Programes d’atenció social a persones amb drogodependències — Serveis Socials de la Noguera\nProgrames d’atenció social a persones amb drogodependències https://www.ccnoguera.cat/serveis-socials/contingut/13-programes/programes-d2019atencio-social-a-persones-amb-drogodependencies https://www.ccnoguera.cat/@@site-logo/logo.png\nEl programa d’atenció social a persones amb drogodependències ofereix un servei per tal de prevenir mitjançant accions i la intervenció de diversos professionals, el consum de drogues, alcohol i tabac, i a prevenir i/o potenciar la inclusió social de les persones amb drogodependència.\nIncrementar les estratègies de protecció de la població davant del consum de drogues, amb la finalitat de reduir les repercussions negatives que pot produir en els àmbits personal, familiar i social.\nFacilitar processos de suport i d’acompanyament per a la inserció comunitària a les persones afectades per drogodependències.\nFacilitar informació adequada i indicada sobre les drogodependències tant a la població general com a col·lectius específics, mitjançant programes d’intervenció que propiciïn els canvis necessaris per evitar o minimitzar les drogodependències.\nFomentar la sensibilitat de la població envers la problemàtica de les drogodependències per tal de reduir l’estigmatització i la discriminació de les persones afectades i facilitar-los processos d’inserció social.\nTreballar conjuntament amb altres xarxes de serveis implicades en aquest àmbit: sanitària, educativa, laboral, etc.


About: Jaume Ortí Ruiz\nJaume Ortí Ruiz (Aldaia, Horta Oest, 24 de gener de 1947) és un empresari i dirigent esportiu valencià, que va presidir el València CF des de juliol de 2001 fins a octubre de 2004, època que va coincidir amb una de les millors etapes a nivell esportiu de l'equip valencianista, en què s'aconseguiren dos lligues, una Copa de la UEFA i una Supercopa d'Europa.\nJaume Ortí Ruiz (Aldaia, Horta Oest, 24 de gener de 1947) és un empresari i dirigent esportiu valencià, que va presidir el València CF des de juliol de 2001 fins a octubre de 2004, època que va coincidir amb una de les millors etapes a nivell esportiu de l'equip valencianista, en què s'aconseguiren dos lligues, una Copa de la UEFA i una Supercopa d'Europa. (ca)\nJaume Ortí Ruiz (ca)


L'apareamiento: manual de seducció canina | Consumer\nL’apareamiento: manual de seducció canina\nPreparar un ambient propici abans de l'apareamiento relaxa als animals i evita problemes freqüents en la reproducció, com el rebuig de la parella\nLa seducció no és exclusiva de les persones. Una femella de gos en llibertat també tria a la seva parella entre diversos pretendents. Els animals es mosseguen, juguen i llepen per escalfar l’ambient abans de la còpula. Una gossa preparada per l’apareamiento mostra interès amb el ladeo de la seva cua, i ensenya la seva vulva. El ritual de la seducció canina abans de l’apareamiento es produeix dues vegades a l’any per a la femella i coincideix amb el seu zel. Conèixer les claus i els seus problemes ajuda a assegurar l’èxit de la reproducció de la nostra mascota.\nQuan la femella entra en zel, allibera amb la seva orina uns potents estimulants químics anomenats feromones. Per a nosaltres són inodors, però un mascle pot fer-los olor des de quilòmetres de distància. Això fa de les feromones unes potents eines de seducció, que actuen com a altaveus de disponibilitat sexual de la femella. La gossa escampa la seva orina carregada d’hormones abans fins i tot d’estar preparada per a la còpula. Vol atreure a diversos gossos i triar al millor pretendent possible.\nEls manuals de seducció no són exclusius del gènere humà. El món animal està ple de mostres i sofisticats comportaments que precedeixen a l’apareamiento. I els gossos no es queden enrere. Una dels problemes a l’hora de creuar a la mascota és no triar bé el lloc El festeig entre els cans que precedeix a la còpula no té gens de senzilla. Els jocs, mossegades, lametones i fins i tot diversos intents de munta solen ser necessaris per caldear l’ambient previ a la trobada sexual dels gossos.\nNo tenen tanta sort els animals amb pedigrí, que en rares ocasions compten amb la possibilitat de triar a les seves parelles. La decisió sol prendre-la el criador, més interessat a perpetuar determinats trets físics de l’animal que en les seves preferències sexuals.\nJocs preliminars canins\nAprendre a interpretar els gestos d’una gossa és primordial no solament per al mascle que pretén muntar-la, sinó per qui pren la decisió de criar una ventrada. Que la femella es mostri amable i seductora no significa que estigui llista per l’apareamiento.\nFins que els seus òvuls no estiguin preparats per ser fecundats, ella rebutjarà les insinuacions del mascle. Podria fins i tot mostrar-se agressiva si ell intenta muntar-la. El festeig pot llavors durar diverses hores. Quan ella estigui llista es quedarà quieta davant el mascle com a senyal.\nPerquè l’esperma del mascle aconsegueixi amb èxit els òvuls de la femella (fecundació), la trobada ha de produir-se al moment adequat del cicle sexual de la gossa. El sagnat marca l’inici del zel en les femelles i l’ovulació sol produir-se l’endemà passat de començar el sagnat.\nL’edat i l’experiència dels animals són qüestions que també deuen tenir-se en compte quan es pretén creuar amb èxit un animal. Un mascle de gos pot ser fèrtil a partir dels sis mesos d’edat. Però això no assegura que l’animal sigui sexualment madur. Per això, és recomanable esperar fins a l’any o any i mitjà d’edat per assegurar que l’encreuament no fracassarà.\nEn les femelles, l’arribada del zel és el senyal que marca la seva capacitat per reproduir-se. No obstant això, l’aparell reproductor d’una femella no funciona a ple rendiment fins al segon zel, que arriba a partir de l’any de vida. Però es recomana no creuar a la femella fins que ovule per tercera vegada. Alguna cosa que ocorrerà quan tingui entre 18 i 24 mesos d’edat.\nSenyals que la femella està preparada\nUna vegada que els nivells d’hormones baixen, la gossa està llista per apariar-se. La seva actitud dista molt de ser passiva. Captarà l’atenció del mascle amb acostaments i moviments insinuantes. Desplaçarà cap a un costat la cua, mostrant els seus genitals com a invitació. Serà difícil que el mascle la ignori. Ell mostrarà el seu interès olfateando la seva cara i costats, i llepant la seva vulva.\nL’ovulació en la femella desencadena una sèrie de canvis visibles en el cos de l’animal. Quan està receptiva per l’apareamiento la grandària de la vulva creix. El sagnat, encara que no tan abundant, prossegueix. No convé, no obstant això, forçar a la parella. “L’apareamiento ha de ser espontani. Si no succeeix, significa que un dels dos animals no està preparat”, explica la veterinària Claudia Nieto. “Tal vegada la gossa no estigui en l’etapa correcta del zel o potser sigui inexperta”.\nProblemes més comuns durant l’apareamiento\nL’experiència , com en el cas de les persones, també explica a l’hora de creuar a dos animals. No és estrany que un gos primerizo no encerti en muntar a la gossa, i precisi diversos intents. Els senyals de disponibilitat enviades per la gossa tampoc són senzilles d’interpretar per a un mascle que s’enfronta per primera vegada al joc de la seducció.\nQuan una parella de cans no mostra interès per l’apareamiento és recomanable oferir ajuda a la parella. Utilitzar alguns trucs per crear ambient maximitza les possibilitats d’èxit de la trobada. La primera pregunta que ha d’assaltar és la recurrent: a la teva casa o en la meva?\nUn dels problemes típics a l’hora d’apariar a la nostra mascota és no encertar amb el lloc triat. “Cal trobar un lloc neutral”, assegura la veterinària Claudia Nieto. La seducció dels gossos prèvia a l’apareamiento pot durar diverses hores i inclou jocs, mossegades i lametones I en cas que no sigui possible, la millor opció és traslladar a la femella, ja que pot sentir-se intimidada davant la presència d’un gos que no coneix a la seva casa. “Hi ha gosses que se senten incòmodes en veure a un altre mascle al seu territori i simplement ho ataquen”. En aquest cas, convé que l’amo de la gossa no estigui present al moment de la trobada per disminuir la possibilitat de rebutjos.\nQuan l’ajuda i l’ambient creat no funcionen, convé recórrer a la inseminació artificial. El veterinari pot ajudar-li a prendre la decisió més encertada en cada cas.\nUna femella interessada a buscar company orina amb freqüència.\nUna parella de gossos inexperts pot necessitar ajuda per la munta.\nBuscar un lloc neutral per a la trobada redueix possibles rebutjos.\nQuan l’ajuda no és suficient, convé recórrer a la inseminació artificial.\nConsulti al seu veterinari en cas de dubte sobre la fertilitat del seu gos.\napareamiento festeig perros-ca


JUNTS PER BENEIXAMA: 2014-02-16\nPunt 4t. de l’Ordre del Dia: Aprobación propuesta de Alcaldía sobre “Convenio de colaboración entre el Ayuntamiento de Beneixama y el Club de Futbol “La Unión” de Beneixama para el fomento del voluntariado deportivo”.\nEs tracta d’un conveni semblant al presentat al ple ordinari anterior, aquell que van signar el senyor Alcalde i el senyor rector per solucionar, amb un simulacre de voluntariat per part de Càrites, els pagaments de les persones encarregades de l’Agencia de Lectura municipal i de les instal·lacions esportives (i del que un altre dia parlarem amb calma). En aquest cas és un conveni per solucionar el problema del pagament als monitors de l’escola esportiva de futbol-sala.\nEs llig el conveni i, com el de Càrites, l’eufemisme de parlar de voluntariat, quan es fa per a què les persones encarregades puguen cobrar, sona molt malament. Si els xiquets paguen a l’Ajuntament i este ingressa els diners al club de futbol, perque aquest puga pagar els monitors, (cosa molt elemental, qui treballa ha de cobrar), no es pot parlar de “voluntariat”, hi ha altres noms per a dir-li, però no voluntariat. O bé el concepte que tenen el nostres governants de "voluntariat" és equivocat, o bé no són capaços de decidir altres alternatives, que de segur hi ha.\nLa portaveu de JpB explica els nostres raonaments, però, com hem contat al punt segon, el nostre Alcalde no té ganes de parlar-ho:\n- “Mª José, no fem un altre debat...”,”..anem a votar..”.\nAçò ens preocupa. Debatre és important, no tan sols per a demostrar acord o desacord (seria suficient amb la votació), sinó per a aclarir coses que no estan clares, per a aportar punts de vista diferents, per a intentar apropar postures i consensuar actuacions. El “no fem un altre debat...” no més pot significar dos coses: a) estic esgotat, anem a acabar prompte, per favor, o b) no cal que digueu res, tenim majoria.\nPayá, preocupada per l'aspecte abatut del senyor Alcalde, li diu:\n-“Sembles molt cansat, vols que parem?" Però no, no vol fer un mínim recés, el que vol és passar a votació i acabar.\nAra bé, si no es pot debatre un punt de l’ordre del dia, que requereix una aprovació del ple municipal, al propi Ple, on s’ha de fer? Es podrien trobar alternatives. O és que es tracta d'una decisió personal? O, com ell mateix aplicaria als altres, una disposició del partit?\nPayà explica que seria millor que el club gestionara directament els seus monitors, que cada familia pagara directament al monitor i així no caldria fer eixe traspàs de diners: pares a ajuntament/ajuntament a club/club a monitors.\nSignar un conveni per fomentar el voluntariat esportiu està bé, fomentar el voluntariat esportiu sense signar cap conveni també, però, açò concretament, no és fomentar cap tipus de voluntariat, açò, podríem dir que és una ocurrència, per exemple. Esperem que no siga una ocurrència malintencionada, que es tracte d'una decisió presa sense cap tipus de reflexió. Sempre es podrà canviar.\nEl regidor d’esports apunta sobre la proposta de la regidora de JpB:\n“Eixa idea ja la tenia jo en ment per al curs que ve..”.\nPer fi es vota : a favor 5 del PP i 2 del PSOE, en contra 2 de JPB.\nPublicado por JUNTS PER BENEIXAMA en 19:39


IB3 | El Claustre del Carme de Maó s'omple de famílies per celebrar la festa de Tots Sants més tradicional\nEl Claustre del Carme de Maó s’omple de famílies per celebrar la festa de Tots Sants més tradicional\nMary Llompart torna guanyar el concurs de bunyols com en la primera edició\nEl Claustre del Carme de Maó s’ha omplit de famílies aquest diumenge per celebrar la festa de Tots Sants amb gastronomia típica. Els assistents han pogut tastar bunyols i castanyes de franc i els més petits han gaudit de jocs, música i contes. Aquesta festa, que té per objectiu conservar les tradicions, es va començar a celebrar el novembre de 2019, just abans de la pandèmia. La guanyadora del concurs popular de bunyols ha estat la mateixa persona que en la primera ocasió, Mary Llompart.


