràdios Lliures: Desemmascarant el Colonialisme | Coordinadora de Ràdios Lliures de Catalunya\n← Radiotron #9: Bandas con mujeres al bajo (1 de 2)\n4to cadenazo de las Radios Libres. Desenmascarando el Colonialismo →\n16 ràdios lliures i comunitàries de Abya Yala (Amèrica) i l’Estat espanyol s’uneixen en una emissió conjunta per a assenyalar que el 12 d’octubre, a un costat i un altre del bassal, no hi ha res a celebrar, però sí molt per analitzar i pensar. Volem desemmascarar el colonialisme que continua vigent, així com analitzar colonialismes històrics segons les diferents realitats de cada territori.\nEl passat 10 de maig va tenir lloc l’emissió del 1r Cadenazo Ibèric de les ràdios lliures. Una emissió conjunta de 16 hores en la qual van participar més de 20 radis lliures i mitjans d’informació des de diferents punts de l’estat. Una experiència col·lectiva de comunicació que compta amb milers d’escoltes i que està servint per a coordinar les emissions de les ràdios lliures que estan produint continguts, trencant l’aïllament imposat per l’oficialitat, l’estat d’alarma i el confinament.\nEl 7 de juny es va emetre el 2n Cadenazo de les Ràdios Lliures, l’emissió de les quals va durar 12 hores i en la qual van participar 25 ràdios lliures i podcasts des de diferents ciutats de l’estat espanyol, que es van unir per a tractar el tema del suport mutu, com a resposta a l’exclusió i la pobresa creixent pels efectes de la crisi sociosanitària provocada pel Covid19.\nEl 28 de juny, dia de l’Orgull LGTBIQ+, de nou, 20 ràdios i podcasts es van unir per a dedicar tot un dia de ràdio a les lluites i dissidències que continuen vigents en la nova ‘anormalitat’.\nEl cadenazo segueix. En aquesta ocasió ens hem ajuntat 16 ràdios per a una programació conjunta de 10 hores en les quals tractarem el colonialisme des de molts diferents angles i perspectives.\nEn aquesta emissió participaran Ràdio Mistelera, Ràdio Aktiva, Contrabanda FM, Zintzilik Irratia, Ràdio Almaina, Ràdio La Granja, Alegria Llibertària, Ràdio Cronía, La Veu Reblede Entre la Pluja, Axolote Ràdio, Ràdio Kvrruf, Ràdio Argayo, Ràdio 8 d’octubre, Ràdio Vallekas, Ràdio Zapote, Notícies de Baix i Ràdio Tremolor.\nPots escoltar (i et convidem a retransmetre en directe si t’és possible fer-ho) l’emissió el diumenge 11 d’octubre des de les 10.00 fins a les 20.00 en aquest enllaç, o en l’emissió de les ràdios participants: https://radioslibres.info o http://s.streampunk.cc/cadenazo.ogg


Teresa Costa-Gramunt 19-11-2018 19:40 Lectures 1210\nImatge coberta de 'Notes de color', de Narcís Oller. Eix\nDins la Biblioteca Narcís Oller, Cossetània Edicions està duent a terme l’edició de les obres completes de Narcís Oller (Valls, 1846 – Barcelona, 1930), màxim exponent de la narrativa de la Renaixença. Ara acaba d’aparèixer el volum tretzè titulat Notes de color. En aquest volum hi trobem el gust per l’experimentació narrativa de Narcís Oller segons el programa ‘realista’ o ‘naturalista’ que li havien suggerit els amics Yxart i Sardà amb voluntat de fer-lo créixer com a escriptor modern.\nEls contes que componen Notes de color van ser editats per primera vegada el 1883. En el seu pròleg, el professor Magí Sunyer anota que en aquell moment Narcís Oller ja havia publicat la seva primera novel·la, La papallona, i es perfilava com a gran narrador. En el seu dia, el crític Joan Sardà, amic d’Oller, va definir el llibre d’aquesta manera: “Són les Notes una galeria de quadros de cavallet on toca l’autor tots los gèneros, totes les formes, per exercitar l’ull i el pols, a fi de preparar-se per a la gran composició.”\nLlegits ara els textos que s’apleguen a Notes de color, de Narcís Oller, ens adonem que som davant d’un escriptor que no només es perfilava com un gran narrador sinó que l’era, i potser amb més intensitat que en les seves novel·les. Perquè el conte és en ell mateix un espai literari on tots els ingredients que es despleguen en una novel·la estan condensats i prenen relleu en un fil conductor potent, així com es presenten pujats de color, podríem dir utilitzant la mateixa metàfora de l’autor a l’hora de titular el volum dels contes. Les Notes de color de Narcís Oller es projecten més enllà de puntuals ‘notes de color’ per esdevenir veritables ‘quadros’, pintures amb força més gruix i plenes de matisos, pintures que respiren atmosferes i situen els lectors en paisatges de més calat, també psicològic quant als personatges, i en això sí que Narcís Oller es va mostrar ben modern.\nPer apreciar la modernitat de Narcís Oller ens hem de situar en el moment present i veure que, a desgrat de la història que explica, i que respon a les històries que a l’època es podien recollir del ‘natural’, com ara la història desgranada a La visita, és el punt de vista de l’autor el que la fa viva d’un sentit intemporal, tot i tractar-se de la narració d’una pràctica social que ja no es fa, com ara visitar la casa d’uns nou casats i fer l’elogi del parament. El punt de vista emprat pel narrador de la història aparentment intranscendent, és el de l’observador, si bé aquest ho fa amb aires de suficiència moral i social, ja que és l’amo, i, per tant, gens neutre. És un observador que no només veu el que la parella li va ensenyant, sinó que situant-se més enllà de l’acció present veu l’harmonia afectiva que li presenta una parella de gent senzilla, la qual cosa li provoca no poca enveja, ja que ell hi ha anat amb la seva dona i potser entre ells no tot són flors i violes. Així, l’observador que explica la visita projecta mentalment una futura i eterna felicitat en la parella, com si la felicitat fos només cosa de simples. I potser és així, però per una altra raó, afegeix el lector a través del subtil suggeriment d’Oller: la netedat de cor de la qual està mancat el qui fa la visita a la jove parella treballadora.\nAquest és només un exemple del relleu, psicològic i literari, que prenen aquestes Notes de color, de Narcís Oller. Aquestes notes, doncs, són alguna cosa més que exercicis d’estil, apunts del natural a nivell superficial. Oller capta i descriu del natural com aquell qui pren anotacions amb un pinzell a la mà, sí. Però el seu geni creatiu el fa anar més enllà i, tot incorporant capes de pintura al text, hi posa discurs i l’expressió de sentiments ni que siguin tan poc exemplars com el de l’enveja i la supèrbia de qui se sent superior i no viu bé la felicitat dels qui creu inferiors, encara que aquesta sigui tan humil.\nPer ser una nota de color del natural, i tan natural com és l’enveja que ja només faltaria que fos pintada amb el verd asprívol d’una llimona, no està gens malament. I així és tot el conjunt d’històries aplegades a Notes de color. L’autor busseja en la realitat que descriu i, per tant, en mostra també el color de les aigües profundes. Per aquest motiu llegir les Notes de color és un goig per als lectors que hem pogut recuperar aquests textos de Narcís Oller introbables des de fa anys. I, si se’m permet el suggeriment, Notes de color és també un bon llibre per a estudiar els qui volen dedicar-se a l’ofici d’escriure. Salvant l’època, l’estil i les modes literàries que a vegades els encaixonen una mica, dels grans escriptors sempre s’aprèn.\nLa supèrbia, pecat i virtut


Activitats de la UPC per a centres de secundària. | CRP Vallès Oriental IV\nActivitats de la UPC per a centres de secundària.\nPublicat el Desembre 1, 2015 per crpvalltenes\nLa Universitat Politècnica de Catalunya ofereix, als centres de secundària, activitats us poden interessar:\nConferències de divulgació tecnològica impartides per professorat de la UPC en els instituts de secundària i FP i tallers de divulgació científica i tecnològica adreçats a primària i secundària: participa en experiments reals i conviu unes hores amb els nostres investigadors i investigadores.\nConèixer les darreres novetats en l’aplicació del GPS, l’ús de la robòtica a la medicina, l’ús de la llum a l’arquitectura, el disseny i l’enginyeria, i molt altres temes sobre els quals s’està fent recerca a la UPC.\nOn i quan? El professor o professora de la UPC encarregat d’impartir la conferència assistirà al centre de secundària que ho demani.\nA qui s’adrecen? A l’estudiantat de 4t d’ESO, de 1r i 2n de Batxillerat (especialment de la modalitat de Ciència i Tecnologia) i de Cicles Formatius (especialment els vinculats als àmbits d’estudi de les titulacions impartides a la Politècnica).\nQuè ofereixen? Conferències impartides per docents de la UPC sobre diferents àmbits de coneixement i recerca en què treballa a la Universitat i que pugui ser d’interès per a l’estudiantat de secundària, així com de complement al seu currículum educatiu.\nQuè s’ha de fer per sol·licitar-ne una? Contactar amb el Servei de Comunicació a l’adreça de correu electrònic pla.promocio@upc.edu. Cal informar del curs al qual s’adreçarà la sessió.\nMés informació de les conferències i els tallers en : Enllaç 1 Enllaç 2


Blog - GRAN CENTRE GRANOLLERS\npublicat a 11:58h a Sin categoría\nFira d'Art Urbà: Per primera vegada a Granollers, arriba la primera Fira d’Art Urbà al centre de la ciutat organitzada per l’associació de comerciants Gran Centre Granollers. El pròxim dissabte 21 de maig el centre de la ciutat de Granollers acull a diferents artistes del món...\n04 abr. L’equip de Gran Centre acaba amb èxit l’Oncodines Trail\npublicat a 11:06h a Sin categoría\nAquest passat dissabte 2 d'abril va tenir lloc la cursa solidària de l' Oncodines trail , on amb molt d'orgull podem dir que l'equip de Gran Centre Granollers la va assolir de manera brillant. Moltes gràcies per a tots els donatius, A l'equip per la dedicació...


