Usuari:Anskarbot/Traduccions/Bois mort - Viquipèdia, l'enciclopèdia lliure\n< Usuari:Anskarbot | Traduccions\nEn el domini de la sylviculture i de l’ ecologia, el « bosc mort » és un compartiment biològic constituït pel bosc qui - quina que sigui la seva forma - no comporta més de cèl·lules vivantes. Es tracta d'arbres morts, sobre peu ( volis) o al sòl ( chablis) ; de tota part morta d’un arbre (arbre ferit, sénescent, o « surâgé ») o de qualsevol tros de bosc (del qual les branques i branchettes) suspès en l'aire o caigut al sòl o en l’aigua.\nAl curs de la seva décomposition (durant diversos segles per les grosses peces), va protegir una successió de comunitats animals, bactériennes i fongiques, qui a França constitueix prop de 25 % de la biodiversité forestal . No obstant això 2/3 de les espècies del bosc mort no poden es desenvolupar-hi què després de l'edat de exploitabilité econòmica o technologique dels arbres (quan els cavités i altres micro-hàbitats lligats a la sénescence esdevenen més nombrós, o en els troncs de vells arbres morts . En raó d'un\n« dèficit généralisé del bosc mort en els boscos explotats »\n, són en perill i no survivent que en alguns illots de boscos subnaturelles . Però segons C Bouget de el IRSTEA, de les pistes de\n« gestió realistes i favorables a la biodiversité poden haver definit »\nDans le domaine de la sylviculture et de l’écologie, le « bois mort » est un compartiment biologique constitué par le bois qui - quelle que soit sa forme - ne comporte plus de cellules vivantes. Il s'agit d'arbres morts, sur pied (volis) ou au sol (chablis) ; de toute partie morte d’un arbre (arbre blessé, sénescent, ou « surâgé ») ou de n'importe quel morceau de bois (dont les branches et branchettes) suspendu en l'air ou tombé au sol ou dans l’eau.\nAu cours de sa décomposition (durant plusieurs siècles pour les grosses pièces), il va abriter une succession de communautés animales, bactériennes et fongiques, qui en France constitue près de 25 % de la biodiversité forestière. Cependant 2/3 des espèces du bois mort ne peuvent s'y développer qu'après l'âge d'exploitabilité économique ou technologique des arbres (quand les cavités et autres micro-habitats liés à la sénescence deviennent plus nombreux, ou dans les troncs de vieux arbres morts. En raison d'un , elles sont en péril et ne survivent que dans quelques îlots de forêts subnaturelles. Mais selon C Bouget de l'IRSTEA, des pistes de .\nEl bosc mort és naturalment molt present en els boscos primaris (fins a 1/3 de massa de bosc, però qui protegeix 1/4 aproximadament de la REFEA0000 ), aquí a REFEA0001 (Polònia)\nEls molt grossos boscos morts no gèlent pas a cœur. Per aquesta raó, protegeixin espècies particulars. podran durant segles alimentar milers de tones d'organismes saproxylophages o consumidors de saproxylophages\nEn un bosc primari temperat, 30 % del bosc naturalment present ha mort\nDe nombrosos ocells territorials o chasseurs apreciïn els perchoirs a vista dégagée qu’ofereix el bosc mort, com aquí aquest REFEA0002\nEl foc natural, o a causa del vandalisme, és una font de bosc mort o sénescent\nLa modelització matemàtica de les flux d'aire sobre un tronc guarnit de champignons d'aquest tipus deixa pensar que contribueixin significativement a augmentar la resistència al vent dels « chandelles » de bosc mort del qual s'alimenten. S'ha somiat a reproduir de tals formes sobre caminades industrials per augmentar la seva resistència a les tempestes\nLa talla « en REFEA0003 » és també un mitjà de mantenir molt de temps un procés de sénescence qui hauria abreujat per la caiguda del REFEA0004, o la seva trencadura, si se l'havia deixat empènyer en « elevat-jet ». El saule têtard pot viure més molt de temps que un saule no tallat, tot produint del bosc\nNiu (probablement de REFEA0005 ) construït amb la mousse presenta sobre el tronc, entre tronc i écorce d'un arbre dépérissant\nEls écorces a meitat décollées constitueixin una REFEA0006 o un abric per de nombroses espècies de invertébrés : aquí, dues papallones de nit amagats sota la écorce. S'hi troba també champignons particulars, dels vertébrés ( REFEA0007 s, REFEA0008 s, REFEA0009 ), qui s'hi refugien (provisoirement o per passar l'hivern)\nSota el écorce morta, una niche ecològica es constitueix de nombroses espècies de invertébrés (ex. : aquí, REFEA0010 i REFEA0011 s) consumint el bosc champignoné o els champignons i bactéries que el décomposent\nthumb|Un arbre tombé sert ici de support à un essaim d'abeilles. L' REFEA0012 est dans la nature l'habitat les plus naturellement choisi par les REFEA0013 s sauvages\nEl tronc d'un arbre abatut pel vent, prop d'una zona transeünt, ha estat « posats en seguretat » i conservat. Ha estat sculpté per un artista. Aquests collégiennes angleses han preferit es asseoir sobre aquesta escultura, més aviat què utilitzar els nombrosos bancs instal·lats a proximitat. Aquest tronc no és pas colonisé pels organismes saproxylophages com ho seria sense la presència gairebé constante del públic. Lloc : Parc de la citadelle a REFEA0015\nEl bosc mort immergé constitueix, el llarg dels ripisylves (o al seu aval), un altre tipus de niche ecològic\nAl Japó, al voltant dels temples i dels cementiris, els arbres vénérables són sovint conservats\nthumb|Dans la nature, en particulier en milieu pauvre, le bois-mort est souvent directement utilisé par les racines d'autres arbres, qui l'exploitent au fur et à mesure de sa REFEA0016\n« Tronc-nurserie » (Nurse log pels anglophones) ; són caractéristiques dels boscos antics o a elevada naturalité. Aquests troncs (couchés o dempeus) morts sovint cobert d'una escorça de mousse poden encebar-se d'aigua (o ser significativement humide, fins i tot en període asseca gràcies a substàncies mucilagineuses). Ofereixin un terreny de sortida a les semis natural. (aquí de REFEA0018 ). La humitat conservada per aquests troncs és també apreciada fins i tot necessària per diverses espècies de invertébrés (limaces, escargots, insectes, etc.) sobretot consumides per salamandres sense pulmons (molt sensibles a la dessication)\n[[Fichier:Bee swarm on fallen tree02.jpg|thumb|Un arbre tombé sert ici de support à un essaim d'abeilles. L'arbre creux est dans la nature l'habitat les plus naturellement choisi par les abeilles sauvages]]\n[[Fichier:Forest veiny roots.jpg|thumb|Dans la nature, en particulier en milieu pauvre, le bois-mort est souvent directement utilisé par les racines d'autres arbres, qui l'exploitent au fur et à mesure de sa décomposition]]\n« Tronc-nurserie » (Nurse log pour les anglophones) ; ils sont caractéristiques des forêts anciennes ou à haute naturalité. Ces troncs (couchés ou debout) morts souvent couvert d'une couche de mousse peuvent se gorger d'eau (ou être significativement humide, même en période sèche grâce à des substances mucilagineuses). Ils offrent un terrain de départ aux semis naturel. (ici de Tsuga heterophylla). L'humidité conservée par ces troncs est aussi appréciée voire nécessaire pour diverses espèces d'invertébrés (limaces, escargots, insectes, etc.) notamment consommées par des salamandres sans poumons (très sensibles à la dessication)\n3 Vocabulari & definicions\n4 Vocabulaire & définitions\n5 Història i perceptions\n6 Histoire et perceptions\n7 Estat dels llocs en relació amb el bosc mort i la sylviculture\n8 État des lieux concernant le bois mort et la sylviculture\n10.1 Tipus de bosc mort\n10.2 Types de bois mort\n10.2.1 Arbre sencer (o tronc) sénescent, moribond o mort\n10.2.2 Arbre entier (ou tronc) sénescent, moribond ou mort\n10.2.3 Parts de l’arbre altres que el tronc\n10.2.4 Parties de l’arbre autres que le tronc\n10.2.5 Espècies associades (champignons, épiphytes..)\n10.2.6 Espèces associées (champignons, épiphytes..)\n10.2.7 L’edat de la mort (i/o l’estat de avancement de la décomposition)\n10.2.8 L’âge de la mort (et/ou l’état d'avancement de la décomposition)\n10.2.9 Causa de la mort de l’arbre o d’una part de l’arbre\n10.2.10 Cause de la mort de l’arbre ou d’une partie de l’arbre\n10.2.11 Essència, dureté i composició biochimique\n10.2.12 Essence, dureté et composition biochimique\n10.2.13 Bosc écorcé o no écorcé\n10.2.14 Bois écorcé ou non écorcé\n10.2.15 Talla, massa i volum de l’arbre o de la peça de bosc mort\n10.2.16 Taille, masse et volume de l’arbre ou de la pièce de bois mort\n10.2.17 Quantitat minimale\n10.2.18 Quantité minimale\n10.2.19 Posició en l'espai\n10.2.20 Position dans l'espace\n10.2.21 Context biogéographique i local\n10.2.22 Contexte biogéographique et local\n10.2.23 Funcions de « corridor » i de protecció\n10.2.24 Fonctions de « corridor » et de protection\n10.2.25 Disposició, connectivité\n10.2.26 Disposition, connectivité\n10.3 Cas particular de bosc mort « utilitzat »\n10.4 Cas particulier de bois mort « utilisé »\n10.4.1 ...per la fauna\n10.4.2 ...par la faune\n10.4.3 ...per l’home\n10.4.4 ...par l’homme\n11 Les comunitats saproxyliques\n12 Les communautés saproxyliques\n13 Funcions ecològiques\n14 Fonctions écologiques\n14.1 Bosc mort i éco(socio)certification\n14.2 Bois mort et éco(socio)certification\n14.3 Interès major per la biodiversité\n14.4 Intérêt majeur pour la biodiversité\n14.7 Boscos morts i « invertébrés »\n14.8 Bois morts et « invertébrés »\n15 Bosc mort i espais públics\n16 Bois mort et espaces publics\n17 Bosc mort, dret, seguretat i biodiversité\n18 Bois mort, droit, sécurité et biodiversité\n18.1 Bosc mort o sénescents, riscos i seguretat\n18.2 Bois mort ou sénescents, risques et sécurité\n18.3 Riscos i gestió dels riscos\n18.4 Risques et gestion des risques\n19 Gestionar, restaurar el recurs en Vell-bosc i bosc mort ?\n20 Gérer, restaurer la ressource en Vieux-bois et bois mort ?\n20.1 Gestió restauratoire\n20.2 Gestion restauratoire\n20.3 Primers resultats\n20.4 Premiers résultats\n20.5 Creació d'hàbitats de substitution\n20.6 Création d'habitats de substitution\n20.7 Objectius quantitatius \n20.8 Objectifs quantitatifs\n21 Galeria d'imatges\n25 Notes i referències\n27 Veure també\n28.3 Articles connexes\n28.4 Articles connexes\n28.5 Enllaços externes\n28.6 Liens externes\n29 Notes de traducció\nEl bosc mort pren una importància creixent. Diversos estudis fets des dels anys 1970 han mostrat què era una condició de maintien d'una gran part de la biodiversité dels boscos i de la seva fertilité (recyclage de la lignine i cellulose). Sembla igualment important pel bon déroulement dels cicles naturals lligats a de uns altres écosystèmes boisés ( ripisylve, savane, bocage…). Els arbres sobre-majors, mourants o morts, així com el petit bosc mort al sòl juguen també un paper vital en el funcionament, la résilience i la productivité de les écosystèmes forestals i assimilés. Constitueixin una niche ecològic protegint prop d'un quart de la biodiversité forestal . Han implicat en el cicle i stockage del carboni, en els cicles dels elements nutritifs, els flux d'energia al si dels écosystèmes, la producció de sòl i les seves capacitats hydrologiques, i finalment en la bona régénération natural forestal .\nLe bois mort prend une importance croissante. Diverses études faites depuis les années 1970 ont montré qu'il était une condition de maintien d'une grande partie de la biodiversité des forêts et de leur fertilité (recyclage de la lignine et cellulose). Il semble également important pour le bon déroulement des cycles naturels liés à d'autres écosystèmes boisés (ripisylve, savane, bocage…). Les arbres sur-âgés, mourants ou morts, ainsi que le petit bois mort au sol jouent aussi un rôle vital dans le fonctionnement, la résilience et la productivité des écosystèmes forestiers et assimilés. Ils constituent une niche écologique abritant près d'un quart de la biodiversité forestière. Ils sont impliqués dans le cycle et stockage du carbone, dans les cycles des éléments nutritifs, les flux d'énergie au sein des écosystèmes, la production de sol et leurs capacités hydrologiques, et enfin dans la bonne régénération naturelle forestière.