Plans per Setmana Santa | AIRE Magazine\nNo saps què fer aquesta pròxima Setmana Santa? No et preocupis perquè t'hem preparat uns plans irresistibles en diferents destinacions per gaudir d'aquestes dates, mentre et relaxes en els nostres centres de benestar AIRE.\nPerò encara que Almeria compta amb algunes de les millors processons de tot el país, encara no hi ha cap ciutat que hagi aconseguit fer-li ombra a Sevilla i les seves festivitats de Setmana Santa. Tal és la majestuositat d'aquesta celebració, que fa gairebé 40 anys les seves processons van ser declarades com a Festa d'Interès Turístic Internacional.\nÒbviament, aquest merescut títol fa que tots els anys s'acostin milers de turistes a viure en les seves carns la Passió de Crist en una de les ciutats més belles de la nostra geografia. Durant aquests dies, la ciutat està de gom a gom així que si en algun moment necessites relaxar-te i escapar de les multituds, al centre AIRE situat prop de la catedral podràs desconnectar per un moment de totes aquestes emocions tan intenses.\nEn cap lloc d'Espanya es viu la Setmana Santa com al sud, i Almeria és sens dubte un dels llocs més impressionants per viure-ho en tota la seva esplendor. Se't posaran els pèls de punta en veure amb els teus propis ulls les processons de la ciutat, on els natzarens de les diferents germandats es passegen pel carrer i els portants alcen els Passos (les verges).\nLes processons es duen a terme el Dissabte de Passió i el Diumenge de Resurrecció, encara que la ciutat està bastant animada durant tota la Setmana Santa. Entre processó i processó, et recomanem guardar un petit espai per a relaxar-te al nostre centre AIRE situat al centre històric d'Almeria.\nCatalunya compta amb una de les tradicions de Setmana Santa més delicioses i dolços de tot el món: La Mona. Per a aquells que no hagin crescut en aquesta regió, la Mona solen ser postres dolces que els padrins regalen als seus fillols el Dilluns de Pasqua.\nTot i que aquesta tradició es porta a terme també a Múrcia, València i Aragó, en cap lloc s'ho prenen tant en serio com a Barcelona. Les pastisseries de la ciutat s'omplen de construccions fetes amb xocolata, especialment dissenyades per delectar als més petits.\nSi es vols gaudir veient aquestes obres d'art, el mercat de la Boqueria és el lloc perfecte per a això. Després de passejar per la ciutat, si necessites recuperar les cames, deixa't caure pel nostre centre AIRE ubicat al Born.\nSi busques un destí que no compti amb aquests tints tan religiosos, Vallromanes pot ser la teva escapada ideal. Situat al Vallès Oriental, aquest petit municipi de poc més de 2.500 habitants ofereix un entorn natural privilegiat. El lloc està ple d'allotjaments rurals amb encant i rutes per la muntanya que podràs realitzar fàcilment a peu.\nSi decideixes deixar-te caure per Vallromanes, no oblidis fer-nos una visita al nostre centre AIRE ubicat en una masia de l'any 1497, i provar algun dels nostres molts tractaments.\nSi busquem un ambient radicalment diferent durant la Setmana Santa, una escapada a una gran ciutat com Nova York pot ser una experiència plena d'emocions. Tot i que en aquesta part del món les tradicions religioses d'aquestes dates no són tan comuns, la destinació en si ens ofereix multitud d'atraccions i activitats d'interès que no deixaran indiferent a ningú.\nDurant la teva visita al cosmopolita barri TriBeCa, reserva unes hores per a una experiència termal totalment única al nostre centre AIRE, localitzat en un edifici històric industrial que data de l'any 1808.\nFinalment, però no menys important, tenim una altra de les ciutats més importants i modernes dels Estats Units. Com passa amb la destinació anterior, en aquest tampoc trobaràs grans referències a les tradicions religioses d'aquestes dates.\nChicago és perfecte si volem gaudir anant de compres o menjant en alguns dels millors restaurants de tot el país. Per descomptat, no oblidis que AIRE t'espera al barri de River West per oferir-te una cartera d'experiències de benestar sense igual. T’estem esperant!


Girona ingressa més de 100.000 euros d'una multa a un banc per tenir pisos buits | NacióGirona\nGirona ingressa més de 100.000 euros d'una multa a un banc per tenir pisos buits\nL'Ajuntament els ingressa per primer cop | El consistori assegura que continuarà enviant sancions al Banc Popular fins que cedeixi els habitatges que té en desús a la carretera Barcelona\nper ACN , 11 de desembre de 2015 a les 10:48 |\nL'Ajuntament de Girona ha cobrat primer cop diners procedents d'una multa a un banc per tenir pisos buits. El Banc Popular ha ingressat més de 100.000 euros per les dues sancions imposades pel consistori per tenir tancats des de fa més de dos anys vuit habitatges a la carretera Barcelona. Com que el banc va presentar un recurs contra l'ajuntament, els diners no es poden tocar fins que es resolgui el litigi judicial.\nEl regidor de Serveis Socials, Eduard Berloso, ha assenyalat que l'objectiu és que el banc cedeixi els pisos buits i que, per tant, seguiran enviant sancions fins que això passi. El darrer cens d'habitatges (del juliol) determina que a Girona hi ha 488 pisos buits, dels quals 283 estan en mans de bancs, promotores o immobiliàries.\nLa primera de les dues sancions es va enviar el novembre de 2014 per un import de 43.200 euros i, mesos més tard, es va fer un segon requeriment que pujava a 51.200 euros. Inicialment, el banc no només va evitar pagar la sanció sinó que va interposar un recurs contenciós administratiu contra el consistori.\nEl gener del 2013 el consistori va aprovar la moció que permetia multar bancs i grans empreses que no cedissin pisos que tenien buits. En el mateix acord es decidia que els imports de les multes s'havien de destinar a la promoció del lloguer social. Malgrat l'ingrés que ha fet Banc Popular, els serveis jurídics han alertat l'equip de govern que no pot fer ús dels diners fins que la justícia resolgui el contenciós presentat per l'entitat.\n"Els diners estaran bloquejats de moment a l'espera del que digui el jutge però esperem que doni la raó a l'Ajuntament i els puguem reinvertir en habitatge", ha declarat el regidor de Serveis Socials.\nUn procés que no s'atura\nTot i que el consistori ha cobrat les multes, el regidor assegura que aquest és un procés que no s'atura. Segons recorda Berloso, la moció aprovada per multar els bancs no té un afany recaptatori sinó que l'objectiu últim és aconseguir que els pisos que estan tancats es cedeixin a la borsa de lloguer social. "El que ha de fer el Banc Popular és cedir els pisos, si no ho fa li arribarà la tercera sanció i si continua en aquesta tessitura la quarta", adverteix el regidor, que confia que arribarà un moment que al banc li sortirà més a compte cedir els pisos que no pagar les sancions.\nA banda d'aquest cas, els Serveis Socials estan tramitant cinc expedients més contra 'la Caixa', Caixa Catalunya, la Sareb i dues immobiliàries vinculades a aquests bancs. Berloso reconeix que és un procés llarg –en el cas del Banc Popular han calgut dos anys per cobrar les primeres sancions- però que espera que els bancs reaccionin i cedeixin pisos.\nEn tres anys de negociacions amb les entitats bancàries, l'Ajuntament de Girona només han aconseguit la cessió de 16 immobles. Segons el darrer cens d'habitatges a la ciutat (fet al juliol), a Girona hi ha 488 pisos buits des de fa més de dos anys. El consistori ha aconseguit identificar 482 propietaris, dels quals 283 són persones jurídiques (bancs, immobiliàries o promotores, entre d'altres) i la resta, 199 són propietaris particulars.\nSocietat, Banc Popular, Ajuntament de Girona, multa pisos buits, pisos buits, Girona, banc


Marketplace Livres - Achat / Vente Livres en ligne à COURCELLES-SUR-VIOSNE (95) - Boutiques Responsables\nMarketplace / Place de marché Livres à Courcelles sur viosne - Achat / vente Livres à Courcelles sur viosne\nLes offres produits des marchands sur la ville de COURCELLES-SUR-VIOSNE et à proximité\nSBT 199 mars 1966 Villes du monde\nBunny magazine N° 33 1956\nPierrot, journal des garcons numero 6 de l'annee 1926\nBunny magazine N° 31 1956\nBunny magazine N° 11 1956\nConnaitre rouen , la cathedrale de rouen 1970\nPlan guide Blay Pau 1984\nPlan guide Blay lens lievin 1981\nJANIG LE MOUSSE (l'école des loisirs) 1969\nTABLES TRIGONOMETRIQUES TABLES NUMERIQUES USUELLES LIBRAIR...\nTABLES TRIGONOMETRIQUES TABLES NUMERIQUES USUELLES LIBRAIRIE DELAGRAVE 1971\nBeaux Arts Magazine N°232 COCTEAU genie ou simple agitateu...\nBeaux Arts Magazine N°232 COCTEAU genie ou simple agitateur 2003\nguide vert michelin Suisse 1976\nEncyclopedie par l'image, paris 1948\nTélérama Hors Série n°117 Cocteau Le poète aux cent vis...\nTélérama Hors Série n°117 Cocteau Le poète aux cent visages 2003\nguide vert michelin causses cevennes bas languedoc 1985\nguide vert michelin perigord berry limousin quercy 1983\nplaquette Manufacture de lingerie merker PIM ete 1958\nTABLEAUX DES CALORIES. SELS MINERAUX-VITAMINES. PROTIDES-LIP...\nTABLEAUX DES CALORIES. SELS MINERAUX-VITAMINES. PROTIDES-LIPIDES-GLUCIDES 1988\nplan schematique et toustique de lyon annees 50


Obert el procés per assignar 18 habitatges amb protecció oficial a l'Ampolla i 2 a Cunit\nquery_builder 19 març 2012 13:15\nAQUESTA NP SUBSTITUEIX L'ANTERIOR\nEls pisos són de lloguer amb opció de compra i formen part del Pla de xoc per adjudicar els habitatges desocupats de la Generalitat\nL’Agència de l’Habitatge de Catalunya ha obert la convocatòria per adjudicar una vintena de pisos amb protecció oficial a comarques de Tarragona: divuit situats al carrer del Gregal, de l’Ampolla (Baix Ebre), i dos que es troben al carrer de Montserrat Roig, de Cunit (Baix Penedès). Les normes d’accés ofereixen noves condicions després que el conseller de Territori i Sostenibilitat, Lluís Recoder, presentés un Pla de xoc per adjudicar els habitatges buits de la Generalitat. Les persones interessades poden informar-se als respectius ajuntaments i a l’Agència de l’Habitatge de Catalunya.\nA l’Ampolla, els pisos disposen de tres dormitoris, una superfície de 72,3 m2 a 75,5 m2 i traster i plaça d’aparcament vinculats. La quota de renda mensual oscil·la entre els 241,2 € i els 251 €.\nEls habitatges de Cunit també tenen tres dormitoris, una superfície de 61,2 m2 i una plaça d’aparcament vinculada. El preu del lloguer és de 243 € mensuals.\nEls pisos són de lloguer amb opció de compra, és a dir, les persones adjudicatàries, signaran un contracte d’arrendament per 10 anys i en aquest termini disposaran d’una opció de compra. Si adquireixen el pis durant els cinc primers anys del contracte, podran donar com a entrada les quotes ja pagades. A partir del cinquè any les condicions varien segons la quantitat abonada.\nEl Pla de xoc de l’Agència de l’Habitatge té com a objectiu assignar els habitatges del parc públic de la Generalitat que estan buits. Per això, s’han iniciat una sèrie de mesures entre les que destaquen:\nImatge de l'edifici de Cunit 468\nImatge de l'edifici de l'Ampolla 78\nNP PISOS L'AMPOLLA I CUNIT


2018: Any Europeu del Patrimoni Cultural | Barcelona\nActualitat > 2018: Any Europeu del Patrimoni Cultural\n"El patrimoni cultural no és només l'herència del passat, també és un recurs per al futur." Aquestes paraules del comissari d'Educació, Cultura, Joventut i Esport, Tibor Navracsics, resumeixen l'essència del Patrimoni Cultural. És a dir, tots els recursos culturals tangibles o intangibles considerats rellevants per transmetre a les generacions futures constitueixen el Patrimoni Cultural. A Catalunya, per exemple, l'olivera Farda de l'Arion d'Ulldecona, el Parc Güell o la Patum de Berga, entre centenars d'altres, formen part del nostre patrimoni cultural. A la llista de patrimoni cultural mundial de la UNESCO hi consten 89 elements i 31 rutes culturals europees.\nAmb l'Any Europeu del Patrimoni, la UE pretén sensibilitzar sobre la importància social i econòmica del patrimoni cultural i arribar principalment a infants, joves i a aquelles persones que normalment no estan en contacte amb la cultura. Se celebraran uns 70.000 actes a tota Europa, organitzats pels estats membres, les regions, els municipis o a través de projectes transnacionals finançats per la UE amb 8 milions d'euros.\nInvertir més recursos en la protecció i conservació del patrimoni cultural d'Europa i promocionar la riquesa cultural és un dels reptes que vol aconseguir la UE a través de l'Any Europeu del Patrimoni Cultural. Això també ajudarà a generar més llocs de feina en el sector del patrimoni cultural on actualment treballen de manera directa 300.000 persones a la Unió. De fet, segons l'Eurobaròmetre, el patrimoni cultural influeix al 68% dels ciutadans europeus a l'hora de decidir on anar de vacances i 8 de cada 10 europeus creuen que el patrimoni cultural no és només important per la seva regió o país sinó per a tota la UE en el seu conjunt.\nPàgina web de la campanya EYCH2018\nInforme especial de l'Eurobaròmetre sobre Patrimoni Cultural\nFòrum europeu de Cultura 2017\nFitxa informativa "La cultura com a conductor de la unitat europea" – La contribució dels líders europeus durant el dinar de feina de Göteborg, 17 Novembre 2017\nDecisió (EU) 2017/864 sobre l'Any Europeu del Patrimoni Cultural


dissabte, 12-10-2013 9:00\nNúm. avituallaments sòlids: il.limit\n% pista o camí terra: 300\nNombre màx. participants: 30 equip\nData límit inscr.: 09/10/2013\nNombre de visites : 3454\núltima modificació de l’organitzador : 2013-06-03 20:48:01\núltima modificació de runedia : 2013-06-04 16:59:00