Llum verda al projecte de 87 hectàrees de plaques solars a Cabra del Camp | Tots21 | Notícies de Tarragona, Reus, Tarragonés i Baix Camp\nUbicació del projecte de planta solar entre Cabra del Camp i el Pla de Santa Maria\nLa Generalitat dona llum verda al projecte de 87 hectàrees de plaques solars que uns promotors volen fer a Cabra del Camp (Alt Camp). La Ponència d’Energies Renovables del Departament de Territori ha emès un informe favorable condicionat, supeditat a redimensionar la instal·lació que afecta tres termes més, el Pla de Santa Maria, Alió i Puigpelat, on hi ha una subestació elèctrica.\nAmb poc més d’un miler d’habitants, Cabra del Camp rep amb els braços oberts aquesta planta fotovoltaica. El municipi lloa les bonances del projecte, promogut per Merlot Solar SL, i assegura que no malmet el territori. Si compleix els condicionants urbanístics i mediambientals de la Generalitat, l’Ajuntament calcula que les obres podrien començar en un any i mig.\nMerlot Solar planteja una planta de 87,5 hectàrees entre Cabra del Camp i el Pla de Santa Maria, en dues grans peces de parcel·les de conreus de secà -en bona part, terrenys abandonats-, propers a l’autopista AP-2 i la urbanització Mas del Plata, composta per 111.105 panells solars, amb 2.058 seguidors solars, 17 inversors fotovoltaics ubicats dins del centre de transformació, 8 centres d’inversors i transformació de MT per intempèrie i el centre de transformació de 30 kv per elevar tensió a 220 kV.\nA més, la planta tindrà una sala de control i oficines -dos contenidors de 12 m2-, un magatzem, caseta de control d’accessos, zona d’aparcament, sistema de vigilància per càmeres i tancament perimetral de malla de 2,5 m metres d’alçada. Es contempla també la possibilitat de que el tancament sigui individual per parcel·les. L’accés es farà per camins agrícoles existents que es condicionaran si és necessari per al trànsit previst. També es preveu la línia d’evacuació d’11 quilòmetres fins a Puigpelat.\nLa Ponència ha emès informe favorable condicionat «atès que la proposta no s’adequa als criteris i objectius establerts a l’article 9 del Decret Llei 16/2019, de 26 de novembre, de mesures urgents per a l’emergència climàtica i l’impuls a les energies renovables». Així, resol que «la viabilitat del projecte resta condicionada a millorar la implantació sota el criteri de proporcionalitat i de respecte amb la matriu biofísica del territori, en el benentès que pot ser necessària la seva reducció».\nA partir d’aquí, insta que l’informe d’impacte ambiental inclogui altres possibles alternatives per evacuar l’energia, a part de la SET Puigpelat, i adapti la dimensió de l’actuació al model parcel·lari i estructura del paisatge predominant de l’entorn, entenent aquests elements «com un valor a preservar». També demana alternatives sobre el tancament perimetral de la planta i que, en cas de ser imprescindible, no suposi cap perill per a la fauna terrestre i aus de la zona -com ara l’àliga cuabarrada.\nA la vegada, demana un estudi detallat de la fauna existent, mesures per afavorir la biodiversitat de l’àmbit, respectar al màxim possible de les taques boscoses existents a l’àmbit i, en la mesura del possible, fer plantació per potenciar-ne de noves, i adoptar mesures per a la correcta inserció de la planta en el paisatge. També posa sobre la taula les sinèrgies i l’impacte acumulatiu amb un altre parc solar fotovoltaic proper, Almenara Solar, amb el qual es volen compartir instal·lacions.\nAquestes consideracions ambientals, però, no preocupen l’Ajuntament de Cabra, que assegura haver-hi un posicionament favorable unànime de la resta de municipis afectats. «Són alguns paràmetres mediambientals salvables que fàcilment es podran complir», explica a l’ACN el regidor d’Urbanisme, Miquel Castañón. A l’Ajuntament recentment han rebut la visita dels promotors per explicar-los l’informe del projecte amb detall. El municipi, que havia tingut altres pretendents, està ben convençut.\nSegons Castañón, la promotora fins i tot s’avenia a signar un conveni de col·laboració per deixar constància de compromisos, com ara l’ocupació laboral que generarà -una cinquantena de llocs de treball durant els mesos de construcció de la planta i una plantilla fixa de cinc persones un cop entri en funcionament. També es comprometen a subcontractar empreses del territori, així com també en jardineria i a mantenir els camins que desemboquin a la parcel·la, directament o indirectament.\nEn definitiva, l’Ajuntament està decidit a aplanar el camí a la promotora perquè s’implanti al territori. «Els ho facilitarem perquè tirin endavant el projecte, entenem que tot és bo, els pagesos amb els quals negocien estan tots molt contents amb el tracte i, a més, és energia neta i ens proposen el sistema ‘agrivoltaic’, és a dir, combinant fileres de plaques solars i de conreu», afirma Castañón.\nEl municipi parteix de l’experiència d’altres energies renovables. Al terme hi ha un parc eòlic, la Serra Voltorera, amb deu molins i més de 100 kW. «I això sí que suposa molt més impacte que la fotovoltaica», manifesta el regidor, el qual reconeix que el projecte també suposarà un bon pessic econòmic per a les arques municipals -el primer any es podrien arribar a ingressar fins a mig milió d’euros.\nL’Ajuntament ja somia en desenvolupar projectes pendents. El més desitjat: fer-se amb la cooperativa, obra de Cèsar Martinell, catalogada com a Bé Cultural d’Interès Local, actualment a la venda, i reconvertir el celler en un museu. Cabra i el Pla de Santa Maria va ser la ubicació seleccionada de les quatre plantejades a la comarca i l’únic al Camp de Tarragona amb vist-i-plau condicionat de la Generalitat.


Partida de la Magdalena.\nExcm. Ajuntament de Castelló.\nEl camí de la Magdalena\nEn 1252 es funda la nova ciutat de Castelló. A partir d'aquell moment el Castell de la Magdalena, conegut en la documentació medieval com el Castell Vell, donades les condicions de precarietat i abandó en què va quedar sumit, inicia el despoblament i comença a arruïnar-se. Tan sols quedaria en peu la seua antiga capella, dedicada ja possiblement a Santa Maria Magdalena, on arribarien les processons de penitència i rogatives des de la població.\nLa primera referència documental a una processó de penitència que arriba fins l'ermita del Castell Vell és de 1375. La Ciutat es trobava afectada per una epidèmia de pesta negra. És l'única notícia, localitzada en els arxius, sobre esta antiga i primera ermita de la Magdalena. D'ella res s'ha conservat, ni tan sols el record del lloc de la seua ubicació.\nAnys més tard, en 1451 un frare del Monestir de Santes Creus, conegut popularment pels castellonencs com el frare barbut i de nom real Antoni, inicia la construcció de l'actual ermita de la Magdalena, en un lloc diferent de l'anterior i aprofitant una antiga cisterna de grans proporcions excavada en la roca. Estructurada en dos naus paral·leles, separades per arcs molt rudimentaris i coberta amb volta de canó, el religiós va dedicar sengles altars, tant a la Magdalena com a Sant Bernat de Claraval, el fundador de la seua orde monàstica. El justícia, jurats i prohoms de Castelló, sol·liciten a l'Arquebisbe de Tarragona que atorgue indulgències a quants contribuïsquen en la construcció del nou ermitori.\nEntre 1455 que es construïx el pòrtic i 1590, l'ermita experimenta obres de reforma i ampliació. Es dota el seu altar major d'un retaule de fusta, reedificant-se les cavallerisses per al servei dels pelegrins. L'ermitori, com a meta de rogatives i pelegrinatges durant l'edat mitjana i encara amb posterioritat, disposava de cuines, menjador, cisternes i hostal, que deligentemente reconstruïa i reformava el Consell Municipal, propietari de la casa i ermita de Santa Magdalena.\nEn 1745 l'ermita es troba en estat de pràctica ruïna i l'Ajuntament acorda suspendre temporalment la Romeria des de la Ciutat. Quatre anys més tard, una vegada reconstruïda, es recupera la Romeria anual, ara en commemoració de la fundació de Castelló.\nL 'edifici adopta la seua configuració actual a partir de 1758 quan el mestre d'obres Vicente Pellicer reconstruïx tot el conjunt. Amb motiu del VII Centenari de la fundació de la Ciutat, en 1952, es realitzen obres en l'emitorio, i entre 1988-1989 es consoliden parcialment les ruïnes del Castell Vell i es restauren els murs exteriors de l'edifici.\nEl seu altar major apareix presidit per una pintura sobre taula, imitant ceràmica, realitzada per Juan Bautista Porcar Ripollés en 1940.\nTercer diumenge de Quaresma.Romeria de les Canyes des de l'Església Catedral de Santa Maria. Cantells rituals i Cant dels Gojos. Repartiment de rotllos. Balls populars. Concerts. Retorn nocturn amb desfilada de la Confraria de la Purísima Sang de Jesús, Col·legi Apostòlic, Corporació Municipal.\nEns festers i Gaiates (monuments representatius de la ciutat).