\nA títol d’exemple, els científics anglesos estimaven al començament del Plantilla:S- que el bosc mort o sénescent era un hàbitat vital per 1.700 espècies d’ invertébrés res que en Gran Bretanya (sigui 6 % de la junts de la fauna coneguda de Gran Bretanya). Però 40 % d'aquests invertébrés eren ja classificats escassos o sobre la llista vermella de les espècies amenaçades en aquest país. Aquesta importància fet aujourd’hui consensus en el món científic, però allò n’ha pas estat el cas des del Plantilla:S-.\nÀ titre d’exemple, les scientifiques anglais estimaient au début du Plantilla:S- que le bois mort ou sénescent était un habitat vital pour 1.700 espèces d’invertébrés rien qu'en Grande-Bretagne (soit 6 % de l'ensemble de la faune connue de Grande-Bretagne). Mais 40 % de ces invertébrés étaient déjà classés rares ou sur la liste rouge des espèces menacées dans ce pays. Cette importance fait aujourd’hui consensus dans le monde scientifique, mais cela n’a pas été le cas depuis le Plantilla:S-.\nAquestes espècies es rarifiquen en tot l'hemisferi Nord, per manca d'oferta en bosc mort i manca d'arbres sénescents  (continuació a una sylviculture dita dinàmica qui disminueix les rotations, hi comprenguí per boscos durs tals que el roure . En el mateix temps, de les qüestions similaires es posen en el món animal, amb la desaparició de l’ofereix en cadàvers de grossos animals pels nécrophages i détritivores qui recyclaient antany aquesta nécromasse animal (qüestió qui sembla més difícil a resoldre en raó dels riscos hygiéniques suposats o avérés ( contagion microbienne, contamination de l’aigua, etc.). De nombrosos consumidors de champignons i de invertébrés forestals (ocells, reptiles i amphibiens i chauve somriguí sobretot) dépendent molts aquests dos recursos per la seva subsistència.\nCes espèces se raréfient dans tout l'hémisphère Nord, par manque d'offre en bois mort et manque d'arbres sénescents (suite à une sylviculture dite dynamique qui diminue les rotations, y compris pour des bois durs tels que le chêne. Dans le même temps, des questions similaires se posent dans le monde animal, avec la disparition de l’offre en cadavres de gros animaux pour les nécrophages et détritivores qui recyclaient autrefois cette nécromasse animale (question qui semble plus difficile à résoudre en raison des risques hygiéniques supposés ou avérés (contagion microbienne, contamination de l’eau, etc.). De nombreux consommateurs de champignons et d'invertébrés forestiers (oiseaux, reptiles et amphibiens et chauve souris notamment) dépendent beaucoup de ces deux ressources pour leur survie.\nSegons l'essència, el volum i la conformation del bosc, segons la manera de la qual ha estat tallat ( tanca, émondage, têtard..), segons el seu exposició al vent i al sol i qu’ell present o no dels fentes, caries, forats facilitant l’entrada de les décomposeurs, segons la humitat, l’arbre mort o el bosc mort posarà un temps més o menys llarg as décomposer. La dessiccation alenteix el procés de décomposition, sobretot si el tronc és écorcé i exposició al sol. Per exemple, en el sector boisé del parc de Windsor ( Gran Bretanya), un monolithe de roure ha romàs dempeus durant més de 55 anys, mentre que un monolithe veí de hêtre s’és effondré després només 15 anys.\nVocabulari & definicions[modifica]\nVocabulaire & définitions[modifica]\nL'estat de « bosc mort » n’és pas statique. És un estat de transformació dinàmica. Andrew Cowan  proposa doncs de més aviat parlar de « bosc dépérissant o en curs de degradació », perquè si la sève no recorre més aquest bosc, és encara i per molt de temps l'escó d’una vida molt rica ; el que Janine Petit de FNE té a França resumit per l’expressió paradoxale « Res de més vivint que el bosc mort » . Es distingeix en general :\nel « Bosc mort sobre peu » és (pel IFN)\n« un arbre no presentant cap signe de vida al dessus de 1,30 m, i sempre sobre peu, cassé o no al nivell del seu tronc o del seu houppier »\nel « Chablis » és (pel IFN) : un\n« arbre déraciné sota l'acció de diferents agents naturals (vent, foudre, neu, caiguda d'un altre arbre) o per raons que li són pròpies (vieillesse, pourriture, dolents enracinement), sense intervenció de l'home »\nla «chandelle » ; tronc mort, démunis de branques però encara dempeus sobre les seves arrels (la étêtage pot ser natural (continuació a una tempesta, la foudre o a la trencadura progressive de les branques) o d’origen humà (posta en seguretat, talla « dura » havent-hi induit la mort de l’arbre) ;\nEl « Bosc mort al sòl » :\n« peça de bosc (branca o tronc) deslligada del seu soc naturalment o artificialment, o arbre chablis mort, en contacte o no amb el sòl, amb totes les branques que li han quedat agregades »\nel «bosc flotté » ; s'ho troba en mar i en els fleuves. Els grossos boscos flottés són encara investigats per la construcció, perquè relativament imputrescibles (si el bosc ha quedat molt de temps en l’aigua, els elements nutritifs n'han estat lessivés. Esdevé així difícil a dégrader pels champignons, bactéries i insectes). Per en un altre lloc els boscos trobats en mar han una teneur en sal que els ret menys sensibles al foc.\nEn un curs d’aigua, aquest bosc pot esdevenir un « embâcle » (paraula habituellement négativement connoté, mentre que han una gran importància ecològica ) ;\nEl « chronoxyle » és un bosc mort reconstitué o voluntàriament desplaçat per raons estètiques, pédagogiques o científiques. Existeix mateix de les eines pédagogiques basats en aquest principi  ;\nCasos particulars : per exemple, de les quantitats importants d’arbres han mort ofegats en el moment de la construcció de grans barrages hydroélectriques en bosc tropical humide. Ells polluent les aigües profundes en es décomposant lentament (emissions de phénols tòxics, consum de l’oxygène de les escorces profundes). Certs d'aquests arbres han un valor comercial elevat ; localement, dels chantiers de bûcheronnage subaquatique han estat posats en marxa pels récupérer al mitjà de tronçonneuses especials funcionant sota l’aigua.\nDivers curs d’aigua - a Amèrica del Nord sobretot - han estat al Plantilla:S- i al Plantilla:S- pollués pels troncs qui han fluït al curs del descens dels rius per flottage en aval de les conques vessants on els copes rases havien practicat i en amont dels scieries i/o papeteries qui rebien aquests troncs.\nEn aquests últims casos, el bosc mort ha pogut haver desplaçat sobre desenes a centenars de quilòmetres a marxar de l’aval via el curs d’aigua o entrenat per un corrent marí, llavors qu’en bosc no inondée, el bosc mort és habituellement trobat a prop del seu lloc d’origen (hormis quan ha estat importat per un castor, un ragondin o un rat musqué per la construcció del seu barrage o de la seva barraca) i a menor escala lorsqu’ha estat utilitzat per la construcció de nius per ocells. Aquests desplaçaments juguen un paper important per la dispersió i la barreja genètica de les espècies associades al bosc mort.\nle « Bois mort sur pied » est (pour l'IFN)  ;\nle « Chablis » est (pour l'IFN) : un  ;\nla « chandelle » ; tronc mort, démunis de branches mais encore debout sur ses racines (l'étêtage peut être naturel (suite à une tempête, la foudre ou à la casse progressive des branches) ou d’origine humaine (mise en sécurité, taille « dure » ayant induit la mort de l’arbre) ;\nLe « Bois mort au sol » :  ;\nle « bois flotté » ; on le trouve en mer et dans les fleuves. Les gros bois flottés sont encore recherchés pour la construction, car relativement imputrescibles (si le bois est resté longtemps dans l’eau, les éléments nutritifs en ont été lessivés. Il devient ainsi difficile à dégrader par les champignons, bactéries et insectes). Par ailleurs les bois trouvés en mer ont une teneur en sel qui les rend moins sensibles au feu.\nDans un cours d’eau, ce bois peut devenir un « embâcle » (mot habituellement négativement connoté, alors qu'ils ont une grande importance écologique) ;\nDivers cours d’eau - en Amérique du Nord notamment - ont été au Plantilla:S- et au Plantilla:S- pollués par les troncs qui ont coulé au cours de la descente des rivières par flottage en aval des bassins versants où les coupes rases étaient pratiquées et en amont des scieries et/ou papeteries qui recevaient ces troncs.\nHistòria i perceptions[modifica]\nHistoire et perceptions[modifica]\nEl bosc mort és el bosc més fàcil a collecter i a transporter. Ha probablement estat recollit des de la préhistoire de manera privilégiée ; com bosc de foc i de construcció (clausures, habitacions, amb localement també el bosc flotté aportat sobre les platges, fins en les inuits per exemple).\nPerceptions tradicionals :\nHa sovint hagut un estatut particular, del qual en el bosc communautaire, reial, pública o privatisée ;\nEn el món de nombrosos arbres antics i morts han venerat i jurats ;\nA Àfrica, la seva col·lecta és encara prohibida en les boscos sagrats del Bénin, escó dels déus i ments del poble, llevat d'amb autorització del sacrificateur qui pot intercéder a prop de les ments per qu’ells n’en siguin pas courroucés . Al Camerun, els nens i les dones poden ho collecter en un bosc sagrat, però després haver-ne advertit el sacrificateur, o haver rebut el seu permís.\nEn certs boscos africans, sol el bosc mort ha autoritzat per la fabricació de carbó de bosc  ;\nLa noció de chronoxyle pot de vegades apropar aquella de arbres destacables, d'arbre venerat o respectat per raons històriques, familiales (tomba o ment de les ancêtres) paysagère o religioses. Aquí-contra, dos arbres morts han estat posats en seguretat i conservats en els jardins de Kagoyamaen (Japó).\nA Europa, Des del mitjà-edat almenys, si ho veig vivint havia reservat al rei, als frares o al senyor, el dret coutumier permetia (i permet localement encara) què pugui ser gratuïtament recollit pels riverains o viatgers, a certes condicions (ex : autorització prèvia, sense eines en el moment de la cueillette, sense dret de fer-ne comerç, etc.) Bartoli i Gény (2005).\nLa presència de bosc mort fa també marxada sis indicateurs de biodiversité definits per la conferència de Viena l'any 2003. Però el bosc mort sofreix encara d’un dèficit d’imatge a prop de la població francesa. És l’un dels aspectes menys apreciats pels usagers dels boscos (Dobré i al., 2006) qui plébiscitent sempre l’arquetip del bosc gestionat, maîtrisée, propi (OPRESE, 1998).\nA França, recentment encara els « scouts » beneficiaven d’una tolerància permetent-los de l’utilitzar com boscos de foc en els boscos públics gestionats per l’ ONF, llevat d'en cas de risc d'incendi.\nUna directive interna de la ONF hi fa explicitement esment per la primera fes en 1993, necessitant que\n« el maintien d'alguns arbres sénescents o morts (almenys un per ha) és molt favorable a la biodiversité, fins i tot necessària a la conservació de certes espècies »\nl'any 2009, el ONF afegeix un capítol a aquesta instrucció, apuntant la constitució d'un maillage de vell bosc, important per la conservació del bosc mort .\nEl programa d'investigació « RESINE » (per :Representacions Socials i Interessos ecològics de la NEcromasse), conduït per el REFEA0011 ha portat durant 3 anys (2006-2009) un mirades pluri-disciplinaires sobre la nécromasse (de la qual sobre la representacions socials del bosc mort en bosc). Aquest treball ha confirmat que el risc d'accidents induits per caigudes d’arbres o de branques associat als arbres morts o sénescents és molt limitat (\n« molt majoritairement materials i de feble gravitat »\n), ais també que baaucoup de forestals temen impactes phytosanitaire qui segons el Irstea\n« podrien ser clarifiées per un simple esforç pédagogique sobre els enllaços entre els boscos morts i els algunes espècies de mycètes o insectes xylophages a risc »\nPerceptions traditionnelles :\nIl a souvent eu un statut particulier, dont dans la forêt communautaire, royale, publique ou privatisée ;\nDans le monde de nombreux arbres anciens et morts sont vénérés et sacrés ;\nEn Europe, Depuis le moyen-âge au moins, si le vois vivant était réservé au roi, aux moines ou au seigneur, le droit coutumier permettait (et permet localement encore) qu'il puisse être gratuitement ramassé par les riverains ou voyageurs, à certaines conditions (ex : autorisation préalable, sans outils lors de la cueillette, sans droit d'en faire commerce, etc.) Bartoli et Gény (2005).\nUne directive interne de l'ONF y fait explicitement mention pour la première fois en 1993, précisant que .