El sindicat CCOO PV ha advertit este divendres que les xifres de l'atur del mes d'octubre registrats a la Comunitat Valenciana, amb una reducció de 1.858 persones en la llista de l'atur, "no són dades a celebrar" perquè la "lleu millorança" impedeix aconseguir una recuperació "real".\nAixí ho ha indicat en un comunicat en el qual ha lamentat que "centenars de milers de persones" a la Comunitat Valenciana "no poden desenvolupar els seus projectes de vida perquè l'ocupació que es genera no té unes condicions dignes" i ha recalcat que el mercat laboral és "temporal, precari i que aferma la desigualtat entre homes i dones".\n"No són dades a celebrar perquè queda molt treball per davant al País Valencià per a poder afirmar que hem eixit airosos d'esta etapa negra en la qual moltes persones s'estan quedant pel camí", ha apuntat la secretària d'Ocupació de CCOO PV, Ana María García, qui ha ressaltat que encara hi ha 394.176 persones en atur, i una taxa de cobertura "que no arriba ni al 48% de la població desocupada".\nCCOO PV destaca a més la desigualtat del mercat laboral, on les dones són les més afectades per l'atur i el tipus de contractació precària. "Seguim davant un mercat laboral cíclic marcat per l'estacionalitat, en el qual s'aferma la volatilitat i la precarietat en la contractació", ha apuntat la dirigent del sindicat.\nEl sindicat ha avisat que un terç dels valencians està en risc de pobresa i exclusió social, segons l'informe de la Xarxa Europea de Lluita contra la Pobresa (EAPN), per damunt de la mitjana estatal, i que es tradeix que més d'un milió i mig de persones es troben en una situació econòmica "molt complicada".\nPer a la central sindical, és "fonamental continuar per la senda del diàleg social, per a dissenyar els canvis necessaris per a la creació d'ocupació estable, la base d'una recuperació real". Al costat d'açò, recuperar els salaris, incrementar la protecció a l'atur i rellançar la inversió pública productiva.


Xàtiva tornarà a optar a la capitalitat cultural valenciana | L'Informador\nEl passat plenari ordinari va incloure l’aprovació del Pacte Valencià contra la Violència de Gènere. Es tracta d’un document que pretén ser un compromís institucional i social per situar la violència masclista com un problema social estructural. El pacte compta amb el recolzament d’entitats socials i cíviques, administracions públiques, institucions judicials, universitàries, cossos de seguretat, partits polítics, agents econòmics i sindicals o associacions de periodistes, entre d’altres.\nD’altra banda, el plenari de passat dissabte va aprovar per unanimitat secundar la proposta del regidor de Cultura, Jordi Estellés, consistent en iniciar els tràmits per tal que Xàtiva opte al reconeixement com a Capital Cultural Valenciana durant 2018. Segons fonts del Departament de Cultura, el projecte de la candidatura se centraria en els actes de celebració del 200 aniversari del naixement de l’escriptor, periodista i impressor Blai Bellver. Aquesta distinció forma part del conjunt de mesures englobades en el Pla Valencià de Democratització Cultural, en el qual es plantegen, de forma coordinada amb diferents administracions, mesures per incentivar la creació de nous públics en la cultura valenciana, així com possibilitar el dret d’accés a la cultura a tota la ciutadania valenciana, independentment del nivell de renda o condició d’origen. Aquest nomenament possibilitaria un impuls a les polítiques culturals de la ciutat, amb l’aportació de diferents iniciatives per part de la Generalitat Valenciana, com ara exposicions, espectacles teatrals o altres activitats de caire cultural. A partir d’ara, l’Ajuntament haurà de presentar un expedient que contindrà una carta de motivació, un projecte d’activitats anual, un estudi de les infraestructures culturals amb què està dotat el municipi, tant públiques com privades, i un informe de les despeses que anualment s’hi dediquen a matèries culturals. Aquesta documentació se sotmetrà al criteri d’una comissió de valoració constituïda a per la Conselleria d’Educació, Cultura, Investigació i Esport i presidida pel propi conseller.


El Centre Mèdic Teknon és l'únic hospital espanyol a reacreditar la seva qualitat per cinquena vegada amb la Joint Commission International\nCentre Mèdic Teknon-Grup Quirónsalud és l'únic hospital d'Espanya que ha aconseguit reacreditar la seva qualitat assistencial per cinquena vegada consecutiva per la Joint Commission International (JCI), l'organització amb més experiència en l'acreditació sanitària en l'àmbit internacional.\nTeknon es converteix així en un dels 16 centres hospitalaris de tot el món que aconsegueix obtenir aquesta acreditació en el vessant d'hospitals en cinc ocasions consecutives i la manté de forma ininterrompuda des de l'any 2002.\nL'acreditació de la JCI és un reconeixement públic internacional de l'atenció que ofereix l'hospital, que demostra que el centre compleix tots els estàndards de qualitat de la JCI, fins a la data considerada la institució amb major competència tècnica del sector sanitari per avaluar la qualitat assistencial.\nLa JCI porta més de 50 anys dedicada a la millora de la qualitat i la seguretat de les organitzacions sanitàries i sociosanitàries i, des de 1996, ja ha acreditat a més de 20.000 organitzacions en l'àmbit mundial.\nLa història de l'acreditació de Teknon per la JCI s'inicia en l'any 2002 quan obté per primera vegada aquest reconeixement, que renova cada tres anys. Després de superar 5 avaluacions, Teknon ha arribat aquest mes de setembre la seva cinquena reacreditació.\nPer acreditar la qualitat de tota l'organització JCI avalua més de 1.400 paràmetres vinculats directament o indirectament als processos d'assistència i atenció al pacient per part d'un equip d'avaluadors externs metges i infermeres nacionals i internacionals. Aquesta avaluació ha inclòs la revisió de totes les àrees clíniques i de suport, els processos assistencials, així com entrevistes a professionals i pacients.\n"Aquesta reacreditació és el resultat de l'esforç sostingut que han realitzat els professionals de l'organització durant tots aquests anys en la millora continuada de la qualitat orientada al benefici del pacient i la seva seguretat", explica José Luis Simón Riazuelo, director de centre de Centre Mèdic Teknon-Grup Quirónsalud.\n"El model de qualitat de la JCI és l'únic específicament dissenyat per a les organitzacions sanitàries, i per això posa especial èmfasi en les dimensions de la qualitat amb què el Grup Quirónsalud està molt compromès: la qualitat de l'atenció mèdica, la seguretat i la satisfacció del pacient. per això és el model triat per acreditar a tots els grans hospitals del Grup, que ja disposen a més de la certificació ISO 9001 ", afirma Leticia Moral, directora general d'Assistència, Qualitat i Innovació de Quirónsalud." el coneixement del model JCI i l'experiència dels professionals del Centre Mèdic Teknon van a servir de suport als grans hospitals del Grup Quirónsalud en el seu treball per aconseguir l'acreditació JCI en el curt termini", afegeix Moral.


Este matí, 12 de novembre, ha sigut elegit membre de la junta directiva de la CIFEJ (Centre International du Film pour l'Enfance et la Jeunesse) el :: Morvedre :: El periódico de aquí\nÚltima actualización: 12-11-2017 Hora: 15:05:43\nArbiol, en la foto a la dreta. FOTO EPDA\nEste matí, 12 de novembre, ha sigut elegit membre de la junta directiva de la CIFEJ (Centre International du Film pour l'Enfance et la Jeunesse) el director de la MICE, l'estivellenc Josep Arbiol. Este centre adscrit a la Unesco ho ha decidit en la reunió que està celebrant a la ciutat índia de Hyderabad (estat de Telengana). La Mostra de Cinema que impulsa este veí d'Estivella (Camp de Morvedre) s'ha consolidat a la Comunitat Valenciana, informa Lluis Mesa.


Biblioteca Torras i Bages: A peu pel nostre país\nA peu pel nostre país\nCatalunya ofereix nombrosos espais naturals ideals per a la pràctica d’activitats d’oci, lleure, d’aventura i observació de la natura mentre es gaudeix de la seva diversitat paisatgística.\nDes dels cims més alts dels Pirineus fins a les cales més amagades de la Mediterrània, passant per les planes de la Catalunya interior o els paratges naturals del delta de l’Ebre i de les Terres de Lleida, el turisme actiu i de natura ofereix una gran varietat de propostes a l’abast de tothom.\nLa bonança del clima permet practicar diferents activitats durant tot l’any, com el senderisme per una àmplia xarxa de camins de llarg i petit recorregut, cicloturisme per les Vies Verdes o btt per algun dels 18 Centres BTT Catalunya. També podem interpretar la natura observant flora i fauna, explorant el fons marí o caminant per algun dels espais naturals de la geografia catalana.\nDes de la Biblioteca et proposem diversos racons del nostre país que són destinacions de somni, tant per a grans com per a petits.\nDesde els espais naturals i muntanyosos del nord: el Montseny, els Pirineus, les Guilleries o la Vall d’Aran, fins al límits del sud, passant per l’espectacularitat dels ports de Tortosa-Beseit.\nI si el que prefereixes,l aprofitant el bon temps, és la proximitat de la platja o el mar, també pots gaudir dels Camins de Ronda, la Costa Brava, o l’encís del Delta de l’Ebre.\nCatalunya, 31.895 km², el nostre país, una terra amb molts secrets per a desxifrar, et convidem a descobrir-los!


L’organisme assegura que l'heliport ja no tindria sentit\n2 min. Andorra la Vella 19/06/2019 22:03\n651x366 Presentació del 'Pla de Desenclavament d'Andorra', de la mà dels representants de les empreses aeronàutiques que han fet els estudis de viabilitat d'un futur aeroport andorrà. Presentació del 'Pla de Desenclavament d'Andorra', de la mà dels representants de les empreses aeronàutiques que han fet els estudis de viabilitat d'un futur aeroport andorrà.\nNo han entrat en el pla de negocis i consideren que no han de ser ells qui ho han de fer, però el futur aeroport andorrà tindrà un cost d'entre 500 i 700 milions d'euros. Així ho ha assegurat el president de la Cambra de Comerç, Miquel Armengol, en la presentació del Pla de Desenclavament d'Andorra, aquest dimecres al Centre de Congressos d'Andorra la Vella. Uns diners que, segons assegura, estarien disposats a pagar diferents grups d'inversions que s'han posat en contacte amb l'organisme, així com algun empresari del país. A canvi, els grups demanarien la concessió de la infraestructura.\nL'aeroport plantejat seria compatible amb l'aeroport Andorra-La Seu, donat que en aquest es concentrarien els vols esportius o les escoles de vol, mentre que el del Principat se centraria en vols comercials. Ha quedat en l'aire en canvi el futur heliport, ja que "el millor heliport que hi ha és un aeroport", en paraules d'Armengol, així com la gestió de la infraestructura, que podria fer-se a través d'una concessió o quedar en mans de la Cambra de Comerç.\nEn la presentació, la Cambra ha insistit que és necessària la comunicació del país a través d'infraestructures alternatives, donat que les d'ara són les mateixes que a finals del s. XIX i queden afectades per fenòmens meteorològics i geològics com nevades o esllavissades. Així, la nova construcció suposaria una solució per a una economia estancada i un model econòmic obsolet, donant una "visió de país per a les futures generacions".\nDe moment ja s'han dut a terme dos dels tres estudis plantejats per l'organisme, de la mà de les companyies aeronàutiques franceses NavBlue, filial d'Airbus, i CGX, per avaluar l'orografia, les condicions de vol i la ubicació idònia de la pista d'aterratge i del conjunt de la infraestructura. El lloc escollit és Grau Roig, degut a la connexió per carretera i les facilitats del terreny per fer la construcció. Amb tot, la pista tindrà un desnivell, que a la vegada servirà per afavorir els aterratges i els enlairaments, i els pilots que arribin hauran d'haver fet prèviament proves en un simulador de vol. Abans de rebre les autoritzacions administratives per part de l'Estat i les homologacions internacionals, serà necessari un tercer estudi, que mesurarà l'impacte mediambiental que suposarà encabir un aeroport a les muntanyes andorranes.\n"L'aeroport al país és viable i hi ha cinc possibles inversors", a la portada del 'Bon Dia'\nEducació torna a 4.000 usuaris l'import del transport escolar i el bus lliure dels mesos que el servei no va funcionar