Joan March presenta ‘R-evolucions’ a la Galeria Richard Vanderaa | Bonart\nJoan March presenta ‘R-evolucions’ a la Galeria Richard Vanderaa\nLa Galeria Richard Vanderaa presenta a partir del 19 de gener i fins al 27 de febrer l’exposició Joan March R-evolucions, que combina una sèrie de teles de gran for-mat exposades a la galeria Dau al Set el 1984 amb treball de petit format realitzat en els últims anys, mostrant la seva evolució cap a un traç i expressivitat cada vegada més lliure de qualsevol regla, norma o (auto) censura.\nJoan March i Zuriguel és un pintor català nascut a Granollers el 1952 i un creador de còmics adscrit a la malmesa tercera generació o generació del 70 de l’Escola Bruguera, al costat d’autors com Casanyes, Esegé, els germans Freixe, Rovira o Rafael Vaquer.\nEl 1970 va ser contractat per l’editorial Bruguera, començant per il·lustrar acudits i com a entintador d’Escobar. Un any més tard creava els seus primers personatges per als còmics Din Dan (Ruperto, Calixto y Damián) i Pulgarcito (Ataúlfo i Gedeón, La Família Potosí), al mateix temps que començava a col·laborar amb altres editorials. Així, en Gaseta Junior, on va crear a Don Menovell, i en Strong d’editorial Argos.\nEl 1974 va abandonar el mitjà per dedicar-se a la pintura durant quatre anys. Després va tornar a Bruguera i crea El Mini Rei, la seva sèrie de més èxit, per a Mortadelo i Ambrosio Carabino.\nExposà esporàdicament a Barcelona (galeria Dau al Set) i creà altres sèries com Tranqui y Tronco (1986), Maxtron (1987) en Pulgarcito, Tots estem bo-jos (1989) en Superlópez i Els Peláez en Zipi i Zape Extra (1994).\nLa seva crítica al poder econòmic, polític, artístic, religiós i als mitjans de comunicació, forma el leitmotiv de gran part de la seva obra, assenyalant que el control sobre les nostres vides no és tan evident com creiem. No tot és el que sembla.\nEtiquetes: Galeria Richard Vanderaa · Joan March · R-evolucions


Divendres, 31 Maig 2019 18:54\nEl Tauler d’anuncis de la Generalitat ha publicat avui la informació amb la qual Arrins SL (del grup TMA) pretén obtenir l’autorització ambiental per obrir l’abocador de Can Balasc. Tot i que el govern municipal ha anunciat que ha denegat el pla urbanístic presentat per l’empresa, des de la plataforma Rubí Sense Abocadors alerten que l’abocador podria obrir igualment i que tot plegat està seguint una tramitació molt similar a la que es va fer per a Can Carreras.\nPer obrir l’abocador, TMA necessita una llicència urbanística (responsabilitat de l’Ajuntament) i una ambiental (que atorga la Generalitat). El tràmit per obtenir aquesta darrera s’ha iniciat avui amb la publicació al taulell oficial. Pel que fa a la urbanística, l’Ajuntament va comunicar fa uns dies que havia denegat el projecte que l’empresa havia presentat per a Can Balasc.\nTot i no tenir el vistiplau urbanístic municipal, la plataforma Rubí Sense Abocadors alerta que Can Balasc podria obrir igualment. La portaveu Montse Rousse, de fet, sospita que TMA podria tenir ja aquesta llicència per silenci administratiu. I és que la plataforma dubta que l’Ajuntament fos competent per ampliar tres mesos el termini de tramitació tal com va fer i això implicaria que la data límit hagués arribat abans del previst, aprovant-se el document per silenci administratiu positiu abans de la seva denegació posterior.\n“Can Carreras va començar a funcionar per una llicència obtinguda per silenci administratiu positiu; hi ha massa similituds per no continuar pensant que Can Balasc serà un Can Carreras 2”, lamenta Rousse.\nMés enllà de si s’ha obtingut o no la llicència urbanística per silenci administratiu, Rousse explica que hi hauria altres maneres per obrir Can Balasc: “Entenem que amb la Llei Òmnibus podria començar a operar només amb l’autorització ambiental i després ja tramitar la regulació urbanística, aquesta és la por que tenim”.\nI és que la informació que TMA ha presentat per obtenir el vistiplau ambiental conté molts dels aspectes que preocupen la plataforma. Per començar, al llistat de residus admissibles hi consten els més de 200 considerats no perillosos i no la dotzena als quals l'empresa estaria limitada per sentència judicial. L’empresa també assegura que Can Serrafossà està a 2,4 km de l’abocador, quan és més que obvi que hi ha habitatges i fins i tot l’Institut Rivo Rubeo a tocar del torrent de Can Balasc. I, segons Rubí Sense Abocadors, no s’ha inclòs cap protocol per tractar les emissions de biogàs.\nEl projecte entra ara en un període d’exposició pública de 30 dies durant els quals ciutadans i entitats podran presentar-hi al·legacions. La plataforma ja està estudiant la informació al detall per tal de presentar les seves.\nLa plataforma assegura que va saber de la denegació del PAE per la premsa\nL’Ajuntament va anunciar el 13 de maig que la Junta de Govern Local havia denegat l'aprovació prèvia del Pla d’Actuació Específica (PAE) de l’abocador de Can Balasc. En una curta nota de premsa s’explica que l’empresa no havia adreçat les deficiències detectades a les esmenes del consistori i que alguns informes sectorials havien estat desfavorables.\nDes de Ràdio Rubí hem demanat reiteradament més informació sobre aquesta qüestió, uns aclariments que no hem rebut encara. També se’ns ha explicat des del gabinet de Comunicació que ni l’alcaldessa ni el regidor de Medi Ambient farien “cap tipus de declaració sobre aquest tema”.\nRubí Sense Abocadors explica que es va assabentar d’aquesta denegació quan Ràdio Rubí vam contactar amb ells per tenir la seva valoració. De fet, asseguren sentir-se abandonats per l’executiu municipal, amb el qual creuen no tenir cap interlocutor directe. El col·lectiu reclama que es convoqui urgentment la mesa dels abocadors per exposar les darreres novetats sobre Can Balasc.


"Enderrocar un quiosc és donar una puntada de peu a la cultura en tota regla" - Empordà\nEntrevista - Joan Dabau Vilà\n"Enderrocar un quiosc és donar una puntada de peu a la cultura en tota regla"\nTAPI CARRERAS | GIRONA 01.10.2016 | 06:31\n"Enderrocar un quiosc és donar una puntada de peu a la cultura en tota regla" marc martí\nQuiosquer de Girona. Té 42 anys. En fa 24 que treballa al quiosc de la Gran Via de Jaume I, que ara haurà de tancar. El negoci és una concessió municipal que ha arribat a la seva fi i que l'Ajuntament no prorroga més. El consistori preveu enderrocar-lo per executar-hi un projecte urbanístic.\nTanca el dia 30. Quins sentiments li afloren ara que queda una setmana per abaixar la persiana per sempre?\nTinc certa pena. Molts clients són pràcticament amics. Durant aquestes darreres setmanes la gent ha mostrat molta solidaritat. Això es barreja amb un sentiment d'injustícia. Nosaltres volíem que allarguessin la concessió als tres quioscos, com s'ha fet a Barcelona fins a l'any 2030. Allà hi ha més de 400 quioscos. A Girona eren tres i a sobre un el volen tirar a terra.\nI justament és on treballa.\nMe'n sortiré. Tiraré endavant. Però que després de 35 anys de negoci familiar t'avisin amb només tres setmanes de marge que et quedes sense feina, essent autònom i sense dret a atur, crec que és una falta de tacte per part de l'Ajuntament.\nHi ha un projecte per permetre que els cotxes accedeixin al carrer Anselm Clavé des de la Gran Via. S'ho creu?\nA l'Ajuntament li tinc una desconfiança total. Van tenir una reunió amb l'Associació de Veïns del Mercadal i els van dir que cessàvem l'activitat per jubilació. Tinc 42 anys, no puc fer-ho. Ja m'agradaria! Se'ns va citar per anar a parlar amb la regidora a la primavera i ens va preguntar què pensàvem fer amb el quiosc perquè s'estaven plantejant arreglar-lo i fer-lo nou per allargar la concessió. Però negocis propers em diuen que feia molt més temps que sabien que hi havia un projecte per posar un accés directe a un pàrquing privat del carrer Eiximenis i Anselm Clavé. Són mentides d'un organisme oficial que no t'esperaries mai.\n"Enderrocar un quiosc". Què li sembla aquest concepte?\nA l'Ajuntament els vam proposar allargar la concessió a tots els quioscos, moure'ls de lloc, canviar-lo a una plaça propera... a tot van dir que no. Fins i tot vam demanar que encara que no hi fóssim nosaltres, que no el tiressin a terra. Forma part de la història de Girona. Anem traient trets característics de la ciutat. Tot plegat és una puntada de peu a la cultura. No descobrim el món si diem que el que interessa són els diners. Una puntada de peu a la cultura en tota regla.\nEn una darrera reunió, l'Ajuntament va dir que el titular entenia les raons i que tancava la polèmica.\nÉs l'última mentida. Han volgut fer un rentat de cara i han enviat comunicats a la premsa dient que havíem arribat a un pacte. Ens vam sentir molt malament perquè vaig pensar que potser hi hauria gent que diria que ens han contentat amb qualsevol cosa. Diuen que el projecte és per "interès general", però la campanya de suport al quiosc ha recollit més de 1.800 firmes que diuen que hi ha un altre interès que no és el famós vial d'accés. És una decepció que no s'escoltin 1.800 firmes. No les han tingut en consideració. Deuen estar en un calaix. No se les han ni mirat. Fa molta ràbia veure que primen els interessos de determinades persones per sobre de l'autèntic interès general, que per mi, és el que et demostra la gent dia a dia.\nImpressionat pel suport rebut dels veïns i clients?\nÉs el més bonic que ens endurem. Cap a nosaltres i cap al tipus de negoci i cap a la cultura al carrer. Estem molt agraïts. Gràcies a tots els que s'han solidaritzat amb nosaltres: amics, família, clients i no clients que ens han demostrat que el món no està perdut. I gràcies als dos partits que ens han ajudat ERC-MES i la CUP, i s'han mobilitzat a favor nostre.\nEls altres dos quioscos t'han dit alguna cosa?\nUn familiar dels responsables del quiosc de la plaça Independència ens ha donat el seu suport. Vull aclarir que a l'Ajuntament li vam demanar diverses coses. Per una banda que allarguessin la concessió als tres quioscos com s'ha fet a Barcelona. No és que volguéssim que se'ns allargués a nosaltres o que com que no ens ho allarguen a nosaltres, doncs a ningú. Per suposat que no. Som solidaris amb el gremi.\nL'Ajuntament posarà, en breu, a concurs els dos quioscos que quedaran drets. Hi optarà?\nNo. Perquè no trobo just el que ens han fet a nosaltres ni el que els hi estan fent a ells. Em solidaritzo amb ells i no competiria mai pels seus llocs de treball. Jo ja me'n sortiré d'una altra manera.