\nLe programme de recherche « RESINE » (pour :REprésentations Sociales et Intérêts écologiques de la NEcromasse), piloté par l'Irstea a porté durant 3 ans (2006-2009) un regards pluri-disciplinaires sur la nécromasse (dont sur la représentations sociales du bois mort en forêt). Ce travail a confirmé que le risque d'accidents induits par des chutes d’arbres ou de branches associé aux arbres morts ou sénescents est très limité (), ais aussi que baaucoup de forestiers craignent des impacts phytosanitaire qui selon l'Irstea .\nConnotation més aviat negativa : Les escoles de sylviculture nascudes de l’ època de les llums han basat en la rationalisation dels recursos. El bosc mort té per elles una connotation més aviat negativa , fins i tot molt negativa  :\nÉs un bosc jutjat inútil, qui doncs no ha més el seu lloc en l'economia forestal, tot com els molt vells arbres considerats com elements de surcapitalisation ; Així quan Buffon l'any 1764 descriu la naturalesa salvatge tal qu’percebuda per certs dels seus contemporani\n« a primera vista »\n, ens diu\n« veieu (../..) aquests tristes contrées on l'home no ha mai residit, cobertes o més aviat hérissées de boscos épais i negres en totes les parts : alguns arbres sense écorce i sense cim, courbés, trencats, caient de vétusté; d'altres, en més gran nombre, jaient a prop primers, per pourrir sobre munts déja pourris, asfixien, ensevelissent els gèrmens préstecs a éclore. la naturalesa, qui per tot arreu en un altre lloc brilla per la seva joventut, paroît aquí en la décrépitude ; la terra, sobrecarregada pel pes, surmontée per les restes de les seves produccions, no ofereix, al lloc d'una verdure florissante, que un espai carregat, travessat de vells arbres carregats de plantes parasites, de lichens, de agarics, fruites impurs de la corrupció : en totes les parts baixes, de les aigües mortes i croupissantes, falta d'haver conduït i dirigides ; alguns terrenys fangeux, qui, no sent ni sòlids ni líquids, són inabordables, i romanen igualment inútils als habitants de la terra i de les aigües ; dels marécages qui, coberts de plantes aquatiques i fétides, no alimenten més que insectes vénéneux i serveixen de repaire als animals immondes. entre aquests marais infects qui ocupen els llocs baixos, i els boscos décrépites qui cobreixen les terres elevades, s'estenen espècies de landes, de les savanes qui no han res de comú amb les nostres prades (../..) cap carretera, cap comunicació, cap vestigi d'intel·ligència en aquests llocs salvatges: l'home, obligat de seguir els sentiers de la bèstia farouche, es vol els recórrer, ha obligat de vetllar sense cessa per evitar d'esdevenir-ne la proie ; espantat dels seus rugissements, agafat del silenci mateix d'aquestes profundes solitudes, ell rebrousse camí i dit: la naturalesa bruta és horrible i mourante; és mi, mi sol qui puc la retre agréable i vivante : desséchons aquests marais, animem aquestes aigües mortes en els fent fluir; formem-ne dels ruisseaux, dels canaux, emprem aquest element actiu i devorador què se'ns avoit amagat, i que ens no hem de què nostre-mateixos; posem el foc a aquesta atapeeix superflue, a aquests vells boscos ja a meitat consumides; acabem de destruir amb el ferro el que el foc no haurà pogut consumar: aviat, al lloc del jonc, del nénuphar, del qual el crapaud composoit el seu venin, ens veurem paroître la renoncule, el trèfle, les herbes douces i salutaires; alguns ramats d'animals saltadors trepitjaran aquesta terra antany impracticable; hi trobaran una subsistance abundant, una pâture sempre renaissante; es multiplicaran per multiplicar-se encara : servim-nos d'aquestes nous ajudes per acabar la nostra labor; que el bœuf, sotmesos al joug, empra les seves forces i el pes de la seva massa a solcar la terra; què ella rajeunisse per la cultura : una naturalesa nova va sortir de les nostres mans cursiva »\nAl XIX segle, una visió pastorienne i hygiéniste simpliste ha pogut fer n'indigna percevoir el bosc-mort com un niu de pathogènes ;\nMalgrat un coneixement creixent de les relacions symbiotiques arbres-champignons, els forestals i gestionnaires de zones boisées tenen des del Plantilla:S- buscat destruir o exporter el bosc mort considerat – a culpa  - com réservoir de pathogènes i parasites (de la qual insectes xylophages i champignons lignivores) susceptibles, per « contagion » de matar els arbres sans. S'estima avui que llevat d'escasses excepcions, l'arbre mort no és pas perillós pel bosc, i què és al contrari un element indispensable del cicle sylvogénétique  ;\nEn zona asseca, méditerranéenne sobretot, se l'ha també al Plantilla:S- acusada d’ser un carter de risc d’incendis, abans de comprovar qu’era també un carter important en la constitució d'un humus de qualitat, necessària a una millor rétention i regulació de l’aigua pels sòls forestals. Alguns estudis comencen a quantificar-ho en boscos antics i poc explotades, a Itàlia sobretot  ;\nAl XX segle, a Europa de l'Oest, la tendència al desenvolupament de futaies, associada a un tractament en copes rases deixa encara menys de lloc als vells i molt vells arbres.\nI aquest model és exporté en zona tropical i en l'hemisferi sud : En els boscos secondaires de hévéas, a continuació de eucalyptus, a continuació de palmeres a oli.\nDel mig del Plantilla:S- al començament del Plantilla:S-, com en bosc , en els particulars i en ciutat : els arboristes, gestionnaires de tancas, de jardís, de espais verds, es es preocupa de seguretat i de protegir-se jurídicament i préventivement. Això ha empès a abatre arbres jutjats « perillosos » ben abans què hagin arribat a cloenda natural de la seva vida. Els sota-boscos on es tem l'incendi són igualment llevats del seu bosc-mort. El bosc sénescent retrocedeix també en el bocage, els prés i les alineacions, de les quals en els pomers i poiriers de més en més conreats a altura d'home i ràpidament reemplaçats.\nUna enquesta de 2005 sobre la perception del bosc pel francès mostra que els envits lligats al bosc mort són encara mal perçus .\nUna altra enquesta (2010) feta en forestals francesos  ha mostrat un\n« feble engouement mitjà suscitat pels envits de biodiversité »\n« 1° la necessitat d’un marc normatif minimal per una rétention raonada de bosc mort, 2° les fortes preocupacions de les gestionnaires landais viu-a-viu riscos phytosanitaires associats als boscos morts i 3° la necessitat d’una justification fonctionnelle de la conservació de bosc mort en l’écosystème »\nConnotation plutôt négative : Les écoles de sylviculture nées de l’époque des lumières sont basées sur la rationalisation des ressources. Le bois mort a pour elles une connotation plutôt négative, voire très négative :\nC'est un bois jugé inutile, qui donc n'a plus sa place dans l'économie forestière, tout comme les très vieux arbres considérés comme éléments de surcapitalisation ; Ainsi quand Buffon en 1764 décrit la nature sauvage telle qu’aperçue par certains de ses contemporain , il nous dit  ;\nAu XIXème siècle, une vision pastorienne et hygiéniste simpliste a pu faire en outre percevoir le bois-mort comme un nid de pathogènes ;\nMalgré une connaissance croissante des relations symbiotiques arbres-champignons, les forestiers et gestionnaires de zones boisées ont depuis le Plantilla:S- cherché à détruire ou exporter le bois mort considéré – à tort - comme réservoir de pathogènes et parasites (dont insectes xylophages et champignons lignivores) susceptibles, par « contagion » de tuer les arbres sains. On estime aujourd'hui que sauf rares exceptions, l'arbre mort n'est pas dangereux pour la forêt, et qu'il est au contraire un élément indispensable du cycle sylvogénétique ;\nEn zone sèche, méditerranéenne notamment, on l'a aussi au Plantilla:S- accusé d’être un facteur de risque d’incendies, avant de constater qu’il était aussi un facteur important dans la constitution d'un humus de qualité, nécessaire à une meilleure rétention et régulation de l’eau par les sols forestiers. Des études commencent à le quantifier dans des forêts anciennes et peu exploitées, en Italie notamment ;\nAu XXème siècle, en Europe de l'Ouest, la tendance au développement de futaies, associée à un traitement en coupes rases laisse encore moins de place aux vieux et très vieux arbres.\nDu milieu du Plantilla:S- au début du Plantilla:S-, comme en forêt, chez les particuliers et en ville : les arboristes, gestionnaires de haies, de jardins, d'espaces verts, on se préoccupe de sécurité et de se protéger juridiquement et préventivement. Ceci a poussé à abattre des arbres jugés « dangereux » bien avant qu'ils soient arrivé à conclusion naturelle de leur vie. Les sous-bois où l'on craint l'incendie sont également débarrassés de leur bois-mort. Le bois sénescent recule aussi dans le bocage, les prés et les alignements, dont chez les pommiers et poiriers de plus en plus cultivés à hauteur d'homme et rapidement remplacés.\nUne autre enquête (2010) faite chez des forestiers français a montré un  et .\nConnotation més positiva :\nAquest són els romanciers i sobretot els pintors romantiques que els primers s'han organitzat per defensar els vells arbres i els vells boscos, a Alemanya, a França i als Estats Units sobretot, fent un motius privilégiés dels seus tableaux , forçant fins i tot els forestals a crear algunes reserves artístiques de no-gestió on la naturalesa podrà évoluer lliurement. Però no hi ha gaire que en aquestes escasses sèries especials dites « fora de marc » que fins en els anys 1980 els forestals acceptaran, llevat d'algunes excepcions de voluntàriament conservar de grans i nombrosos arbres ;\nBen després que els romantiques n'han vanté la bellesa i l'encant pittoresque, en els boscos encara salvatges, al mig del Plantilla:S- ; una sylviculture dita « pròxima de la naturalesa », prônée per exemple per l'escola de sylviculture Prosilva comença a reconèixer una importància a la naturalité ; De nombrosos estudis han recentment mostrat que els arbres sénescents i el bosc mort, malalt o mort eren un hàbitat irremplaçable per una multitudes d'espècies, i què és una composante normal i necessària dels boscos naturals i de tot bosc en bona salut  ;\nLa importància ecològica (i doncs econòmica a llarg terme) de la seva conservació, en un enfocament de tipus « desenvolupament soutenable » fa ara scientifiquement consensus, però els indicateurs els més recent mostren que el bosc mort és encara escàs en bosc  ;\nConnotation plus positive :\nCe sont les romanciers et surtout les peintres romantiques qui les premiers se sont organisé pour défendre les vieux arbres et les vieilles forêts, en Allemagne, en France et aux États-Unis notamment, en faisant un motifs privilégiés de leurs tableaux, forçant même les forestiers à créer quelques réserves artistiques de non-gestion où la nature pourra évoluer librement. Mais il n'y a guère que dans ces rares séries spéciales dites « hors cadre » que jusque dans les années 1980 les forestiers accepteront, sauf quelques exceptions de volontairement conserver de grands et nombreux arbres ;\nBien après que les romantiques en ont vanté la beauté et le charme pittoresque, dans les forêts encore sauvages, au milieu du Plantilla:S- ; une sylviculture dite « proche de la nature », prônée par exemple par l'école de sylviculture Prosilva commence à reconnaître une importance à la naturalité ; De nombreuses études ont récemment montré que les arbres sénescents et le bois mort, malade ou mort étaient un habitat irremplaçable pour une multitudes d'espèces, et qu'il est une composante normale et nécessaire des forêts naturelles et de toute forêt en bonne santé ;\nL'importance écologique (et donc économique à long terme) de sa conservation, dans une approche de type « développement soutenable » fait maintenant scientifiquement consensus, mais les indicateurs les plus récent montrent que le bois mort est encore rare en forêt ;\nDiscurs recent ambigu o contradictori\nDarrere d'un aparent canvi d'actitud a la consideració del bosc mort i dels rémanents , una dissonnance cognitive ha denunciat per François Terrasson en la voluntat de protegir la naturalesa, amb reserves, i via un discurs contradictori qui pretén imitar la naturalesa en hâtant el seu obra, però en supprimant o limitant fortament l'estadi sénescent . Més recentment, en el marc del Grenelle mediambiental, la investigació de consensus ha desembocat a una injonction qui pot semblar contradictòria : Tallar més de bosc, tot protegint millor la biodiversité.