Ref. No.: 1223347-25


LA CASSEROLLE ESPAGNOLE DE L’UMP ? | Libertes & Internets\nUne Réponse to “LA CASSEROLLE ESPAGNOLE DE L’UMP ?”\n12 juin 2013 at 10:49\nIl y a quelques années, j’ai été témoin indirect d’un échange de bons procédés entre cette élue UMP et un de ses « financeurs » politiques : en échange d’argent en espèces, il avait obtenu l’agrément sur le dépassement de 400M2 (!) en SHON de sa villa de luxe aux Adrets de l’Estérel …\nMalgré l’infraction, le dossier avait été enterré magnifiquement par la « justice » française.\n12 juin 2013 at 5:18


Horario de Actividades en Xano Pilates y Yoga de Arganzuela-Atocha\nCalendario de actividades en Xano Pilates y Yoga de Arganzuela-Atocha\nCiudad A Coruña Albacete Albalat dels Sorells Alcalá de Henares Alcobendas Alcorcón Alicante/Alacant Almería Almoines Arganda del Rey Arrecife Arroyomolinos Badajoz Badalona Barakaldo Barberà del Vallès Barcelona Bergondo Bilbao Blanes Boadilla del Monte Bollullos de la Mitación Burgos Cabanillas del Campo Cabrera de Mar Canet d'En Berenguer Capdepera Carcaixent Cardedeu Cartagena Castell-Platja d'Aro Castellbisbal Castelldefels Castellón de la Plana/Castelló de la Plana Castilleja de la Cuesta Cerdanyola del Vallès Cervelló Ciudad Real Ciudad Rodrigo Collado Villalba Collbató Colmenar Viejo Cornellà de Llobregat Coslada Cuarte de Huerva Cuenca Cádiz Córdoba Donostia-San Sebastián Durango Dénia Eivissa El Masnou El Prat de Llobregat El Puerto de Santa María Esplugues de Llobregat Estepona Fontcoberta Fuenlabrada Gandia Gavà Gelves Getafe Gijón Girona Granada Granollers Guadalajara Huelva Huesca Huércal de Almería Igualada Illescas Jaén L'Eliana' L'Hospitalet de Llobregat La Nucia La Pobla de Farnals La Solana Las Palmas de Gran Canaria Las Rozas de Madrid Leganés León Lleida Lloret de Mar Logroño Lugo Madrid Majadahonda Manresa Marratxí Martorell Massanassa Mataró Mijas Mislata Moaña Molina de Segura Molins de Rei Mollet del Vallès Monforte de Lemos Montilla Moraleja de Enmedio Moralzarzal Murcia Museros Málaga Mérida Móstoles Narón Orihuela Ourense Oviedo Padrón Palafolls Palafrugell Palau-solità i Plegamans Palma de Mallorca Pamplona/Iruña Parets del Vallès Parla Paterna Pinto Polinyà Ponferrada Portugalete Pozuelo de Alarcón Puerto Real Quartell Rivas-Vaciamadrid Roquetas de Mar Roquetes Sabadell Sagunto/Sagunt San Cristóbal de La Laguna San Fernando San Fernando de Henares San Sebastián de los Reyes Sant Adrià de Besòs Sant Cugat del Vallès Sant Feliu de Guíxols Sant Feliu de Llobregat Sant Joan Despí Sant Just Desvern Sant Pere de Ribes Santa Coloma de Gramenet Santa Cruz de Tenerife Santander Santiago de Compostela Segovia Sevilla Sitges Sopelana Telde Terrassa Toledo Torrejón de Ardoz Torrelodones Tortosa Tossa de Mar Tres Cantos Tudela Tui Valdepeñas Valencia Valladolid Vic Vigo Viladecans Vilafant Vilafranca del Penedès Vilanova i la Geltrú Villanueva del Pardillo Villaviciosa de Odón Vinaròs Zafra Zaragoza\nMusculación Yoga Pilates Aerobic Spinning Zumba Body Pump Abdominales AquaGym Ashtanga Yoga Bailes de Salón Body Combat Boxeo Brazilian Jiu-Jitsu Cardio Training Circuit Training Combat Fit CrossFit Entrenamiento Funcional Funky GAP (Glúteos Abdominales y Piernas) Gimnasia Abdominal Hipopresiva Hatha Yoga Jiu-Jitsu Kundalini Yoga Meditación Muay Thai Natación Pilates Suelo HIIT Baile Pole Dance MMA Acrobacia Chi Kung Mindfulness Vinyasa Yoga Yoga Iyengar Krav Maga Core Rocket Yoga Yin Yoga Vinyasa Flow Yoga Power Yoga Workout Dynamic Yoga Yoga Nidra Qi Gong Therapeutic Yoga Patinaje sobre ruedas Animal Flow Pilates Mat\nGimnasio TENDO MyDance MyHealth Body Factory Pasillo Verde Body Factory Ciudad de Barcelona Nine Fitness Vivagym Embajadores Ananda Marga Yoga Gymage Lounge Resort Piscina Bahía Madrid McFIT Madrid - Delicias Gim Danza Silvia Gym Narváez I Gym Narváez II Proyecto nómada DB wellness Cr7 Crunch Fitness Corazón de María TATAMISFERA Excellence Embajadores Escuela Fedriani Espacio Kalam Xano Pilates y Yoga Inmotion Fisioterapia Inspirall Yoga Your Training Lab Impulso Urbano Madrid Río Transevolucion Meditación activa y relajación sensorial Atocha Anuadance Delicias Team MANENA Matadero Madrid Balance Triangle Centro El Puente Centrovitas Yogashala Centro Zen Indira Pilates en un impulso MR Pilates Yoga Studio Barcelona Crossfit db City Yoga Box DB - DB wellness Madrid Om lines yoga Kettlebells Barcelona Box A6 CrossFit LFS CEM Joan Miró Shanti Vida Square Fitness Studio Sandra - Yoga&Pilates by the Sea Evolutio.fit Zumba by Any Sanación y Paz Aerial dreams Alameda Training Brave Bulls Yogaprem Sandra - Yoga & Pilates by the Sea Myoga Studio Transevolución - Meditación activa Jio Ioga Light house yoga\nDescubre el calendario de actividades del gimnasio Xano Pilates y Yoga en Arganzuela-Atocha. Con el pase diario de Andjoy podrás ir a Yoga, Pilates, Crossfit y olvídate de pagar matrícula ni permanencia. Si eres de los que prefieren ir a diferentes gimnasios recuerda que tenemos nuestro pase Andjoy, una tarifa plana de gimnasios para ir a cualquier gym de los más de 2.000 que tenemos en nuestra red.


Propostes literàries per a un Sant Jordi en confinament - Lafede.cat\nCom cada diada, l’equip tècnic de Lafede.cat us proposa algunes lectures per Sant Jordi en clau de drets i Justícia global. Aquest any és diferent, el Covid-19 ha fet que arribi el 23 d’abril i no s’omplin els carrers de roses i llibres, però també permet reflexionar sobre la importància de les llibreries i la cultura com a eina de resistència en moments complicats i alhora, de la necessitat de fer un consum de proximitat i en negocis o projectes on es respectin els drets laborals i socials. Lafede.cat convida a aprofundir sobre l’origen de les roses i, malgrat la situació, a celebrar la diada de manera virtual.\nLa proposta de la Pepa Martínez: ‘Les formes del verb anar’, de Jenny Erpenbeck.\nUn llibre intimista on, de la mà d’un catedràtic emèrit, en Richard, ens endinsem en el destí de persones que busquen refugi en una Europa deshumanitzada. Richard es (i ens) qüestiona el sentit de les paraules i de com aquestes canvien segons a qui les adreces. El llibre ens apropa a la injustícia d’aquest món, però també a la preciositat de l’ànima de les persones. Una joia escrita per Jenny Erpenbeck.\nLa proposta de la Montse Santolino: ‘Dones valentes’, Txell Feixas Torras.\nLa Txell Feixas Torras, corresponsal per a l’Orient Mitjà de la ràdio i la tele públiques catalanes, ha aconseguit fer-se molt popular per la bona feina que fa des de Beirut. Amb el llibre fa el mateix que amb les cròniques, apropar-nos a una realitat llunyana amb rigor i sensibilitat, però centrant-se només en les històries de dones que ha conegut: “Inspirar confiança sense que sembli compassió o condescendència. Preguntar qüestions sensibles sense caure en el sensacionalisme o la morbositat. Acompanyar el testimoni a un passat dolorós sense empènyer-lo a l’abisme de que tot just vol escapar”. El llibre traspua mirada feminista, respecte i admiració per unes dones que viuen en societats fortament patriarcals. És un calidoscopi d’històries de dones tan valentes com diverses. Com a periodista és fàcil que et comprin històries sobre les esclaves sexuals d’Estat islàmic perquè té morbo, però no posar-les al costat de les de les minyones esclaves que la societat libanesa té normalitzades històricament. Així mostra Feixas totes les cares del patriarcat i la desigualtat. Especialment interessant l’apropament a la feina de les ONG de la regió i perfils com el de les “Germanes kamikaze”, dones que miren als ulls al gihadisme per tractar d’entendre el monstre.\nLa proposta de la Laura Rubio: ‘Follem? De què (no) parlem quan parlem de sexualitats?’, de Bel Olid.\nEl llibre de la Bel Olid m’ha servit, com demana l’autora al pròleg, per aprendre molt i desaprendre encara més sobre la sexualitat. «Follem?» és tracta d’un manual pedagògic i educatiu, molt clar i fàcil de llegir. M’ha servit per entendre la diversitat de sexualitats i trencar amb el binarisme après, per recordar-me què és i què no és el sexe, on està el límit i on queda el consentiment. Des d’una mirada feminista, Olid incideix en la importància de l’educació sexual, de les cures i de l’autoconeixement personal. En definitiva, em sembla un text molt necessari per reconèixer els drets sexuals i límits personals de cadascuna, perquè com diu l’autora «totes les persones tenen dret a explorar la seva sexualitat i a explorar què volen. Però això no significa en cap cas que no existeixi el dret a mantenir relacions sexuals amb altres persones.» No és no, sempre.\nLa proposta de la Isabelle Torallas: ‘Nacidas para el placer’, de Mireia Darder\nPotser aquest Sant Jordi confinat obra la porta a lectures més íntimes? Us en proposo una que parla de com ens hem construït les dones al llarg de les generacions, i sobre com ens estem transformant. Des del nivell social fins al més íntim, arribant a la sexualitat i la nostra capacitat i desig de sentir el plaer que ens ha estat negat.\nUna lectura que em va recomanar la meva mare, mostra de com les dones entre generacions d’una mateixa família estem profundament connectades, molt més del que la nostra consciència ens vol fer pensar.\nLa proposta del Dani Gómez-olivé: “La història de John Carlos“, de John Carlos i Dave Zirin.\nSi us preguntés per John Carlos segurament no sabríeu de qui us parlo. Ara bé, qui no recorda la imatge iconogràfica de dos atletes afroamericans amb el puny alçat al podi dels Jocs Olímpics de Mèxic de 1968? Un d’ells era el John Carlos. El seu company, el Tommie Smith. Aquest llibre narra com va ser possible que aquests dos atletes afroamericans arribessin a fer aquesta gesta, però de molt més. John Carlos explica apassionadament en primera persona com va arribar a competir per uns EUA en què la lluita pels drets civils era més viva que mai, encara amb l’assassinat de Martin Luther King a la retina de moltes llars nord-americanes. El llibre descriu amb tota la cruesa les dificultats per les que travessa un xaval nascut a Harlem per sobreviure i com s’ho fa per arribar a estudiar a la universitat racista de Texas, malgrat el color de la seva pell i la seva dislèxia. Parla d’esport i política, i també del privilegi blanc tantes vegades invisibilitzat, de solidaritat entre comunitats oprimides, de talent, però sobretot de dignitat i de vida. La vida d’una persona que és exemple de resiliència i d’esperança, malgrat tot. No deixeu de llegir-lo i rellegir-lo quan perdeu la fe en la condició humana. El llibre val la pena. La història del John Carlos molt més.\nLa proposta de l’Anna Palou Solé: ‘La meva planta de taronja llima’, de José Mauro de Vasconcelos i traducció de Carles Sans.\nNo et deixarà indiferent. Curt i de lectura fàcil, però amb una intensitat captivadora. Publicat per primer cop el 1968, m’arriba a les mans en ple 2020. Mauro de Vasconcelos recrea els seus records d’infantesa al barri carioca de Bangu, Brasil, uns records durs però amb la mirada tendra d’un infant que es fa adult massa ràpid. ‘La meva planta de taronja llima’ parla del Zezé, un nen entremaliat però molt intel·ligent que amb només cinc anys té ganes d’aprendre de tot el que l’envolta. L’escola, el seu arbre Minguinho i el seu amic Portuga, són els seus tres refugis per allunyar-se de casa seva, d’una família pobre on no és fàcil viure-hi i d’on sovint només rep cops. No us diré més. Busqueu-lo i devoreu-lo. Deixeu que si venen, les llàgrimes us llisquin pel rostre. Com diu el llibre, ‘la vida sense tendresa no és gran cosa’.\nLa proposta de l’Anna Domínguez: Purga, de Sofi Oksanen\nLetras de Bolsillo (Ed. Salamandra)\nDes que vaig acabar aquesta novel·la, no l’he pogut deixar de recomanar. Sofi Oksanen, escriptora finlandesa, explica la història d’Aliide Truu, una dona ja gran estoniana amb un passat carregat d’història, que malviu en un poblet del seu país natal. Zara, una jove víctima de tràfic de dones apareix al jardí d’Aliide, busca ajuda. M’encanta com es construeix la relació entre les dues, primer plena de desconfiança i després de tendresa. Posa de relleu la solidaritat entre generacions, i et fa empatitzar profundament amb les històries, gens fàcils, de cadascuna d’elles. La novel·la viatja entre el present i el passat, i ajuda a conèixer la història, plena de sotracs, d’un país bastant desconegut per moltes de nosaltres com és Estònia.\nTambé podeu consultar les recomanacions de 2017, 2018 i 2019.\n← #FreeOurPrisoners Des de Catalunya, suport als presos polítics palestins\nNicaragua dos anys després: crisi institucional i desatenció de la pandèmia →