L’ambaixada dels EUA vol anar-se'n a l’antic Jury’s Hotel - Liffey\nAmbaixada dels Estats Units a Dublin / Foto: Liffey\nEl pla d’ampliació de les delegacions diplomàtiques dels Estats Units arreu del món endegat ara fa un anys per Washington ha arribat a Dublin, on l’actual ambaixada nord-americana té previst de moure’s uns cent metres, passant a ocupar l’edifici on antigament hi havia el Jury’s Hotel que, amb les seves quatre-centes habitacions, era un dels establiments hotelers amb més capacitat de la capital irlandesa.\nSegons va explicar durant el ple municipal John O’Hara, del departament de Planificació Urbanística de l’ajuntament, l’ambaixada dels Estats Units necessita molt més espai a fi d’encabir quatre-cents treballadors, és a dir, el doble dels que hi ha ara, que no cabrien a l’edifici situat a la confluència entre Pembroke Road i Elgin Road (Dublin 4).\nEl pla dels nord-americans sembla que ha estat molt ben rebut pels regidors municipals, que fins i tot han decidit d’escriure una carta a l’ambaixada demanant-los que inscriguin l’edifici que ocupen ara al registre d’estructures protegides, fet que n’evitaria l’enderroc o que el remodelessin de manera substancial. En aquest sentit, la seva característica planta circular i l’estructura d’estil modernista el fan un edifici molt singular.\nA més, tot i que només fa cinquanta-cinc anys que el van construir, l’edifici forma part de la història recent d’Irlanda, sobretot dels moments més foscos, perquè durant les crisis econòmiques que han obligat diverses generacions d’irlandesos a emigrar -anys vuitanta i ara fa deu anys-, al seu exterior s’hi formaven llargues cues de gent que volia obtenir un visat i mirar de substituir el malson irlandès pel somni americà.\nPel que fa a l’altre edifici, l’antic Jury’s Hotel, també té la seva història: actualment és propietat de la immobiliària Chartered Land i es calcula que té un valor d’uns 150 milions d’euros, però just abans de l’esclat de la bombolla ara fa més de deu anys, va ser adquirit per Seán Dunne, un dels cowboys del boom més coneguts, per 240 milions d’euros; el promotor estrella del Celtic Tiger hi volia construir una luxosa torre de trenta-set pisos, però li van rebutjar la sol·licitud, va arribar la crisi i Dunne va acabar en bancarrota, exiliat als Estats Units i enfangat en un llarg i costós procés judicial.\nNou ambaixador dels EUA


Cyclades - Viquipèdia, l'enciclopèdia lliure\nLa xarxa d'ordinadors CYCLADES (pronunciació en francès: /*siklad/: [*siklad]) era una xarxa de recerca francesa creada a principis dels anys 70. Va ser una de les xarxes pioneres que va experimentar amb el concepte de commutació de paquets i va ser desenvolupada per a explorar alternatives al disseny ARPANET. Sostenia la xarxa local de recerca general.\nLa xarxa CYCLADES va ser la primera a fer als amfitrions responsables per al lliurament fiable de dades, en lloc que aquest fos un servei centralitzat de la xarxa mateixa. Els datagrames s'intercanviaven a la xarxa utilitzant protocols de transport que no garantien un lliurament fiable, només intentava oferir el millor resultat. La xarxa utilitzava el Principi end-to-end, un protocol de transparència que es va popularitzar més tard. Això va simplificar el disseny de la xarxa, va reduir la seva latència i les oportunitats d'error d'un sol punt. La experiència amb aquests conceptes va desencadenar el disseny de peces clau del protocol d'internet al projecte ARPANET.\nLa xarxa va ser patrocinada pel Govern Francès, a través del Institut de Recherche en lnformatique et en Automatique (IRIA), el laboratori de recerca nacional de les ciències de la computació a França, conegut com a INRIA, que va servir com a agència coordinadora. Moltes manufactures de computació franceses, instituts de recerca i universitats van col·laborar amb la causa. CYCLADES va ser dissenyat i dirigit pel Louis Pouzin.\n1 Concepció i desplegament\nConcepció i desplegament[modifica]\nEl disseny va començar el 1972, i el Novembre del 1973 es va fer pública la primera demostració, utilitzant tres amfitrions i un commutador de paquets. El procés va continuar el 1974, amb tres commutadors de paquets instal·lats al Febrer. Tot i això, en aquell punt la xarxa només podia ser operativa durant tres hores diàries. Al juny la xarxa va augmentar el número de commutadors a 7 i es podia fer ús durant més hores diàries per a proves experimentals.\nAquell any també es va desenvolupar un concentrador terminal. El 1975, la xarxa va disminuir lleugerament a causa de les restriccions pressupostàries, però va ser temporal. En aquell punt, la xarxa oferia l'opció d'inici de sessió i de transferència de fitxers.\nAl 1976 la xarxa s'havia desenvolupat completament amb 20 nodes amb connexions a NPL a Londres, ESA a Roma, i a la Xarxa Informàtica Europea (EIN).\nCYCLADES va utilitzar una arquitectura de capes, de la mateixa manera que va fer Internet. La transmissió bàsica de paquets com a funció, anomenada CIGALE, era novedosa; proporcionava un servei de datagrama poc fiable (la paraula va ser creada per Louis Pouzin combinant els termes "data" i "telegrama"). Com que els commutadors tècnics ja no havien de garantir l'entrega correcta de dades, el seu disseny es va simplificar.\n“La inspiració dels datagrames tenia dues fonts. Una eren els estudis del Donald Davies. Ell havia fet una simulació de les xarxes de datagrames, però tot i això no n'havia construït cap, i semblava tècnicament. La segona inspiració va ser que m'agraden les coses simples. No vaig veure cap motivació tècnica real per sobreposar dos nivells de Protocols end-to-end. Vaig pensar que amb un ja n'hi havia prou.” -Louis Pouzin\nLa xarxa CIGALE presentava un protocol d'encaminament d'un vector de distància i permetia experimentar amb diverses mètriques. També va incloure un protocol de sincronització horària a tots els commutadors de paquets. CIGALE va incloure els primers intents de realitzar el control de la congestió deixant anar paquets sobrants.\nEl nom CIGALE—(Pronunciació francesa: [siɡal]) que és la paraula francesa del terma cicada—, prové del fet que els desenvolupadors van instal·lar un altaveu a cada ordinador, de manera que "va sonar 'chirp chirp chirp' com les cicades" quan un paquet va passar a l'altre ordinador.\nUn Protocol end-to-end construït al damunt oferia un servei de transport fiable. Va proporcionar una seqüència d'unitats de dades visibles per l'usuari anomenades lletres, en lloc del flux de bytes fiable de TCP. El protocol de transport va ser capaç de fer front a l’enviament fora de comanda i de diagrames poc fiables, utilitzant els mecanismes actuals estàndard de reconeixement i terminis de finalització; també va incloure finestres corredisses i control de flux end-to-end.\nCap al 1976, el PTT francès estava desenvolupant Transpac, una xarxa de paquets basada en l'estàndard X.25. Els debats acadèmics entre el datagrama i les xarxes de circuits virtuals van continuar durant un temps, però finalment es van veure reduïts per decisions burocràtiques.\nLa transmissió de dades era un monopoli estatal a França en aquell moment, i l’IRIA necessitava una dispensació especial per fer funcionar la xarxa CYCLADES. El PTT no va acceptar el finançament del govern d’un competidor a la seva xarxa Transpac i va insistir que es rescindís el permís i el finançament. El 1981, Cyclades va ser obligat a tancar.\nEl llegat més important de CYCLADES va ser demostrar que traslladar la responsabilitat de la fiabilitat als amfitrions era viable i produir una xarxa de serveis que funcionés bé també. Paral·lelament, va demostrar que reduïa molt la complexitat dels commutadors de paquets. El concepte es va convertir en una pedra angular en el disseny d'Internet.\nLa xarxa va ser també un terreny fèrtil per a l'experimentació i va permetre a una generació d'informàtica francesa experimentar amb conceptes de xarxa. Louis Pouzin i els exalumnes de CYCLADES van iniciar diversos projectes de seguiment a l’IRIA per experimentar amb xarxes d’àrea local, xarxes de satèl·lits, el sistema operatiu Unix i el sistema operatiu de transmissió de missatges Chorus.\nHubert Zimmermann va utilitzar la seva experiència a CYCLADES per influir en el disseny del model OSI, que continua sent una eina pedagògica comuna.\nEls exalumnes i investigadors de CYCLADES a IRIA / INRIA també van influir en la difusió de l'adopció d'Internet a França, que va ser testimoni de l'èxit d'Internet basat en el datagrama i de la desaparició de les xarxes de circuits virtuals X.25 i ATM.\n↑ 1,0 1,1 Kim, Byung-Keun. Internationalizing the Internet: The Co-evolution of Influence and Technology (en en). Edward Elgar Publishing, 2005. ISBN 978-1-84542-675-0.\n↑ 2,0 2,1 «Designed for Change: End-to-end arguments, Internet Innovation, and the Net Neutrality Debate» (en anglès). Richard Bennett, Setembre 2009. [Consulta: Desembre 2019].\n↑ 3,0 3,1 «6.3 CYCLADES Network and Louis Pouzin 1971 - 1972». [Consulta: 2 desembre 2019].\n↑ 4,0 4,1 «6.4 Transmission Control Protocol (TCP) 1973-1976». [Consulta: 2 desembre 2019].\n↑ «The internet’s fifth man». The Economist, 30-11-2013. ISSN: 0013-0613.\n↑ Metz, Cade «Say Bonjour to the Internet's Long-Lost French Uncle». Wired, 03-01-2013. ISSN: 1059-1028.\n↑ «6.3 CYCLADES Network and Louis Pouzin 1971 - 1972». [Consulta: 2 desembre 2019].\n↑ James Gillies. How the Web was born. Oxford University Press, 2000.\nPouzin, Louis (1973). "http://rogerdmoore.ca/PS/CYCLB.html."\nPouzin, Louis (1974). "http://rogerdmoore.ca/PS/CIGALE/CIGALE.html"\nPouzin, Louis (1975). "http://rogerdmoore.ca/PS/CIGALE/CYCL2.html"\nObtingut de «https://ca.wikipedia.org/w/index.php?title=Cyclades&oldid=22568145»


Tamién participó nel Midem de Cannes (2000) con Lluís Llach, Maria del Mar Bonet y Nilda Fernández nel Gran Auditorium des Palais des Festivals, cantó nel Gran Teatru del Licéu y nel Palau de la Música Catalana de Barcelona (2005), según en Ciudá de La Plata (Buenos Aires, Arxentina) o en Santiago de Chile, Arxelia, Iraq, Israel, los Territorios Palestinos y Ciudá Juárez en Méxicu.\nN'avientu de 2007 edítase Clàssics catalans, esti álbum contién 20 cantares, con sardanas replantegaes como ’Llevantina’, ‘Per tu ploro’, ‘Cavaller enamorat’ y ‘La mort de l'escolà’, según cantares d'autor, de trubiecu, relixoses, populares o habaneres. El discu, coproducido por Marc Parrot, distribuyir en numberosos países d'Europa y foi editáu por Harmonia Mundi. Marina Rossell presentó'l repertoriu de ‘Clàssics catalans’ nos trés conciertos que dio n'ochobre de 2007 nes places arxentines de Buenos Aires, La Plata y Rosario y en xineru de 2008 en Barcelona.\nEl 2016 grabó un videoclip pa la campaña a favor de los refuxaos Casa nostra casa vostra (Casa nuesa ye la vuesa casa) col cantar Quanta Guerra, amás de participar nel conciertu colectivu nel Palau Sant Jordi.\n↑ PARÍS, EL PERIÓDICU / (16 de xunu de 2017) (n'es). París honra al fotógrafu republicanu Francesc Boix. El Periódicu. http://www.elperiodico.com/es/noticies/ociu-y-cultura/pere-lachaise-paris-homenaxe-fotografo-mauthausen-francesc-boix-6110817. Consultáu 'l 14 de xunetu de 2017.\nSacáu de «https://ast.wikipedia.org/w/index.php?title=Marina_Rossell&oldid=2825773»\nÚltima edición el 19 mar 2020 a les 20:00


T'agraden els caragols? Vols degustar una bona caragolà? | 7TeleValencia\nT’agraden els caragols? Vols degustar una bona caragolà?\nEt diem algun dels llocs on poder gaudir d'aquest aliment saludable i ric en proteïnes molt popular durant les festes patronales dels pobles\nHui en 7 Televalencia et parlem d’una dels plats més tradicionals en moltes localitats de la província de València durant les seues festes patronales: la caragolà.\nEls caragols són un aliment que per a molts és un manjar, però que per a uns altres és impossible degustar-lo. Però és indubtable que el caragol terrestre forma part de la cuina mediterrània, especialment l’espanyola i francesa, com un dels manjares mes exquisits i saludables, s’estima que el caragol posseeix 15% de proteïna, 2.4% de greix i 80% d’aigua aproximadament.\nEls caragols ja s’incloïen en la dieta humana en l’Edat del Bronze 1800 a. C, existeixen indicis que van ser els romans els que mes van explotar les seves propietats culinàries, els quals fins i tot van arribar a crear llocs on poder criar-los.\nHi ha moltes maneres de preparar aquest aliment, i el seu procés d’elaboració és una mica costós, és per això que si ets dels quals t’agraden gaudir d’aquest manjar, et proposem alguns llocs on podràs trobar-los:\nBar Los Caracoles (Calle Vicente Vilar, 1 Manises)\nCom en qualsevol bar que es preï compta amb una àmplia carta de tapes i bocatas, però l’indispensable i gairebé diria obligatori és demanar-se una tapa de caragols avellanencs.\nLa Taula de Paula (Carrer del Pintor Vila Prades, 6 València)\nLa Taula de Paula és un restaurant que compta amb una cuina senzilla i de qualitat on gaudiràs de carn, peix fresc i verdures de temporada i sobretot d’uns “caragols a la llauna” fets a la brasa d’alzina.\nCa´Pepico (C/ Mediterrani, 1, Barri Roca Meliana)\nDesde el any 1975 el bar-restaurant Ca´Pepico situat a tan sols 15 minuts de la ciutat de València ofereix la recepta tradicional de caragols avellanencs típica de la Comarca de l´Horta Nord.\nCa Xoret (Carrer de Sant Isidre, 44 Barri Roca- Meliana)\n“Restaurant Ca Xoret” és un restaurant on es pot degustar una cuina tradicional Valenciana, recuperant les receptes més típiques de l’horta nort. Compten amb un celler on podràs gaudeixes d’un bon vi, i no pots oblidar-te de degustar els seus Caragols Moros amb Pebrera i Sal.