\nEl bosc mort (naturalesa, volum, repartició en altura i al sòl...) fa d'ara endavant marxada indicateurs de qualitat de la gestió forestal durable , sobretot per l’establiment de l’ écosociolabel « FSC » (aquest n’és qu’una recomanació pel PEFC, cada entité regional decidint o no de retenir-ho com indicateur) ; Però els indicateurs oficials (Observatoire nacional de la biodiversité/IFN a França ) mostren que continua a faltar en una gran part de l'Europa i de la França.\nDiscours récent ambigu ou contradictoire\nDerrière un apparent changement d'attitude à l'égard du bois mort et des rémanents, une dissonnance cognitive est dénoncée par François Terrasson dans la volonté de protéger la nature, avec des réserves, et via un discours contradictoire qui prétend imiter la nature en hâtant son oeuvre, mais en supprimant ou limitant fortement le stade sénescent. Plus récemment, dans le cadre du Grenelle de l'environnement, la recherche de consensus a abouti à une injonction qui peut sembler contradictoire : Couper plus de bois, tout en protégeant mieux la biodiversité.\nLe bois mort (nature, volume, répartition en hauteur et au sol...) fait désormais partie des indicateurs de qualité de la gestion forestière durable, notamment pour l’établissement de l’écosociolabel « FSC » (ce n’est qu’une recommandation pour le PEFC, chaque entité régionale décidant ou non de le retenir comme indicateur) ; Mais les indicateurs officiels (Observatoire national de la biodiversité/IFN en France) montrent qu'il continue à manquer dans une grande partie de l'Europe et de la France.\nEstat dels llocs en relació amb el bosc mort i la sylviculture[modifica]\nÉtat des lieux concernant le bois mort et la sylviculture[modifica]\nA Europa de l'Est, els boscos dits primaris, contenen de 50 a Plantilla:Unité per hectàrea, i fins a Plantilla:Unité per hectàrea en peuplements molt majors .\nEn Europe de l'Est, les forêts dites primaires, contiennent de 50 à Plantilla:Unité par hectare, et jusqu'à Plantilla:Unité par hectare dans des peuplements très âgés.\nEn un altre lloc, en els boscos europeus explotats, aquestes quantitats són molt subordinades (5 a 10 m 3 per hectàrea. El bosc « propi », c’és-a-dir netejada de tot bosc mort i sénescent, ha després haver estat la conseqüència d'una surexploitation, ha estat durant almenys un segle i meitat un model que s’avère finalment perillós pel bosc ella-mateix ; El resultat és que no hi ha simplement més aujourd’hui prou de bosc dépérissant i mort en els boscos gestionats llavors qu’són l’hàbitat indispensable de nombroses espècies-claus, vitales pel bon funcionament de l’écosystème forestal i al delà, per la conservació de la naturalesa.\nDe més, el dèficit en bosc mort natural, d’edat i d’essències variades, demanaria diversos decenis fins i tot més d'un segle per ser comblé ; i és aggravé per una fragmentació creixent dels boscos, c’és perquè diverses experiències de creació d’ofereix en bosc mort són en curs.\nA causa de la fragmentació creixent dels paisatges i dels boscos, de nombroses espècies escasses o esdevingudes escasses no són presents que sobre llocs on una quantitat important de bosc mort ha persisté de manera contínua des de centenars fins i tot dels milers d'anys. Certs d'aquests llocs no disposen més de molt vells arbres susceptibles de morir ràpidament i d’mantenir l’ofereix en bosc mort. Ara bé molt d’espècies saproxylophages (insectes sobretot) semblen no pas haver un poder elevat de dispersió. Falta de corridors biològics rics en molt vells arbres i bosc mort les espècies a feble capacitat de dispersió no poden més recoloniser d’altres territoris.\nEn certs contexts, de més en més freqüents en zona temperada de l'hemisferi nord, d'uns altres fenòmens poden afectar els invertébrés del bosc mort, del qual per exemple :\ncontaminació del bosc per contaminants no dégradables, bioaccumulés al curs del creixement de l'arbre ( seqüeles de guerra),\naugment de la gravitat i de la freqüència de les incendis de boscos en les regions àrides o esdevingudes àrides,\nmanca d'oferta en nectar i pollen ; En efecte, de nombrosos insectes del bosc mort, són saproxylophage a l'estat de larve, però han necessitat de nectar a l'edat adulte per trobar l'energia necessària al robatori vers d'unes altres fonts de bosc mort, i trobar un soci sexuel. El pollen, ric en protéines els és necessària per produir les œufs... Ara bé, les flors són sovint menys presents en bosc gestionades al moment del émergence d'aquestes espècies (final primavera a començament tardor), falta de xarxes de clars ensoleillées, o no ho són més que de manera molt irrégulière i espaiades en el temps, just després de les copes rases. Les vores de carreteres eutrophisés o massa sovint fauchés són també més pobres en flors. Per aquestes raons, certs autors recomanen de conservar o plantar en bosc de les espècies mellifères i produint del nectar, hi comprenguí arbres i buissons amb per exemple per l'Europa de l'Oest : Houx ( Ilex aquifolium), Pomer salvatge ( Malus sylvestris), Poirier salvatge ( Pyrus pyraster), Sorbier dels oiseleurs ( Sorbus aucuparia), Viorne obier ( Viburnum opulus), troène comú ( Ligustrum vulgare) i mûrier ( Rubus fruticosus). Certes espècies tals que el sureau negre ( Sambucus nigra) poc réputées pel seu caràcter mellifère han apreciat d'algunes espècies particulars (de les quals Aderus oculatus qui viu en el bosc mort de roure) .\ndéséquilibres ecològics induits per la desaparició de prédateurs ( Plantilla:Ex en boscos subalpines suisses i boscos boréales sueques, a sota d'aproximadament 20 m 3/ha d'arbres morts sobre peu, la probabilitat de subsistència del pic tridactyle caiguda abruptement, ara bé aquesta espècie juga un paper de regulació les parasites dels arbres) .\nmanque d'offre en nectar et pollen ; En effet, de nombreux insectes du bois mort, sont saproxylophage à l'état de larve, mais ont besoin de nectar à l'âge adulte pour trouver l'énergie nécessaire au vol vers d'autres sources de bois mort, et trouver un partenaire sexuel. Le pollen, riche en protéines leur est nécessaire pour produire les œufs... Or, les fleurs sont souvent moins présentes en forêt gérées au moment de l'émergence de ces espèces (fin printemps à début automne), faute de réseaux de clairières ensoleillées, ou elles ne le sont que de manière très irrégulière et espacées dans le temps, juste après les coupes rases. Les bords de routes eutrophisés ou trop souvent fauchés sont aussi plus pauvres en fleurs. Pour ces raisons, certains auteurs recommandent de conserver ou planter en forêt des espèces mellifères et produisant du nectar, y compris arbres et buissons avec par exemple pour l'Europe de l'Ouest : Houx (Ilex aquifolium), Pommier sauvage (Malus sylvestris), Poirier sauvage (Pyrus pyraster), Sorbier des oiseleurs (Sorbus aucuparia), Viorne obier (Viburnum opulus), troène commun (Ligustrum vulgare) et mûrier (Rubus fruticosus). Certaines espèces telles que le sureau noir (Sambucus nigra) peu réputées pour leur caractère mellifère sont appréciées de quelques espèces particulières (dont Aderus oculatus qui vit dans le bois mort de chêne).\ndéséquilibres écologiques induits par la disparition de prédateurs (Plantilla:Ex en forêts subalpines suisses et forêts boréales suédoises, en dessous d'environ 20 m3/ha d'arbres morts sur pied, la probabilité de survie du pic tridactyle chute abruptement, or cette espèce joue un rôle de régulation les parasites des arbres).\nUn tronc (dempeus o couché) o n’importa quin element llenyós mort caigut o deixat al sòl (posa, branchette, écorce, arrel, tronc...) protegirà comunitats d’espècies molt diferents segons l’essència, l’edat i la part concernida de l’arbre i segons el context ecològic (biogéographique, microclimatique, aïllament ecològic, contaminació, etc.).\nUna primera classificació différencie el bosc mort (tronc o branques morts, però « plens ») i els cavités formades en el bosc mort o sénescents o « sobre-major », qui constitueixen dos mitjos i hàbitats molt diferents.\nEls écologues classifiquen també el bosc mort segons la seva edat o més aviat segons el seu estat de décomposition, cada estat corresponent a un hàbitat i a comunitats saproxylophages diferents. Al si d'aquestes comunitats algunes espècies són relativament généralistes i ubiquistes, però la majoria són spécialisées en una categoria o sota-categoria particular de bosc mort. Això explica que els científics busquen classificar el bosc mort segons una typologie de més en més affinée i compartida (en curs de construcció ; de nombroses espècies saproxylophages sent mal estudiades o encara desconegudes de la ciència, fins i tot a Europa).\nEls boscos morts són per exemple també classificats segons el essència, el seu origen, el seu positionnement en l'espai, el seu context i/o segons les seves funcions ecològiques.\nTipus de bosc mort[modifica]\nTypes de bois mort[modifica]\nArbre sencer (o tronc) sénescent, moribond o mort[modifica]\nArbre entier (ou tronc) sénescent, moribond ou mort[modifica]\nSón sovint comparats a « HLM » per una gran part de la fauna forestal i certs champignons (lignivores, saprophytes), protegint tot al llarg de la seva degradació una part molt important de la biodiversité forestal.\nC’és aquest tipus de bosc mort que els chronoxyles busquen imitar o reemplaçar.\nParts de l’arbre altres que el tronc[modifica]\nParties de l’arbre autres que le tronc[modifica]\nDe les grosses branques a les branchettes, passant per les arrels, totes les parts llenyoses hauran consumit per organismes saproxylophages, i els cortèges d'espècies différeront segons qu’ell s’tracti de\nbûches, bille o billot\nEspècies associades (champignons, épiphytes..)[modifica]\nEspèces associées (champignons, épiphytes..)[modifica]\nEls lianes (de la qual el lierre en zona temperada) són igualment viscudes per comunitats saproxylophages després del seu mort. Arriba que aquests lianes moren i es décomposent dels decenis després de la mort del seu hoste.\nLa fonge (macro i micro champignons),\nLlevat d'en clima sec o désertique, la bryoflore ocupa un lloc important, per la diversité taxonomique dels seus components, per les superfícies recobertes i de vegades un volum important qui ofereix refugis i hàbitats suplementaris per la mésofaune (en els boscos havent-hi conservat una certa naturalité almenys ). Certa espècies (« ubiquistes » & « généralistes ») s'instal·len sobre el bosc mort com ho farien sobre un altre support, però d'altres formen comunitats específiques « saprolignicoles » ; aquest són els més amenaçades en raó d'un manca de bosc mort, i es mostren sensibles a la gestió forestal  .\nL'estudi de la bryoflore dels boscos morts de socs, fûts i houppiers d'arbres de rouredes majors de més de 140 anys (en 2x 3a placettes) de dos boscos del Conca parisenc ( bosc de Sant-Palau i de Rambouillet) ha mostrat que el riquesa específica nombre d'espècies de mousses quedava elevat, fins i tot quan hi ha poc de bosc mort, però que el diamètre, la variété dels estadis de degradació eren important per certes espècies, que els illot de vieillissement antic aprofiten a la diversité de les mousses i la gestió forestal ha un impacte sobre\n« la continuïtat del stock i la qualitat en terme d'estadis de degradació del bosc mort »\n. Aquest estudi ha confirmat l'interès d’una repartició spatiale homogène dels illots de viellissement, sénescence i de bosc mort així com d'una gestió pròpia a aquestes zones.\ndels épiphytes llenyosa (qui van a la seva volta es décomposer després de la mort de l'arbre, alimentant d'unes altres espècies encara o els mateixos).\nL'abric de mousses i uns altres organismes qui cobreix certs bosc mort mantenir un microclimat i una microécologie específiques al voltant de les branques o d'aquestes peces de bosc mort. Ell oferta dels hàbitats i supports suplementaris a la biodiversité forestal.