Ral·li Fotogràfic Natura | Club Excursionista Sense Fronteres\n8 d'Abril de 2019 · by cesensefronteres\t· in activitat, fotografia.\t·\nDins Les Jornades 2019. Dia Mundial de l’Activitat Física, una de les novetats del 2019 és el Ralli Fotogràfic Natura.\nEl Ral·li Fotogràfic Natura Els Pallaresos, una novetat de les Jornades 2019 amb l’objectiu de donar a conèixer diferents llocs dels Pallaresos, i que sovint són desconeguts per la població i, a la vegada, potenciar la pràctica activa de la fotografia.\nRal·li Fotogràfic Natura – 1 – Barranc del Garrot\nRal·li Fotogràfic Natura – 2 – Boscos\nRal·li Fotogràfic Natura – 3 – Poble antic\nRal·li Fotogràfic Natura – 4 – Camps rurals\nMoltes gràcies als participants del ral·li fotogràfic. La fotografia és cultura.\nInici: El dissabte 6 d’abril, a partir de les 12:00h al Casal Hostalets es donaran el 4 punts i es publicara a les xarxes socials, preguntar al 686031860 (Quim)\nDurada: fins diumenge 7 d’abril a les 23:59h.\nFuncionament del ral·li: es lliuraran als participants quatre temes que s’hauran d’interpretar en el sentit més ampli possible. Totes les fotos s’hauran de lliurar sense retoc digital. Les imatges han de respectar el dret a la intimitat de les persones.\nSuport: Totes les fotografies es realitzaran en format JPEG i amb la màxima resolució.\nEntrega: S’acceptarà només una fotografia per cada tema. No és obligatori participar en els 4 punts. Es farà via mail a: cesensefronteres@gmail.com\nExposició de les obres: Es farà una exposició virtual de totes les fotografies dels participants i s’anuncia el veredicte de les millor fotografies de cada punt.\nPropietat de les obres: Les obres premiades queden en propietat del club i amb dret a ser publicades i reproduïdes.\nDrets d’autor: Els participants es fan responsables dels drets d’imatge de les persones que surten a les seves fotografies, i de les possibles responsabilitats que se’n reclamin, així com respectar el dret a la intimitat de les persones.\nAcceptació de les bases: La participació en aquest ral·li pressuposa l’acceptació de les bases.\nEtiquetes: club, fotografia, jdmaf\n← Training Day Mont-ral\nLes Jornades 2019 – DMAF →\nOne response to “Ral·li Fotogràfic Natura”\nRetroenllaç: Les Jornades 2019 – DMAF | Club Excursionista Sense Fronteres·


Tornen a Lleida els casals adreçats a infants en risc social | Catalunya Religió\nTornen a Lleida els casals adreçats a infants en risc social\n(Fundació Verge Blanca) Per tercer any consecutiu, la Fundació Verge Blanca engega la iniciativa de realitzar uns casals d’estiu per a infants i joves de la ciutat de Lleida en situació de risc d’exclusió social. Sota el títol “Vacances per créixer”, es pretén que aquest sigui un lloc on tots aquests infants puguin gaudir d’un espai de lleure de qualitat acompanyats de monitores i monitors amb àmplia experiència que els guiaran en el seu creixement personal.\nEl projecte va néixer amb l’objectiu de reduir les desigualtats presents en la nostra societat –sobretot entre els més petits– i facilitar els recursos a les famílies per accedir a aquest espai. Sense anar més lluny, l’any 2012 es van beneficiar 83 infants i l’estiu de 2013, 152 nens i nenes.\nEl projecte també intenta involucrar a un gran ventall de persones relacionades amb el món del lleure. Així, des del Moviment de Centres d’Esplais Cristians Catalans que forma part de la Fundació Verge Blanca, es va iniciar fa uns mesos la campanya “Un petit gest per un gran somriure” adreçada als esplais del Bisbat de Lleida amb l’objectiu de donar a conèixer el projecte als infants, joves i famílies que formen part dels nostres centres i iniciar d’aquesta manera una captació de recursos que permeti fer accessible a tothom aquest Casal.\nSeguint en aquesta idea, us fem arribar la manera de sumar-se en el projecte per fer-lo cada dia més gran i aconseguir: obrir les portes del Casal a més infants de la ciutat de Lleida; respondre a les necessitats educatives de lleure dels sectors socials més afectats per la crisi econòmica; fer que el lleure sigui un dret i no un factor d’exclusió; gaudir d’un àpat saludable i equilibrat al dia; millorar les capacitats personals i relacionals dels infants i joves a partir de la participació en activitats de lleure educatiu; i contribuir en un futur amb igualtat per a tothom.\nPer poder finançar aquest projecte educatiu enguany fan una crida de micromecenatge, i com a forma de col·laboració, també demanen voluntaris que hi vulguin aportar el seu temps, formació i experiència per al seu desenvolupament.\njoves, infants, Fundació Verge Blanca, estiu, casals, adolescents, Lleida, Educació, Acció Social


El guanyador de la ‘Lámpara Minera’ actuarà a la Casa de Andalucía - Cerdanyola al dia\nRedacció16 d'octubre de 20173min0\nDurant la inauguració també es va fer públic el veredicte del VIII Concurs de pintura ‘El flamenco y sus formas de expresión’. La guanyadora ha estat Nuria Postigo amb l’obra ‘Bailaora’ i el segon premi va ser per ‘El mantón y Eva’ de Noelia Cobo. – NF\npreviousL’Orquestra de Cambra porta Vivaldi i Dvorák al teatre de l’Ateneu


Booking.com: hotels a Chili Center, Estats Units. Reserva el teu hotel!\nHotels a Chili Center\nBusca hotels i allotjaments a Chili Center\nHotels i allotjament a Chili Center\nMicrotel Inn & Suites Chili/Rochester 2 estrelles\nScottsville (A prop de Chili Center)\nRadisson Rochester Airport 3 estrelles\nBest Western Inn at the Rochester Airport 2 estrelles\nFairfield Inn Rochester Airport 3 estrelles\nRodeway Inn Rochester Airport 3 estrelles\nRed Roof Inn Rochester 2 estrelles\nQuality Inn 2 estrelles\nFairfield by Marriott Rochester Henrietta/University Area 3 estrelles\nRochester (A prop de Chili Center)\nMira tots els hotels a Chili Center i els voltants\nAltres viatgers interessats en Chili Center també s'han mirat:\nEstalvia't fins a un 50% a Chili Center


Replica Versace Shoes UK Sale-11391\nReplica Versace Shoes UK Sale-11391..\nReplica Versace Shoes UK Sale-11392\nReplica Versace Shoes UK Sale-11392..\nReplica Versace Shoes UK Sale-11393\nReplica Versace Shoes UK Sale-11393..\nReplica Versace Shoes UK Sale-11394\nReplica Versace Shoes UK Sale-11394..\nReplica Versace Shoes UK Sale-11395\nReplica Versace Shoes UK Sale-11395..\nReplica Versace Shoes UK Sale-11396\nReplica Versace Shoes UK Sale-11396..\nShowing 1291 to 1296 of 1296 (87 Pages)


espeleo i aigua: RECERQUES I EXPLORACIONS, PUGMOLTÓ, MAS TRAVAL, PASSEU-HO BÉ FINS L'ANY QUE VE\nRECERQUES I EXPLORACIONS, PUGMOLTÓ, MAS TRAVAL, PASSEU-HO BÉ FINS L'ANY QUE VE\nBé, com cada any, acaba un cicle i torna un d'altres dels ritus humans que és generen en el cicle, el de desitjar, regalar, consumir, menjar, posar-se com un cerdo, que diria en Rafa, i tot allò del ritual Nadalenc que com any rera any, indica que finem un altre cicle de la vida, i com un, no és menys s'apunta a la festa de les bones voluntats, i auguris per l'any que en breu retornarà a començar, amb un nou numerant, però torna el cicle de la vida continua i continua d'una manera inexorable cap a la fi, la fi del dia, del mes, de l'any, de la dècada, i etcètera, in secula seculorum.\nI com si no hagués passat més que un instant estem congregats per fer la sortida de Nadal, barra, final d'any, barra, fi de curs, dieu-li com millor us vagi, amb els col·legues del club, dels que m'acomiado d'ells per canvi de seu social. Ens anirem veient això si, ho desitjo.\nCom resulta lògic la qüestió era gaudir d'una diada espeleològica, que no castellera i fer una jalema tots reunits, malgrat tot el que diuen les autoritats i vigilants autoritzats per aquests primers, conforme a les tasses alcohòliques i etíliques, però tampoc som tan joves per fer, segons quins dispendis.\nPerò anem al que toca, i a les penes punyalades, abans del dinar, trobada al punt de trobada habitual. Dia fred de co....llons, temperatures per sota de zero, el més proper al fred Siberià. La moral és alta i la gent té si més no ganes de reunir-se i fer espeleo. No tenim gaire clar el que farem. La zona escollida enguany Puigmoltó i voltants. Un grupet anirem a fer aquest el Puigmoltó, per intentar no allarga l'arribada al restaurant, avencs petits de poca fondària i complicació minsa, la resta es reparteixen pel fondo de la Tronera, sembla que li hem agafat estima al lloc. Cau el Puigmoltó i ens assembla poc i com que a prop del camí trobem el Tapat del Mas Traval o Petit del Mas Traval, decidim fer-hi un cop d'ull, tant ull que hi entrem amb el cos i tot. Dues cavitats fòssils, estat de descalcificació, que encara gaudeixen d'aquella bellesa que les fa agraïdes de gaudir. La primera amb uns 26 metres i l'altre sobre els 20 metres, de les que diem de col·leccionista.\nXerrades de espeleos que enriqueixen les tècniques i les possibilitats de variar, segons quins aspectes, discutint la jugada de com instal·lar millorant la seguretat. Poc a poc anem retornant vers als vehicles per realitzar la darrera etapa de la nostra trobada, la part corresponent a l'espeleologia omnívora, que també agrada, o motiva, que penso diuen els joves i no tant joves. Finalitzant un dia més dins del cicle de la vida i de les celebracions que els humans hem inventat per no sentir-nos sols, poder si que ho estem?\nQue gaudiu d'aquestes festes de pau i amistat on segons diuen és paren les guerres, i la gent de totes les condicions s'agermanen, per celebrar el naixement del Salvador. A l'endemà tots a lo nostre.\nSalut i que la espeleo us acompanyi. I Bon any nou.\nBones festes, any nou, comedies d´aquestes i bon inici en la nova vida asociativa.\nespeles duros que sempre duran\n22 de desembre de 2009 a les 15:31\nÀnims i endevant, fins aquí ja hem tocat i encara queda partitura. Bon de tot! Salut!\n22 de desembre de 2009 a les 22:19\n25 de desembre de 2009 a les 22:06