REPTE EQUIP VERD\nProjecte de l'Escola Pia Santa Anna basat en la sostenibilitat, solidaritat i hàbits saludables. http://campanyaciviclub.blogspot.com.es\nEls protagonistes van cap a la Jornada Compartida\nEn Mario, l'Elsa, en Minion i en Hulk van iniciar un viatge fa unes setmanes per participar en el GRAN PROJECTE DEL CIVIGEST i l'última parada és demà diumenge 31/05 en la JORNADA COMPARTIDA a @epmataro.\nNo t'ho perdis! Vine a veure'ns i a gaudir de la festa!\nPublicat per dolorsprofe a 8:55 Cap comentari:\nEtiquetes de comentaris: Civigest, Elsa, Hulk, Jornada Compartida, Mario, Minion\nRECOLLIDA DE ROBA D'ESPORT I MATERIAL ESPORTIU (19, 26 i 31 de maig)\nEl dia 19 de maig serà el primer dia de recollida de roba esportiva i material esportiu de l'Escola. Cada codi serà de 20 civis.\nLa roba cal que es porti dins de bosses de plàstic tancades.\nEls nois i noies de l'optativa de 4t ESO, més un professor que acompanyarà, es desplaçaran a les 9.15 h del matí i fins a les 10 h per poder recollir la roba i el material i donar-los els codis pertinents. També a la tarda hi anirem entre les 16.45 h i les 17.30 h. Per donar els codis, els nens i les nenes hauran de portar l'agenda i els anotarem allà.\nA Plaça els contenidors estaran situats a la zona del poliesportiu.\nAl Torrent hi haurà contenidors de cartró que es trobaran sota de l'escala.\nPer a ESO, BAT i FP:\nPer a segon cicle d'ESO: la recollida es farà durant l'hora del pati. De les 10 h del matí a les 10.30 h. Els alumnes que portin el material hauran d'anar a recepció i donar-lo als voluntaris. Allà mateix se'ls hi donarà un codi.\nPer a primer cicle d'ESO i Bat i FP (matí) : la recollida es farà durant l'hora del pati. De les 11 h del matí a les 11.30 h. Els alumnes que portin el material hauran d'anar a recepció i donar-lo als voluntaris. Allà mateix se'ls hi donarà un codi.\nPer a FP (tarda): la recollida es farà durant l'hora del pati. De les 18.00h a les 18.30 h. Els alumnes que portin el material hauran d'anar a recepció i donar-lo als voluntaris. Allà mateix se'ls hi donarà un codi.\nPublicat per Estel Paloma a 10:07 Cap comentari:\nWEB DE REFERÈNCIA: EQUIP VERD\nPer tal de poder carregar els civis del vostre grup, haureu d'entrar en el web de referència del vostre equip, previ registre i password!\nPublicat per dolorsprofe a 13:46 Cap comentari:\nPREMIATS PER COMPLIR\nEl passat dilluns 6 d'abril El Periódico publicava Premiats per complir, un article prou interessant que gira a l'entorn de la ludificació, dit d'una altra manera, gamification. La gran tendència del màrqueting, en la qual a través de tècniques i eines del joc i del videjoc reps una recompensa. I en aquest sentit, tens a les teves mans un gran projecte anomenat Civigest, el qual et premia per dur a terme accions bones. No tan sols tu guanyes Civis, sinó també el teu equip.\nPer acabar de llegir l'article, clica aquí.\nPublicat per dolorsprofe a 11:57 Cap comentari:\nCIVICLUB, QUI SÓN?\nEl primer club que recompensa el que fas pel teu entorn. Hi vols formar part? Entra al club i fes-hi un cop d'ull!\nPublicat per dolorsprofe a 6:41 Cap comentari:\nRECOLLIDA DE ROBA D'ESPORT I MATERIAL ESPORTIU (19...


La Llum groga: Existeixen, realment, els Reis?\nHan passat dos dies des de Reis. Jo vaig escriure dues cartes. En una demanava valor i saviesa, bàsicament. No sé si m'ho han portat. El valor el necessitaré properament. Sempre en necessito. Sé què vull, sé què vull dir, però no m'atreveixo. No vull fer nosa. No vull molestar a ningú. No vull fer les coses malament. Però, un cop la decisió està presa, millor agafar el toro per les banyes (odio la frase feta, algú en sap alguna d'equivalent?) i fer-ho bé. Donar la cara. Fer servir aquest valor que tots portem a dintre perquè que a vegades costa tant de fer sortir.\nA la segona carta als Reis hi demanava altres coses: un mòbil nou, un cotxe nou, diners... I no, no em van portar res de tot això, però crec que m'han fet cas.\nAvui he ressucitat el meu mòbil, que feia dos dies que estava sense bateria i m'havia oblidat d'ell. L'he hagut de buscar i m'ha costat trobar-lo. Però finalment l'he trobat. Apagat. Sense bateria.\nQuan l'he posat a carregar, he sentit com apareixia un missatge. He pensat: "mira, algú de la timofònica que em vol oferir alguna cosa". Quan he vist qui l'enviava, m'he dit a mi mateixa: "recorda: vés amb compte amb el que demanes, que es podria complir". Una veu del passat. Una veu que no vull sentir. Una decisió presa ja fa molt de temps. Un "no deixaré que em facis sentir com si fos una merda". Un "jo valc més que això". Un "m'està pujant la mosca al nas". Un... ostres, un altre missatge! Aquest segur que és de la timofònica... No, mira, tinc una trucada perduda. Conec el número. Truco. Parlo.\nUn somriure. Avui ningú em podrà treure el somriure. Ni tan sols el missatge anterior, que ja està oblidat. Res em pot treure el somriure que ara tinc. Res.\nCrec que els Reis em van fer cas. Han d'haver sigut els Reis. En un dia, dos lliçons: sí, et donarem el que vols, però vés amb compte amb el que et demanes. Ara només falta la part de l'ordenador. Però em sembla que aquesta part l'hauré de forçar jo a que digui alguna cosa. Tot i que no m'agrada molestar. Però... tant li fa. Un cop presa la decisió, cal valor, i això segur que els Reis també m'ho van portar. Que jo he sigut molt bona :-)\nPD: Intentaré no tornar a escriure tres posts en un dia. No és massa sa...\nPublicat per Llum a les 21:11\nal final serà que existeixen, doncs, o que si més no ens escolten ;) aprofita-ho\n9 de gener de 2006 a les 13:09\nSí, jo amb què escoltin ja en tinc prou :-) I sembla que ho han fet, no sé si per bé o per mal...\n9 de gener de 2006 a les 21:15


Blog d'en Manel Filella: Déu envià el seu Fill per salvar el món gràcies a ell.(Jo.3,17(\nPublicat per Manel Filella a 1:07 p. m.\nMOLTES, MOLTES, MOLTES, MOLTÍSSIMES FELICITATS!!!! Per molts anys pogueu celebrar amb alegria els aniversaris amb les persones que estimeu i que us estimen. És un goig. Això sí que omple! Estic d'acord que s'han de celebrar els aniversaris i noces encara que siguin 40, fins i tot el 41. Una abraçada!\n3/22/2009 1:57 p. m.\nMoltes felicitats per TOTS ELS ANIVERSARIS!!! :-))\n(El pastís té un aspecte impressionant!! Mmmmm segur que estava boníssim!!)\n3/25/2009 1:03 p. m.\nmoltes felicitats!!!!! estic d´acord en que es tindria que celebrar cada any com si fos el primer i no esperar a fer-ne 25-50-80 o 100 anys.per molts anys\n4/07/2009 3:33 a. m.


El govern espanyol planteja un subsidi únic de 452 euros per a les persones que han exhaurit la prestació d'atur\nLa proposta s'inclou al pla de recuperació enviat a Brussel·les i s'aplicarà a partir de l'any que ve\nLa ministra de Treball, Yolanda Díaz. Kiko Huesca / Efe\nMadridEl govern espanyol planteja unificar en un subsidi únic de 452 euros mensuals les diferents prestacions que hi ha actualment per a les persones aturades que han exhaurit l'atur. És una de les propostes incloses al pla de recuperació i resiliència enviat a Brussel·les i que el ministeri de Treball ha publicat a la pàgina web de la Moncloa.\nEl ministeri de Treball vol simplificar a partir del 2022 les ajudes per als aturats de llarga durada o que no hagin cotitzat durant un període mínim com la protecció assistencial de desocupació regulada a la Llei General de Seguretat Social, els programes de renda activa d'inserció (RAI) i el subsidi extraordinari de desocupació (SED). La nova prestació seria complementària a la contributiva i equival al 80% de l'indicador públic de renda d'efectes múltiples (Iprem), 451,90 euros.\nSegons detalla el ministeri al pla de recuperació, com a requisits d'accés i manteniment de la prestació s'exigirà l'acreditació de falta de rendes individuals i, en alguns casos, responsabilitats familiars, i també el "compromís i compliment d'un itinerari personalitzat d'ocupació davant el servei públic d'ocupació competent".\nLa vicepresidenta tercera del govern espanyol, Yolanda Díaz, ha assegurat aquest dilluns que el pla de recuperació suposarà una "autèntica revolució" del mercat laboral amb les reformes previstes i ha defensat un nou contracte social que serà una "gran esmena col·lectiva" a les polítiques laborals i d'austeritat del PP. Díaz ha reiterat que el compromís és aprovar el primer paquet de reformes aquest any. Tot i que la prioritat de l'executiu és impulsar totes les reformes amb acord en el marc del diàleg social, la vicepresidenta tercera ha assegurat que els terminis es compliran perquè les reformes estan lligades a les transferències dels diners dels fons europeus que han de fiançar el pla de recuperació.\npla de recuperació atur prestació