\nSauf en climat sec ou désertique, la bryoflore occupe une place importante, par la diversité taxonomique de ses composants, par les surfaces recouvertes et parfois un volume important qui offre des refuges et habitats supplémentaires pour la mésofaune (dans les forêts ayant conservé une certaine naturalité au moins). Certaine espèces (« ubiquistes » & « généralistes ») s'installent sur le bois mort comme elles le feraient sur un autre support, mais d'autres forment des communautés spécifiques « saprolignicoles » ; ce sont les plus menacées en raison d'un manque de bois mort, et elles se montrent sensibles à la gestion forestière.\nL'étude de la bryoflore des bois morts de souches, fûts et houppiers d'arbres de chênaies âgées de plus de 140 ans (dans 2x 3à placettes) de deux forêts du Bassin parisien (forêt de Saint-Palais et de Rambouillet) a montré que le richesse spécifique nombre d'espèces de mousses restait élevé, même quand il y a peu de bois mort, mais que le diamètre, la variété des stades de dégradation étaient important pour certaines espèces, que les îlot de vieillissement ancien profitent à la diversité des mousses et la gestion forestière a un impact sur . Cette étude a confirmé l'intérêt d’une répartition spatiale homogène des îlots de viellissement, sénescence et de bois mort ainsi que d'une gestion propre à ces zones.\nL’edat de la mort (i/o l’estat de avancement de la décomposition)[modifica]\nL’âge de la mort (et/ou l’état d'avancement de la décomposition)[modifica]\nC’és en efecte un carter limitant, obligant el tipus de comunitat saproxylophage. I és important en un bosc equilibrat que tots els estadis temporels de décomposition siguin conjointement presents.\nEls arbres sénescents, vétérans (o « surâgé »), sobretot lorsqu’són buits, són els més rics i intéressants per la biodiversité, però d’altres classes són fonctionnellement importants, o són necessàries a la subsistència de certes espècies. Aquest són :\nels petits boscos (o rémanents)\nla part morta dels boscos a cavités (seves soles, poden constituir niches ecològiques)\nels innombrables plantules, gaulis, perchis, joves arbres morts (naturalment pel joc de la selecció natural, o eliminats per les copes d’aclarides o de selecció pel forestal)\nCausa de la mort de l’arbre o d’una part de l’arbre[modifica]\nCause de la mort de l’arbre ou d’une partie de l’arbre[modifica]\nInteressa l’écologue, perquè influeix sobre la composició futura de les comunitats saproxylophages i la velocitat de décomposition del bosc ;\nPot haver apreciat de diferents punts de vista :\nPunt de vista biològica : Analitza de l'estadi de vieillissement i de les causes primeres o secondaires (trencadura, malaltia, sénescence,...) per tot o part de l'arbre concernit.\nPunt de vista ecològica i écotoxicologique ; l’arbre ha estat matat per herbivores o dels pathogènes, (parasites o no) o una espècie symbiote, a la continuació d'un déséquilibre. ha mort a la continuació d'una pertorbació de tipus vocifera, incendi, glissement de terreny, allau, malaltia ?.. (malaltia ella-mateixa éventuellement induite per una sequera, etc.). O s’tractava d’un incendi, de la foudre, etc. ?\nPunt de vista de la naturalité : La causa de la mort era natural, o directament o indirectement humana ; Bûcheronnage, incendi de bosc, difusió per l’home de malalties i parasites, contaminació, guerres, drainage conduint a la sequera, ennoiement per barrages hydroélectriques salinisation, orpaillage, déséquilibre osmotique per absorption de sal de déneigement, mortalité per espècies invasives (ex : écureuil gris en UE), etc. tindran implications diferents. En particular el bosc havent-hi absorbit contaminants no biodégradables ( plomb, radionucléides) podrà recontaminer l’entorn via el xarxa trophique qu’ell alimentera. D'aquest punt de vista, les modificacions climàtiques són una causa augmentada de mortalité qui preocupa les sylviculteurs.\nLa causa de la mort de l’arbre quan és indentificable, pot ser un indici a analitzar en el seu context, qui pot haver una gran importància prospective per l’écosystème (Exemple : mort natural, incendi de bosc, écorçage de tipus « dégât del gibier », seqüela de guerra, exposició a un désherbant o altre tòxic (o pluges àcids), mort d’una malaltia éventuellement contagieuse (chancre bactérien del marronnier, malaltia holandesa de l’orme, etc.).\nEl bosc mort pot contenir divers metalls pesats (plomb en particular), fins i tot dels radionucléides acumulades al curs de la vida de l’arbre. Convé llavors qu’no sigui cremat i sobretot pas utilitzat pel chauffage, els forns a pa o a cuisson de pizza, els barbecues, etc. Els impactes différés d'aquests tòxics sobre l’écosystème i les comunitats saproxylophages no semblen pas haver estat estudiats.\nEssència, dureté i composició biochimique[modifica]\nEssence, dureté et composition biochimique[modifica]\nL’essència de l’arbre és igualment un carter obligant :\nvia els seus caractéristiques biochimiques, genètics (exemple : els résineux i feuillus són colonisés per cortèges saproxyliques diferents) ;\nDe fins i tot la dureté de l’essència (bosc dur (exemple : roure), tendre (exemple : bouleau) o intermediari (exemple : hêtre) influeix sobre la velocitat de décomposition del bosc i les comunitats que l’explotaran.\nBosc écorcé o no écorcé[modifica]\nBois écorcé ou non écorcé[modifica]\nSembla que la conservació de l’ écorce sobre un tronc dempeus o couché modifica fortament el cortège de les espècies qui coloniseront l’arbre  ; El écorce acullen - quan ha conservat sobre el tronc- un nombre ben més gran d’espècies pioneres amorçant la décomposition de les escorces externes de l’aubier i de l’interior del tronc o de les branques .\nDels graines d'arbres germeront per exemple fàcilment sobre una écorce en curs de décomposition, i no sobre el bosc nu.\nEl tipus d’écorce, la seva riquesa en phénols i tanins, etc. influeix també sobre el cortège de les espècies qui coloniseront aquest substrat, de manera épiphyte o interna o sota-corticale (entre l’écorce i el tronc). Quan l'arbre mor o que una écorce es décolle, la zona « sota-corticale » és rica en insectes, aranyes, cloportes i mil-potes, important per un bon ensemencement del bosc mort per les comunitats saproxyliques.\nTalla, massa i volum de l’arbre o de la peça de bosc mort[modifica]\nTaille, masse et volume de l’arbre ou de la pièce de bois mort[modifica]\nC’és un carter important ;\nen raó del volum de nécromasse exploitable pels saproxylophages ;\nperquè els « molt gros bosc » no gèlent pas a cœur, el que els ret susceptibles d’protegir comunitats animals i fongiques particulars, incluant de les espècies esdevingudes escasses i/o amenaçades ;\nperquè poden protegir espècies a llarg cicle de desenvolupament (ex : grans longicornes).\nEs différencie doncs generalment el petit bosc (incluant éventuellement rémanents i bosc de talla de tanca o « BRF »), els boscos mitjans i els grossos i molt gros bosc, amb definicions qui poden variar segons els autors i zones géographiques. És natural que els llindars i definicions siguin recalés en funció de la zona biogéographiques (el diamètre i la talla de les més grossos boscos morts dels boscos circumpolaires boréales correspon a talles qui haurien jutjat petites en un bosc équatoriale) ;\nVaria segons les condicions biogéographiques, i els objectius més o menys ambiciosos del gestionnaire. Existeix llindars minimaux en certs països (directive ONF a França), i a l'oposat dels gestionnaires qui busquen, en reserves intégrales a trobar taxes pròximes d'aquells d'una bosc natural.\nPer exemple per conservar el pic tridactyle, sobre la base d'estudis de terreny i de modelització de la xarxa trophique, en suisse, es recomana - en tots els tipus de paisatges forestals - de conservar parcelles d'almenys Plantilla:Unité contenint en mitjana 5 % d’arbres morts sobre peu (o més de 18 m3/ha), i un total d'almenys 9 % de bosc mort al sòl i sobre peu (més de 33 m3/ha) .\nPar exemple pour conserver le pic tridactyle, sur la base d'études de terrain et de modélisation du réseau trophique, en suisse, on recommande - dans tous les types de paysages forestiers - de conserver des parcelles d'au moins Plantilla:Unité contenant en moyenne 5 % d’arbres morts sur pied (ou plus de 18 m3/ha), et un total d'au moins 9 % de bois mort au sol et sur pied (plus de 33 m3/ha).\nPosició en l'espai[modifica]\nPosition dans l'espace[modifica]\nEls arbres dempeus, els chicots o chandelles han un valor diferent dels boscos couchés, els quals – a volum igual – han un valor diferent segons qu’ell s’tracti d’un tronc intact o tronçonné en diversos segments.\nContext biogéographique i local[modifica]\nContexte biogéographique et local[modifica]\nEl tipus de biome, i a escala local el tipus de mig en el qual es troba el bosc mort, són també carters obligant per les comunitats saproxyliques que el coloniseront. En particular els carters següents són determinants : Grau de sequera o inversement d’hygromorphie i/o inondabilité del mig Si el bosc és en contacte amb l’aigua, és totalment immergé (certs boscos són naturalment més pesats que l’aigua, o ho esdevenen en es décomposant). S’tracta de « bosc flotté » (antic o recent), de « bosc d’embâcle », d’arbres dempeus morts ofegats després de construcció d’un barrage ? La part emergida ha exposat al sol i al vent (context déshydratant défavorable a la majoria de les champignons) o a l’ombra (context favorable)\nEl bosc mort ha situat en un context de bosc (bosc primari, antiga, rica en bosc mort), o plantació artificielle « netejada ». O el context és aquell d’un bocage dense ? o s’tracta d’un arbre mort (o bille de bosc, o buche) molt aïllat (c’és-a-dir més difícil a arribar a per els propagules o individus colonisateurs de les comunitats saproxyliques)\nLes tanques són més o menys rica en bosc mort (qualitativement i quantitativement) ; A títol d'exemple, un estudi  publicada l'any 2008 i feta a Itàlia ha mesurat i descrit les qualitat i quantitat de bosc mort de tanques, segons la seva gestió, les seves funcions i les seves composicions (essències dominants i secondaires) ; Per sis tipus de composició en essències, el volum de bosc mort caigut i deixat al sòl variava de Plantilla:Unité/ha per tanques a àlbers a Plantilla:Unité/ha per les tanques a robiniers ( Plantilla:Unité/ha en mitjana, sigui en una tanca de Plantilla:Unité d'ampla x Plantilla:Unité d'elevat, Plantilla:Unité de bosc mort tots els Plantilla:Unité de tanca (57 % eren bosc de més de Plantilla:Unité de diamètre i 43 % eren del petit bosc mort (de Plantilla:Unité a Plantilla:Unité de diamètre). 12 % del bosc era fraichement caigut i 72 % eren vell bosc. Les tanques produint del bosc de chauffage i del bosc d’œuvre contenien paradoxalement el més de bosc mort (pel que fa a les funcions de bornage i délimitation, de protecció del sòl o paysagère. Les tanques menys gestionades i menys tallades contenien més aviat més de boscos al sòl (respectivament 0,1 i Plantilla:Unité/ha). Les tanques mantingudes (fauche, élagage, émondage) contenien ben menys de bosc mort ( Plantilla:Unité a Plantilla:Unité/ha).\nLes haies sont plus ou moins riche en bois mort (qualitativement et quantitativement) ; À titre d'exemple, une étude publiée en 2008 et faite en Italie a mesuré et décrit les qualité et quantité de bois mort de haies, selon leur gestion, leurs fonctions et leurs compositions (essences dominantes et secondaires) ; Pour six types de composition en essences, le volume de bois mort tombé et laissé au sol variait de Plantilla:Unité/ha pour des haies à peupliers à Plantilla:Unité/ha pour les haies à robiniers (Plantilla:Unité/ha en moyenne, soit dans une haie de Plantilla:Unité de large x Plantilla:Unité de haut, Plantilla:Unité de bois mort tous les Plantilla:Unité de haie (57 % étaient des bois de plus de Plantilla:Unité de diamètre et 43 % étaient du petit bois mort (de Plantilla:Unité à Plantilla:Unité de diamètre). 12 % du bois était fraichement tombé et 72 % étaient des vieux bois. Les haies produisant du bois de chauffage et du bois d’œuvre contenaient paradoxalement le plus de bois mort (par rapport aux fonctions de bornage et délimitation, de protection du sol ou paysagère. Les haies moins gérées et moins taillées contenaient plutôt plus de bois au sol (respectivement 0,1 et Plantilla:Unité/ha). Les haies entretenues (fauche, élagage, émondage) contenaient bien moins de bois mort (Plantilla:Unité à Plantilla:Unité/ha).