La segona edició del Lloret Negre arriba amb novetats i suma un dia més de festival | Nova Ràdio Lloret\nAngelique Pfitzner i Andreu Martín, el 2018\nLa segona edició del Lloret Negre arriba amb novetats i suma un dia més de festival\nSe celebrarà del 12 al 14 d'abril, però la presentació és aquest dissabte (6 d'abril, 12h) a la Casa de la Cultura.\nDesprés dels resultats de l’any passat, el festival Lloret Negre creix amb un dia més, de manera que se celebrarà del 12 al 14 d’abril. Una setmana abans, aquest mateix dissabte, es farà la presentació de totes les activitats programades per aquesta segona edició.\nAngelique Pfitzner, organitzadora del festival, apunta que tot el programa es pot consultar per internet, però els agrada fer un acte de presentació per acostar-se a la ciutadania i que tothom pugui resoldre dubtes.\nSegons Pfitzner, la segona edició del festival arriba amb molta força. Arrencarà divendres 12 d’abril amb una novetat: la projecció de cinc curtmetratges de gènere negre independent.\nEl forense participarà al Lloret Negre\nLloret Negre és el primer festival de gènere negre de la Costa Brava i l’objectiu és promocionar el coneixement i la lectura d’aquest tipus d’obres. En aquest sentit, el més destacat és l’entrega del premi a la millor novel·la de gènere negre escrita i publicada en català al llarg de l’any passat. El festival se celebra entre la Biblioteca i el Teatre el cap de setmana del 12 al 14 d’abril. Cal tenir en compte que no és necessària cap tipus d’inscripció.\nLa presentació serà aquest dissabte, dia 6, a les dotze del migdia a la Casa de la Cultura.\nArticle anteriorMarc Muniesa tornarà a ser titular en el partit contra l’Atlètic de Madrid, al Wanda Metropolitano\nArticle següentL’institut Rocagrossa acollirà el nou cicle superior de Condicionament Físic, a partir del proper curs


Política de Cookies | Germans Homs - Homs1852 - Alquiler de maquinaria | Germans Homs\nSin su expreso consentimiento –mediante la activación de las cookies en su navegador–Germans Homs no enlazará en las cookies los datos memorizados con sus datos personales proporcionados en el momento del registro o la compra..\nCookies de terceros: La Web de Germans Homs puede utilizar servicios de terceros que, recopilarán información con fines estadísticos, de uso del Site por parte del usuario y para la prestacion de otros servicios relacionados con la actividad del Website y otros servicios de Internet.\nSi tiene dudas sobre esta política de cookies, puede contactar con Germans Homs SL. en info@homs1852(punto)com


FIBRACAT serà el nou patrocinador dels equips femenins de waterpolo del Club Natació Manresa per a la pròxima temporada, 2021-2022. En compliment de l’acord, els equips infantil i absolut de waterpolo femení del club passen a anomenar-se Club Natació Manresa FIBRACAT i lluiran a la seva equipació la marca FIBRACAT.\nLa cofundadora de FIBRACAT, Meritxell Bautista, va assegurar que “per a FIBRACAT és un honor recolzar un projecte com aquest, sobre tot per visibilitzar l’esport femení, per potenciar un esport minoritari i també per ajudar un emblema de Manresa, la nostra ciutat d’origen, com el CNManresa”. També va insistir que “cal unir esforços perquè necessitem referents femenins, també en un esport com el waterpolo”. Bautista va anunciar que, a banda de l’ajuda econòmica als equips femenins, l’operadora donarà suport a l’entitat en digitalització i fibra òptica. A més, va prendre el compromís que el canal de TDT impulsat per l’operador, Fibracat TV, difondrà el waterpolo femení a tot Catalunya amb la retransmissió d’alguns partits.


Groc Intermitent: Aterrar per l'esquerra\nEl més perillós i allò que ara mateix més em preocupa és el trànsit. Tenir la tensió constant de no saber per on vindran els cotxes, d'observar-los i veure que el seient del pilot no hi ha ningú, però que en realitat el seient del pilot és l'altre, espantar-te pensant que els els vehicles van al revés i estan infringint les normes de circulació. M'hi he d'acostumar, perquè trigaré a entendre-ho.\nLa resta de les coses d'emigrar cap a un país suposo que hom les pot imaginar. L'eufòria del principi es converteix en realisme quan avança la primera setmana. Les pors no es foragiten amb paraules dolces ni ganes d'aprendre, sinó que penetren cada nit entre el coixí petítissim que em va cabre a la maleta i el sac de dormir que em serveix de llençols i nòrdic a la vegada. És així de cruel i bonic, la vida segueix rodant allà d'on venies i a la nova destinació sembla que vagi a trompicons.\nLa paciència del riu Aire, que travessa Leeds i que emmiralla les cases cansades de tanta pluja, cal que ens faci d'afrodisíac per una pell ansiosa de trobar una establitat amb cases compartides, on rutlli bé la cosa, i una feina precària, que ens faci oblidar que la lliura estarlina està pels núvols i que la vida és molt més cara que al continent.\nPer no capficar-m'hi, miro a l'horitzó. Davant de la finestra de l'habitació, que està al capdamunt d'unes escales emmoquetades, gairebé verticals, hi tinc un arbre, que em semblava un castanyer, però que no ho és, i que cada dia que obro les cortines, l'hi veig més fulles grogues, de la virulència humida i freda de la tardor. Em sap greu perquè es panseix i torno a mirar-lo i mirar-lo, per donar-li alè, i els dos ens enjogassem en la tarda plujosa sabent que aterrar per l'esquerra és difícil, però que hi haurà primaveres aviat.\nsergibr 25 d’octubre de 2012, a les 21:59\nA jutjat per la foto, aquesta ciutat, Leeds, és com una còpia barata de Girona no?\njoldi 26 d’octubre de 2012, a les 0:01\nGran aventura Dani, ja veuràs com sortirà el sol per la dreta.....jeje.\nÀnims i records\nDani Vilaseca i Lázaro 26 d’octubre de 2012, a les 22:28\nSí Sergi, com les façanes al riu de Girona no n'hi cap més!! ;)\nAi Joldi, esperem que sí que surti el sol! :) cuideu-vos que vagi molt bé!


Un tros dels meus col·loquis amb Wasko. - QuatretondaDigital\nPublicado por Salvador Alberola | Abr 3, 2011 | Col·laboracions | 5\n—Bon dia Salva.\n—Bon dia i salut, Wasko. Ja feia dies que no parlàvem.\n—Si, tens raó, però és que per ací la colla està preocupada perquè et veuen un poc seriós.\n—I t’han encarregat a tu dir-m’ho. Com sempre, no n’hi ha manera de parlar amb algun d’eixos avantpassats meus sense cap tipus d’intermediari?\n—És una pregunta que no puc contestar-te, sóc l’únic que estic dins del teu cap i amb facultats perquè puguem dir-nos allò que de vegades tu no vols oir.\n—Volies dir-me alguna cosa interessant?\n—Si, saps que ací on estem no tenim cap brega per assumptes dels mortals, i menys encara tractant-se de política. Amb tot i això la visió és una altra, saps bé que els teus majors si que estigueren aleshores clavats en partits conservadors i no acaben d’entendre com a hores d’ara tothom opina i diu que pensa.\n—Si Wasko, així és, però n’hi ha qui que per pertànyer a una de les bandes de l’arc parlamentari —no li fa a quina— té SUPERIORITAT MORAL i pot repartir certificat de progressisme i honradesa.\n—Bé, però estaràs amb «mosatros»…, (per què has posat la parauleta entre cometes?)\n—Dir «mosatros» no és normalitzat i no vull que qualsevol aiatol·là ens declare, a tu o a mi, persona «non grata».\n—Eres un «cagueta». Anava dient-te que estan desconcertats perquè ara podeu fer-ho, ells no ho hagueren consentit mai. A quin sant un pobre, i a més analfabet, tindria el valor de xafar-los la guitarra?\n—Si, ells feien i desfeien sense contemplacions de cap tipus, era l’època del caciquisme.\n—I ara no ho és? Als pobles menuts encara podeu saber a qui voteu, però en passar eixa ratlla, ho feu a llistes tancades; estos companys d’Eternitat meus es burlen perquè en més de cent anys que han passat des de la Restauració Borbònica res no canvia, esteu igual: a Madrid fan i desfan a tot plaer (Cánovas – Sagasta, PP – PSOE) i les mentides no tenen cap castic polític. Estan repetint-me a cau d’orella, perquè t’ho diga, que esteu molt lluny de ser una democràcia plena com cal i que això de Montesquieu i la seua divisió en tres Poders independents no ho teniu massa clar.\n—És que han passat només tres dècades i ja saps com som.\n—Bona «escusa» té el malalt. Espere Estanislau que ara li ho diré, l’assumpte de la llengua no el deixa viure. És que no para.\n—Però ahí no és tot pau i tranquil·litat?\n—Són maneres de parlar perquè ho entengues. Vol que busques un llibre editat al 1918 per Eduard Martínez Ferrando i sabràs que el pancatalanisme a nostres terres no va nàixer amb Joan Fuster quan publicà Nosaltres els valencians, sinó al mateix temps que el valencianisme decimonònic. Si, si, que deixeu de barallar-se per si Canal 9 si i TV3 no.\n—Jo no em barallaré mai per eixes menudeses.\n—Torna-li la trompa al xic. Ací tinc a la segona muller de ton tio Estanislau tirant-me de la cua perquè vol que recordes una de les coses que vos contà a ta casa; diu que allà pels anys 35 del segle XX, mesos abans que un militar gallec es rebel·lara contra el govern de la Segona Republica, un conegut del seu home, a la tertúlia que hi tenien al cantó del carrer de la Pau, un amic li contà que Pompeu Fabra, l’inventor del català modern, li digué: «si voleu tindre una bona llengua valenciana no heu de mirar a la catalana, rasqueu dins dels vostres clàssics, hi trobareu que busqueu…, i deixeu-nos tranquils ja d’una».\n—M’ho crec perquè m’ho dius tu, però saps que de la llengua no vull parlar, en un dir Jesús, i sense voler, ja has obert la caixa de Pandora i després no acabes mai. No diuen per les castelles: «Doctores tiene la Santa Madre Iglesia»?\n—Tu sabràs que eres tan re sabut. Espera’t que tinc més recadets de la resta de la família, saps que…\n—Demà, demà, que per hui ja en tinc prou.\n2,859 Visites totals, 2 Visites avuí\nAnterior Comunicat Bloc Nacionalista de Quatretonda\nSiguiente la perversió de la paraula : deformació de la realitat…\nNieves\tel 3 abril, 2011 a las 11:13 pm\nSalva, tens un sentit de l’humor pecul.liar i m’agrada. A tots -o això espere- ens fan reflexionar els teus articles i els teus punts de vista… i els de Wasko. Cites a Joan Fuster i potser, però només pot ser, hi ha, al meu parer, poca gent que coneix la seua trajectòria o el seu gran llibre… i és una llàstima. Si bé és cert que no va ser el primer, sí que ha sigut el que més ens ha tocat la sensibilitat als valencians pel context en què va aparèixer, i les males interpretacions que s’hi van fer en l’època del valencianisme que ell pregonava i no es va saber -o no es va voler- entendre; i el més trist és que eixes malinterpretacions encara estan (massa) vigents hui en dia, conegudes com a blaverisme. Però, com tu dius, vaig a deixar-ho estar i a buscar també el llibre que el teu amic Wasko recomana. Gràcies Wasko!\nuno més\tel 4 abril, 2011 a las 9:46 am\nBon dia Sr SALVA, un comentari ple de idees que deixen clar a qualsevól. Uns tenen i han tingut tot el dret del món a fer i desfer el que han volgut,altres pareix ser que no tant, no sé no sé, que pensaré,que faré o que «punyetes» fem. Ho deixem correr,o deixem que ens facen el que bona part de la vida ens han fet? no se, no se,què en recomanría Wasko apart del llibre!\nNieves\tel 4 abril, 2011 a las 1:14 pm\nNo m’hi vaig poder ressistir i de seguida em vaig llançar a bussejar per la xarxa buscant el llibre del senyor Martínez Ferrando. Em va sorprende que fóra tan curt -només 12 pàgines- però és contundent i clar. Queda patent que Fuster, entre moltes altres, va beure de la font d’aquest senyor que, d’una manera ben clara, exposa una sèrie de noms, dates i dades que ens ajuda a aclarir un poc més la situació de la nostra llengua a les nostres terres.\nA pesar que l’ideal seria endinsar-se en la lectura del paper, l’internet, una vegada més, ens facilita la tasca de la lectura; el podeu trobar en aquest enllaç: http://webs.racocatala.cat/eltalp/ferrando.pdf\nEl llibre s’anomena «Síntesi del criteri valencianista»\nbenavent\tel 4 abril, 2011 a las 11:23 pm\nSalutacions Corals, i vaja per davant quin animal més polit i bufó el Wasko, i que s’ha posat ell, vaja! la veritat és que a mi m’ha portat a memòria un gos que tenien els civils –ara que també parlem de la Caserna- no perquè s’assemblaren massa, sinó pel fet que avui aquesta raça no està de moda, almenys per ací. Aquell gos, crec que adoptat, era del quarter, i si era d’algun civil en particular no s’hi notava, rebia el nom de JARRI, o seria Harry? Un tros de pa, els xiquets féiem tot el que volíem d’ell, tampoc devia tenir el pedigrí doncs tenia un colors rogencs i grocs molt destacats encara que d’això ja fa un barxí d’anys.\nAra, per a memòria la teua, sort de comptar amb dades de primera mà d’aquells protagonistes ací esmentats, és una gran sort i un privilegi el teu, certament l’any 35 vigué a València “l’inventor” del català modern, i pose les cometes perquè com bé dius si algú es posa el burka i vol filar prim, potser no li agrade allò d’inventor, que la paraula invent segons quina caiguda agarre pot ser sinònima de fal.làcia, ara, que també, eixe serà el seu problema, però ens coneguem la llença.\nMolt conegut és el consell de Fabra als escriptors valencians i mallorquins, de bona font la coneixia l’informador citat, prova aquesta dels contactes i les relacions que malgrat les dificultats, malentesos, l’imperialisme de l’or català… sempre ha existit entre pobles germans. Evidència de la seua significació és que l’han utilitzada com argumentari tant els uns com els altres, deia així Fabra:\n“Déiem una vegada a un escriptor valencià: Nosaltres, catalans, no desitjaríem altra cosa sinó que emprenguéssiu una obra de forta depuració del vostre idioma, encara que no us preocupéssiu gens d’acostar-vos al nostre català; que tractéssiu de descastellanitzar el valencià i de redreçar-lo i d’enriquir-lo procurant acostar-lo al valencià dels “vostres” grans escriptors medievals. Així, tot fent una obra purament valencianista, us trobaríeu haver fet una obra catalanista, d’acostament al nostre català: elevant la vostra llengua escrita per damunt els parlars valencians actuals, recolzant-la en el valencià del segle XV, produiríeu un valencià que no seria pas una llengua altra que la catalana nostra, sinó la modalitat valenciana de la llengua catalana, al costat de la modalitat catalana i de la modalitat balear.”\nTres modalitats per tant, tres varietats de llengua d’una soca comuna, la catalana. Tot i que jo només sé el que diuen.\nSALVA\tel 5 abril, 2011 a las 2:41 am\nSi de cas la bona o mala memòria serà del meu gos, ell ja resideix al món del més enllà on les lloances i les burles no els afecten gens perquè els habitants d’eixe indret no gaudeixen, com nosaltres, els que tenim cós mortal, de la gràcia de tindre papers escrits on es dona fe notarial amb exactitud de les paraules que pronunciaren, o escriviren, aquells personatges històrics que bé o mal han influït en l’avanç cultural de l’humanitat.\nAlguns éssers, els que per l’edat estan més enllà que ací, només tenen els records de quan passaven a corre-cuita per este «valle de lágrimas» i ja se sap que val més un tros de llapissera i un paper que una bona memòria, per la qual cosa un record tan lluny en el temps no podem mai considerar-ho un privilegi, potser més aïnes un atreviment del temerari irreflexiu que li dona a la tecla de l’ordinador i inventa diàlegs amb paraules que Déu només sap si foren com ell les escriu.\nCrec que els gossos tenen un vocabulari prou reduït, una cosa que si saben fer bé es lladrar i tot siga que Wasko haja pogut confondre posar normes on no n’hi havia quasi per allò d’inventar-les, i sabem que qualsevol novetat sempre és considerada moderna pel personal, sobre tot per l’illetrat. Ja li deia jo que amb els assumptes de la llengua no volia clavar-me perquè és com jugar amb un gat: sempre acabes amb arraps. No de bades li comentava allò dels castellans: «Doctores tiene la Santa Madre Iglesia Católica Apostólica y Romana que mejor lo podrán resolver».\nAl menys això crec que diuen.