Gent Normal: PS 2012: PRIMAVERA A LA CIUTAT, PRIMERA PART\nPS 2012: PRIMAVERA A LA CIUTAT, PRIMERA PART\nEl Primavera Sound arriba a Barcelona com un monumental ruixat d’aigua que descarrega i inunda els carrers, les sales, els parcs i els bars de la ciutat, i transforma completament el so i el ritme del dia a dia dels qui el gaudeixen.\nSi la música tingués l'estranya propietat de transformar-se en estat líquid, del 30 de maig al 3 de juny, a Barcelona, podríem canviar els busos per les góndoles.\nLa possibilitat de comptar amb música en directe en una localització i en un format, si més no, poc habituals -que és el que succeeix durant el San Miguel Primavera als Bars com a preescalfament del moment àlgid del festival que són els concerts del Fòrum- es manté un any més després que s'inclogués a la programació de l’any passat, amb un total de 15 actuacions de grups nacionals distribuïts en 12 bars i restaurants del centre de Barcelona durant els dies 8, 9, 10, 11, 12, 15, 16, 17, 18, 22, 23, 24 i 26 de maig. Tots són d’accés gratuït i el so semi-acústic serà el protagonista comú de tots els dies.\nDe tots els grups que faran acte de presència sota aquest cartell, us en destaquem alguns que val la pena no perdre’s:\nAixí com diuen que les grans balades les firmen els millors grups de rock, podem afirmar que a l’hora d’activar el mode unplugged, els grups més punk s’enduen la doma, i aquests són ben bruts i sorollosos (amb el bon sentit). Pot ser curiós veure quina forma prenen les cançons d’ambient tenebrós, místic i shoegazer de The Lion Constellation sense la potència dels amplificadors a la seva esquena. Un dels primers imperdibles.\nVeure el nom d’aquest trident barcelonès entre el llistat dels grups inclosos en la programació del festival ha estat una grata notícia, amb l'extra del factor sorpresa que aquest fet suposa, ja que van anunciar la seva dissolució com a formació fa poc més d’un mes. Habituats a empunyar la guitarra acústica i donats al lo-fi i a l'emo dels noranta, tenen la capacitat de transmetre els seus sentiments a través dels instruments com pocs són capaços de fer-ho a casa nostra. Així doncs, sembla que tindrem a Her Only Presence en directe com a mínim un cop més, una bona oportunitat per donar-los l’últim adéu o un fins aviat.\nTot i que el seu primer LP, titulat Present (Autoeditat 12), conté fórmules pop directes, arranjaments electrònics i una producció ben curada de la mà de Marc Barraxina (Facto), Eliah Smith són un grup pop-folk acústic per naturalesa, tal com demostren les anteriors etapes del duet que el forma, amb la seductora veu de Monica Klamburg i l’acompanyament d’Edu Hernández a la guitarra. Un dels grups que es sentirà més a gust en l’hàbitat del San Miguel Primavera als Bars.\nSi algun dia l’Eliah va al cel, que algú faci el favor de presentar-li aquell cantautor de Nova York que cantava allò de “I’m in love with the world, through the eyes of a girl...”. Elliott, li diuen.\nSí, com l’obra de Tennessee Williams, Dulce Pájara de Juventud és un grup novell del Baix Llobregat que acaba d’editar el seu primer LP de la mà de BCrore i que compta amb Bruno Banani (Fuckin’ Bollocks) a les sis cordes de la formació. El so d’aquest disc debut es podria classificar com “inclassificable”: sonen elèctrics, energètics, descarats, emocionals, reparteixen riffs enganxifosos a tort i a dret, juguen amb la psicodèlia i es passen les formes i estructures habituals de les cançons per l’entrecuix. Sensacionals.\n08/05 - 20:00 Xavier Baró - Ryans Bar\n09/05 - 20:00 Renaldo & Clara - Polaroid Bar\n10/05 - 20:00 Steven Munar & The Miracle Band - Sifó Bar\n11/05 - 20:00 Grushenka - Café Royale\n12/05 - 20:00 Eh! - Psycho Rock 'n' Roll Club\n15/05 - 20:00 GRTS + The Lions Constellation - Antic Teatre\n16/05 - 20:00 Her Only Presence - Foxy Lady Bar\n17/05 - 20:00 Gudar - Mau Mau Underground\n18/05 - 20:00 Eliah Smith - 33:45 Bar\n22/05 - 20:00 Partido - Absenta Bar\n23/05 - 20:00 Elvira - Psycho Rock 'n' Roll Club\n24/05 - 20:00 Edith Crash - Fantástico Club\n26/05 - tbc Celestial Bums + Dulce Pájara de Juventud - Bar Estació de França\nSi hem dit que El Primavera als Bars és el preescalfament del festival, el Showcase és el dia en què l’entorxa olímpica arriba a l’estadi -tranquils, de moment no hi ha programada cap actuació de Montserrat Caballé-. Els que sí que actuaran durant els dies 28 i 29 de maig són: James Hunter, Lissa & The Lips, Dutch Uncles, Elephant, Hooray for Earth, Ohios, The Go! Team Djs i els nostres destacats:\nJa han aparegut al web en més d’una ocasió, però és possible que algú encara no els conegui. Carles Genero i Guillem Colomer, dos noms amb la presència suficient com per ocupar l’espai del nombre de components d’un grup habitual, acompanyats simplement per una bateria i una guitarra, i esgarrant-se la veu al més pur estil dels Against Me! d’antany a cada cançó, han aconseguit crear un estil personal dins el punk-rock que practiquen. Si al disc us sonen potents, prepareu-vos perquè en directe són demolidors.\nVaren publicar el seu disc debut, Vida Animal (Famèlic, 12), a principis d’any i la sensació després d’escoltar els 12 talls que dura el treball deu ser similar a la que et queda després de menjar un plat del Bulli, quan has experimentat mil sabors diferents, tot estava ben bo i t’has quedat amb ganes de més. Així doncs, es fa difícil descriure el seu so. Es podria dir que fan música sense pretensions i canten en català. Citen com a influències a El último de la fila i a Yo La Tengo; vaja, que són capaços de qualsevol cosa. I dit així podria semblar que els Mates Mates han quedat tocats per la boira de la Plana. Si és així, però, no hi ha dubte que els afecta de forma positiva; només ens queda comprovar si el dia 29 a La  funcionen tan sorprenentment bé en directe.\nEls concerts del Showcase tenen lloc a la Sala Apolo i a La . Podeu consultar les distribucions en aquest enllaç.\nFinalment i per tancar aquesta primera part del Primavera a la ciutat, el dilluns 28 i el dimarts 29 de maig hi ha una altra cita pels qui prefereixen els concerts més íntims i càlids. El Primavera a Viva Veu es celebrarà a la sala Fantástico i comptarà amb la presència de Joan Colomo, Aliment, Univers i Sictor Valdaña & The Check This Outs, per oferir un concert en rigorós so acústic.\nEtiquetes: A Viva Veu, Aliment, Dulce Pájara de Juventud, Eliah Smith, especials, joel panadés, L'Hereu Escampa, Mates Mates, música, Primavera a la ciutat, Primavera Sound, Primavera Sound 2012


Madrenas es descarta per presidir el pla 'D' - Diari de Girona\nMadrenas es descarta per presidir el pla 'D'\nDurant el ple d'ahir, l'alcaldessa va afirmar que té la intenció seguir al càrrec durant molts anys\nddg 10.04.2018 | 16:32\nMarta Madrenas va voler sortir al pas de les diferentes informacions que la situen a la presidència d'un hipotètic govern en cas que no fos possible la investidura de Sànchez ni la de Puigdemont.\nTot i que investir l'expresident de l'ANC serà l'objectiu principal de JxCat i ERC durant aquesta setmana, alguns mitjans afirmen que la candidatura de Puigdemont debat una possible alternativa sense causes pendents amb la justícia. L'anomenat pla 'D', que sembla que ja s'hauria pactat amb ERC per arribar a Sant Jordi amb una investidura viable.\nI és aquí on el nom de Marta Madrenas sona més fort. L'actual alcaldessa de Girona seria la presidenta del govern. Una jugada calcada a la que van protagonitzar Mas i Puigdemont. JxCAT, PDCat i ERC encara han d'acabar de negociar la composició d'aquest hipotètic govern ja que encara queden molts serrells per decidir. El que ja sembla acordat és arribar a la data límit, el 22 de maig amb un president investit.