Al Gueto - Església mundial de Déu, Suïssa\narticle > Dia a dia > Al ghetto\n"I es dirà: Aquesta terra que estava desolada s'ha convertit com el jardí de l'Edèn, i les ciutats desolades i desolades i enderrocades estan fortificades i habitades." - Ezequiel 36:35.\nTemps per a una confessió: pertanyo a la generació que va aprendre a apreciar el talent d'Elvis Presley. Avui, com ho vaig fer llavors, no m'agraden totes les seves cançons, però hi ha una cançó que m'ha afectat especialment i que ha trobat una resposta positiva al llarg de les dècades. És cert avui com era quan es va escriure. Va ser escrit als anys seixanta per Mac Davis i després va ser gravat per molts artistes. Es diu "In the Ghetto" i explica la història d'un nen nascut en un ghetto als EUA, però que podria haver estat en qualsevol altra part del món. Es tracta de la supervivència d’un nen descuidat, en un entorn hostil. El nen és assassinat com un home jove i violent i, en el mateix moment, neix un altre fill al ghetto. Davis la va qualificar per primera vegada d’un "cercle viciós", un títol que encaixa millor. El cicle de vida de molts que han nascut a la pobresa i la negligència sovint acaba amb la violència.\nHem creat un món de terribles dificultats. Jesús va arribar a acabar amb el gueto i la misèria de la gent. John 10: 10 diu: "El lladre només ve per robar, matar i corrompre. He vingut a donar-los vida i abundància. "Els lladres ens roben: treuen la qualitat de vida, priven a la gent de la seva propietat, inclosa la respecte personal. Satanàs és conegut com el destructor i és responsable dels guetos d'aquest món. Jeremies 4: 7 "Sorgeix un lleó del seu bosc i un destructor de nacions s'està trencant. Es mou del seu lloc per fer de la seva terra un desert, les seves ciutats estan en decadència, no tenen habitants. "La base de la devastació de Satanàs són els pecats en totes les seves aparicions.\nLa qüestió, però, és que ho va fer amb el nostre consentiment. Des del principi vam triar el nostre propi camí com en 1. Moisès 6:12 diu: “I Déu va veure la terra, i va veure que estava corrupta; perquè tota carn havia corromput el seu camí a la terra.” Continuem en aquest camí i creem guetos de pecat a les nostres vides. Romans 3:23 ens diu, "perquè tots han pecat i no obtenen la glòria de Déu" ens hem allunyat d'Aquell que ens mostraria un camí molt millor (1. Corintis 12:31).\nArribarà el dia quan no hi haurà més guetos. La mort violenta dels joves acaba i el plor de les mares cessarà. Jesucrist arribarà a salvar la gent de si mateixos. Revelació 21: 4 ens anima i diu: "Esborrarà les llàgrimes dels seus ulls, i la mort ja no serà, ni el dolor ni els crits ni el dolor seran més; perquè el primer ha passat. "Jesús farà totes les coses noves, tal com llegim a l'apocalipsi 21: 5," I el que es va asseure al tron va dir: Heus aquí que faig totes les coses noves. I després parla: "Escriu! Perquè aquestes paraules són veritables i certes. "Els guetos s’extingiran per sempre: no hi ha més cercle viciós! Aquest dia arribi ràpidament!\nMeravellós Déu benèvol, gràcies pel vostre pla de salvació, per salvar-nos de nosaltres mateixos. Ajudeu-nos a Senyor, que tinguem compassió pels necessitats. Ve el teu regne. Amén.


1-O Fem memòria. Construïm República. – laveujovetv.cat\n1-O Fem memòria. Construïm República.\nL’1 d’octubre va passar quelcom inèdit a Catalunya: la gent va anar als col·legis a votar i va ser atacada amb cops, porres i bales de goma per part dels cossos policials de l’estat.\nTot i així la gent es va fer forta a les escoles i va fer un pas endavant resistint de forma pacífica la violència policial per defensar el dret a vot de tota la ciutadania.\nAquells dies es va organitzar també un dispositiu especial per donar cobertura audiovisual i periodística al referèndum, l’Agència UO, formada per més de 80 persones de l’àmbit dels mitjans de comunicació lliures. Fruit d’aquest treball, l’Agència i l’equip de la Directa han produït El primer dia d’octubre, un documental que narra la jornada del referèndum per l’autodeterminació des de la perspectiva de la societat civil. Testimonis a peu de carrer, persones matineres que protegeixen de nit el seu centre de votació, votants que han patit directament la violència policial i observadors internacionals que expressen la seva indignació per la vulneració de drets que han viscut en pròpia pell.\nEl proper 9 de març, us convidem a visionar plegats/des aquest document audiovisual per recordar què va passar i compartir com es va viure aquell dia el referèndum des de la Conca de Barberà. Per això després del documental parlaran diferents testimonis de diversos pobles de la Conca que eren a les meses, defensant l’escola, organitzant activitats, etcètera per compartir la seva vivència aquell dia. A continuació proposem un debat obert per a compartir el moment en què ens trobem actualment i reflexionar entorn la construcció de la República des de les nostres realitats. L’acte tindrà lloc a Sarral per recordar que va ser el poble que més va patir a la Conca la violència policial i on 12 persones van resultar ferides per defensar el col·legi electoral.\nDivendres 9 de març 2018 a les 19:30h\nSala recreativa de Sarral, C/Major, 46.\nOrganitzen: CDR Pobles de la Conca, CDR Espluga, CDR Baixa Segarra\nActualitat Local-Comarcal, ANC., Cultura, Entitats, Municipis de la Conca\nPrimer concert d’Al Caliu 2018.


Tassa Namaste, un regal que triomfa! • byANUSKA\nInici / TASSES / Tassa Namaste\nLa tassa ideal per als ioguis. Amb un disseny molt minimalista que aporta serenitat. La teva infu i a connectar amb tu mateix.\nquantitat de Tassa Namaste\nTassa Fins els nassos... Tassa Darling, I'm different\nEsteu veient: Tassa Namaste 19,00€


El Puigcerdà apallissa el Milenio Panthers de Logronyo i segueix líder | Borja Sánchez | girona | Hoquei sobre gel | L'Esportiu de Catalunya\nEl Puigcerdà apallissa el Milenio Panthers de Logronyo i segueix líder El Puigcerdà apallissa el Milenio Panthers de Logronyo i segueix líder El Puigcerdà apallissa el Milenio Panthers de Logronyo i segueix líder El Puigcerdà apallissa el Milenio Panthers de Logronyo i segueix líder + El Puigcerdà apallissa el Milenio Panthers de Logronyo i segueix líder E-mail\ngirona - 23 novembre 2021 13.05 h\nEl Puigcerdà només va tenir rival en la primera part JOAN REYES.\nEl Puigcerdà apallissa el Milenio Panthers de Logronyo i segueix líder El Puigcerdà apallissa el Milenio Panthers de Logronyo i segueix líder El Puigcerdà apallissa el Milenio Panthers de Logronyo i segueix líder El Puigcerdà apallissa el Milenio Panthers de Logronyo i segueix líder El Puigcerdà apallissa el Milenio Panthers de Logronyo i segueix líder E-mail\nEl 16-6 sobre el Milenio anthers de Logronyo permet el Club Gel Puigcerdà seguir liderant la classificació de la lliga estatal, després d’un partit en què només la primera part (4-2) va ser disputada. Marco Lucarini, habitualment reserva, es va lluir en la porteria local i Oriol Boronat va fer dos gols. Ignat Zemchenko amb cinc va ser el màxim realitzador de l’equip de Salva Barnola, que el 4 de desembre jugarà el duel català contra el Barça.\nL’equip femení del Puigcerdà va perdre per 3-2 a la pròrroga a Valdemoro, a la pista d’un rival directe en la lluita per entrar al play-off. Júlia Puigpinós va fer l’empat a 1 a la primera part i Paula Giménez Pereiro posava per davant les cerdanes.


Circuit Thaïlande - 112 VOYAGEs\nDès 844 € TTC/pers.\nDès 1 391 € TTC/pers.\n- 23 % 1 310 €\nDès 1 010 € TTC/pers.\nDu 13/04 au 23/04\n- 22 % 1 373 €\nDu 05/12 au 15/12\nDu 30/04 au 13/05\nCombiné Phuket et Khaolak, Novotel Phuket Kata Avista et Khaolak Laguna Resort Ref 711922\nPass pour la Thaïlande - Bangkok / Phuket Ref 705911\nDu 30/03 au 09/04\nVous avez vu 12 voyages sur 112


Candelera a Perafita – @ Sortides familiars\nPosted on gener 31, 2017 by joanmolar\tThis entry was posted in curtes, festes and tagged 3, 9, andreu, antoni, antonio, Balsareny, bar, Burriac, burriach, caballs, cabrera, cafe, Cal, Cambrils, canovelles, carros, casa, castell, castillo, cavall, cavalls, Centelles, cerdanyola, Coloma, corrida, cugat, estamenya, Feria, festa, festes, fiesta, Fira, fires, forn, franquesa, Hospitalet, hotel, hotelet, Igualada, Lluçanès, lluçà, Mar, Maresma, Maresme, Maria, martorell, Masia, mig, mogoda, Monestir, mules, music, Niños, Nou, Oliva, palomar, pasada, passada, Pedra, perafita, Perpetua, polinyà, primitiva, puigreig, Queralt, quico, ripollet, Roca, rural, salera, salir, san, Sant, santa, Solsona, sortir, Taradell, terri, teulats, tomb, tombs, traginers, Tres, tria, trobada, tumbos, valls, vendrell, Vilafranca. Bookmark the permalink.\n← La Fira de la Candelera de Molins de Rei\nEls Tres tombs a Alcover →


INTELIGENCIA VERBAL. Libro en papel. 9788441432741 MOISES MATA\nCompra de: INTELIGENCIA VERBAL


La Llebre I La Tortuga by liacirera 1872 views\nLA LLEBRE I LA TORTUGA by Susana París 1238 views\nContes Per Parlar by ymir2 7120 views\nConte de la llebre i la tortuga explicat amb senyals de trànsit.\n1. Judith Cervelló María Rodríguez Doble Titulació - D1 Alfabetització Digital - Bloc C\n2. Hi havia una vegada una llebre molt orgullosa. Sempre es reia de la tortuga perquè era molt lenta.\n3. Per riures més d’ella, la va reptar a una carrera. I la tortuga va acceptar.\n4. La llebre va sortir corrents i de seguida va perdre de vista a la tortuga.\n5. ...va decidir anar a dormir una estona. Com la llebre anava guanyant...\n6. I la tortuga va avançar a la llebre.\n7. Per quan la llebre es va despertar...\n8. ... La tortuga estava a punt de guanyar.\n9. I per molt ràpid que corregués la llebre...\n10. ... La tortuga va guanyar!