La llei que no va ser | El Jurista\nLa llei que no va ser\nLa que hauria de representar la segona llei catalana més important després de l’Estatut d’Autonomia mai ha arribat a ésser. La realitat és que 32 anys d’història no han estat suficients per a que el Parlament de Catalunya, representant del poble i depositari de la potestat legislativa, es posi d’acord per a la realització i promulgació d’una llei electoral catalana que modernitzi el sistema electoral actualment vigent, liderant així un procés de millora de la qualitat del sistema democràtic català.\nCatalunya és la única comunitat que no disposa d’una Llei Electoral pròpia vàlida, motiu pel qual l’elecció del Parlament es regula d’acord amb la disposició transitòria segona de l’Estatut d’Autonomia de Catalunya, que manté la vigència de la disposició transitòria quarta de l’Estatut de 1979. Aquesta, estableix que mentre una llei de Catalunya no reguli el procediment per a les eleccions al Parlament, aquest serà elegit d’acord amb el contingut d’aquesta disposició i d’acord amb les normes que regulen les eleccions al Congrés dels Diputats de les Corts Generals. Dit això, doncs, resulta evident que el concepte d’autogovern és absent de significat complet quan no es disposa d’un acord en relació a com dur a terme un procés electoral. Catalunya és pobra mentre no disposi d’una regulació pròpia de la seva representació popular i els mecanismes que controlen aquesta representativitat, al cap i a la fi la base de qualsevol democràcia sòlida. Considerant la dubtosa conveniència per un país el fet de viure instal·lat en un règim de provisionalitat, la urgència de la llei electoral és cada vegada més evident.\nAmb unes noves eleccions convocades pel dia 25 de Novembre, una vegada dissolt prematurament el Parlament pel President de la Generalitat (el qual és l’únic que té competència per fer-ho) els ciutadans i ciudatanes de Catalunya veuen com s’esgota una altra legislatura, la novena legislatura d’ençà la recuperació de la Cambra l’any 1980, sense noves notícies de la inexistent llei electoral.\nL’entramat institucional de la nostra societat s’ha anat consolidant des de la recuperació de la democràcia prenent com a base l’elecció democràtica dels representants dels ciutadans per sufragi universal, lliure i directe en eleccions periòdiques, tal com assenyala l’article 23 de la Constitució. No obstant això, la participació en aquestes eleccions no exhaureix les possibilitats d’implicació directa dels ciutadans en la gestió dels afers públics.\nEn aquest context, el 30 de març del 2009, d’això en fa ja quasi bé tres anys i tantes coses han passat des de llavors que resulta complicat assumir-ho, més d’un centenar de socis i simpatitzants de Ciutadans pel Canvi (associació sociopolítica impulsada per Pasqual Maragall i dissolta en l’actualitat) es varen reunir per tal de signar com a fedataris de la recollida de signatures d’aquesta iniciativa legislativa popular.\nUna iniciativa legislativa popular que perseguia demanar a la Cambra Catalana la promulgació d’una llei electoral pròpia. Els requisits per a que qualsevol ILP pugui ser debatuda al Parlament es basen en aconseguir unes 50.000 signatures vàlides en un termini de 120 dies per tal de demostrar que la iniciativa compta amb un ampli suport ciutadà. Aconseguides aquestes signatures, el tema passà a ser motiu de debat considerablement intens, tant al carrer com a la vida política.\nLa ILP, doncs, proposava una llei electoral on cada persona fos un vot, és a dir, que eliminés el sistema de proporcionalitat territorial que sobre representa a les poblacions rurals en detriment de les urbanes. A grosso modo, apostava per la proporcionalitat basada en criteris de població i no pas en raó de motius territorials.\nUn altre dels punts cardinals de la ILP era la introducció d’un sistema de llistes des bloquejades o llistes obertes, per tal de facilitar la implicació de la ciutadania decidint les persones que prefereixen dins de les llistes de cada formació política. De manera indubtable, dins del sistema actual els electors tenen escàs marge de decisió a l’hora de d’escollir quines persones els hi mereixen més confiança, ja que es vota llistes tancades en les quals l’ordre dels membres de cada partit ve donat de manera exògena a qualsevol votació ciutadana.\nD’altra banda, la ILP proposava que les circumscripcions electorals catalanes passessin de ser quatre (Girona, Lleida, Barcelona i Tarragona) a set (Barcelona, Catalunya Central, Girona, Lleida, l’Alt Pirineu i Aran, el Camp de Tarragona i les Terres de l’Ebre). Aquest canvi tenia la voluntat d’afavorir la proximitat dels diputats amb els habitants del seu territori i facilitar, així, el contacte entre representants i representats.\nAddicionalment, es plantejava un mecanisme segons el qual el Parlament de Catalunya reflectís de manera més clara la participació ciutadana als comicis. És a dir, amb un mínim de 120 escons i un màxim de 150, existiria una forquilla de 30 escons variables en funció de la major o menor participació. Si Catalunya vota, el Parlament creix, s’hi referien els fedataris. Una participació superior al 60% quedaria premiada amb una ampliació de la Cambra legislativa. Aquest punt no suposaria cap contradicció amb l’Estatut d’Autonomia, el qual ja preveu a l’article 56.1 que aquesta es composarà d’un mínim de cent diputats i d’un màxim de cent cinquanta.\nPer últim, és imperatiu destacar molt especialment una innovació que fou similarment presentada per la fallida ILP, la qual consisteix en la creació de l’anomenada Sindicatura Electoral de Catalunya. Aquest òrgan, composat reglamentàriament per 7 membres (dos jutges o magistrats i cinc experts en temes electorals de reconegut prestigi) seria encarregat de vetllar per la justícia democràtica, la imparcialitat dels mitjans de comunicació, els drets dels electors, el compliment de la legislació electoral, la veracitat de les enquestes pre i post electorals… També, la Sindicatura Electoral de Catalunya organitzaria debats entre els representants dels partits polítics amb representació parlamentària i permetria el coneixement per part dels electors dels comptes electorals o del “compromís elector” dels partits polítics, entre d’altres.\nNaturalment no cal pensar que tots aquests objectius es complirien de la nit al dia, ni molt menys. Però el fet tant notori de tenir un òrgan amb voluntat d’ésser independent , objectiu i amb l’ànim de realitzar tant nobles tasques ja constituiria, explícitament, un avenç per la salut democràtica catalana.\nNo obstant, totes aquestes idees són, fins que es demostri el contrari, paper mullat. La ILP no va passar a l’etapa de tramitació parlamentària ja que, a la fase inicial de discussió entre partits, no es va arribar a cap consens que ho fes possible.\nAra, entre vagues generals, manifestacions independentistes i immersos en la rutina de la campanya ja no es parla de la llei electoral. O, al menys, se’n parla poc. Massa poc. Altres temes han guanyat protagonisme i han passat al primer pla de l’actualitat política i social. Caldrà esperar doncs, en el millor dels casos, a la desena legislatura, per veure com s’estableixen nous ponts entre la política i la ciutadania. Ponts més que necessaris sempre, però que avui, quan els polítics constitueixen la tercera major preocupació de la societat espanyola, ho són més que mai.


xàtiva; punts de vista: Predicar en el desert\nPredicar en el desert\nAlguns personatges de certa esquerra sempre m’han semblat veritables frares predicadors. Experimentava la sensació de rebre les reprimendes d’un rector sempre que escoltava Julio Anguita. Últimament, el torne a sentir amb molta freqüència. Aquests dies circula una frase seua per les xarxes socials: La gente que vuelve a votar a ladrones es responsable de lo que está pasando. Fa pocs dies, altre personatge de l’esquerra sacerdotal, l'actor José Sacristán, també ha fet una declaració tronant: Con todo lo que se sabe, muchos volverán a ser votados y habrá que admitir que somos un país de mierda. Doncs no, no som un país de merda. I els destinataris d’aquestes frases no faran ni cas. Passa que existeix una cosa que es diu dreta sociològica, la derechona de tota la vida. Existeix a tots els països, als Estats Units, Anglaterra, Itàlia... Els membres d’aquest grup sociològic tenen uns trets comuns: defensen a ultrança la propietat privada i el liberalisme econòmic; professen una religiositat ultramuntana i una moral puritana —no exemptes de grans dosis d’hipocresia— i voten als seus partits en qualsevol circumstància.\nAquesta dreta sociològica no es nodreix únicament dels individus súper rics; la ideologia del sistema ha engalipat també gent de les classes mitjanes, les capes més privilegiades dels white collars i els blue collars (treballadors de coll blanc i coll blau), assalariats que han esdevingut affluent workers i ja no es consideren classe obrera). Cada país té les seues especificitats. Els capitalistes anglosaxons i protestants, posem per cas, són més exigents amb la moralitat dels negocis i la política, però tenen legalitzats els lobbys o grups de pressió, cosa que els estalvia càrrecs de consciència. El capitalisme mediterrani funciona d’altra manera: els grups de pressió, que no estan legalitzats, actuen d’amagatotis i el poder polític es deixa subornar, i uns i altres practiquen una moral del penediment laxa, recolzada en el sagrament catòlic de la confessió —la contrició, la penitència i l’absolució llaven les culpes. La dreta, tant la catòlica com la protestant, veu natural enriquir-se. Creu que les desigualtats són inevitables. Pensa que l’elusió d’imposts, els dipòsits a l’estranger o les comissions per mitjançar amb l’administració pública no són pecat.\nLes persones de dretes —“d’orde”— no troben particularment delictius els tractes de favor. «Jo els acceptaria», proclama sense embuts més d’un burgès circumspecte. «Qui diga que mai no acceptaria cap favor és un mentider o un gilipolles», remarca el votant típic del PP. (Influeix molt en aquesta actitud la nostra falta de tradició democràtica.) Els fidels de la dreta local sempre voten als seus, encara que siguen uns lladres. Ho he sentit més d’una vegada: «Jo no pense votar als “rojos” ni boig.» Jordi Évole ho recordava en un article: «Per una coma, l’esquerra munta una escissió. En canvi, la dreta és molt disciplinada.» Per això, el pròxim diumenge, Rus —si encara no ha renunciat a encapçalar la llista local del PP—, Rita Barberà o Esperanza Aguirre podrien traure un 25% de vots, com a mínim. Les coses serien distintes si visquérem en un país protestant. En Anglaterra o Estats Units, aquests personatges no podrien ser candidats. A casa nostra, fins els popes de l’esquerra tenen tics catòlics. Ho deia al principi: semblen predicadors. ¡Predícame, Antón, que me cago en tu sermón!, fa la dita castellana.\nEl parlament d’Escòcia\nÉs inútil resistir-s’hi\nMón a part\nDefensa de manual\nMés forats que un formatge gruyère\nHora de passar comptes\nQuan es treballa en comandita...\nDe cabines i naufragis