\nFuncions de « corridor » i de protecció[modifica]\nFonctions de « corridor » et de protection[modifica]\nUn tronc mort o una grossa branca morta poden lorsqu’han caigut en travers d’un petit curs d’aigua jugar un paper de petit écoduc. Constitueixin un corridor biològic important per certes espècies qui fugen l’aigua, per animals qui recorren la seva superfície, però també per els que colonisent el dessous de l’écorce i el bosc en putréfaction (del qual vers de terra i nombrós invertébrés a l'estadi final de décomposition. Són molt nombrós en els boscos naturals.\nUn tronc a meitat-pourri i coberta d’épiphytes emportat pel corrent pot també servir de radeau colonisateur per les espècies qu’emporta.\nL’interior d’un tronc buit i els enchevêtrements de branques morts són fonts de protecció per de nombroses espècies, hi comprenguí plantules d’arbres qui poden hi échapper als grans herbivores.\nC’és un carter essencial per la biodiversité de les cortèges saproxyliques d’un bosc o del bocage. Les espècies consumidores de champignons són més o menys capaces de les détecter a distància. Una taxa minimal renovat de champignons és necessari a la fes per la conservació de les champignons i aquella de les espècies que els consumeixen. A títol d'exemple pels polypores, les coléoptères i les parasitoïdes semblen menys performants per les détecter a distància i una font renovada en permanència sobre cada quilòmetre quadrat sembla (en aquest cas) bastar en zona temperada per la conservació dels insectes associats a aquest tipus de champignon  ; Certs insectes i divers animals juguen també un paper important en la dispersió de les champignons. La seva presència és doncs igualment important.\nCas particular de bosc mort « utilitzat »[modifica]\nCas particulier de bois mort « utilisé »[modifica]\nEn aquests casos, el bosc ha sovint estat transporté, i activament utilitzat per funcions particulars\n...per la fauna[modifica]\n...par la faune[modifica]\nEl castor i d’altres mammifères utilitzen de grans quantitats de bosc mort (o qu’han tallat) per construir barrages (pel castor) o de les barraques ( ragondin, rat musqué)\nCerts ocells desplacen una quantitat significativa de branques i branchettes mortes per fer el seu niu, en particular els grossos ocells tals que cigogne o certs rapaces...\nthumb|Composition artistique à base de troncs : l' REFEA0000 à REFEA0001 .\nBosc de clausura ; Piquets, estacades, poteaux i portes de pâtures acaben pes dégrader i protegeixen un cortège particular d'espècies saproxylophages o pseudo- épiphytes ( lichens, mousses, biofilm...)\nBosc de construcció (del qual bosc mort flotté no-tractat)\nBosc- déchets ( écorces, mulch, sciures, rémanents de bûcheronnage, etc.). Aquests boscos, s’no són tractats per pesticides rémanents (ex : oli de lli), acaben també pes décomposer protegint dels cortèges saproxyliques, més banals, però qui troben almenys allà un hàbitat de substitution.\nChronoxyles ; són spécifiquement concebí per acollir les espècies saproxyliques.\nUsos artístics, sobretot els bosc flottés.\n[[Fichier:L arbre d or Paimpont.JPG|thumb|Composition artistique à base de troncs : l'Arbre d'Or à Paimpont.]]\nLes comunitats saproxyliques[modifica]\nLes communautés saproxyliques[modifica]\nAquest són comunitats d'espècies qui colonisent el bosc mort. Ho fan en comunitat successives (fenomen dit de métabioses), associant sobretot « cortèges temporels » de bactéries, champignons, insectes i altres invertébrés spécialisés dits xylophages, lignivores o saproxylophages, etc.\nCe sont des communautés d'espèces qui colonisent le bois mort. Elles le font en communauté successives (phénomène dit de métabioses), associant notamment des « cortèges temporels » de bactéries, champignons, insectes et autres invertébrés spécialisés dits xylophages, lignivores ou saproxylophages, etc.\nEl bosc recentment mort és d’abord colonisé per un cortège d’ espècies pioneres (en particular champignons i bactéries qui poden différer segons l'essència i segons que l’écorce hagi o no estat conservada, què sigui o no en contacte amb el sòl, etc. Els caractéristiques pròpies d’una écorce (contingut en tanins i unes altres biocides o répulsifs naturals) i el fet qu’hagi cobert d’algues o de mousse influeixen sobre la selecció de les espècies pioneres que la coloniseront.\nEntre els champignons pioners, les espècies délignifiantes i cellulolytique (assegurant la décomposition enzymatique de la lignine i de la cellulose) són essencialment basidiomycètes, què es troba ja sobre les branques mortes o sénescentes no caigudes . Els ascomycètes havien suposat no décomposer que les écorces mortes, ells es avèrent també probablement contribuir secondairement a la décomposition del bosc-mort, per exemple en el hêtre (En laboratori, ells décomposent en algunes setmanes fins a 40 % del paper filtra de cellulose surlequel se'ls conrea, i qui era la seva sola font de carboni. I s'ha recentment (2010 ) demostrat en diversos socs estudiats de les capacitats amylolytiques, pectinolytiques i mannanolytique així com cellulolytique qui deixen pensar que no només les ascomycètes poden décomposer el bosc, però què podrien fins i tot jugar un paper important en la décomposition dels arbres morts després de délignification per basidiomycètes. Els analitzes phylogénétiques de les isolats estudiats els classificava en els gèneres Penicillium o Amorphotheca.\nParmi les champignons pionniers, les espèces délignifiantes et cellulolytique (assurant la décomposition enzymatique de la lignine et de la cellulose) sont essentiellement des basidiomycètes, qu'on trouve déjà sur les branches mortes ou sénescentes non tombées. Les ascomycètes étaient supposées ne décomposer que les écorces mortes, ils s'avèrent aussi probablement contribuer secondairement à la décomposition du bois-mort, par exemple chez le hêtre (En laboratoire, ils décomposent en quelques semaines jusqu'à 40 % du papier filtre de cellulose surlequel on les cultive, et qui était leur seule source de carbone. Et on a récemment (2010) démontré chez diverses souches étudiées des capacités amylolytiques, pectinolytiques et mannanolytique ainsi que cellulolytique qui laissent penser que non seulement les ascomycètes peuvent décomposer le bois, mais qu'ils pourraient même jouer un rôle important dans la décomposition des arbres morts après délignification par basidiomycètes. Les analyses phylogénétiques des isolats étudiés les classait dans les genres Penicillium ou Amorphotheca.\nVénen a continuació espècies dites « secondaires » o « terciàries », així com de nombrosos prédateurs o « recycleurs » (La nécromasse de bosc mort és diverses fes recyclée, per les champignons i xylophages, a continuació sota forma de nécromasse d'aquestes espècies i pel recyclage dels excréments de les espècies xylophages i saproxylophages).\nD’altres comunitats d’espècies formen d'autèntiques petits écosystèmes sota els écorces mortes o en superfície del bosc (aquest són certes espècies de lichens, mousses, champignons, bactéries qui són épiphytes del bosc mort…) . D’altres coloniseront l’interior de les cavités del bosc mort (en particular els excréments o sédiments acumulats al fons d'aquests cavités. Els cortèges successifs d’espècies différeront segons que aquestes cavités seran asseques, humides o périodiquement inondées, ofegades per les pluges),\nNombre dels gastéropodes pulmonés són d'origen forestal i dépendent del bosc mort per la seva subsistència. Protegeix els seus pontes, que els amaga dels seus prédateurs i els protegeix del sol déshydratant i del fred. És per ells una important font de nutriment, de la qual de calcium (escassa en les zones àcids, tourbières per exemple). Els gastéropodes participen a la décomposition de la matèria llenyosa en humus. Un estudi alemanya  publicada l'any 2009 recorda que la riquesa en bosc mort augmenta les riqueses intra- i interspécifiques de les poblacions de gastéropodes. Soles dues espècies, Punctum pygmaeum i Nesovitrea hammonis, a Alemanya no semblen pas beneficiar de la presència o proximitat de bosc-mort. L'estudi mostra també que la nécromasse llenyosa (troncs, socs, arrels, resta diversa) influeix fortament sobre la distribució spatiale de les gastéropodes ; així els limaces els més grosses s’allunyen fàcilment de 10 a Plantilla:Unité de les fonts de bosc mort, mentre que els escargots alentits pel seu coquille no se n'allunyen que d'alguns metres. Diversos estudis han mostrat que les espècies més amenaçades de gastéropodes es troben essencialment en l’entorn immediat de resta llenyosa, el que posa en parla l'interès dels andains o « illots de bosc mort » sovint systématiques quan els rémanents han conservat pels forestals. Per aquestes espècies, una dispersió contínua del bosc mort sembla més favorable a la seva subsistència i a la seva circulació (en els boscos primaris la repartició del bosc mort és de tipus aléatoire , hormis de vegades per certs chablis en illots o linéaires (a la continuació del passatge d'una trombe per ex). Aquests gastéropodes són també una font d'aliment per de nombroses espècies.\nNombre des gastéropodes pulmonés sont d'origine forestière et dépendent du bois mort pour leur survie. Il abrite leurs pontes, qui les cache de leurs prédateurs et les protège du soleil déshydratant et du froid. Il est pour eux une importante source de nutriment, dont de calcium (rare dans les zones acides, tourbières par exemple). Les gastéropodes participent à la décomposition de la matière ligneuse en humus. Une étude allemande publiée en 2009 rappelle que la richesse en bois mort augmente les richesses intra- et interspécifiques des populations de gastéropodes. Seules deux espèces, Punctum pygmaeum et Nesovitrea hammonis, en Allemagne ne semblent pas bénéficier de la présence ou proximité de bois-mort. L'étude montre aussi que la nécromasse ligneuse (troncs, souches, racines, débris divers) influe fortement sur la distribution spatiale des gastéropodes ; ainsi les limaces les plus grosses s’éloignent facilement de 10 à Plantilla:Unité des sources de bois mort, alors que les escargots ralentis par leur coquille ne s'en éloignent que de quelques mètres. Diverses études ont montré que les espèces les plus menacées de gastéropodes se retrouvent essentiellement dans l’environnement immédiat de débris ligneux, ce qui remet en cause l'intérêt des andains ou « îlots de bois mort » souvent systématiques quand les rémanents sont conservés par les forestiers. Pour ces espèces, une dispersion continue du bois mort semble plus favorable à leur survie et à leur circulation (dans les forêts primaires la répartition du bois mort est de type aléatoire, hormis parfois pour certains chablis en îlots ou linéaires (à la suite du passage d'une trombe par ex). Ces gastéropodes sont aussi une source de nourriture pour de nombreuses espèces.\nEl bosc mort ha presos una importància nova a marxar anys 1970 i de més en més jusqu’al final del Plantilla:S- pels seus nombrosos valors i fonctionnalités pel bosc, del qual :\nvalor d'estructura (ex : anti- allau, anti- érosion, fre a les caigudes de pedra... Juga també un paper major en les conques vessants colonisés pels castors. És present en els rius o sobre els marges o sota forma d’ embâcles naturals, ell forma de les successions de petits barrages filtrants, qui retenen millor l’aigua en l'elevat de la conca vessant, limitant-hi el stress hydrique i els efectes dels sequera, tot limitant els inundaciós en aval i l’érosion tot al llarg dels petits cursos d’aigua forestals.\nvalor d'abric (ex : per espècies- gibier i altres ( formigues, pics, peixs, escargots, limaces, etc.) i pels plantules després de la germination).\nvalor de substrat per algunes comunitats épiphytes (mousses, lichens, associació bactéries-champignons,...)\nvalor de hàbitat  i de font irremplaçable d'aliment per una ampla comunitat saproxyliques en gran part composta d'espècies ara amenaçades i localement desaparegudes, incluant també de les myxomycètes i de les champignons necessàries a la bona germination de nombroses espècies d'arbres o d'unes altres plantes ( germination, mycorhyzation,...)