FOTOS DE COBLES, ORQUESTRES I CONJUNTS DE CATALUNYA: BARCELONA\nPrimera foto d'aquesta Cobla-orquestra, fundada l'any 1921, a instàncies de Joan Lamote de Grignon, per un grup de músics empordanesos, els noms dels quals són:\nJosep Gravalosa i Geronès, Narcís Cla i Vilar, Benvingut Tapis i Bassets, Albert Martí i Galceran, Robert Renart i Mercader, Antoni Frigola i Vives, Joan Tost, Alfred Sagols, Ramon Mayans i Roca, Antoni Martori i Josep Juncà i Juscafresa.\nDrets: Narcís Cla i Vilar (2n tible, de Girona), Benvingut Tapis i Bassets (1er tible, de Llagostera), Antoni Martori i Alom* (2n fiscorn, de Breda), Josep Juncà i Juscafresa (contrabaix, de Banyoles), Joan Tost i Pavia (1er cornetí, d'Olesa de Montserrat), Antoni Frigola i Vives (2n cornetí, de La Bisbal d'Empordà) i Robert Renart i Mercader (2n tenor, de La Bisbal d'Empordà)\nAsseguts: Alfred Sagols i Rubau (trombó, de Calonge), Albert Martí i Galceran (1er tenor, de L'Escala), Josep Gravalosa i Geronès (flabiol i director, de Santa Coloma de Farners) i Ramon Mayans i Roca (1er fiscorn, d'Olesa de Montserrat).\n* En un principi escrivia el seu nom com a Anton Martori, i més endavant ell mateix va començar a escriure'l com a Antoni.\nRevers de la postal anterior. El text, florit, fa referència al públic inteligent. Interessant la fòrmula d'acomiadament: Amb vostre honor aparellat.\nSegell emprat en l'encapçalament de les cartes que enviaven.\nFoto: Arxiu Albert Fontelles.\nVan debutar en una representació de la sarsuela Marina, al Teatre Tívoli de Barcelona, el 30 de Març de 1922, tal com es relata al número 10 de la Revista Catalunya Gràfica, d'Abril de 1922. Aquella versió catalana comptava amb la direcció escènica de Josep Llimona i Puigsubirà, i la direcció de l'orquestra anava a càrrec de Francisco Palos i Soto.\nAny 1922 (5)\nEl dia 5 de Juny d'aquell any també van participar en la representació de la sarsuela Marina, en aquest cas en el Teatre de l'Orfeó Gracienc, tocant sardanes per a ballar durant els entreactes.\nLa sarsuela la dirigia en aquesta ocasió Amadeu Cristià i Rotches.\nFoto: Arxiu Carles Cristià.\nAny 1922 (6)\nPostal de la temporada 1923-1924.\nLa Cobla Barcelona representà la consolidació de la sardana fora de les seves terres natals de l'Empordà i el Gironès (Veure aquest article, sisplau).\nDrets: Narcís Cla, Antoni Martori, Joan Tost, Antoni Frigola, Robert Renart, Josep Juncà i Benvingut Tapis\nAsseguts: Alfred Sagols, Josep Gravalosa, Albert Martí i Ramon Mayans.\nRevers de la postal anterior. Observem que Josep Gravalosa era el Mestre director i Albert Martí el representant. Josep Gravalosa, que també era el flabiolaire, va plegar a mitja temporada per fortes desavinences amb Albert Martí, essent substituït fins a l'inici de la següent temporada per Narcís Paulís i Vila.\nAquí entrava en Pere Moner com a flabiolaire, i assumia la direcció en Josep Serra i Bonal.\nDarrere: Antoni Frigola, Joan Tost, Ramon Mayans, Josep Serra, Antoni Martori i Josep Juncà\nDavant: Pere Moner i Parella, Narcís Cla, Benvingut Tapis, Albert Martí i Robert Renart.\nLa fotografia sembla feta en el mateix lloc que l'anterior, podria ser un jardí o un bosc.\nDrets: Antoni Frigola, Josep Juncà, Ramon Mayans, Josep Serra, Antoni Martori i Joan Tost\nAsseguts (en un banc): Pere Moner, Benvingut Tapis, Albert Martí, Robert Renart i Narcís Cla\nAssegut a terra: Desconegut, probablement el fill d'algun dels músics.\nDavant: Pere Moner i Parella, Josep Llorà i Casademont, Benvingut Tapis, Albert Martí i Francesc Civit i Pons.\nLa foto té en el marge esquerra una inscripció amb el nom i adreça del representant, Albert Martí.\nActuant a la Plaça de Catalunya, de Llagostera.\nDarrere: Antoni Frigola (2n cornetí, no es veu), Joan Tost (1er cornetí, no es veu), Ramon Mayans (1er fiscorn), Josep Serra (2n fiscorn), Antoni Martori (trombó, no es veu) i Josep Juncà (contrabaix).\nDavant: Pere Moner (flabiol), Josep Llorà (2n tible), Benvingut Tapis (1er tible) Albert Martí (1er tenor) i Francesc Civit (2n tenor).\nAquesta foto és extreta de l'Almanac de la Sardana de 1926. Benvingut Tapis va morir l'any 1926.\nDavant: Pere Moner, Enric Pey i Bustins, Benvingut Tapis, Albert Martí i Francesc Vilaró i Carbonell.\nDarrere: Antoni Frigola, Desconegut, Ramon Mayans, Josep Serra, Antoni Martori i Josep Juncà\nDavant: Pere Moner, Josep Llorà, Antoni Cassí i Bassach, Albert Martí i Francesc Civit.\nSeqüència de dues fotografies en una actuació a Vilafranca del Penedès el dijous dia 3 de Maig de 1928.\nDarrere: Antoni Frigola i Desconegut\nDavant: Pere Moner i Josep Llorà.\nEn la mateixa actuació de les dues fotos anteriors, un primer pla d'Albert Martí, que no tardaria a marxar per formar la seva pròpia Cobla-orquestra. A l'esquerra veiem Antoni Cassí, i darrere, somrient, el fiscornaire Ramon Mayans.\nLa primera temporada després de l'escissió protagonitzada per l'Albert Martí*. Per diferenciar-la de la Cobla Barcelona-Albert Martí, algunes Comissions de Festes, quan la anunciaven en el seu programa l'anomenaven Cobla Barcelona-Coll (veure Revista Marinada, de 1929, pàgina 2).\nDarrere: Josep Buscarons i Turró, Desconegut, Antoni Martori, Pere Garriga i Oliver, Josep Serra i Josep Juncà\nDavant: Pere Moner, Antoni Cassí, Ferran Blanch i Arché ("Nando"), Josep Coll i Ligora i Francesc Civit.\n* Va formar la Cobla Barcelona-Albert Martí, tema de l'article de "La Veu de Catalunya", de 31 de Desembre de 1928, que reprodueixo parcialment a continuació:\nNarcís Clà, flaviol [sic]; Joan Puig, tible solista; Jacint Hereu, tible solista; Albert Martí, tenor solista; Pere Forment, tenor solista; E[nric]. Martí Llata, trompeta solista; Antoni Frigola, trompeta solista; Ramon Mayans, fiscorn solista; Josep Torres, fiscorn solista; Josep Boldú, trombó solista, i Antoni Rosell, contrabaix concertista.\nLa mateixa foto anterior, retolada.\nDarrere: Josep Buscarons, Desconegut, Antoni Martori, Pere Garriga, Josep Serra i Josep Juncà\nDavant: Pere Moner, Antoni Cassí, Ferran Blanch ("Nando"), Josep Coll i Francesc Civit.\nFoto: Arxiu Emili Mañosas.\nActuant en un lloc indeterminat, amb una espardenyeria al darrere.\nDarrere: Josep Buscarons, Pere Aragonès i Ramió, Antoni Martori, Pere Garriga, Josep Serra i Josep Juncà.\nFoto: Arxiu Sixto Viñas.\nActuant a Tossa de Mar l'estiu de 1929.\nPostal editada l'any 1930, amb una foto feta al Palau de la Música Catalana de Barcelona. En faig un detall.\nDarrere: Pere Moner, Pere Aragonès, Antoni Martori, Pere Garriga, Josep Serra i Antoni Cassí\nDavant: Josep Buscarons, Josep Juncà, Ferran Blanch ("Nando"), Josep Coll i Francesc Civit.\nFoto detall: Arxiu Albert Fontelles.\nDarrere: Josep Buscarons, Pere Aragonès, Antoni Martori, Pere Garriga, Josep Serra i Josep Juncà\nActuant el dia 7 de Maig de 1930 al Vestíbul del Teatro de la Exposición, a Sevilla. La Cobla va acompanyar l' Orfeó Català en la Excursió Artística d'aquesta entitat que va fer a València i Sevilla del 3 a l'11 de Maig de 1930.\nDarrere: Josep Buscarons, Pere Aragonès, Antoni Martori, Pere Garriga i Josep Serra\nDavant: Pere Moner, Antoni Cassí, Ferran Blanch ("Nando"), Josep Coll, Francesc Civit i Josep Juncà.\nFoto: CEDOC, Biblioteca de l'Orfeó Català.\nEl mateix dia 7 de Maig de 1930, a la Plaza de San Fernando, de Sevilla.\nDavant: Pere Moner, Antoni Cassí, Ferran Blanch ("Nando"), Josep Coll, Francesc Civit i Josep Juncà (no es veu clarament a tots els músics, però l'alineació era aquesta).\nFoto: Dubois. Centre de Documentació de l'Orfeó Català.\nAny 1930 (6)\nUn altre moment del mateix esdeveniment que s'explica en la foto anterior.\nI aquí en una foto d'estudi.\n1.- Pere Garriga; 2.- Pere Moner; 3.- Josep Gracia*; 4.- Josep Juncà; 5.- Pere Magret i Alsina; 6.- Antoni Cassí; 7.- Josep Coll; 8.- Josep Buscarons; 9.- Antoni Martori; 10.- Francesc Civit; 11.- Josep Serra.\n* Crec que era de la província d'Osca i es deia José, tot i que el seu nom apareix catalanitzat en algun llistat de la pròpia Cobla.\nLa Cobla-orquestra Barcelona és proclamada Cobla Oficial de la Generalitat de Catalunya en el Concurs de Cobles celebrat el dia 26 de Juliol de 1932 al Pati dels Tarongers del Palau de la Generalitat.\nAquesta foto la presento en dues versions; la segona porta una dedicatòria d'en Pere Moner a Ràdio Associació de Catalunya.\nDarrere: Josep Buscarons, Josep Gracia, Antoni Martori, Pere Garriga, Josep Serra i Josep Juncà\nDavant: Pere Moner, Antoni Cassí, Pere Magret i Alsina, Josep Coll* i Francesc Civit.\n* El 24 de Maig de 1931 va estrenar la tenora metàl·lica que ell mateix va dissenyar.\nRetratats en la mateixa sessió que la foto anterior. La composició de la fotografia era força novedosa en aquells moments, no n'he trobat cap de semblant en aquesta època o abans.\nD'esquerra a dreta: Pere Moner, Antoni Cassí, Pere Magret, Josep Coll, Francesc Civit, Josep Buscarons, Josep Gracia, Antoni Martori, Pere Garriga, Josep Serra i Josep Juncà.\nLa Cobla Barcelona i i la Cobla La Principal de Bages als estudis de Ràdio Associació de Catalunya, dins les festes commemoratives del desè aniversari de la radiodifusió catalana.\nPostal i detall.\nEs van significar força col·laborant amb el Comissariat de Propaganda de la Generalitat de Catalunya, fent dues sortides per donar concerts a Europa, amb la finalitat de recollir fons pel Socors Roig Internacional, i pal·liar així els estralls de la guerra civil. Aquest fet va comportar que, un cop acabada la guerra, no els donessin permís per actuar fins l'any 1945, que ho van aconseguir, sobretot amb l'impuls de Josep Juncà, Josep Coll i Pere Moner. Alguns músics de la Cobla, juntament amb d'altres de diversa procedència, van actuar fins aleshores amb el nom de Cobla Moderna.\nFoto: Adolf Zerkowitz. Col·lecció Jordi Mestres.\nRevers de la postal anterior, on hi consta que formen part del Comissariat de Propaganda de la Generalitat de Catalunya.\nLa mateixa foto anterior es va retolar també amb el nom de Cobla Catalunya en un llibret editat l'any 1938. Veure Cobla Catalunya.\nLa Cobla Barcelona, el tenor Emili Vendrell, el ballarí Joan Magriñà, la ballarina Teresina Boronat i el pianista Isidre Marvà i Palau van encapçalar l'any 1937 una expedició artística arreu d'Europa per recollir diners a favor de la causa republicana. Van actuar a França, Bèlgica, Luxemburg i Txecoeslovàquia, amb l'objectiu de crear a Europa un clima de simpatia en vers la República i recaptar fons a favor dels refugiats i també de les víctimes, especialment dones i nens, de la guerra d'Espanya.\nAquella tourneé va durar nou mesos i van fer 220 actuacions. Xavier Garcia i Soler, en la seva biografia de Joan Magrinyà, diu d'aquella ambaixada:\n"Era Catalunya que a través d'ells donava una bella mostra dels seus valors, de la seva manera de ser. Era, realment, una bona ambaixada, de primera categoria... la millor”.\nFoto: Fons Emili Vendrell.\nAny 1937 (5)\nHe pogut identificar bona part de l'expedició.\n1.- Josep Roca i Carbonell (1er tenor). 2.- Joan Magriñà. 3.- Josep Puig i Castelló ["el Moreno"] (1er fiscorn). 4.- Pere Moner (flabiol). 5.- Vicenç Martínez (2n fiscorn). 6.- Josep Gracia (trompeta). 7.- Teresina Boronat. 8.- Josep Juncà (contrabaix). 9.- Enric Casellas [?] (trompeta). 10.- Emili Vendrell. 11.- Antoni Cassí (1er tible). 12.- Francesc Civit (2n tenor).- 13.- Santiago Meléndez i Gardeñas (delegat de la Generalitat). 14.- Pere Magret (2n tible). 15.- Isidre Marvà.\nAny 1937 (6)\nAutocar que portava l'expedició.\nAny 1937 (7)\nRetall del diari La Vanguardia, que titula:\nLA COBLA BARCELONA EN EL EXTRANJERO\ni posa a peu de foto:\nLa Cobla Barcelona está llevando a cabo en el extranjero una intensa labor de propaganda, con un resultado extraordinario.\nLa Cobla, desfilando por las calles de Bruselas.\nAny 1937 (8)\nUna imatge més de propaganda. Espardenyes de beta i barretina !\nFoto: Arxiu Nacional de Catalunya, fons de la Generalitat de Catalunya.\nCartell de l'artista Ricard Fàbregas i Fàbregas.\nFoto: Arxiu Helena Fàbregas.\nEn aquesta foto hi reconec el rest de davant:\nPere Moner, Antoni Cassí, Pere Magret, Josep Roca i Carbonell i Francesc Civit; el contrabaix és Josep Juncà; porten vestits diferents, podria ser el periode en què van actuar com a Cobla Moderna, tal com s'explica en el peu de la foto 1937 (1).\nFotografia que apareixia al programa de Festa Major de Campdevànol l'any 1945, any en que van poder actuar novament amb el nom de Barcelona.\nDarrere: Josep Juncà (contrabaix)\nDavant: Baldiri Coll (1er tible), Josep Coll (1er tenor), que es tornava a incorporar a la formació, recentment reconstituïda i Desconegut (2n tenor).\nCartell de la temporada 1946-1947. Era la primera vegada que portaven una vocalista, fet que no es tornaria a produir fins 30 anys després !\nA dalt: Josep Juncà i Juscafresa, Tomàs Sanmartín i Ramon i Pere Aragonès i Ramió\nAl mig: Jaume Chiribella [al cartell posa Chirivella] i Arbonés, Josep Torres i Font, Josep Coll i Ligora i Enric Martí i Llata\nA baix: Pere Moner i Parella, Francesc Civit i Pons, Emili Puig i Viñals*, Baldiri Coll i Ligora i Visita Brosed**.\n* En el programa d'un Concert que varen fer el 7 de Desembre de 1945 a Barcelona hi consta Josep Puig com a fiscorn. Era en Josep Puig i Castelló ("el Moreno"), que a la temporada va marxar a l'Orquestra Fatxendes, entrant al seu lloc l'Emili Puig i Viñals, o sigui, Puig per Puig ...\n** El seu nom real era Visitación Brosed, i era aragonesa, molt coneguda als anys 30 com a cantadora de jotes.\nDarrere: Francesc Civit (2n tenor), Pere Moner (flabiol), Tomàs Sanmartín (trombó) i Josep Torres (2n fiscorn)\nAl mig: Baldiri Coll i Ligora (1er tible), Josep Coll i Ligora (1er tenor), Josep Juncà (contrabaix), Rafel Rovira i Vidal (1er trompeta) i Jaume Chiribella (2n tible)\nDavant: Santiago Rovira i Vidal (2n trompeta) i Emili Puig (1er fiscorn).\nAquell any 1947 van celebrar el 25è aniversari de la seva fundació, i van fer una medalla personalitzada per a cada un dels músics, datada el 25 de Novembre de 1947 i amb el nom de cadascú al revers, com veiem en la imatge següent.\nFoto: Jaume Nonell, propietari de la medalla.\nRevers de la medalla corresponent a Jaume Chiribella i Arbonés.\nPart interior d'un díptic publicat l'any 1948, amb fotografia i relació de components.\nComençant per baix, a l'esquerra, i seguint en sentit horari: Jaume Chiribella, Emili Puig, Santiago Rovira, Baldiri Coll, Josep Torres, Pere Moner, Tomàs Sanmartín, Josep Juncà, Josep Coll, Francesc Civit i Rafel Rovira.\nAquest any 1948 actuen a Olot, i el cantant és Francesc Badia.\nVan fer servir la fotografia anterior per il·lustrar la portada de l'edició que van fer de dues sardanes: La Mare (Josep Capell i Hernández*) i Enyorança d'amor (Lluís Fíguls i Gran).\n* En Josep Capell entraria a formar part de la Barcelona al cap de pocs anys.\nDibuix promocional per a la Cobla Barcelona fet per Sandre Cirici, nom amb què signava alguns dels seus treballs el crític d'art, escriptor, polític, pedagog, dibuixant i dissenyador de Barcelona, Alexandre Cirici i Pellicer.\n27 de Novembre de 1949: tocant al camp del Barça en el 50è aniversari del Club.\nDarrere: Santiago Rovira i Vidal, Miquel Prim i Ametller (incorporat el setembre d'aquell any, substituint Rafel Rovira i Vidal), Tomàs Sanmartín, Emili Puig, Josep Torres i Font i Josep Juncà.\nAl costat de Josep Juncà hi ha en Francesc ("Paco") Capellas [dret, amb la trompeta a la ma] i l'Emili Poch [assegut, d'esquenes], ambdós de la Cobla-orquestra La Principal de La Bisbal, amb qui alternaven en aquell esdeveniment.\nDavant: Pere Moner, Jaume Chiribella, Baldiri Coll, Josep Coll i Ramon Pla i Pla.\nDarrere: Miquel Prim, Santiago Rovira, Tomàs Sanmartín, Emili Puig, Josep Torres i Josep Juncà\nEn primer terme, a l'esquerra, el propietari del tablado, i a la dreta: Aureli Capmany i Farrés.\nRevers de la foto anterior, on en Miquel Prim hi va anotar l'any i els components. Era el seu primer any a la Cobla-orquestra Barcelona.\nCartell que sortia al programa de la Festa Major de Salt de 1950. Interessant el detall: tot i estar retratats en formació de Ball, s'anuncien com a Cobla, que era el que els hi donava més nom i prestigi.\nDetall de l'Orquestra.\nDarrere: Josep Juncà (contrabaix), Santiago Rovira (trompeta), Miquel Prim (trompeta), Emili Puig (trombó) i Josep Torres (trombó)\nDavant: Tomàs Sanmartín (piano), Pere Moner (bateria), Ramon Pla (saxo tenor i clarinet), Jaume Chiribella (clarinet i saxo alt), Baldiri Coll (saxo alt) i Josep Coll (saxo alt, flauta i clarinet).\nDetall del cantant, Francesc Badia.\nA l'interior de la masia de Can Piteu, a Sant Genís dels Agudells, després d'haver ofert un concert el 14 d'Octubre de 1951.\nDarrere: Santiago Rovira, Miquel Prim, Josep Capell i Hernández*, Emili Puig, Josep Torres i Josep Juncà\nDavant: Pere Moner, Jaume Chiribella, Baldiri Coll, Josep Coll i Ramon Pla.\n* En Josep Capell acabava d'entrar aquell any com a director musical, arranjador, pianista i trombonista, segons m'explica el seu fill, Josep Capell i Vergé. I segons veig en les dues fotos de 1953, també com a violinista o violista.\nRevers de la foto anterior, amb anotació manuscrita de Miquel Prim.\nMerchandising de principis dels anys 50: un paipay de cartró per fer passar la calor als envelats ...\nEl disseny ve signat per Canals.\nDetall del paipay, on es veu millor els músics, estratègicament col·locats a dins de la B de Barcelona.