De Castellón de la Plana a Caudete: Compara y reserva vuelos, trenes y autobuses | Wanderio\nCómo ir desde Castellón de la Plana hasta Caudete\nCompara y reserva vuelos, trenes y autobuses para ir de Castellón de la Plana a Caudete\ndesde Castellón de la Plana a Caudete\nCuándo reservar de Castellón de la Plana a Caudete\nHemos Encontrado 1 ruta desde Castellón de la Plana hasta Caudete\nCompara vuelos, trenes, autobuses y traslados para ir de Castellón de la Plana a Caudete\nTrenes Castellón de la Plana - Caudete desde €23\nViaja de Castellón de la Plana a Caudete y descubre esta ciudad de España con 10.000 habitantes. La distancia entre Castellón de la Plana y Caudete es de 260 kilómetros; con Wanderio puedes comparar los trenes disponibles para ir desde Castellón de la Plana a Caudete para que puedas organizar tu viaje eligiendo la ruta más rápida, cómoda o barata. Por ejemplo, eligiendo el tren de Castellón de la Plana a Caudete, llegarás a tu destino en un tiempo medio de unas 2 horas; Los precios de los billetes de tren parten desde 23€.\nTrenes Castellón de la Plana - Caudete\nPuedes viajar de Castellón de la Plana a Caudete en tren, gracias a los 2 trayectos diarios de Renfe. El viaje en tren de Castellón de la Plana a Caudete tiene una duración media de unas 2 horas y el precio medio es de 23€. Si haces la reserva de los billetes con antelación, podrás encontrar las mejores ofertas y ahorrar una media del 42% en la compra de tu billete, con precios que empiezan desde 23€. Viajar en tren por España suele ser barato.\n¿Cómo se puede ir de Castellón de la Plana a Caudete?\nPuedes ir de Castellón de la Plana a Caudete en en tren.\n¿Cuál es la forma más barata para viajar de Castellón de la Plana a Caudete?\nEl medio de transporte más barato para viajar de Castellón de la Plana a Caudete es el tren. Con esta solución puedes encontrar billetes desde 22€ y tardar unas 2 horas para llegar a Caudete.\n¿Cuál es la forma más rápida para ir de Castellón de la Plana a Caudete?\nLa opción más rápida para ir de Castellón de la Plana a Caudete es el tren: los billetes parten desde 22€ y tardarás unas 2 horas.\n¿Cuál es la distancia entre Castellón de la Plana a Caudete?\nLa distancia entre Castellón de la Plana a Caudete e de 260 kilómetros.\n¿Cuánto dura el viaje de Castellón de la Plana a Caudete?\nPara ir de Castellón de la Plana a Caudete se tarda unas 2 horas.\ndesde Valencia a Caudetedesde Sagunto a Caudetedesde Vila-real a Caudetedesde Alzira a Caudetedesde Teruel a Caudetedesde Xirivella a Caudetedesde Aldaia a Caudetedesde Vinaròs a Caudetedesde Benicarló a Caudetedesde Cullera a Caudetedesde Ribarroja a Caudetedesde Silla a Caudetedesde Benicassim a Caudetedesde Chiva a Caudetedesde Orpesa/Oropesa del Mar a Caudetedesde Buñol a Caudete\nTrenes en EspañaAutobuses en EspañaVuelos en EspañaViaje de vuelta desde Caudete a Castellón de la Plana


EDICTE de 28 d'abril de 2016, sobre una resolució: Aprovar definitivament la Modificació per a l'assignació d'usos sanitarioassistencial, tecnicoadministratiu i recreatiu al local municipal de la plaça de Joan Fuster. - iPUC.cat\nEDICTE de 28 d’abril de 2016, sobre una resolució: Aprovar definitivament la Modificació per a l’assignació d’usos sanitarioassistencial, tecnicoadministratiu i recreatiu al local municipal de la plaça de Joan Fuster.\nDOGC | 3-5-2016 | Montcada i Reixac |\n18 de octubre de 2016 EDICTE de 28 de setembre de 2016, pel qual es fa pública una sentència de la Sala Contenciosa Administrativa del Tribunal Superior de Justícia de Catalunya dictada en el recurs contenciós administratiu núm. 80/2012. Aparcament públic soterrat. Clica per a veure la publicació oficial.


L'anàlisi d'Antoni Bassas: 'Sobre els límits del poder' (Antoni Bassas)\n4 min. 19/01/2017 11:40\nAhir va passar per aquest plató de l’ARA el president Mas, que fa un any va cedir la presidència a Puigdemont. I al final de l’entrevista ens va portar una reflexió de molta profunditat sobre el poder. De com algú com ell, que va portar el país fins a una consulta sobre la independència, tot just ha estat cinc anys al poder. I va confessar-nos algunes de les reflexions que més s’ha fet en aquest any.\nArtur Mas: " Vaig plegar amb totes les conseqüències. M’he preguntat una altra cosa: ¿no fer res és el que té premi en política? És fotut. Aquí el que pot tenir premi és no arriscar, no fer res. En canvi, si hi poses el coll i te la jugues, pots acabar no tenint reconeixement. Això m’ho he preguntat."\nTots busquem els perquès del que no ha sortit bé, i el que per a nosaltres són raons per als altres poden ser excuses o justificacions. I és impossible no veure en aquesta reflexió el lament amarg d’algú que no pot evitar pensar que mereixia un altre tracte. Però és evident que més enllà dels errors específics que Mas pugui haver comès, més enllà d’haver estat el successor de Pujol -i que Pujol hagi caigut en desgràcia pels casos judicials que l’afecten a ell i a tota la seva família- i que això hagi perjudicat la seva imatge, més enllà de la justícia o la injustícia del paper que de moment la història li ha reservat o de les especificitats del cas català, les seves paraules ens ofereixen una constatació: sempre ha sigut difícil mantenir-se al poder, però ara més. El politòleg Moisès Naím teoritza al seu últim llibre que avui en dia és més fàcil arribar al poder (mirin Trump), però també és més difícil mantenir-s’hi, perquè la quantitat de micropoders concurrents en totes direccions a la vida pública converteixen l’estabilitat en una quimera.\nAl cap d’una hora d’haver marxat Mas d’aquest plató Obama va entrar per últim cop a la sala de premsa de la Casa Blanca a oferir la seva última roda de premsa.\nObama és un altre personatge que ha tastat, i de quina manera, els límits del poder. En part perquè el sistema nord-americà està fet per limitar el poder de qualsevol actor, començant pel president, però també perquè cal estar disposat a perdre-ho tot per guanyar alguna cosa i el poder mai no ha anat per aquí. Penso per exemple en com va deixar caure una oferta de sanitat pública universal quan va presentar la seva reforma sanitària.\nEl poder té límits, cosa que vol dir que en un sistema democràtic és la democràcia la que té límits, sobretot en un món en què la tecnologia que ens canvia la vida amb una rapidesa insòlita no ha passat per les urnes. Allò d’“algú va votar mai a favor o en contra d’internet?” i bé que el tenim aquí. O la quarta revolució industrial, que ja està començant a canviar de dalt a baix el món laboral tal com l’entenem avui en dia.\nDir que el poder democràtic està topant amb límits poderosos és tant com dir que som nosaltres, la gent, els que tenim límits, perquè la sobirania recau en nosaltres. És temps de reescriure el contracte social que ens vincula com a societat: que definim exactament allò que considerem intocable, com l’estat del benestar, i hi supeditem la resta. O que escalfar la casa a l’hivern sigui un dret bàsic.\nI, naturalment, en aquest pacte, deixar fora actituds lamentables. Deuen recordar que ahir els dèiem que en la Conferència de Presidents autonòmics el govern espanyol va tenir la barra d’incloure-hi la protecció al consumidor vulnerable d’energia elèctrica. Una nova regulació vol evitar els talls de llum no desitjats amb l’actuació prèvia dels serveis socials. Cal la participació de les comunitats en el desenvolupament del reial decret llei. Però és que ahir, a sobre, la vicepresidenta Soraya es va permetre donar lliçons:\nSoraya Sáenz de Santamaría: "El tema de la pobresa energètica ahir es va posar sobre la taula. Hi haurà un grup de treball de les comunitats autònomes per col·laborar amb el govern en el desenvolupament d'aquest sistema. Jo pregunto: quina posició tindrà la Generalitat?, perquè precisament això arrenca d'un succés trist i desgraciat que va tenir lloc a Reus i que forma part dels 45 punts que reclama la Generalitat de Catalunya."\nEsclar que això no parla dels límits del poder, sinó de la decència política.\nEl món recordarà el to d’Obama\nSantamaría veu positiu que el Govern no es vulgui “desentendre” del finançament


Una cinquantena de persones donen suport a l'acció dels alumnes de l'IES Alexandre de Riquer a favor de la dona - Regió7 :: El Diari de la Catalunya Central\nUna cinquantena de persones donen suport a l'acció dels alumnes de l'IES Alexandre de Riquer a favor de la dona\nLa concentració visualitza el suport de la població a la commemoració del Dia Internacional de les Dones\nredaccio | calaf 08.03.2017 | 18:26\nMoment de la lectura del manifesta en el Dia Internacional de les Dones, a Calaf Aj Calaf\nUna cinquantena de persones s'han concentrat a la plaça dels Arbres de Calaf en l'acte de commemoració del Dia Internacional de les Dones que han promogut, aquest dimecres, alumnes de l'institut Alexandre de Riquer. Hi ha hagut una lectura del manifest en aquesta acció "simbòlica i reivindicativa".\nDe bon matí, els alumnes han col·locat unes petjades gegants per tota la plaça en cada una de les quals es podia llegir un resum de la vida d'una dona que ha fet història. Joana Raspall, Marie Curie o la calafina Florentina Puig, sindicalista del sindicat UGT durant la Guerra Civil, en són alguns exemples. Aquestes petjades condueixen a un mural on tothom qui vol, i durant tota la jornada, ha pogut escriure les pròpies reflexions sobre el dia que avui es commemora.\nLes paraules de reivindicació dels joves han estat seguides per la lectura del manifest institucional que ha llegit la regidora de l'Ajuntament de Calaf, Montserrat Mases.


Cerca totes les ofertes d'hotels a Bluff Point Entrada:\n41 ComentarisWintersun Hotel Motel...Habitacions per nit per només109 EUR Més zones a Geraldton\nMés de 1.175.000 propietats en tot el móns - cada dia n'afegim més Amb la confiança de més de 31.000.000 clients satisfets Garantia de preus més baixos 12 milions i més resenyes de clients d'Agoda Amb disponibilitat a més de 58.000 ciutats en tot el món Llocs històrics de Bluff Point Restaurants i cafeteries\nBluff Point és una base excelent per a explorar en profunditat les vistes de Geraldton. Amb un gran nombre d'atraccions per descobrir, aquesta desitjable part de la ciutat no deixarà de meravellar-vos. Bluff Point té molt a oferir: llocs famosos, bons restaurants i una gama d'entreteniment emocionant. Planegi el seu proper viatge a Bluff Point o qualsevol altra àrea a Geraldton amb Agoda.com, garantint-se el millor preu possible disponible. Explori un llistat complet d'allotjaments i trobi el lloc perfecte per a vostè. Empleni les seves dates d'estada i navegui a traves de les millors ofertes d'hotel a Bluff Point.\nHotels destacats a Bluff Point, Geraldton\nÀrea Bluff Point\nPer als viatgers què vulguin captar les imatges i els sons de Geraldton, Wintersun Hotel Motel és...\nHotels a Bluff Point: Wintersun Hotel Motel\nLlocs d'interès a Bluff Point: Barbeque 4U