Curs de formació sobre Legislació d’Estrangeria i situació immigrants – CGTCatalunya\nInici > General > Curs de formació sobre Legislació d’Estrangeria i situació immigrants\nLloc: Seu de la F.L. de TERRASSA CGT (C/ Ramon Llull 130-136).\nOrganitza: Àrea de Formació CGT Catalunya i Àrea Immigració CGT Catalunya\nAmb aquesta sessió de formació volem analitzar la legislació espanyola en matèria d’estrangeria i regularització d’immigrants, conèixer les implicacions que tindran les noves normatives europees com per exemple la Directiva de retorn d’immigrants o directiva de la vergonya, i debatre sobre la situació i problemàtiques de les persones immigrades i les possibilitats d’incidir-hi sindicalment i socialment des de la CGT i altres associacions.\n• Meritxell Fernández. Advocada CGT Tarragona-Reus i membre Àrea Immigració CGT Catalunya\n• Blanca Rivas. Advocada CGT Lleida i membre Àrea Immigració CGT Catalunya\n1) Introducció: situació actual i normativa vigent:\n-Ciutadans extracomunitaris: Llei d'estrangeria 14/2003 i Reglament 2393/2004.\n-Ciutadans comunitaris: RD 178/2003 i 240/2007.\n2) Directiva europea: novetats en matèria de centres d'internament, arrelament, reagrupament familiar, etc.\n3) Diferències entre ciutadans amb nacionalitat espanyola, residents comunitaris i extracomunitaris, i en situació administrativa irregular. La importància de l'empadronament.\n4) Permisos de residència i residència i treball:\n-Targeta inicial i renovacions\n-Autoritzacions de residència per estudis.\n5) Motius de denegació: falta de cotització, acreditació de mitjans econòmics, existència d'antecedents policials i/o penals…\nTorn de debat: postura del sindicat davant de la Llei d'Estrangeria; afiliació de ciutadans en situació administrativa irregular; implicació dels/les immigrants en dinàmiques sindicals i socials; participació en campanyes contra la Directiva de la vergonya, contra el racisme, en defensa dels drets dels/les immigrants, etc.\n• Delegats/des i afiliats/des de CGT que portin a terme activitats jurídiques, sindicals, socials o solidàries amb persones immigrades, membres de l’Àrea d’Immigració de CGT, membres de col·lectius d’immigrants o d’organitzacions de suport i solidaritat amb les quals tinguem relació, i a tots els afiliats i afiliades interessats en incrementar coneixements sobre la legislació d’estrangeria i la situació dels/les immigrants.\nFins al dimecres 5 de novembre de 2008 (s'adjunta fitxa d'inscripció), enviar-la per fax al 977 12 80 41 o per correu electrònic a: com-cgt-cat@cgtcatalunya.cat\nEn document adjunt fitxa d'inscripció\nFull informació - inscripció


resultats 1 - 50 de la consulta: Alonso-Zarazaga, Miguel Ángel\nCR:(Alonso-Zarazaga, Miguel Ángel)\nCompte de paraules:zarazaga: 1, alonso: 3, miguel: 21, angel: 33\nRellevància comparativa: 23009 | 20 p. -\nRellevància comparativa: 6595 | 11 p. -\nRellevància comparativa: 6595 | 7 p. -\nRellevància comparativa: 3298 | 13 p. -\nCita de peces no frecuentes pescados en aguas de Mallorca - Oliver, Miguel\nFont: Bolletí de la Societat d'Història Natural de les Balears 1955, n. 1, pp. 45-48\nMatèries en català: Ciències naturals ; Fishes Type specimens.\nMatèries en anglès: Natural History ; Fishes Type specimens Spain Majorca.\nRellevància comparativa: 3019 | 4 p. -\nRellevància comparativa: 2477 | 5 p. -\nRellevància comparativa: 2415 | 2 p. -\nRellevància comparativa: 2415 | 6 p. -\nSobre el origen, evolución y relaciones del género Myotragus - Crusafont Pairó, Miguel\nFont: Bolletí de la Societat d'Història Natural de les Balears 1966, n. 12, pp. 7-12\nRellevància comparativa: 2113 | 3 p. -\nRellevància comparativa: 2113 | 16 p. -\nRellevància comparativa: 1981 | 18 p. -\nRellevància comparativa: 1981 | 8 p. -\nRellevància comparativa: 1981 | 5 p. -\nRellevància comparativa: 1981 | 35 p. -\nRellevància comparativa: 1981 | 22 p. -\nRellevància comparativa: 1981 | 11 p. -\nRellevància comparativa: 1981 | 21 p. -\nRellevància comparativa: 1981 | 9 p. -\nRellevància comparativa: 1981 | 4 p. -\nRellevància comparativa: 1981 | 7 p. -\nRellevància comparativa: 1811 | 7 p. -\nRellevància comparativa: 1811 | 5 p. -\nRellevància comparativa: 1734 | 11 p. -\nRellevància comparativa: 1510 | 6 p. -\nRellevància comparativa: 1510 | 13 p. -\nRellevància comparativa: 1510 | 9 p. -\nRellevància comparativa: 1486 | 8 p. -\nRellevància comparativa: 1238 | 19 p. -\nRellevància comparativa: 1238 | 9 p. -\nRellevància comparativa: 1238 | 27 p. -\nRellevància comparativa: 1238 | 11 p. -\nRellevància comparativa: 1208 | 5 p. -\nRellevància comparativa: 1208 | 11 p. -\nRellevància comparativa: 1208 | 9 p. -\nRellevància comparativa: 1208 | 10 p. -\nRellevància comparativa: 991 | 13 p. -\nRellevància comparativa: 991 | 14 p. -\nRellevància comparativa: 991 | 25 p. -\nRellevància comparativa: 991 | 10 p. -\nRellevància comparativa: 991 | 20 p. -\nRellevància comparativa: 991 | 22 p. -\nRellevància comparativa: 991 | 12 p. -\nRellevància comparativa: 867 | 22 p. -\nRellevància comparativa: 867 | 14 p. -\nRellevància comparativa: 743 | 20 p. -


The Cranberries cancel·len el concert de Barcelona | Per No Dir Res\nConcerts, Informació musical, The Cranberries\nThe Cranberries s'han vist obligats a suspendre els concerts de la seva gira europea, on la banda havia de fer una parada a Barcelona el 4 de juny, a causa dels problemes mèdics de la seva vocalista Dolores O'Riordan, que li impediran actuar en les pròximes setmanes.\nEls qui no els hi anés bé la nova data, se'ls hi tornaria els diners de les entrades pel mateix sistema on van ser adquirides, a partir d'aquest divendres 26.\nThe Cranberries 6609619688874147234


Aquí en la onda, Comunitat Valenciana | Temas de Actualidad | Onda Cero Radio\nAquí en la onda, Comunitat Valenciana\nAquí en la Onda C. Valenciana 10/01/2018\nAquí en la Onda Comunitat Valenciana, Amparo Sánchez ens conta les notícies més destacades de la jornada i després amb Palmira Benajas coneixem hui, Amparo Garcia, perruquera de Port de Sagunt i candidata al Premi Goya pel seu treball de perruqueria a la pel·lícula "El hombre que mató a Don Quijote". També ens acompanya Pedro Guerra, que actuarà a València el dia 19 i amb el qual parlem de l'aniversari de Golosinas, el seu primer disc. I amb Luz Sigüenza des d'Alacant s'acostem a la Fundació Fontilles per conèixer el seu treball amb els malalts de lepra al món.\nAquí en la Onda C. Valenciana 07/01/2019\nAquí en la Onda C. Valenciana 19/11/2018\nAquí en la Onda C. Valenciana 21/09/2018\nAquí en la Onda Comunitat Valenciana, Amparo Piqueres ens explica les notícies del dia i després amb Palmira Benajas, Gente Viajera Comunitat Valenciana. Hui parlem d'hospitalitat mediterrània amb Francisco Ribera, president de Tour&kids i director del Gran Hotel de Peñiscola. Els proposem un viatge al barrí de Russafa a València amb Russafa Escènica i Santos Ruiz, director de la DO Arròs de València ens parla de la festa de la Sega de l'Arròs que serà diumenge a Catarroja. També passem per l'Oceanogràfic.\nAquí en la Onda C. Valenciana 20/09/2018\nAquí en la Onda Comunitat Valenciana, Amparo Piqueres ens explica les notícies i després Palmira Benajas rep, al costat de Javier Mendigacha, Miguel Rios que actuarà a València el 29 de Setembre. La ciència arriba de la mà de David Moll, des del departament d'educació de la Ciutat de les Arts i les Ciències que es parla de taller per a tota la família. Per últim els presentem el Festival Internacional de Cinema Infantil de València amb el seu director, Marcos Campos.\nAquí en la Onda C. Valenciana 13/09/2018\nAquí en la Onda Comunitat Valenciana, notícies amb Amparo Sánchez i després Palmira Benajas i Javier Mendigacha paren amb Manolo Garcia que actua dissabte a València en un concert molt especial. També cinema amb la programació de L'Hemisfèric que ens conta David Moll i algunes recomanacions d'exposicions a València, Castelló i Alacant.\nAquí en la Onda C. Valenciana 03/09/2018\nAquí en la Onda C. Valenciana 20/07/2018\nAquí en la Onda Comunitat Valenciana que dediquem hui a les festes de Moros i Cristians de Vila Joiosa. Amb Palmira Benajas i Marta Llinares parlem amb els protagonistes de les festes en honor a Santa Marta, les llegendes i els principals actes, amb el Desembarco com particularitat. A més, La Vila ens ofereix un ventall de possibilitats als turistes i visitants, dels quals els parlem també.\nAquí en la Onda C. Valenciana 02/07/2018\nAquí en la Onda Comunitat Valenciana, con Palmira Benajas, charlamos con Isabel Cordero y Alberto Aparici sobre la aportación valenciana a la detección de las Ondas Gravitacionales y de la visita de Barry Barish, Premio Novel de Física a Valencia mañana y pasado. Además conocemos Torrevieja en Parasailing, Boro Peiró nos cuenta la actualidad festera y charlamos con Jaime Barba, responsable de Sic Parvis Magna, la incubadora de empresas de Global Omnium.\nAquí en la Onda C. Valenciana 16/05/2018\nAquí en la Onda Comunitat Valenciana, Esther Segura nos cuenta las noticias y con Palmira Benajas hablamos de Conecta Valencia, la plataforma de Smart Cities de la Diputación de Valencia, de la cual charlamos con el Diputado de modernización Iván Martí. Junto a Nerea Castro, conocemos la App de Mumati para ayudar a las mujeres que quieren quedarse embarazadas y en el espacio de la cooperativa Consum hablamos de verduras consideradas superalimentos.\nLa FAPA Gabriel Miró agradece el esfuerzo de padres, profesores y responsables de comedor para sacar adelante el curso escolar\nCastelldefels tanca la platja “amb un dispositiu de màxims”\nUno por los que muestra interés es por Carles Aleñá, que aún posee un año más de contrato con el FC.Barcelona\nEl Granada CF comienza a moverse en busca de buenos futbolistas. Onda Deportiva Granada 21/06/2021\nGalletas Gullón aporta productos saludables para fomentar la donación de sangre en Palencia\nLas playas de Elche permanecerán cerradas durante la noche de San Juan