\nFila superior: Baldiri Coll, Fortunat Escolà i Felip, Josep Capell i Miquel Prim\nSegona fila: Josep Coll, Pere Moner i Joan Cerrada i Vivet\nTercera fila: Josep Juncà i Josep Torres\nA baix: Jaume Chiribella, Agustí Escarrà [?], Ramon Pla i Emili Puig\nEn el revers del paipay podem observar que no els hi calia àvia ...\nLa más famosa COBLA\nLa mejor ORQUESTA CLÁSICA\nLa más moderna ORQUESTA DE JAZZ.\nRetratats a Artés el 5 d'Abril de 1953.\nEn segon terme: Miquel Prim, Josep Torres, Pere Moner, Agustí Escarrà, Emili Puig i Ramon Pla\nEn primer terme: Joan Cerrada i Vivet, Josep Capell, Josep Juncà i Baldiri Coll.\nJaume Chiribella i Josep Coll no van sortir a la foto, ni tampoc en Fortunat Escolà, que només tocava a l'Orquestra ...\nI com a continuació de la imatge anterior, aquí els veiem en un moment del Concert que van oferir al Cine Barquera, d'Artés.\nDarrere: Josep Juncà (contrabaix), Emili Puig (fiscorn), Miquel Prim (trompeta) i Agustí Escarrà (trompeta)\nFormant un arc, d'esquerra a dreta: Joan Cerrada (violí), Pere Moner (violí), Fortunat Escolà (violí), Josep Torres (violí), Josep Capell (violí, fent el paper de viola), Ramon Pla (clarinet), Jaume Chiribella (clarinet) i Josep Coll (flauta).\nD'esquenes, dirigint: Baldiri Coll.\nFoto: Arxiu Martí Puig i Costa.\nMoment culminant de la Cobla. Si vols escoltar com sonava just un any abans, et convido a clicar en aquest enllaç, on podràs gaudir de la sardana "Enyorança", de Juli Garreta i Arboix.\nDarrere: Agustí Escarrà, Miquel Prim (a qui Josep Coll va dedicar la sardana "Al so de la trompeta"), Josep Capell, Emili Puig, Josep Torres i Josep Juncà\nEls mateixos components de la foto anterior, en un Concurs de Sardanes celebrat el 12 d'Octubre de 1955 als paratges de la Font Better (Sant Fost de Campsentelles). El trombonista (Josep Capell) ho va tenir clar, i amb el "pet de sol" que queia es va posar una baieta al clatell !\nTocant a La Selva de Mar.\nDarrere: Josep Torres i Josep Juncà\nDavant: Baldiri Coll, Josep Coll i Ramon Pla.\nFoto: Esteve Felip. Pàgina 14 de Miranda, Butlletí del Centre Cultural de Llançà, nº 13, de Gener de 1957.\nSeqüència de dues fotos centrades en els tibles i els tenors, d'esquerra a dreta: Jaume Chiribella, Baldiri Coll, Josep Coll i Ramon Pla.\nHi ha molt poques fotos de la Cobla-orquestra Barcelona fent Ball. Aquí podem veure com van ser pioners en portar un fons decorat amb el nom de la formació.\nDarrere: Josep Juncà (contrabaix), Josep Torres (trombó), Emili Puig (trombó), Fortunat Escolà (bateria), Miquel Prim (trompeta), Agustí Escarrà (trompeta) i Pere Moner (trompeta)\nDavant: Josep Coll (saxo alt), Jaume Chiribella (saxo alt), Joan Cerrada (saxo tenor), Baldiri Coll (saxo tenor) i Ramon Pla (saxo baríton). Tots els saxos doblaven amb el clarinet i/o la flauta.\nEn primer terme: Josep Capell (piano).\nEn formació de Concert. Poso les identificacions seguint l'ordre de la primera foto.\nDarrere: Baldiri Coll, Miquel Prim, Josep Capell, Ramon Pla i Dodó Escolà (nom artístic de Domingo Escolà i Balagueró, que era familiar de Josep Capell; cantant, clarinetista i saxofonista que avui està injustament oblidat, pioner de la cançó en català, sempre de caire humorístic, va formar part també de la Cobla-orquestra Maravella; les seves funcions eren: cantant, solista de clarinet i saxo, i xofer de la formació).\nDavant: Jaume Chiribella, al piano, i els violins: Joan Cerrada, Josep Coll, Josep Juncà, Emili Puig, Josep Torres, Fortunat Escolà, Agustí Escarrà i Pere Moner.\nCercavila del 75é aniversari del Cor Lo Pom de Flors, de Sant Just Desvern.\nDe davant cap a darrera, i d'esquerra a dreta: Pere Moner, Miquel Prim, Baldiri Coll, Josep Coll (queda amagat), Ramon Pla i Jaume Chiribella.\nFoto: Arxiu Lo Pom de Flors.\nPoso la data per aproximació.\nExcel·lent primer pla de Josep Coll a la tenora, i a darrere en Josep Juncà al contrabaix.\nEn aquesta foto feta a la Plaça de Sant Jaume de Barcelona el dia 19 de Març de 1957, que m'ha cedit amablament en Ramon Julià, hi podem reconéixer a:\nPere Moner (flabiol), Jaume Chiribella (2n tible), Baldiri Coll (1er tible), Josep Coll (1er tenor), Ramon Pla (2n tenor) i Josep Juncà (contrabaix). La resta de components deuen ser si fa o no fa els mateixos de la foto de 1955.\nSeqüència de tres fotos del mateix dia que l'anterior, en la primera de les quals es reconeix el 2n fiscorn, amb barret, Josep Torres. Aquestes serien probablemen les darreres fotos de Josep Coll i Ligora en actiu, doncs al acabar la temporada 1956-1957 es va jubilar.\nFotos: Arxiu Ignasi Muntada.\nEl 24 de Setembre de 1957 es va inaugurar el Camp Nou del F.C. Barcelona, i els músics van intervenir amb diverses sardanes, una de les quals, a la mitja part, va ser de germanor i ballada per 1500 balladors.\nEn el rest de davant ja s'havia produït el canvi en la cadira del 1er tenor:\nD'esquerra a dreta: Pere Moner, Jaume Chiribella, Baldiri Coll, Josep Roura i Padrosa ("Sagal") i Ramon Pla.\nEn la mateixa actuació.\nDarrere: Agustí Escarrà (2n trompeta, que no es veu), Miquel Prim, Joan Cerrada, Desconegut, Desconegut i Josep Juncà (en la seva darrera temporada)\nDavant: Pere Moner, Jaume Chiribella, Baldiri Coll, Josep Roura ("Sagal") i Ramon Pla.\nEl dia 17 de Novembre de 1957 va morir a Barcelona, només amb 50 anys, el músic i compositor Joaquim Serra i Corominas, un dels més importants en la història de la música per a Cobla. La seva mort va ser molt sentida, i el seu enterrament, l'endemà, multitudinari. Aquí veiem els membres de la Cobla Barcelona tocant en el moment d'entrar o sortir de l'església.\nEs pot identificar bé el rengle de davant: En Pere Moner, a qui sostenen la particel·la, gairebé està plorant. A continuació, Jaume Chiribella, Baldiri Coll (tapat), Josep Roura ("Sagal") i Ramon Pla. El director és Rafael Ferrer i Fitó.\nEn un Concert que fa la Cobla-orquestra Barcelona al Teatre del Casal La Principal, de Vilafranca del Penedès, el 27 de Març de 1960, es troben els compositors Josep Sancho i Marraco* i Joan Dotras i Vila, que possiblement hi fossin homenatjats.\nD'esquerra a dreta: Miquel Prim, Josep Sancho, Joan Dotras i Desconegut.\n* Josep Sancho va morir el 16 de Setembre d'aquell mateix any, als 81 anys.\nFoto: Aragonès (Vilafranca del Penedès). Arxiu família Prim.\nDos moments del Concert, sota la direcció de Josep Sancho. Els músics del rest de davant són: Pere Moner, Desconegut, Jaume Chiribella, Ramon Pla, Josep Sanjaume i Antoni Montané.\nFotos: Aragonès (Vilafranca del Penedès). Arxiu Casal La Principal.\nUn altre moment del mateix Concert de les fotos anteriors, ara el que dirigeix és Joan Dotras.\nFoto: Aragonès (Vilafranca del Penedès).\nDarrere: Agustí Escarrà, Miquel Prim, Joan Cerrada, Àngel Blanch, Emili Puig i Àngel Resa i Rodrigo\nDavant: Pere Moner, Héctor Sánchez i Ibáñez, Jaume Chiribella, Ramon Pla, Josep Sanjaume i Antoni Montané.\nUna foto en plan informal també va bé de tant en tant.\n1.- Emili Puig; 2.- Josep Sanjaume; 3.- Héctor Sánchez i Ibáñez; 4.- Andreu Castellet i Sánchez*; 5.- Ramon Pla; 6.- Àngel Resa; 7.- Jaume Chiribella; 8.- Josep Soler i Montoliu; 9.- Desconegut (li deien "Topas", tocava la bateria); 10.- Antoni Montané; 11.- Joan Cerrada; 12.- Pere Moner; 13.- Miquel Prim; i 14.- Àngel Blanch.\n* Al cap de pocs anys formaria el seu propi grup: Andrés Castel y su Conjunto.\nDarrere: Antoni Montané (contrabaix), Pere Moner (trompeta), Josep Soler (trompeta), Miquel Prim (trompeta), Angel Resa (trombó) i Emili Puig (trombó)\nDavant: Desconegut (bateria), Josep Sanjaume (saxo), Héctor Sánchez (saxo), Jaume Chiribella (saxo), Joan Cerrada (saxo), Ramon Pla (saxo) i Andreu Castellet (bongos, i també cantant).\nRetratats a l'escala de l'Ajuntament de Bergerac (França) el 14 de Maig de 1961.\n1.- Miquel Prim; 2.- Ramon Pla; 3.- Àngel Blanch i Reynalt; 4.- Rafael Domingo i Pérez; 5.- Pere Moner; 6.- Antoni Montané; 7.- Andreu Castellet i Sánchez*; 8.- Josep Sanjaume; 9.- Lluís Sala i Puigvert; 10.- Emili Puig; 11.- Joan Cerrada; 12.- Jaume Chiribella; 13.- Agustí Escarrà; i 14.- Héctor Sánchez i Ibáñez.\nAny 1962 (Díptic - 1)\nExcel·lent cartell d'Amador Garrell i Soto, músic, dibuixant i dissenyador de Granollers. El dibuix original, però és de 1960; podria ser que aquest díptic també fos d'aquell any.\nAny 1962 (Díptic - 2)\nAny 1962 (Díptic - 3)\nAny 1962 (Díptic - 3, detall)\nA dalt a la dreta: Àngel Blanch (piano) i Andreu Castellet (cantant)\nEn segon terme, drets: Àngel Resa (trombó), Emili Puig (trombó), Desconegut (bateria), Miquel Prim (trompeta), Antoni Montané (contrabaix), Agustí Escarrà (trompeta) i Pere Moner (trompeta)\nDavant, asseguts: Ramon Pla (saxo baríton), Héctor Sánchez [?] (saxo tenor), Joan Cerrada (saxo tenor), Jaume Chiribella (saxo alt) i Josep Sanjaume (saxo alt).\nAny 1962 (Díptic - 4)\nNota només per músics:\nSi cliques damunt la foto, i mires a l'esquerra de la imatge, et vindrà al cap la paraula catroi.\nSegons la crònica d'un exemplar del diari Destino de Novembre de 1963, en el qual s'entrevista al flabiolaire i director Pere Moner, els components d'aquell any eren: Pere Moner, Josep Sanjaume, Jaume Chiribella, Ramon Pla, Joan Casademunt, Manel Santos, Arseni Jordà, Miquel Prim, Àngel Blanch, Emili Puig, Tomàs Gil i Membrado i Antoni Montané.\nIntento fer doncs alguna identificació:\nDrets: Jaume Chiribella, Joan Casademunt, Pere Moner, Josep Sanjaume, Juli Garreta* (és broma, em refereixo al bust), Miquel Prim, Tomàs Gil, Ramon Pla, Emili Puig i Arseni Jordà\nAjupits: Antoni Montané, Desconegut, Desconegut i Àngel Blanch.\n* La foto és agafada davant del monument a Juli Garreta, de Sant Feliu de Guíxols.\nFoto promocional al Parc de Montjuïc, feta després de la jubilació (40 anys tocant amb la Barcelona !) de Pere Moner i Parella, que moriria l'any 1965.\nArc exterior (8): Vicenç Jordà, Joan Pons i Joanmiquel, Tomàs Gil, Miquel Prim, Josep Sanjaume, Ramon Pla, Àngel Blanch i Jaume Chiribella\nArc interior (3): Emili Puig, Desconegut i Ascenci Garcia\nEn primer terme (1): Joan Casademunt.\nEn segon terme, de baix a dalt: Vicenç Jordà, Josep Sanjaume, Jaume Chiribella, Ramon Pla, Àngel Blanch i Tomàs Gil\nEn primer terme: Joan Pons, Joan Casademunt, Ascenci Garcia, Emili Puig, Desconegut i Miquel Prim.\nPrimera pàgina del díptic editat la temporada 1964-1965.\nSegona pàgina del díptic, amb una mica d'història, destacant el nom del director, Àngel Blanch, i dels vocalistes, Joan Pons i Joan Casademunt.\nTercera pàgina del díptic, amb la foto que veiem a la imatge Any 1964 (2).\nQuarta pàgina del díptic editat la temporada 1964-1965.\nFotografiats al Parc de la Ciutadella, de Barcelona.\nD'esquerra a dreta: Desconegut, Emili Puig, Jaume Niella, Jaume Farré i Albareda, Miquel Prim, Ascenci Garcia, Josep Sanjaume, Arseni Jordà, Ramon Pla, Joan Farell, Francesc Puertas i Castell i Tomàs Gil.\nFoto: Secundino Cos. Arxiu família Prim.\nFesta Major d'Amer, el dia 16 d'Agost de 1968. En un descans, conversen de temes musicals amb el bisbe de Girona, Narcís Jubany i Arnau, que segur els hi va comentar que venia d'una família de músics de Santa Coloma de Farners, concretament la nissaga dels Jubany, que l'any 1876 van impulsar la formació de la Cobla-orquestra La Farnense. En aquest segon dia de la Festa Major es balla la tradicional Sardana de l'Alcalde, interpretant-se "Festa Mil·lenària", de Joan Fontàs i Casas. Aquell any 1968 la presidia Josep Mª de Porcioles i Colomer, nascut a Amer i que aleshores era Alcalde de Barcelona. El capellà que està d'esquenes, al costat del bisbe, crec que és el rector d'Amer d'aquell moment, Mossèn Pere Pla. Es pot veure un reportatge d'aquest dia concret en aquest enllaç.\nDarrere: Francesc Puertas, Arseni Jordà, Miquel Prim i Josep Capell\nDavant: Jaume Farré, Francesc Elias i Prunera (en una de les poques imatges que hi ha d'ell amb barba, i que a més de gran intèrpret és un eminent pedagog), Ramon Pla i Ramon Viader i Viñas (parcialment)\nFoto: Pierre Verron. Arxiu família Prim.\nFotografia promocional feta al Parc Güell de Barcelona.\nDarrere: Tomàs Gil i Membrado (fiscorn i trombó), Felip Vila (flabiol i piano), Rafel Estors, Ramon Viader (2n tenor, saxo alt i violí), Emili Puig (fiscorn i trombó) i Arseni Jordà (trompeta)\nDavant: Francesc Puertas (trompeta i violí), Jaume Farré (2n tible i saxo tenor), Agustí Xxx (bateria), Joan Villar (cantant), Miquel Prim (trompeta), Josep Sanjaume (2n tenor i saxo tenor), Ramon Pla (1er tenor, saxo baríton i clarinet) i Francesc Elias (1er tible, saxo alt i violí).\nProcessó marinera de Santa Cristina, a Lloret de Mar, el 24 de Juliol de 1969.\nEn primer terme: Miquel Prim (trompeta)\nEn segon terme: Ramon Pla (clarinet) i Francesc Elias (saxo alt)\nDarrere de tot: Jaume Farré (clarinet) i Francesc Prat i Bassols (saxo tenor, potser de bolo en lloc de Ramon Viader).\nFoto: Narcís Sans i Prats. Ajuntament de Girona, CRDI.\nUna fotografia del mateix esdeveniment que la anterior.\nEn primer terme, Emili Puig (fiscorn), darrere seu Miquel Prim (trompeta), i a la dreta Francesc Elias (saxo alt) i Jaume Farré (clarinet.\nNovament retratats al Parc Güell.\nArc exterior (7): Ramon Pla, Felip Vila, Francesc Puertas, Ramon Viader, Francesc Elias, Miquel Prim i Josep Sanjaume\nArc interior (3): Rafael Domingo, Joan Xxx i Agustí Xxx\nDavant (3): Jaume Farré, Arseni Jordà i Emili Puig.\nDos moments de la gravació que van fer del disc LA SARDANA, Vol. II per a la casa Polydor.\nDarrere: Arseni Jordà, Miquel Prim, Francesc Puertas, Emili Puig, Rafael Domingo i Isidre Prat i Suñol\nDavant: Felip Vila, Jaume Farré, Francesc Elias, Ramon Pla i Ramon Viader.\nPlaça de braus de Céret, el dia 20 d'Agost de 1972.\nDarrere: Francesc Puertas, Josep Ramon Prats, Miquel Prim*, Rafael Domingo, Miquel Tudela, Antonio Fornieles i Isidre Prat\n* Acabada aquesta temporada, en Miquel Prim es va jubilar\nFoto: Antonio Mestres. Arxiu família Prim.\nEn aquesta foto feta durant un Concert de Sardanes, hi tenim:\nDarrere: Francesc Puertas i Castell, Josep Ramon Prats i Miró, Miquel Prim i Ametller, Rafel Domingo, Miquel Tudela i Benavent, Antonio Fornieles i Isidre Prat\nDavant: Felip Vila i Font, Jaume Farré i Albareda, Francesc Elias i Prunera, Ramon Pla i Pla i Ramon Viader i Viñas.\nEren els anys 70, no hi ha dubte !\n1.- Ramon Pla (1er tenor i saxo baríton); 2.- Felip Vila i Font (flabiol i piano); 3.- Francesc Elias (1er tible, saxo alt i violí); 4.- Sebastià Duran i Vehí (1er fiscorn i 2n trombó, substitut d'en Miquel Tudela); 5.- Francesc Puertas (3er trompeta i violí); 6.- Jaume Niella (contrabaix i guitarra baixa); 7.- Ramon Ponsa i Poble (2n trompeta); 8.- Joan Cuscó (trombó, bateria i percussió); 9.- Josep Mª Luque (cantant); 10.- Rafel Domingo (trombó de pistons i trombó de vares); 11.- Ramon Farré (2n tible i saxo tenor); 12.- Josep Ramon Prats (1er trompeta); 13.- Ramon Viader (2n tenor, saxo alt i violí); i 14.- Eduard Font (2n fiscorn i 1er trombó, substitut d'Antonio Fornieles).\nSequència de dues fotos, amb detall de la segona, durant una audició de sardanes feta davant del monument a Pep Ventura, de Figueres. Amb l'ajuda d'en Ramon Julià i Josep Ramon Prats poso l'alineació:\nDarrere: Francesc Puertas, Ramon Mora, Ramon Ponsa, Jaume Niella, Sebastià Duran i Eduard Font\nDavant: Felip Vila i Font, Jordi Vila i Gómez, Francesc Elias, Ramon Pla, Ramon Viader i Llibert Colomer.\nLa temporada següent gairebé van deixar de fer Cobla, actuant només com a Orquestra fins la seva dissolució.\nA dalt de tot: Jordi Vila\nA la plataforma del mig (drets): Eduard Font, Josep Roca, Rosa i Ramon Viader\nA la plataforma del mig (agenollats i asseguda): Ramon Mora, Lídia i Desconegut\nA baix: Ramon Ponsa, Carlos Pérez i Ibáñez, Sebastià Duran, Francesc Puertas, Ramon Pla, Francesc Elias, Desconegut i Felip Vila (agenollat).\nRetratats durant les Festes del Tura d'Olot el 9 o el 10 de Setembre de 1977 en una ballada feta al Parc Clarà (Parc Vell) juntament amb la Cobla Ciutat de Girona, que en aquest moment estaven reposant; darrere s'hi pot veure en Pere Cortada (trombó) i Josep Puig ["el Moreno"] (1er fiscorn), i davant, d'esquerra a dreta: Lluís Buscarons, Jaume Esteve ["Met refilaire"], Juli Esteve, Jaume Call i Josep Cullell.\nA continuació poso un detall de la Cobla Barcelona:\nAquesta seria una de les darreres fotografies de la Cobla-orquestra Barcelona en formació de Cobla, doncs ja la temporada anterior havien tocat molt poques sardanes, dedicant-se més al Ball, i moltes vegades anaven amb músics de bolo, cosa que també passa en aquesta actuació. Per establir l'alineació he parlat amb algun dels músics, però fa molt temps, i la foto és poc precisa, tinc algun dubte en les identificacions.\nDarrere: Francesc Puertas i Castell, Miguel Moliner*, Francisco [?] Oliete**, Rafael Domingo, Antonio Fornieles i Xxx Alcocer [?]\nDavant: Felip Vila i Font, Carlos Pérez i Ibáñez, Jordi Vila i Gómez, Jaume Vilà i Figueras, Ramon Pla*** i Agustí Gili i Trill.\n* Miguel Moliner era un veterà trompetista cubà afincat a Barcelona.\n** Podria ser Ramon Ponsa i Poble?.\n*** Podria ser Ramon Viader i Viñas?\nLa formació va seguir activa com a orquestra de ball fins l'any 1992.\nEtiquetes de comentaris: BARCELONA (19)\nJope 10/12/13 13:25\nAnónimo 11/12/13 13:34\nAra també diem lleput!!\nUn blog MOLT interessant. Endavant.\nJoan Puertas (cobla Mediterrània i fill de Francesc Puertas de la Barcelona)\nSUSQUEDA54 11/12/13 14:17\nPots contactar amb mí sisplau?\nUnknown 2/1/19 2:14\nHola Joan! Molt bona recopilació. Ens podríem posar en contacte?\nSUSQUEDA54 2/1/19 9:12\nHola, sóc en Josep Loredo, autor del blog. Si et vols posar en contacte amb mi, aquest és el meu correu:


Juny – 2007 – Compromís per Pedreguer\nEl BLOC exigeix a les Corts que demanen simbòlicament la derogació del decret d’abolició dels Furs\nPel seu interés, reproduïm la següent informació publicada al diari Levante-EMV: El BLOC exigeix a les Corts que demanen simbòlicament la derogació del decret d'abolició dels Furs El grup parlamentari Compromís pel País Valencià a les Corts Valencianes proposarà en…\nDiscurs de la constitució de l’Ajuntament\nAquest migdia s'ha constituït l'Ajuntament de Pedreguer. La distribució dels vots ha estat la següent: PP 6 vots, PSOE 4 vots, BLOC 2 vots i 1 vot en blanc. Amb aquesta votació, el PP passa a exercir, en minoria, l'alcaldia…


Joc en línia: WildGuns\nNoms alternatius: WildGuns\nWildGuns - Jocs de navegador gènere RPG, que transmet l'esperit d'aventura terribles deserts de Mèxic, el salvatge Oest, la dura batalla per la supervivència en la calor del sol. Wild World Armes línia indígenes mexicans estan lluitant per la seva independència i el territori dels invasors occidentals. Que guanyi el millor, i feble en cos i esperit no hi ha espai. Wild World Armes en línia - aquesta terra brutal, despietat cremades pel sol, que realment es pot viure? Però si vostè és inherent a la intel · ligència i el coratge, el món seria presentar a vostè. Participa en el joc Wild Guns ofereixen per triar l'heroi, pertanyent a una de les tres armes de les races del joc en línia Wild - mexicans, texans o indis. Curiosament, el joc en línia Wild Guns li permet controlar simultàniament la batalla com un heroi, i la visió de la seva arma. Registre Wild Guns ofereix diversos tipus d'armes, entre ells hi ha un llaç, que immobilitzar l'enemic.\nWildGuns - Jocs de navegador gènere RPG, que transmet l'esperit d'aventura terribles deserts de Mèxic, el salvatge Oest, la dura batalla per la supervivència en la calor del sol. Wild World Armes línia indígenes mexicans estan lluitant per la seva independència i el territori dels invasors occidentals. Que guanyi el millor, i feble en cos i esperit no hi ha espai. Wild World Armes en línia - aquesta terra brutal, despietat cremades pel sol, que realment es pot viure? Però si vostè és inherent a la intel · ligència i el coratge, el món seria presentar a vostè. Participa en el joc Wild Guns ofereixen per triar l'heroi, pertanyent a una de les tres armes de les races del joc en línia Wild - mexicans, texans o indis. Curiosament, el joc en línia Wild Guns li permet controlar simultàniament la batalla com un heroi, i la visió de la seva arma. Registre Wild Guns ofereix diversos tipus d'armes, entre ells hi ha un llaç, que immobilitzar l'enemic. Wild Guns registre li donarà l'oportunitat d'establir la seva floració i aconseguir la prosperitat. Ha de concentrar-se en la recol · lecció de recursos naturals i activitats econòmiques faran del seu èxit. Per tenir èxit en el joc Wild Guns, que també serà habilitats útils per fer negocis, i no es pot guanyar si no ho fa vostè mateix en certes situacions, per dur a terme un diplomàtic de veritat! Però quan les seves terres es convertirà veritablement fèrtil, immediatament haurà disposat a convertir-se en els nous amos de la teva ciutat! Per guanyar en les armes de caça silvestres en línia, és important triar l'estratègia correcta. Sou lliure d'esdevenir un invasor - agressiva tribu dels indis, per atacar assentaments mal protegits i es van endur els recursos que no estan vigilats pels seus enemics. Per exemple, Clint i Annie - caçadors àvids de lucre, i que s'encarregarà de la sagnant massacre diners molt real. Una altra versió de l'estratègia, en el qual vostè pot jugar Wild Guns - pot defensar la seva ciutat, que el protegeix dels invasors. Fins ara, els enemics es passen totes les seves forces per atacar inútils muralles inexpugnables de la seva ciutat, vostè pot concentrar-se en armes d'alt poder i millores que el fan rei veritablement invencible. Algú que no té por d'obstacles difícils en aquesta terra dura i tenaçment suportar totes les dificultats Wild Guns en línia, esperant que la veritable glòria eterna immortal! Però per poder exercir amb èxit les armes de caça silvestres en línia, vostè necessita tenir habilitats de combat realment magistrals combat. No es pot guanyar una victòria ràpida per a la primera presa! En el moment més crític l'ha d'advertir sobre els perills de l'exclamació "Bloqueig", hi ha vegades en què és millor retirar temporalment, per guanyar temps. Vostè ha de bregar amb els més forts contendents, amb les armes més modernes. Aquest és el "plat fort" dels desenvolupadors de jocs en línia Wild Guns - van ser capaços de combinar en un sol joc i l'esperit de la tecnologia de combat salvatge oest avançada. Per tant, fins i tot els fans més exigents de la innovació en els braços no serà avorrit per jugar els armes de caça silvestres online! Uneix-te Wild Guns li oferirà de passar per molts nivells, i no puc arrencar des del joc, el suport als impressionants gràfics i música. Un acompanyament musical en línia Wild Guns, que fa el joc únic, s'allotja per separat. Autor de la música de manera molt eficaç sabut combinar la tecnologia moderna amb el desert energètic mexicà. En so de la fusió dels dos mons - la dura i cruel salvatge oest cibernètic perfecció. La seva vida - és una aventura, el risc i l'emoció? Després, jugar el joc en línia Wild Guns - això és per a tu! Et convertiràs en un gran guanyador! Benvingut de nou! Jugar aWildGuns\nVídeos i captures de pantalla per al joc WildGuns


Programa 30 Plus. Àrea de promoció econòmica. Consell Comarcal de la Segarra. — Mapa Social de la Segarra\nPrograma 30 Plus. Àrea de promoció econòmica. Consell Comarcal de la Segarra.\nPrograma 30 Plus. Àrea de promoció econòmica. Consell Comarcal de la Segarra. https://www.ccsegarra.cat/serveis-a-les-persones/mapa_recursos_inclusio/dades/marcadors/programa-30-plus-area-de-promocio-economica-consell-comarcal-de-la-segarra https://www.ccsegarra.cat/@@site-logo/logo1.jpg\nCorreu electrònic: jcarrera@ccsegarra.cat\nL’objectiu és la inserció laboral de persones en situació de desocupació de 30 anys i més proporcionant-los, entre d’altres recursos, la formació i competències necessàries per ocupar un determinat lloc de treball.\nEl SOC incentiva la contractació laboral d´aquestes persones en forma de subvenció, amb un mòdul equivalent al salari mínim interprofessional, pels mesos de durada del contracte i amb un màxim de 9 mesos.