\nEls champignons són espècies-claus fins i tot de les « espècies enginyera » de la qual les associacions mycorhiziennes a arbuscules formin una xarxa si estès i complex, què és métaphoriquement qualificat de "wood-wide web" (en referència al « World wide web  ») per certs biologistes.\nA Europa central, un quart dels coléoptères passa un període o l’altra del seu cicle de desenvolupament en el bosc-mort on els champignons els ajuden a proveir digérer la cellulose i la lignine .\nen tant que font d’ humus forestal i com font bénéfique de champignons de la qual una part són symbiotes dels arbres\nparce qu’juga un paper important en l’écosystème forestal, c’és un maillon essencial de la xarxa trophique en els boscos naturals.\nParce qu’juga un paper important en el cicle del carboni, fins i tot com pou de carboni què poden produir certs boscos o unes altres zones tourbeuses.\nLe bois mort a pris une importance nouvelle à partir des années 1970 et de plus en plus jusqu’à la fin du Plantilla:S- pour ses nombreuses valeurs et fonctionnalités pour la forêt, dont :\nvaleur d'habitat et de source irremplaçable de nourriture pour une large communauté saproxyliques en grande partie composée d'espèces maintenant menacées et localement disparues, incluant aussi des myxomycètes et des champignons nécessaires à la bonne germination de nombreuses espèces d'arbres ou d'autres plantes (germination, mycorhyzation,...)\nLes champignons sont des espèces-clés voire des « espèces ingénieur » dont les associations mycorhiziennes à arbuscules forment un réseau si étendu et complexe, qu'il est métaphoriquement qualifié de "wood-wide web" (en référence au « World wide web ») par certains biologistes.\nBosc mort i éco(socio)certification[modifica]\nBois mort et éco(socio)certification[modifica]\nPer les raons evocades aquí-dessus i també per el que la biodiversité què contribueix a fortament enriquir és un carter de résilience ecològic del bosc, el bosc mort ha esdevingut un dels indicateurs incontournables de gestió durable dels boscos, però també dels parcs i grans jardins urbans, i doncs dels écolabels forestals (indicateur obligatòria pel FSC, recomanat pel PEFC).\nEl « bosc mort » pot ser - per aquestes mateixes raons - associat als transcursos de tipus HQE (del tipus « Quinzè blanc HQE » ; per la part espais verds i remboursement del deute ecològic\nFora de bosc i tanques, pot jugar un paper ecològic important.\nEls vells arbres aïllats, en els pâtures poden presentar de intéressantes comunitats saproxyliques.\nUn simple andain de bosc mort, compost de socs i arrels de tanques i d’arbres, disposat en un écoduc de tipus « passatge subordinat », facilita fortament el passatge dels petits animals, fins i tot n'és una condició si la distància a franquejar és important. Sembla que aquest siguin aquí l’odeur del bosc i de la terra, i la protecció oferta per les branques i arrels entrelacées qui són en joc.\nInterès major per la biodiversité[modifica]\nIntérêt majeur pour la biodiversité[modifica]\nEls « vells boscos » (de 100 anys a 500 anys i més segons les essències i contexts) couchés o encara dempeus han un interès ecològic major : En particular, en el moment dels diferents estadis de décomposition, protegeixin o alimentessin indirectement una multitude d’organismes vivants.\nDe nombrosos ocells i mammifères (chauves somriguí, musaraignes, hérisson, etc.) s'alimenten per tot o part d’espècies saproxylophages.\nEl bosc mort és vital per la majoria menys visible de les espècies dépendant dels boscos : les comunitats (sovint symbiotiques) de bactéries, d’invertébrés i de champignons, qui constitueixen una biomasse considerable alimentant-se del bosc mort del qual assegurin la décomposition i el recyclage.\nA títol d’exemple, Andrzej Bobiec ha estimat l'any 2005 que en la bosc de Białowieżté (la una de les més riques d'Europa), almenys 20 % de la biomasse depen directament de la presència del bosc mort. Aquest bosc protegeix de 60 a Plantilla:Unité³ de bosc mort per hectàrea (contra menys de Plantilla:Unité³ en mitjana en els boscos francesos). Els grossos boscos morts hi són sobretot més nombrosos.\nA França, el balanç 2006 patrimonial de el ONF mencionava Plantilla:Unité³ per hectàrea de bosc mort suplementari des de menys de cinc anys. És molt poc pel que fa al bosc natural, però en augment de 14 % des del precedent inventari. La tempesta de 1999 hi ha contribuït.\nÀ titre d’exemple, Andrzej Bobiec a estimé en 2005 que dans la forêt de Białowieża (l'une des plus riches d'Europe), au moins 20 % de la biomasse dépend directement de la présence du bois mort. Cette forêt abrite de 60 à Plantilla:Unité³ de bois mort par hectare (contre moins de Plantilla:Unité³ en moyenne dans les forêts françaises). Les gros bois morts y sont notamment plus nombreux.\nEn France, le bilan 2006 patrimonial de l'ONF mentionnait Plantilla:Unité³ par hectare de bois mort supplémentaire depuis moins de cinq ans. C'est très peu par rapport à la forêt naturelle, mais en augmentation de 14 % depuis le précédent inventaire. La tempête de 1999 y a contribué.\nÔter el bosc mort dels boscos (pel valoriser en chauffage o per temor què sigui una llar de parasites) representaria una amenaça directa per la subsistència de prop de 30 % de les espècies vivint en boscos naturals, allà on no han ja desaparegut. Réintroduire el bosc mort en els boscos i conservar zones de reserva natural intégrale permet dels protegir. Certes ciutats (ex. : Lille ) en réintroduisent de manera molt significativa en els seus grans parcs urbans ; és un dels elements qui ha permesos a aquesta ciutat d'obtenir un label de gestió ecològica « Espais verds ecològics » lliurat per Ecocert l'any 2007.\nDiverses mètodes existeixen per quantificar el bosc mort de «peuplements» (al sòl i/o en i sobre els arbres o en l'aigua i sobre les marges). Per exemple al Luxemburg, per l'inventari oficial es mesura per convenció únicament el bosc mort al sòl des d'almenys 3 anys i per les peces d'almenys un metre de llarg i d'un diamètre fi extrem mínim de Plantilla:Unité ; això sobre superfícies regularment espaiades (carroyage), mesurant cadascuna Plantilla:Unité de raig. S'anota l'essència, l’edat estimada, el diamètre al mig i la longitud total . D'unes altres mesures són més affinées (per exemple una dels estudis fets en el bosc de la citadelle a Lille, a també avaluat el bosc mort suspès en les branques, així com les branques mortes no encara separades del tronc).\nDiverses méthodes existent pour quantifier le bois mort de «peuplements» (au sol et/ou dans et sur les arbres ou dans l'eau et sur les berges). Par exemple au Luxembourg, pour l'inventaire officiel on mesure par convention uniquement le bois mort au sol depuis au moins 3 ans et pour les pièces d'au moins un mètre de long et d'un diamètre fin bout minimum de Plantilla:Unité ; ceci sur des surfaces régulièrement espacées (carroyage), mesurant chacune Plantilla:Unité de rayon. On note l'essence, l’âge estimé, le diamètre au milieu et la longueur totale. D'autres mesures sont plus affinées (par exemple une des études faites dans le bois de la citadelle à Lille, à aussi évalué le bois mort suspendu dans les branches, ainsi que les branches mortes non encore séparées du tronc).\nEn les reserves forestals a Bèlgica i a Alemanya és per les mesures del bosc mort utilitzat la tecnologia Field-Map. L'aparell permet la cartografia del bosc mort i ha seguit en el temps. El volum del bosc mort és doncs mesura i no pas estima. Ca permet d'obtenir els valors necessites.\nDans les réserves forestiers en Belgique et en Allemagne est pour les mesures du bois mort utilisé la technologie Field-Map. L'appareil permet la cartographie du bois mort et est suivi dans le temps. Le volume du bois mort est donc mesure et non pas estime. Ca permet d'obtenir les valeurs précises.\nBoscos morts i « invertébrés »[modifica]\nBois morts et « invertébrés »[modifica]\nDe nombrós invertébrés contribueixin al procés de décomposition del bosc i de producció de la humus forestal\nA cada escalona i estat de degradació d'un tronc mort, l'arbre continua de protegir i d'alimentar una fauna considerable, qui contribueix al bon recyclage de la matèria orgànica\nEls champignons qui consumeixen el bosc mort són ells-mateixos consumits per invertébrés (aquí al Brasil)\nEls invertébrés són en nombre d’espècies la major part de les espècies animals. Encara que méconnus i poc apreciats del públic , representin l’essencial de la biomasse animal sobre la terra i en les aigües douces i marines. Una gran part d’entre ells juguin un paper vital en el recyclage de la matèria orgànica (nécrophages i détritivores, de la qual sapoxylophages). Aquests últims compten també entre les espècies més amenaçades, recordava ja el Consell de l'Europa l'any 1986, demanant als estats membres d’identificar i protegir una xarxa de vells boscos rics en bosc mort. Aquests boscos són en efecte primordials per la subsistència de les espècies saproxyliques (qui dégradent el bosc mort i s’n'alimenten produint una part essencial de l’humus forestal).\nLes espècies (animals, fongiques i vegetals) inféodées a la presència de bosc mort compten entre els més amenaçades  i sobretot les invertébrés. Les principals causes de la seva desaparició són la desaparició dels boscos antics naturalment rics en bosc mort, i la desaparició del bosc mort sobre d’immenses espais urbanisés o conreats a Europa, i potser també la contaminació global de la biosphère per les pesticides. En clima temperat, en un bosc natural mature, « verge » d’explotació ; 30 % aproximadament del bosc ha mort. I cada tona d'aquest bosc mort alimenta diverses tones d’animals, de champignons, de bactéries qui eren a l’origen dels rics sòls forestals conquis per l’agricultura.\nDues condicions són necessàries :\nUn volum bastant amb bosc mort (Tacon i al. 2000)\nUna connectivité suficient entre els trossos de boscos morts\nBosc mort i espais públics[modifica]\nBois mort et espaces publics[modifica]\nEls arbres morts o sénescents són susceptibles de caure o perdre branques qui poden provocar dégâts materials o sobre persones o animals, implicant éventuellement una responsabilitat jurídica del propietari o gestionnaire. C’és perquè els vells arbres urbans o dels lisières de carreteres fan l’objecte d’élagages i de copes obligatòries de « posta en seguretat », de mateixa sobre les immeditaeses de camins freqüentats i oberts al públic en bosc i en els parcs públics.\nCerts espais públics boisés, en el marc d’una gestió dita « ecològica » i/o « différentiée » busquen restaurar un « stock de bosc mort » pròxim d'aquest qu’seria en la naturalesa, tot vetllant a la seguretat del públic.\nEls arbres morts han tallat en « chandelles » i vigilats, afin d’haver abatut abans qu’no esdevenen perillosos. Després quoi, el seu bosc mort ha conservat i agencé de tal mena qu’constitueix al fur i a mesura de la seva décomposition una successió d'hàbitats susceptibles d’protegir la diversité de les comunitats d’espècies saproxyliques (qui consumeixen el bosc mort o visquin dessus en épiphytes) i qui són en forta régression en els boscos on la sylviculture no deixa més que poc de lloc pels arbres antics i els grossos bosc morts.\nBosc mort, dret, seguretat i biodiversité[modifica]\nBois mort, droit, sécurité et biodiversité[modifica]\nBosc mort o sénescents, riscos i seguretat[modifica]\nBois mort ou sénescents, risques et sécurité[modifica]\nAquest cartell assenyala al públic que els grans arbres morts conservats per la municipalité per permetre la subsistència de les REFEA0000 s, REFEA0001 s, REFEA0002 x, REFEA0003 qui dépendent del bosc mort, han prèviament estat posats en seguretat, i què han vigilat). (Aquí en el Jardí Vauban, prop del centre de Lille (Nord de la França)\nArbre-mort, bosc-mort : Els individus i col·lectivitats són sovint confrontats a dues obligacions contradictòries :\nEl dret civil, el més antic, el millor conegut i el millor aplicat, la seva demanda de prendre totes les mesures raonables per préventivement assegurar la seguretat dels transeünts\nEl dret de l’entorn, més nou però encara mal aplicat la seva demanda de protegir els hàbitats de espècies protegides (dels quals pot-se suposar el bosc mort o sénescent necessari a la subsistència de nombrós invertébrés i vertébrés protegits). C’és teòricament - des del Cimera de la Terra 1992 de Rio - un deure per cada ciutadà, com ho recorda per exemple a França l’article 2 de la charte constitucional de l’Entorn de 2003, qui stipule que « tota persona ha el deure de prendre part a la préservation de l’entorn », l’article L. 110-1 del Codi de l’Entorn recordant que la biodiversité és una part del patrimoni comú de la nació, la seva protecció (organitzada per l’art. L. 411-1 del mateix Codi), la seva posta en valor sent d’interès general.