Subaru XV Diésel en Madrid de segunda mano\nTenemos 89 Subaru de segunda mano, de todas las versiones y precios de Subaru y en todas las provincias, como el Subaru Wrx Sti del año 2018 con 20.000 km por 13.810 € o el Subaru Tribeca del año 2006 con 23.400 km por 20.828 €. Otros Subaru de ocasión que te pueden interesar son Subaru Outback, Subaru Forester, Subaru XV, Subaru Levorg\nTenemos 89 Subaru de segunda mano, de todas las versiones y precios de Subaru y en todas las provincias, como el Subaru Wrx Sti del año 2018 con 20.000 km por 13.810 € o el Subaru Tribeca del año 2006 con 23.400 km por 20.828 €. Otros Subaru...


Coneix l'Equip de l'Institu Maxil·lofacial\nConeix a tot l’equip multidisciplinari de l’Institut Maxilofacial. Experts en Cirurgia Oral i Maxilofacial, Implantología avançada, Estètica Dental i Estètica Facial. Passió per la medicina i per un creixement professional continuat. Tracte personalitzat per a tots els nostres pacients.\nEl Dr. Hernández Alfaro, cirurgià maxil·lofacial, científic investigador i professor universitari dirigeix l’Institut Maxil·lofacial al Centre Mèdic Teknon de Barcelona i imparteix cursos i conferències a nivell mundial i, també, ha publicat més de 100 articles científics i diversos llibres on s’impulsen/presenten innovadores tècniques quirúrgiques aplicades al camp de la seva especialitat.\nConeix més sobre el Dr.\nDoctora "Cum Laude" per la Universitat Internacional de Catalunya (UIC).\nProfessora Associada del Departament de Cirurgia Oral i Maxil·lofacial de la Universitat Internacional de Catalunya (UIC).\nDiplomada "Board Europeu de Cirurgia Maxil·lofacial".\nMàster en Medicina Estètica i Antienvelliment a la Universitat Complutense de Madrid\nMembre de la Societat Espanyola de Cirurgia Plàstica Facial (SECPF)\nMembre de la Societat Espanyola de Cirurgia Oral i Maxil·lofacial (SECOM)\nMembre de la Societat Catalanobalear de Cirurgia Maxil·lofacial i Oral (SCBCOMF)\nMembre de la Secció de Medicina Estètica de Col·legi Oficial de Metges de Barcelona (COMB)\nMembre de la SECPF (Societat Espanyola Cirurgia Plàstica Facial)\nMembre de la SECOM (Societat Espanyola Cirurgia Oral i Maxil·lofacial)\nMembre de la Societat CatalanoBalear de Cirurgia Oral i Maxilofacial\nPostgrau en Periodòncia.\nPostgrau en Implantologia Oral.\nDoctora "Cum Laude" per la Universidad Internacional de Catalunya (UIC).\nProfessora del Màster en Periodòncia de la Universitat Internacional de Catalunya (UIC).\nCol·legiada pel Col·legi Oficial d'odontòlegs i estomatòlegs de Catalunya (COEC): 6951\nGraduada en Odontologia per la Universitat Internacional de Catalunya (UIC)\nPostgrau en Endodòncia per la Universitat Internacional de Catalunya (UIC)\nMàster en Rehabilitació Oral i Estètica per la Universitat Internacional de Catalunya (UIC).\nCurs en Implantologia Avançada i Cirurgia Oral.\nProfessor associat al màster de Disfunció Craniomandibular i Dolor Orofacial (UIC)\nCurs sobre pròtesis d'implants avançada, oclusió funcional, restauració complexa, interfície restaurativa / periodontal i biomecànica, i planificació de tractaments avançats. (Kois Center. Seattle, EUA)\nCurs de Domini de Composites Anteriors. (Centre Fahl, Curitiba, Brasil)\nFisioterapeuta Diplomat a la Universitat de Barcelona.\nEspecialització Fisioteràpia Maxil·lofacial en París.\nD.O Màster Osteopatia (EOB)\nPostgrau Maitland Concept IMTA Nivell 1 (ESINFIS)\nPostgrau de Traumatologia i Cirurgia Ortopèdica FUB (Universitat Manresa)\nDiplomada en Fisioteràpia Universitat Internacional de Catalunya Col·legiada al Col·legi de Fisioterapeutes de Catalunya Núm. 9100\nCoordinadora Àrea clínica\nGrau en Infermeria per la Universitat de Barcelona.\nGrau en Infermeria per les escoles universitàries Gimbernat.\nCoordinadora del departament internacional\nGerent a l'Institut Maxil·lofacial.\nDiplomat en Ciències Empresarials i Llicenciat en Ciències del Treball per la Universitat Pompeu Fabra.\nPrograma de desenvolupament directiu en I.E.S.E. (P.D.D.).\nLlicenciatura en Filologia Anglesa per la Universitat Autònoma de Barcelona.\nMàster en Màrqueting Digital per la Universitat La Salle.\nResponsable de Administració\nGrau en Arquitectura tècnica i Edificació per la Universitat Politècnica de Catalunya.


Diari de Jo Mateixa: Gràcies Pep!!!!\nEscrit per Jo Mateixa a les 15:19\nPerdoneu-me si no soc gaire ocurrent amb les meves paraules, però es que soc en un núvol ara mateix, un núvol Blanc com diu la cançó del Mestre Lluis Llach. Que puc dir que no s’hagi dit ja del magnífic partit d’ahir???\nPermeteu-me doncs que em dirigeixi al màxim artífex d’aquesta fita, d’aquesta Lliga, Copa i Champions, el Sr. Josep Guardiola.\nNo em queies be, fa anys em vas fer una putada i et vaig agafar molta ràbia, em vaig emprenyar quant en Jan va dir que series el nou entrenador i certament, no donava dos duros per tu, però conforme ha anat passant la temporada he hagut d’empassar-me les paraules, la meva ràbia, la meva animadversió envers a tu s’ha convertit amb un respecte i un afecte que no se descriure.\nTu has aconseguit tornar-me la il·lusió per el futbol, tu has fet que tornes a tenir ganes de cridar, de xisclar, de plorar per cada partit guanyat, d’emocionar-me amb cada toc, amb cada jugada, sempre amb el teu discurs humil, senzill, sempre amb el cap alt, donant fe de que tens uns jugadors increïbles.\nA principi de temporada vas dir als nois que ells eren bons, que confiessin en tu i guanyaríeu títols, i així ha estat, que més puc dir Pep? GRÀCIES!!!!!\nPep...Viva la vida, visca el Barça i Visca Catalunya!!!!!!\n28 de maig de 2009, a les 15:43\nSi ell per saber transmetre il.lusio als jugadors i fer un equip..\n28 de maig de 2009, a les 16:43\nMai no vaig dubtar que se'n sortiria!!!! :D\n28 de maig de 2009, a les 18:58\nQuin partidàs! Quins nervis! Quina temporada!\n1 de juny de 2009, a les 17:43\n13 de juny de 2009, a les 20:29\nQuin dies de felicitat que ens han donat !!!! Argggggg\n1 de febrer de 2012, a les 13:39\n22 d’abril de 2014, a les 3:19\n10 d’agost de 2015, a les 8:54\n19 de setembre de 2015, a les 12:37\n14 de maig de 2019, a les 6:54