La llei Borrell d'arrendaments urbans engoleix un altre comerç històric de la ciutat, aquest, de 105 anys d'edat\nBarcelona - Dimarts, 14/07/2020 - 20:31\nL’expectació pel futur de Can Soteras, Diagonal amb Sant Joan, una cantonada des d’on es pot explicar bona part de la història del segle XX barceloní, va per barris. Els fidels de la cuina barcelonina estan entre sorpresos i inquiets després de veure que part del mobiliari i el parament d’aquest establiment amb 105 anys de vida aquests dies està a la venda en ‘wallapop’. Sembla un adeu. En canvi, els cargols, per als quals aquest local és un altar sacrificial com les piràmides maies ho eren per a les civilitzacions veïnes, tremolen, és natural, per si reobre. Gastrònoms contra gasteròpodes. Quin duel.\nSi tanca Can Soteras l’Arca de Noè es queda sense barca, els cargols aplaudeixen i la BBC de Barcelona posa fi a la seva història\nDe moment, sembla, la balança s’inclina a favor dels interessos dels segons, que confien que Can Soteras servís abans de la pandèmia els últims dels seus congèneres, ja fos a la llauna o al pebre. Pobrets. Parlem amb Santi Soteras, net del fundador del restaurant, i resulta que al final el menys interessant de la conversa és si al setembre aquest establiment reobrirà les portes, tot i que sigui només amb mig local, o almenys ho és al costat de totes les altres coses que explica: els orígens de l’‘invent’, la singular col·lectivització del negoci durant la guerra civil, la carmanyola que es va emportar cap a l’exili l’últim govern de la Generalitat, la biblioteca a l’aire lliure de Sant Joan que sempre tenien a mà els comensals amb només creuar el carrer i alimentar així, després de la panxa, l’esperit, i, ja que hem d’escombrar cap a casa, fins i tot el gra de sorra que aquest diari va posar al menú de la casa al seu dia.\nCan Soteras era (és, encara) per a molts la BBC de Barcelona, bodes, banquets i comunions, i en part és cert, ja que n’hi ha prou amb tenir més de mig segle d’edat perquè la probabilitat d’haver estat al restaurant en alguna ocasió per una d’aquestes tres raons sigui com llançar una moneda a l’aire, cinquanta per cent.\nXeflis molt animals\nÉs, per a uns, la BBC, i per a altres, la muntanya Ararat, ja que allà, si s’accepta com a autèntica la llegenda bíblica, va quedar encallada la nau colossal que va salvar del diluvi universal la biodiversitat de la Terra. Can Soteras és el lloc de reunió de l’associació cultural Arca de Noè, entitat essencialment lúdica inventada el 1927 per Santiago Rusiñol i Joaquim Ciervo perquè els qui tenen per cognom el nom d’un animal puguin fer l’ídem periòdicament.\nSanti Soteras i Ferran Adrià, com resulta evident, durant un tiberi de cargols. / ALBERT BERTRAN\nI també és, des de fa gairebé 40 anys, el punt de trobada dels ‘gasteròfags’, que potser serà com s’anomenen els devoradors de cargols, i tot això per un casual. Va ser un periodista d’aquest diari, Joan Poch Soler, cronista social, una especialitat gairebé extinta, almenys com ell la practicava, qui una dia que, de forma excepcional, als fogons es cuinaven cargols, va escriure que allò era la setmana que Barcelona dedicava a aquesta especialitat. Poch Soler tenia una gràcia periodística envejable. Va ser publicar la seva crònica i al restaurant va començar a sonar el telèfon. Els clients en volien més. Allò va ser, sembla, com quan el crític Anton Ego prova la variant de ‘ratatouille’ al restaurant Gusteau’s, una epifania culinària.\nL’edifici és de 1931, però el restaurant era allà des de 1915, quan paraven a reposar forces els traginers\nEntre els de l’Arca de Noè, els del cargol, els de la BBC i els que cada dimarts, com si fos Nadal, anaven a buscar el seu plat d’escudella i carn d’olla queda ben remarcat que Can Soteras ha sigut durant dècades una icona barcelonina i un lloc on els comensals podien tenir a la taula del costat algun famós, local o internacional. I tot això està a punt d’anar-se’n en orris pel de sempre des de fa un lustre, per la llei d’arrendaments urbans del 2014, que incomprensiblement, en un país molt propens a posar cognoms a les lleis més controvertides (llei Boyer, llei Corcuera, llei Wert, llei Aragonès...), aquesta, malgrat el seu impacte cataclísmic, ha mantingut en l’anonimat el seu autor, Josep Borrell.\nDoncs això, que la llei Borrell pot ser que estigui a punt de causar una nova víctima a Barcelona. Santi Soteras explica, amb bastanta pena, que a casa té un llibre sobre els restaurants de Barcelona i que si hagués arrencat la pàgina corresponent cada vegada que tancava un, li quedarien les tapes i poc més.\nUna ciutat al millor postor\nAquella llei limitava les transmissions dels contractes de lloguer. L’original de Can Soteras el va firmar l’avi Jaume el 1931 i després el va heretar el seu fill. Punt final legalment. Així s’ha escrit, en gran part, la tragèdia comercial d’aquests últims anys a Barcelona. La llei Borrell ha propiciat que la personalitat de la ciutat, si és que en part la defineixen les seves botigues, s’hagi subhastat al millor postor, que quan no és Inditex és una multinacional del menjar ràpid i dels sous barats.\nBuidatge d’un dels baixos que ocupa el restaurant, potser senyal de l’adeu definitiu. / joan cortadellas\nÉs una llàstima, perquè Can Soteras, en realitat, és bastant anterior a aquest 1931. És un restaurant més que centenari. Aquell 1931, va ser l’any en què es va construir l’edifici actual d’aquesta cantonada, però el negoci era allà des de molt abans. Va néixer el 1915, perquè al costat hi havia una font d’aigua fresca, i Jaume Soteras, amb gran intel·ligència, va intuir que era un formidable lloc per servir menjars. Obria les sis del matí. Per allà passaven els transports de producte fresc procedent dels horts del Besòs amb destinació al mercat del Born i els traginers paraven a reposar forces. En ocasions, part del menjar es pagava en espècies. La cuina sempre estava ben assortida de producte fresc.\nAquella cantonada de l’Eixample llavors era un erm. No hi havia, és clar, el mussol que veu passar la vida des de la cantonada del davant. L’edifici és posterior, dels anys 40, i l’au rapinyaire, dels 60. Tampoc hi havia aquesta raresa que va fer furor a mig món durant el primer terç del segle XX, les biblioteques a l’aire lliure. La de Sant Joan, amb les seves urnes de fusta i vidre per guardar els llibres en ple carrer, es va posar en servei el 1930. Era un pla perfecte: menjar, cafè i, després, lectura a l’ombra d’un plàtan.\nDurant la guerra civil, els empleats van passar a ser els amos i els amos, els empleats. Pur neorealisme barceloní\nQuins temps i quines històries, com perquè ara una llei de conseqüències nefastes posi fi, així, en un no res, un negoci que va aconseguir fins i tot sobreposar-se a la guerra civil, que en aquesta cantonada va ser poc menys que de cine neorealista italià. La propietària de l’edifici, àvia d’una de les hereves a qui ara li sembla poc el lloguer que cobra, va salvar la vida amagada en un muntacàrregues perquè els Soteras la van avisar que venien contra ella. El mateix Jaume Soteras va passar per una txeca, delatat per sindicalista a qui havia deixat diners i que, per concloure el deute, el va acusar de ser devotament cristià. El va treure d’aquesta presó política, d’on no tots sortien vius, un client que setmanes enrere s’havia quedat sense feina i que a Can Soteras sempre va tenir un plat mentre durés aquest tràngol laboral.\nPerò l’aventura més curiosa d’aquells anys de la guerra és que Can Soteras es va col·lectivitzar, però els amos, a diferència del que va passar en altres negocis, no van fugir. Simplement, els treballadors van passar a ser els gestors de l’establiment i els Soteras eren els empleats. Allò va acabar com ja se sap, amb mig Barcelona camí de l’exili, i entre ella, les últimes autoritats republicanes, que abans de partir, almenys algunes d’elles, van passar per Can Soteras i es van emportar uns guisats per al viatge. Després d’això, els Soteras van tornar a ser els amos i els treballadors, sense rancors ni pors, van tornar a la seva antiga ocupació.\nA Santi Soteras li agradaria conservar almenys una porció del restaurant i reobrir al setembre. Més per nostàlgia que per fer caixa. El seu pare, que està fet un roure als 102 anys, encara viu en un pis a sobre del restaurant. Si ho fa, salvarà una carta que, a la seva manera, és un jaciment de la història de Barcelona. Cada línia és un estrat. Els cargols són per Poch Soler i la cua de toro perquè amb la immigració els va arribar un cuiner sevillà. I si no ho fa, ja ho sabeu, la culpa és de la llei Borrell.


Mitigació del canvi climàtic: gestió de dejeccions i fertilització – Agroxarxa\nMitigació del canvi climàtic: gestió de dejeccions i fertilització\nL’objectiu dels ajuts a la mitigació del canvi climàtic en explotacions agràries en la gestió de la fertilització i de les dejeccions ramaderes és promoure l’eficiència dels recursos i fomentar el pas a una economia baixa en carboni i capaç d’adaptar-se al canvi climàtic en el sector agrari, aconseguint un ús més eficient de l’energia i facilitant el subministrament i l’ús de fonts renovables d’energia.\nEls beneficiaris seran les persones físiques o jurídiques titulars d’explotacions agràries que compleixin amb la definició d’agricultor actiu i d’Agricultor Professional [AP] (persones físiques), i en el cas de les societats civils particulars i altres persones jurídiques, que més del 50 % del capital social estigui en mans d’AP.\nEs considera Agricultor Professional la persona física titular d’una explotació agrària que obtingui, almenys, el 50 per cent de la seva renda total d’activitats agràries o d’altres activitats complementàries, sempre que la part de renda procedent directament de l’activitat agrària no sigui inferior al 25 per cent de la seva renda total i el volum d’ocupació dedicada a activitats agràries o complementàries sigui igual o superior a la meitat d’una unitat de treball agrari.\nLes actuacions subvencionables en la gestió de la fertilització i de les dejeccions ramaderes són: els sistemes de tractament de dejeccions ramaderes en l’àmbit de l’explotació; injectors de purins (fems líquids); mànegues d’aplicació en bandes de purins (sistema tubs penjants); distribuïdors de fertilitzants minerals; sistemes per a l’agricultura de precisió (GPS, conductímetres, cabalímetres); sistemes electrònics dotats amb cèl·lules de càrrega en remolcs escampadors de fems.\nIntensitat de l’ajut • L’intensitat de l’ajut és del 40 % de les inversions considerades admissibles. Aquest percentatge es pot incrementar fins al 65 % en els següents casos. En primer lloc, quan la persona sol·licitant sigui un agricultor o agricultora jove o bé quan s’hagi instal·lat en els 5 anys anteriors a la sol·licitud d’ajut per a la mitigació del canvi climàtic i compleixi tots els requisits de la definició d’agricultor jove prevista en el Reglament (UE) 1305/2013, incloent-hi el requisit de l’edat, podrà obtenir un suplement addicional del 5 %. Els joves instal·lats sense el suport de l’ajut a la primera instal·lació, per acreditar la capacitació professional, hauran de disposar de la titulació acadèmica corresponent o de la formació requerida en l’itinerari formatiu regulat a l’apartat 9.2 de l’annex 1 en la data de sol·licitud d’ajut a la mitigació del canvi climàtic. La formació requerida per l’itinerari formatiu regulat a l’apartat 9.2 serà la determinada pel Servei de Formació Agrària del Departament d’Agricultura. En cas d’instal·lació compartida, en cotitularitat o incorporació a una societat, s’aplicarà aquest increment d’acord amb el percentatge de capital que representin els socis o sòcies joves, amb un mínim del 50 % en els dos primers casos.\nEn segon lloc, a les explotacions amb més d’un 50 % de les terres de conreu i/o l’explotació ramadera, ubicades en zones amb limitacions naturals o altres limitacions específiques, se’ls podrà concedir un suplement addicional del 5 %.\nEn tercer lloc, cas d’inversions col·lectives, se’ls podrà concedir un suplement addicional de 10 % sempre que suposin més del 50 % de la inversió subvencionable. A aquests efectes, exclusivament es consideren els costos elegibles en maquinària de l’apartat 3.3 d’aquest annex de l’àmbit 3.2 d); i els costos (apartat 3.3) en construcció i adquisició de béns immobles, instal·lacions i/o equips lligats directament a l’àmbit (apartat 3.2 e) d’inversions en explotacions agràries que suposin una reducció de l’emissió de gasos d’efecte d’hivernacle i/o d’amoníac dins de la mateixa explotació.\nEn quart lloc, inversions relacionades amb els ajuts de l’annex 6 (mesures agroambientals) se’ls podrà concedir un suplement addicional del 5 % sempre que suposin més del 50 % de la inversió subvencionable.\nArticle publicat a La Terra núm. 463, del mes d’abril de 2020. Font: Elaboració pròpia.\najuts, CGE, DUN 2020, mitigació


Idescat. Moviments migratoris. Saldos migratoris interns. Municipis.. Alt Empordà\nSaldos migratoris interns. Comarques. Alt Empordà.\n0 -122 23 -99\n0 -345 52 -293\n0 -306 83 -223\n0 -24 202 178\n0 1 53 54\n0 -59 57 -2\n0 75 -84 -9\n0 83 -49 34\n0 37 -225 -188\n0 677 -84 593\n0 925 89 1.014\n0 504 26 530\n0 770 310 1.080\n0 792 137 929\n0 450 184 634\n0 171 59 230\n0 76 100 176\n0 211 114 325\n0 468 -79 389\n0 185 -37 148\n0 291 -41 250\n0 326 -153 173\n0 484 -329 155\n0 203 -186 17\n0 174 237 411\n0 263 629 892\n0 324 493 817