Notícies d'empresa : FECIC participa a la Fira Anuga juntament amb empreses càrnies catalan - carndeporc.cat, el web de la indústria càrnia\nFECIC participa a la Fira Anuga juntament amb empreses càrnies catalanes\nEl Dept. Internacional de la Federació Catalana d’Indústries de la Carn i sis empreses catalanes de porcí i boví viatgen a Colònia per participar, del 10 al 14 d’octubre, a la Fira Anuga.\nDivendres 9 octubre 2015 (fa 3 anys 7 mesos 17 dies)\nEmpresaFederació Empresarial de Carns i Indústries Càrnies (FECIC)Espanya\nDes de demà 10 d’octubre i fins el proper 14 d’octubre, sis empreses catalanes de boví i porcí duran a terme una participació agrupada amb FECIC, al seu estand de 100 m2 (A-112), que es troba dins el pavelló monogràfic de carnis Anuga Meat (Hall 6.1). Aquesta mostra és la més gran del sector mundial de l’alimentació i inclou les tendències sobre el sector carni en les àrees de traçabilitat, benestar animal, regionalització i processament de productes carnis.\nDins l’agenda prevista, FECIC espera el proper dilluns 12 d’octubre, la visita al seu estand d’una delegació d'empreses membres de la China Meat Association (CMA), que volen conèixer més de prop el sector carni català i que aprofitaran per establir contacte amb les sis empreses participants.\nEl carni és un sector amb creixements constants. Els últims 50 anys, la producció de carn s’ha multiplicat per 4. L’OCDE i la FAO esperen que la producció mundial augmenti de 297 milions de tones el 2011 fins a 350 milions de tones previstes per al 2021. Dintre les prediccions, s’espera que les aus de corral incrementin un +2,2%, la carn de vacum un +1,8% i la de porcí un +1,4%. En aquest sentit, les aus de corral i la carn de porcí participaran d’una quota de mercat del 37% cadascuna el 2021.\nLa producció europea ha evolucionat positivament i s’espera que prosperi encara més els pròxims anys. La Comissió Europea estima que les produccions augmentaran encara més entre 2015 i 2016, amb un creixement interanual de l’1,3% respecte l’any 2014. Per aquest motiu, la fira Anuga esdevé un dels certàmens més importants per a la promoció del sector, reunint a més de 800 empreses càrnies d’arreu del món, repartides en 3 pavellons. Alguns dels expositors internacionals més importants són ABP group, AJC International, Danish Crown, German Fleisch, Inalca, JBS, LDC, Tönnies, Tyson Foods, Vion, Westflesih.\nAltres participacions agrupades que es faran visibles durant la fira són les d’Argentina, Austràlia, Bèlgica, Brasil, Alemanya, França, Itàlia, Canadà, Àustria, Espanya, Sud-Àfrica, Turquia i els EUA. També hi participen altres categories de producte com la carn de camell de la firma Samex Australian Meat Company o carn de porc senglar.\nAquesta nova acció comercial de la patronal s'emmarca dintre el Pla Sectorial 2015-2020 del Dept. Internacional i té com a objectiu reforçar la presència internacional del sector carni de Catalunya i establir relacions amb professionals del sector. La responsable d’internacional de la patronal, Elena Laguia, comenta "és la fira més important a nivell europeu i estaran presents les empreses més destacades del sector carni mundial. La participació catalana no pot ser una excepció".\n9 d'octubre de 2015/ FECIC.\nLa Llonganissa de Vic participa com a expositor a la Fira Anuga13-oct-2015 fa 3 anys 7 mesos 13 dies\nFærch Plast adquireix l'àrea d'envasat de Sealed Air a Europa06-oct-2015 fa 3 anys 7 mesos 20 dies\nComercialització i marketing


CIDE Chromebooks - Desembalat i primeres passes\nLa primera configuració es farà a classe, es prega no provar de fer abans i que l’alumne/a el dugui amb la caixa completa i carregat el primer dia de classe.\nA la caixa que s’entregarà a les famílies hi haurà una ferratina amb el mateix identificador numèric que el Chromebook i una adreça de consulta de tot allò que fa referència a aquests ordinadors (chromebooks.cide.es).\nEl Chromebook disposarà d’una ferratina que tindrà un codi únic assignat a cada alumne i el logotip de l’escola. Queda terminantment prohibit retirar aquesta ferratina. Es permet que cada alumne/a afegeixi altres ferratines per personalitzar el seu portàtil i que sigui fàcil d’identificar a classe, sempre i quan la ferratina abans esmenada sigui visible.\nEl primer dia de classe, durant la tutoria, es procedirà a la primera posada en marxa de l’ordinador:\n1. El Chromebook s’hauria de connectar automàticament a la WiFi “Alumnes” i per tant només resta introduir les credencials de l’alumne/a, (per a més informació, vegeu l'apartat "Credencials serveis TIC").\n2. Seguidament, es mostrarà la pantalla del navegador Google Chrome i es podran començar a fer proves amb Gmail, Drive, Classroom i altres aplicacions que el professorat consideri adients. A classe es xerrarà de les normes i consells d’utilització, també és important que a casa es revisin aquests aspectes per part de les famílies i entre tots conscienciem a l'alumnat de la importància de seguir aquestes indicacions.\nAl final del dia, l’alumnat ha de carregar al 100% el seu Chromebook a casa!


Combrit-Sainte-Marine 29120 Rues N°69 613 Le Treustel, 29120 Combrit, Fra. Pays Bigouden Finistère Sud 29\n613 Le Treustel, 29120 Combrit, Fra.\nassociation de sauvetage et secourisme du pays bigouden\n1 rue des arums, île-tudy\ncreation coiffure mixte\n0 rue des arums, île-tudy


Premis Ondas i Nacional de Comunicació a ‘Crims’ de Catalunya Ràdio - comunicació21\nPremis Ondas i Nacional de Comunicació a ‘Crims’ de Catalunya Ràdio\nSaül Gordillo|2021-11-08T12:42:27+01:008 novembre 2021|Comunicació21\nEl programa Crims de Catalunya Ràdio, dirigit pel periodista Carles Porta, rep aquest novembre els prestigiosos premis Ondas i Nacional de Comunicació a millor programa de ràdio. En pocs dies, la ràdio nacional de Catalunya recollirà els fruits de la seva aposta pel contingut de qualitat, per la innovació i també per la valentia.\nPorta havia fet una col·laboració al programa de tarda de l’emissora, l’Estat de Gràcia, de Roger de Gràcia, la temporada 2016-2017, sobre crònica negra. Els seus temes i la seva narració van captivar l’audiència i, sumades als èxits precedents en l’àmbit editorial, van animar-nos a imaginar un podcast. Un format que el 2017 encara no havia triomfat com avui, però que a la direcció de l’emissora i a Carles Porta ens va semblar que pagava la pena d’explorar per explicar Tor, tretze cases i tres morts en un total de 25 episodis (més dels previstos inicialment). El vam distribuir el 2018 a la nostra app i web, i va ser tot un èxit d’audiència digital. Els companys de Mitjans Digitals es van esforçar amb un site molt treballat, amb una imatge acurada i una promoció que feia honor a l’altíssima qualitat d’aquell contingut d’àudio, amb moltes veus de la casa. El podcast i la posterior emissió a l’FM, a l’estiu, va recuperar l’interès per la muntanya de Tor. Primer la secció a la tarda, després el podcast i l’emissió per FM a l’estiu, amb una audiència digital molt fidel, ens van encaminar a fer el salt a la graella de la temporada 2018-2019, amb el programa Crims, el cap de setmana.\nCatalunya Ràdio posa el 2018 tot el seu talent intern a treballar conjuntament amb Porta i la productora True Crime en el projecte radiofònic de Crims. Des d’aleshores, el consum digital de Crims a la plataforma pròpia de l’emissora (web i app) i a les externes (sobretot Spotify, però no només) ha estat espectacular, i el que és més rellevant és com ha conquerit un oient jove i nou oient de ràdio. No he parat de reivindicar-ho en diversos articles: L’estratègia digital de Catalunya Ràdio, Aposta pels joves i la innovació de Catalunya Ràdio i El búnquer, Crims i Adolescents XL, la fórmula exitosa de Catalunya Ràdio. Enlloc estava escrit que Catalunya Ràdio es convertís en la ràdio líder entre els joves a internet a Catalunya, i que fos l’emissora que major penetració té entre les franges d’edat més joves en el conjunt de l’Estat. L’èxit de Crims ha estat determinant en aquesta fita de la ràdio pública del país.\n“L’èxit de Crims ha estat determinant en la fita de convertir la ràdio pública del país en líder entre els joves a internet”\nEl 2020 Catalunya Ràdio va seguir innovant. Ja havíem fet crònica negra, ja havíem fet un podcast, ja teníem una audiència molt fidel enganxada als capítols de Crims o que no volia sortir del cotxe quan l’havia estacionat però el programa encara no havia acabat a l’FM. Tocava fer una passa més, i el podcast El segrest ho va aconseguir amb el so binaural o immersiu 3D. Carles Porta va dirigir el podcast de 23 capítols sobre el segrest de la farmacèutica d’Olot, novament amb moltes veus de la ràdio. La combinació de talent intern de l’emissora, innovació tecnològica, i qualitat i rigor periodístic i radiofònic, sota la direcció de Porta i amb una dedicació també especial dels companys de Mitjans Digitals, va convertir El segrest en un nou èxit digital, i després va sonar a l’FM. El camí a la inversa, seguint la nova estratègia que ens havíem fixat.\nAquell mateix any, el 2020, Crims va ser el salt a TV3 i a l’audiència radiofònica se li va afegir una quantitat d’espectadors que superava totes les previsions. Espectadors de la televisió que no havien consumit Crims a la ràdio –en FM o digitalment– van descobrir els casos de Catalunya Ràdio a la pantalla de TV3, en una aposta de la televisió pública que venia precedit per l’èxit d’un parell d’anys abans a les ones hertzianes o al podcast. L’èxit de TV3 és, en aquest sentit, un èxit de Catalunya Ràdio, i gràcies a la bona acollida a la pantalla el fenomen de Crims s’ha fet encara més gran.\nAquest 2021, tot just iniciada la quarta temporada radiofònica de Crims, han arribat els dos màxims reconeixements als quals pot aspirar la ràdio nacional d’un país. El Premi Nacional de Comunicació, modalitat de ràdio, en tractar-se d’un guardó de la màxima autoritat del país. I el Premi Ondas, pel seu prestigi professional i perquè és la màxima fita a què aspirem els mitjans i els seus treballadors a nivell de l’Estat. Feia onze anys que Catalunya Ràdio no rebia, en solitari, un Ondas. El del 2017 va ser conjunt a totes les redaccions d’informatius de les emissores catalanes per la cobertura dels atemptats del 17 d’agost. L’anterior Ondas a Catalunya Ràdio, el 2010, va ser per la cobertura de les nevades. I anteriorment l’havien rebut els programes El matí de Catalunya Ràdio (1997) i El suplement (2005), i l’emissora Catalunya Informació (2002). Josep Cuní (1990) i Joaquim Maria Puyal (2004) també van rebre l’Ondas, el primer per dirigir i presentar El matí de Catalunya Ràdio i el segon a la seva trajectòria.\nAquest Ondas 2021 a millor programa de ràdio per a Crims de Catalunya Ràdio és un reconeixement a la ràdio de qualitat i a la ràdio pública. Atreviment, innovació, cuidar el contingut i molt de rigor per tractar casos delicats d’una realitat molt directa. La bona entesa que des del primer moment hem tingut amb Carles Porta i la confiança mútua amb què hem treballat aquests anys té com a resultat aquesta tardor de premis. Uns reconeixements que no s’entendrien sense la bona resposta de l’audiència ni tampoc sense la dedicació i excel·lència dels professionals: la direcció, els treballadors de Catalunya Ràdio, Carles Porta i la productora. Entre tots, hem posat llum a la foscor!