Nom: ASSUT DE XERTA\nOriginal Industrial Resclosa\nLa presa o resclosa està construïda en diagonal sobre el riu Ebre. Té una longitud de 310 m, una amplada de 3,50 m en coronació i de 35 m en la fonamentació, i una alçada de 6 m. La seva distribució en diagonal constitueix un aspecte singular d'aquest assut ja que la majoria dels assuts són perpendiculars als marges del riu. La fonamentació de l'estructura ha perdurat al llarg dels anys. La seva disposició geomètrica en planta permet la derivació per cada marge dels cabals necessaris per al rec. Tota l'aigua que no es deriva cap als canals de la Dreta i l'Esquerra és evacuada per un gran sobreeixidor central. Aquest sobreeixidor abasta tota la longitud de la presa i dóna un aspecte majestuós a l'obra. En cada estrep de l'assut se situen les comportes, que s'utilitzen per obrir o tancar els períodes de rec. També s'usen si per avaria o per altres causes (per exemple quan hi ha una gran avinguda) cal deixar secs els canals que alimenta l'assut.\nUn altre edifici que es pot considerar com a instal·lació complementària i annexa a l'Assut, testimoni de la seva importància secular, és el situat al marge esquerre, conegut com a Farinera dels Gonzàlez, del qual només resten dempeus les façanes de pedra de maçoneria i totxo que conserven la forma original. El monument consta de la presa o resclosa, l'assut pròpiament dit, i les seves construccions annexes: els espigons, l'antiga fàbrica de farina i el molí.\nLa presa o resclosa està construïda en diagonal sobre el riu Ebre. Té una longitud de 310 m, una amplada de 3,50 m en coronació i de 35 m en la fonamentació, i una alçada de 6 m. La seva distribució en diagonal constitueix un aspecte singular d'aquest assut ja que la majoria dels assuts són perpendiculars als marges del riu. La fonamentació de l'estructura ha perdurat al llarg dels anys. La seva disposició geomètrica en planta permet la d...\nL'Assut de Xerta, uns 3 km aigua amunt del nucli de Xerta, creua en diagonal l'Ebre i alimenta els canals dits de la Dreta i de l'Esquerra de l'Ebre. És situat en el punt de convergència de tres termes municipals: Xerta, Tivenys i Benifallet.\nL'Assut de Xerta és una obra d'enginyeria fruit d'una llarguíssima seqüència constructiva.\nL'any 1452 es van iniciar les obres per construir la sèquia que prendria les aigües de l'assut, a l'esquerra del riu, i poc després s'emprenia el canal o sèquia de la part dreta. Les obres foren represes i abandonades en diferents ocasions i a causa d'això el canal de la Dreta, que havia d'abocar inicialment les seves aigües al previst canal de navegació de Sant Carles de la Ràpita, no es va acabar fins al 1857, mentre que el canal de l'Esquerra s'acabà el 1912. L'Assut de Xerta, uns 3 km aigua amunt del nucli de Xerta, creua en diagonal l'Ebre i alimenta els canals dits de la Dreta i de l'Esquerra de l'Ebre. És situat en el punt de convergència de tres termes municipals: Xerta, Tivenys i Benifallet.\nL'inici de la primera temptativa d'elevar el nivell de l'aigua de l'Ebre per canalitzar-la a sèquies de reg, té els seus orígens en l'època àrab, l'any 944, encara que es va fer d'una manera rudimentària . Segons Francesca Aliern en el llibre "Xerta", l'any 1...


Shopping in Valencia | AFAR\nCollected by Paul Richardson\nPlaça del Mercat, 33, 46001 València, Valencia, Spain\nIf your first stop in Valencia’s old town is the Cathedral, your second should be the Mercat Central, a cathedral of food that vies with Barcelona’s Boqueria for the title of best market in Spain. The Central Market is an Art Nouveau treasure of...\nLladró Boutique Valencia\n9, Carrer del Poeta Querol, 46002 València, Valencia, Spain\nFamous for its exquisite hand-crafted porcelain figurines, Lladró is a family business founded in 1953 by three brothers: Juan, José and Vicente. The company’s flagship store offers the full range of its artisan pieces, all made at Ciudad de la...\nCarrer de Castelló, 21, 46004 Valencia, Spain\nIf you can’t stand the heat, get yourself to Abanicos Carbonell, where the same family (now headed up by fourth-generation Guillermo Carbonell) has been making Spanish fans (abanicos) since 1810. The charming little shop, a neighborhood classic,...\nCarrer de Sueca, 15, 46006 València, Valencia, Spain\nWhen Bob Dylan sang about “boots of Spanish leather,” he might have been referring to Sendra. The century-old company prides itself on the comfort and craftsmanship of its beautiful American-style boots. One of two stores in Valencia, the Russafa...


Dissabte, homenatge a Tete Montoliu | FCBarcelona.cat\nDissabte, homenatge a Tete Montoliu\nHomenatge a Tete Montoliu, músic i blaugrana de cor\nAquest dissabte, just abans del partit entre el Barça i el Recreativo, al Camp Nou es retrà un homenatge al gran músic Tete Montoliu, dins del marc del 39è Voll-Damm Festival Internacional de Jazz de Barcelona.\nEl FC Barcelona, juntament amb el Festival de Jazz, vol retre un homenatge molt especial a Tete Montoliu, gran músic de cor blaugrana que va morir ara fa deu anys. És per aquest motiu que, en els minuts previs al FC Barcelona-Recreativo del campionat de Lliga, s’interpretarà l’himne del Barça en clau de jazz. Ignasi Terraza, pianista català i autor d’aquest arranjament especial, serà l’encarregat d’interpretar aquest cant, acompanyat del seu trio, just abans del començament del partit.\nDoble sessió en el seu record\nL’homenatge a aquest pianista que va posar Catalunya al capdavant del mapa jazzístic i que va morir l’agost de fa deu anys continuarà el dissabte 1 de desembre, en el marc del 39è Voll-Damm Festival Internacional de Jazz de Barcelona. Aquest reconeixement consistirà en una doble sessió protagonitzada per músics que van treballar molt en contacte amb l’homenatjat.\nI és que aquest festival tancarà la seva programació amb una actuació al Palau de la Música a càrrec de dues bandes: un quintet, The Art Eixample of Canigó, liderat per Pascal Comelade i Horacio Fumero (que va ser contrabaixista del trio del Tete), i la ‘big band’ muntada per l'Esmuc i el Taller de Músics, que reuneix tota una generació de jazzistes catalans i espanyols al voltant de la figura majestuosa d'aquest pianista català internacional. Es recordarà, amb Zé Eduardo com a director, l'únic disc gravat pel gran, únic i enyorat Tete Montoliu amb Zé Eduardo i la Big Band del Taller de Músics.\nEls socis del FC Barcelona podran gaudir d’un descompte exclusiu del 25% en el preu de les entrades. Per adquirir-les, amb un màxim de dues per carnet, els socis hauran de trucar al Telentrada (902 10 12 12).\nCarles Puyol saluda Ignasi Terraza, pianista i autor de l'arrenjament especial de l'himne del Barça en clau de jazz que interpretarà dissabte al Camp Nou.\nAmb el Barça sempre present\nTete Montoliu va fer sempre palès el seu profund sentiment barcelonista. El 27 de març de 1996, abans d’un partit entre el FC Barcelona i el Tenerife, l’aleshores president del FC Barcelona, Josep Lluís Núñez, li va lliurar la insígnia d’or i brillants del club, en reconeixement als seus 75 anys de fidelitat. Una fidelitat que va demostrar en les nombroses entrevistes que va concedir al llarg de la seva vida, i que queda plasmada en un fragment extret d’un article del diari ‘Avui’ del 12 d’octubre de 1996: “Quan toco, penso en el Barça. No em poso dins de la música, com dirien els intel•lectuals”.


Ref. Misco : 2399010\nFabricant : DLH Energy / SAEM15\nBatterie li-ion, 3.7 v, 650 mahPlus d'infos\nSAGEM myX-2; MY X3-2\nSAGEM myX-2 ? SAGEM MY X3-2


Unes 80 persones participen a la primera Caminada en Silenci organitzada per l'Oncolliga a S'Agaró\nBaix Empordà - 25/11/2019 - 13:45\nLa marxa, oberta a tothom, va anar precedida el dia abans per una jornada terapèutica exclusiva per a persones afectades de càncer i familiars\nCaminada en Silenci Oncolliga a S’Agaró\nImagen 1 de 3 - Caminada en Silenci Oncolliga a S’Agaró\nImagen 2 de 3 - Caminada en Silenci Oncolliga a S’Agaró\nImagen 3 de 3 - Caminada en Silenci Oncolliga a S’Agaró\nUna vuitantena de persones van participar aquest dissabte a S'Agaró en la primera Caminada en Silenci organitzada per la Fundació Oncolliga Girona, amb la col·laboració de la regidoria d'Esports de l'Ajuntament de Platja d'Aro i els propietaris de la Masia Cal Ros. La marxa solidària, amb la qual es van recollir 611 euros, va anar precedida per una sessió terapèutica gratuïta celebrada el dia abans, divendres, i dirigida exclusivament a persones afectades de càncer i familiars.\nLa Caminada en Silenci va estar guiada per dues psicooncòlogues de l'Oncolliga, Teresa Feliu i Sylvia Miàs, que durant el recorregut van donar algunes pautes destinades a ajudar els assistents a donar-se permís "per sentir i sentir-se". L'itinerari va començar i acabar a la Masia de Cal Ros, on al final del recorregut els participants van poder gaudir d'un pica-pica i de l'actuació del grup Gospel d'Aro. Els organitzadors també volen agrair la participació de Xantal Carbonell (veu) i Kiku Pau (piano), que van enregistrar una versió de la cançó La Ciutat Alegre, que donava títol a la doble jornada terapèutica.\nPrèviament, divendres a la tarda, es va celebrar la sessió terapèutica dirigida a afectats de càncer i familiars, en la qual van participar una quinzena de persones. En primer lloc es va celebrar una sessió de focusing, tècnica que convida a experimentar vivencialment el que li passa al cos per sanar les seves emocions. La sessió va anar a càrrec de Núria Agudo i Carme Ventura, també psicooncòlogues de l'Oncolliga. Tot seguit, Laura Garcia, facilitadora de biodansa, va oferir una sessió d'aquesta teràpia, que explora les possibilitats del moviment en un espai vivencial de trobada i escolta.\n#oncolliga #caminada #sagaro #platjadaro


El nostre butlletí informatiu nº. 31- Gener 2015 | ICV-EUiA Lloret\nEl nostre butlletí informatiu nº. 31- Gener 2015\nClica a l’enllaç per veure, llegir o descarregar-te el butlletí\nClica al enlace para ver, leer o descargate el boletín\n← Reglamento para la participación en las elecciones primarias\nCandidat a l’alcaldia- Eleccions municipals – Maig 2015 →\n1 febrer 2015 10:01 PM\nSr. Angel: el preu de l’aigua a Lloret no puja al primer tram i si que ho fa en el segon; per que a Lloret solament hi ha dos trams i no tres com voste diu. Quan vostè diu que afirmem gratuïtament que la pujada del preu de l’aigua en el segon tram afecta a un determinat % d’usuaris, ho diem amb coneixement de causa, ja que són xifres que ens proporciona els tècnics de l’ajuntament . Quant a la procedència de l’aigua que consumim a Lloret, li recordo que aquest municipi és propietari d’algun pou d’aigua en el riu Tordera, i que puntualment, és a dir a l’estiu, es consumeix aigua procedent de la dessalinitzadora, i a continuació li posem, textualment, un paràgraf d’un dels articles que vostè ens cita: “L’aturada es repetirà cada any durant la temporada baixa i la Generalitat confia estalviar 1,5 milions d’euros anuals amb aquesta iniciativa.” Si desitja mantenir aquesta conversa o d’altres, es pot dirigir a la nostra seu, trucar per telèfon o bé ens envia la seva adreça o telèfon i nosaltres ens posarem en contacte amb vostè.\nGràcies per participar i esperem que no sigui l’última vegada.\n31 gener 2015 5:35 PM\nQue l’aigua es un bé escàs i imprescindible es un fet irrefutable. Que la solució sigui la dessalinització és científicament dubtós i que l’única alternativa viable hauria de venir per una major consciencia personal i col·lectiva del que significa el malbaratament d’aquest bé. Desgraciadament la presa de consciencia voluntària es molt difícil d’aconseguir i la pressió econòmica ajuda i molt a accelerar aquest procés, no es de rebut que un/a adolescent pugui gaudir de 20 a 30 minuts de dutxa dues o tres vegades al dia i que això no sigui penalitzat si els pares/mares ho permeten. Aquest hauria de ser el centre del debat, junt amb l’especulació de les grans corporacions per a monopolitzar quelcom que ens pertany, d’aquí que no entengui aquestes històries que vostè planteja.\n30 gener 2015 1:06 AM\nEstic realment sorprès per les afirmacions de la seva resposta. En primer lloc, el preu de l’aigua no es puja als que més consumeixen. De ser així s’incrementarà al tercer tram i no al segon. Em costa de creure que un 80% de la població no supera els 30m. cúbics de consum trimestral. Els hi agraïria dades contrastades sobre això.\nEn segon lloc, encara em sorprèn més la seva valentia al dir que estic força equivocat amb el tema de la dessalinitzadora. Em costa de creure que algú que hauria de tenir coneixement del tema, només recorda que es va paralitzar al Novembre del 2011, però en canvi no recorda que al Abril del 2012 ja tornava a funcionar, i ha seguit funcionant per abastir l’aigua necessària. Posats a tirar d’hemeroteca…\n29 gener 2015 3:17 PM\nMolt interesant l’article sobre els impostos i taxes. Sempre queda bè dir que l’aigua es un bé necessari i escàs. Però, si no estic mal informat, a Lloret l’aigua prové de la dessalinitzadora del Tordera, que deu extreure l’aigua del mar. Dir que al mar escasseja l’aigua em sembla una afirmació sorprenent, i una mala excusa per pujar-ne una vegada més el preu.\n29 gener 2015 4:55 PM\nSr. Angel, com vostè ha pogut veure a la revista el preu de l’aigua es puja als que més consumeixen, segment de la població que no arriba ni al 20%. Però en lo referent a que l’aigua potable es un bé escàs sento dir-li que està vostè força equivocat, ja que la dessalinitzadora de Blanes no funciona des de fa uns anys.\nLi recomano llegir la noticia que, com veurà, es de l’any 2011.


Paolo Vasile, fart de les criaturades de Belén Esteban, a punt de prendre una decisió\nPaolo Vasile s'ha cansat de les impertinències de Belén Esteban | Catalunya Diari\nL'executiu de Telecinco ja no suporta els impulsos dels col·laboradors de Sálvame\nper Bianca Munteanu 20/03/2022 10:00h\nPaolo Vasile ja no en passa ni una als seus empleats de Telecinco. I és que les baixes xifres d'audiència el porten a fer constants canvis en la programació.\nPerò també a prendre decisions dràstiques respecte al personal contractat. Un bon exemple és el de Paz Padilla, a qui Mediaset acomiadava de manera fulminant després de la seva última impertinència.\nLa presentadora abandonava el plató de Sálvame deixant el programa a l'aire, motiu més que suficient per part de la cadena per rescindir el contracte.\nEspecialment, per haver «incomplit la seva obligació com a presentadora en abandonar el programa 'Sálvame' una hora i mitja abans de la seva finalització el 20 de gener passat»\nBelén Esteban s'emporta un disgust a 'Sálvame' | GTRES\nLa decisió se li comunicava a Paz l'endemà, però fins ara no se'n coneixien els detalls.\n«Lluitaré el meu acomiadament com a treballadora», advertia la gaditana considerant-ho un fet inapropiat i orquestrat des de dins pels seus propis companys. La seva intenció és «que es declari la nul·litat de l'acomiadament per vulneració de drets fonamentals».\nD'aquesta manera exigeix una indemnització addicional per un import de 20.000 euros.\nPerò ella no és l'única que està en seriosos problemes, ja que també estaria perill Belén Esteban. La de Paracuellos posava en risc la seva feina després de perdre el control del tot en el moment menys indicat.\nPaolo Vasile deixava clar que ja no pensa passar-li ni una | Catalunya Diari\nAixí, després de sentir-se jutjada pels seus companys i tenir un enfrontament amb María Patiño, abandonava el plató entre llàgrimes. Una reacció que a Vasile no li hauria fet cap gràcia, tenint en compte que ja no perdona ni una.\nL'executiu de Telecinco no entén que, enmig dels seus impulsos per no saber gestionar certes situacions, decideixin retirar-se de plató sense concloure amb la feina de casa.\nEl futur de Belén Esteban a Mediaset corre perill\nDesprés de més d'una dècada al programa, Belén ja ha rebut diversos tocs d'atenció per aquest mateix motiu.\nIgual que Anabel Pantoja, que més d'una vegada ha fet la intenció d'abandonar.\nTot i que també és cert que aquesta fórmula els ha fet guanyar l'afecte del públic.\nEl problema és que aquesta fórmula sembla que ja no els funciona, tal com vam poder comprovar amb el cas de Paz.\nPer més que es vegin desbordats per les emocions del moment, Vasile exigeix que siguin coherents amb les seves accions.\nI, sobretot, que pensin dues vegades les coses abans d'actuar. El mateix Jorge Javier, conscient de l'error que havia comès la seva gran amiga Belén, anava darrere seu per dir-li unes paraules.\nBelén es juga el seu lloc de feina a 'Sálvame' | Mediaset\nI és que incidia en la responsabilitat que tothom té de cara al públic per treballar a la televisió.\nAixò implica ser coherent i suportar amb dignitat les coses que no són del seu gust. «Estem en un mitjà privilegiat. Cal aprofitar i treballar dur i dur», li recordava el presentador a la seva amiga i companya.\nDavant d'una possible sortida del programa, Belén tampoc estaria gaire preocupada, ja que té un bon matalàs que la recolza. Concretament, el seu negoci d'èxit de productes alimentaris que fins i tot ha expandit fora d'Espanya.\nElla mateixa confessava que si seguia a Sálvame era per petició expressa de la seva filla Andrea i la seva parella, Miguel Marcos, que la veien gaudir a la feina. A més, reconeixia que sempre s'havia sentit ben «tractada i pagada» al programa. Almenys fins ara, quan veu que el seu tron corre perill.\nJust aquest any, Esteban va estar a punt de deixar el programa, ja que té clar que «hi ha persones que la necessiten». A més, insinuava que el dia que se n'anés de Sálvame deixaria definitivament la tele, perquè no es veia en un altre programa.\nMaría Patiño revela sense voler la desconeguda feina de la seva parella\nPaolo Vasile aconsegueix el retrobament més esperat i ja hi ha data a Telecinco


Pizza calzone napolitana Pizza calzone napolitana | Centre Cívic Casa Golferichs\nHome Notícies Pizza calzone napolitana\nPizza calzone napolitana\n– 12,5 g de sal\n– 0,5 g de llevat\n– 150 g de ricotta (formatge fresc)\n– 90 g de tomàquet\n– 4 fulles d’alfàbrega\n1. Posem en un bol l’aigua i el llevat. Remenem fins a dissoldre.\n2. Incorporem la farina i remenem fins a obtenir una massa compacta. Si està molt líquida posar més farina.\n3. Quan la barreja deixa d’absorbir farina és el moment de posar-la sobre la taula i pastar durant uns 10 minuts.\n4. Li posem un drap per sobre i la deixem uns 20 minuts que reposi. Incorporem la sal i tornem a pastar 10 minuts més. La posem a un bol, la cobrim i la deixem fermentar al frigorífic fins a l’endemà.\n5. La traiem del frigorífic i la deixem reposar a temperatura ambient un parell d’hores.\n6. Posem farina sobre la taula i passem la massa per tal d’enfarinar-la i que al moment de treballar-la no es trenqui.\n7. Estenem la massa del centre cap en fora per tal que l’aire es desplaci a les vores. Li anem donant voltes perquè quedi rodona.\n8. Una vegada ben estesa posem la ricotta, només a una de les meitats, el tomàquet, l’alfàbrega i una mica de parmesà ratllat.\n9. Tanquem la massa per la meitat, formant una mitja lluna, i colpegem una mica les vores perquè no surti l’aire.\n10. Posem una mica de tomàquet, alfàbrega i ricotta per sobre.\n11. La introduïm al forn a una temperatura elevada i anem controlant fins que estigui torradeta per sobre. Ja la tenim llesta per servir.