\nExisteix alguns mitjans de respondre a aquests dos objectius sovint contradictoris. Per exemple, un arbre mort dempeus, fins i tot émondé (ébranché) presenta al fur i a mesura de la seva décomposition un risc creixent de caiguda en cas de tempesta. Un tronc antic pot es effondrer sobre lluïdes-mateixa. És ha recomanat de préventivement seguir els arbres morts, monolithes o chronoxyles situats a la vora de camins i uns altres eixos de circulació. Faran l'objecte de visites épisodiques i/o poden haver assenyalat per un cartell, fins i tot aïllats en un perímetre de protecció (ronces, buissons denses o espinós, o zona délimitée per un marquage de seguretat). Si el risc ha jutjat massa elevat, però que l'arbre ha jutjat destacable o mereixent d'haver conservat dempeus, el seu tronc pot ser consolidé. L'arbre pot haver envoltat d'una barrera o assenyalat com perillós, o en últim ressort tallat o couché al sòl on acabarà la seva décomposition.\nEls Cavités, arbres buits són els hàbitats de nombroses espècies, de les quals de les espècies protegides.\nSobretot quan són humides o exposades a la pluja, són una porta d'entrada natural per les champignons, però els animals qui colonisent els cavités no són pas en tant que tals una font directa de risc sanitaire particular per l'arbre. Les espècies que els ocupen el seu opportunistes o són détritivores omnivores, vivint en el terreau qui s'hi forma. Els ocells, formigues o mammifères insectivores qui s'hi instal·len poden fins i tot consumir tots els insectes mangeuses de boscos vivint qui temptarien d'hi pondre en el bosc.\nArriba que dels nens o vandales busquin posar-hi el foc, o tiren mégots o dels pétards en els cavités (risc d'incendis), o que per joc, dels promeneurs busquen empènyer els troncs sobre una pendent o en l'aigua (per evitar allò, dels troncs couchés sobre el sòl poden ser a meitat enterrés en el sòl ; hi queden humides (difícilment inflammables) i difícils a desplaçar).\nAquests cavités poden protegir ruches salvatges o dels nius de frelons qui poden llavors igualment haver assenyalat al públic.\nRiscos i gestió dels riscos[modifica]\nRisques et gestion des risques[modifica]\nEn el cas dels arbres morts o chandelles encara dempeus, de les inspeccions préventives régulières de la base del tronc, de les arrels, particularment després de les tempestes, després dels llargs períodes de pluja i/o de gel permeten de prevenir els riscos. Divers eines (endoscope, test de tensió, marteloscope, etc.) permeten de mesurar la solidesa d’un arbre mort i el arboriste pot détecter d'eventuals defectes amagats, observant dels signes externes perceptibles sobre el écorce o per la forma de l'arbre .\nS’ha situat en una zona de passatge, abans qu’un monolithe no arrisca de caure, es pot ho coucher al sòl, on el treball de décomposition es prosseguirà. Si el context es presta mal al maintien sobre lloc d'aquest bosc, pot ser transporté en un endroit on no molestarà.\nUna reserva intégrale pot també haver creat per protegir una zona d’arbres sénescents o dels arbres morts destacables.\nUna grossa peça de bosc mort pot també haver retut poc accessible, per exemple en un tribunal tancat de museu, d’escola, de biblioteca, d’universitat, etc. o protegida per una clausura o al mig d’una peça d’aigua (en un jardí o al mig d’un lloc públic per exemple). Una vigilància i sobretot molta pédagogie limitaran la tentation qui sembla gairebé natural pels nens de fer caure els chandelles i els més petits d'aquests monolithes o d’posar-hi el foc en període de sequera.\nEl monolithe, com un chronoxyle, pot fer l’objecte d’un seguit científic o pels nens d’una escola durant diversos decenis, fins i tot segles. Pels arbres o peces les més destacables, ell potser útil de designar un conservador qui vetllarà a la seva protecció, éventuellement en una reserva natural. El caràcter estètica i décoratif de les monolithes, autèntica escultura évolutive i vivante pot haver posat a profit pels artistes i paysagistes.\nGestionar, restaurar el recurs en Vell-bosc i bosc mort ?[modifica]\nGérer, restaurer la ressource en Vieux-bois et bois mort ?[modifica]\nÉs ara admesos que els organismes saproxylophages constitueixin una gran part de la biodiversité forestal. Certs autors, sobre la base d'analitzes de corrélation entre l'oferta natural en bosc-mort i la diversité de les espècies estimen fins i tot que la mesura del volum i de la diversité dels boscos morts és un molt bon indicateur de la biodiversité forestal . No obstant això, el que podria ser una « bona gestió del bosc mort » i la quantitat ideal de bosc-mort a conservar és encara conversat ; El forestal o el arboriste són encara confrontats a consells o injonctions contradictoris.\nEn certes regions, era corrent de cremar-ho sobre lloc ( écobuage), el que ha pogut ser font d’incendis de bosc i de degradació dels sòls privats d'aquesta font de matèria orgànica. Diverses autoritats o fonts de consells en certs països poden encara recomanar de cremar certs boscos (per exemple mort de phytopathologies réputées contagieuses tals que foc bactérien, o graphiose del orme a Europa per exemple). En zona méditerranéenne, « netejar » els boscos del seu bosc mort i broussailles és de vegades una obligació.\nEls forestals soucieux d’una gestió més ecològica del seu bosc, qui volen conservar del bosc mort escolleixen sovint de reagrupar-ho en andains, en el boisement o en bordure de carretera o de parcelle ; En un altre lloc, busquen imitar la naturalesa i a conservar-ho de manera dispersada allà on ha caigut, llevant-ne simplement les layons i pistes o carreteres forestals, el que implica d'afavorir una régénération natural, aquesta mètode sent poc compatible amb la plantacions d’alineacions de plants issus de pépinière. D'altres ho deixen en els cursos d’aigua o les depressions humides on ha pogut haver acumulat en el moment de les copes per permetre el passatge dels enginys (pot llavors ser una font de contaminació de l’aigua, o d’inundació d’una part de la parcelle). De vegades no conserven més que « petits boscos » i socs. En un altre lloc encara dels gestionnaires es proposen de valoriser el petit bosc (fent-ne dels copeaux pel chauffage o del carbó de bosc)\nLes forestiers soucieux d’une gestion plus écologique de leur forêt, qui veulent conserver du bois mort choisissent souvent de le regrouper en andains, dans le boisement ou en bordure de route ou de parcelle ; Ailleurs, ils cherchent à imiter la nature et à le conserver de manière dispersée là où il est tombé, en en débarrassant simplement les layons et pistes ou routes forestières, ce qui implique de favoriser une régénération naturelle, cette méthode étant peu compatible avec la plantations d’alignements de plants issus de pépinière. D'autres le laissent dans les cours d’eau ou les dépressions humides où il a pu être accumulé lors des coupes pour permettre le passage des engins (il peut alors être une source de pollution de l’eau, ou d’inondation d’une partie de la parcelle). Parfois ils ne conservent que des « petits bois » et souches. Ailleurs encore des gestionnaires se proposent de valoriser le petit bois (en en faisant des copeaux pour le chauffage ou du charbon de bois)\nDe nombroses experiències han estat conduïdes, amb èxits des d'alguns decenis, sobretot al Regne Unit i a Suïssa per restaurar o augmentar « l’ofereix en bosc mort » i facilitar la seva colonització per la successions d'espècies saproxyliques. A França, el grenelle mediambiental ha previst un plànol de restauració titulat « Vell-bosc ». Algunes experiències de sensibilisation i de restauració existeixen, fins i tot en Ile de França  o en de grans ciutats denses i poc boisées com a Lille.\nTres mètodes, éventuellement complémentaires existeixin :\nimportar del bosc mort i en curs de décomposition es no hi n'ha sobre el lloc, o crear chronoxyles o monolithes (chandelles o grossos troncs morts, posats en seguretat se són en una zona de passatge)\nmatar arbres en els conservant dempeus. Això es fa per annélation més aviat que per ús d'un phytocide (Cf. toxicité mediambiental);\naccelerar la producció de bosc mort o sénescent sobre els arbres vivants i no sobre-majors ;\nper un élaguage apropiat (diu vetereranisation en els Anglesos, Ted Green havent-hi estat al Regne Unit el promoteur d'aquesta mètode, igualment testée a França, per la ciutat de Lille per exemple. el élagueur efectua una talla de posta en seguretat, però vetllant a el que les seves copes imiten les branques naturalment cassées pel vent, per facilitar un procés de colonització imitant el que es passa en la naturalesa.\nen no soignant pas les ferides greus parlades per tempestes, la foudre o dels animals (el que no exclosa pas una posta en seguretat) ;\ndisposant del bosc mort ja colonisé contra dels arbres recentment morts o sobre-majors, éventuellement en ré-erigint troncs caiguts (ex : experiència portada per Ted Green amb l’universitat de Windsor per la conservació d’una espècie escassa de champignon Hercium erinaceum (Veure foto), possiblement amenaçada . Una bille de bosc de Plantilla:Unité de llarg colonisée per aquest champignon té per exemple estat aixecada i lligada a un arbre sénescent, amb la finalitat que el champignon pugui el coloniser )\ntallant els arbres de manera a conservar les seves cavités allà on es buscava antany als eliminar\nfixant dels trossos de bosc mort i buit a troncs o grosses branques a diverses altures per a la fes reconstituer una oferta en cavité i bosc mort i una font de colonització per les comunitats saproxylophages.\nAquestes experiències concerneixen generalment parcs urbans o privats, dels campus univesitaris i més rarament dels boscos de producció.\nen disposant du bois mort déjà colonisé contre des arbres récemment morts ou sur-âgés, éventuellement en ré-érigeant des troncs tombés (ex : expérience menée par Ted Green avec l’université de Windsor pour la conservation d’une espèce rare de champignon Hercium erinaceum (Voir photo), possiblement menacée. Une bille de bois de Plantilla:Unité de long colonisée par ce champignon a par exemple été dressée et liée à un arbre sénescent, afin que le champignon puisse le coloniser)\nNombre d'aquestes experiències sent molt recents, fallarà alguns decenis per quantificar tota la seva eficàcia, però dels resultats significatius han mesurat en el deceni seguint el començament d'aquests programes.\nPer exemple, els monitorings de la « Station ornithologique suisse » han mostrat que la restauració de la quantitat i qualitat dels boscos morts i sénescents (seguit per l'Inventari forestal nacional suisse) ha permesos una molt net augment de les poblacions reproductrices de les espècies forestals dépendante de diversos tipus de bosc mort ( pic negre, Pic épeiche, Pic mar, Pic épeichette, pic verd, pic tridactyle així com mésange huppée, mésange boréale i grimpereau dels boscos) de 1990 a 2008, en els parcelles on el bosc mort ha augmentat, ben en una mesura variant segons aquestes espècies.\nEl pic a esquena blanca ha fins i tot fortament ampliat el seu àrea en l’és de la Suïssa.\nPer totes les espècies seguides, hormis pel pic verd i el pic mar  ·  · , la disponibilité creixent en bosc mort sembla ser el carter explicatif el més important. Aquestes espècies consumint els insectes parasites dels arbres, es pot suposar que la résilience ecològica dels boscos n'haurà millorat .\nPour toutes les espèces suivies, hormis pour le pic vert et le pic mar ·  · , la disponibilité croissante en bois mort semble être le facteur explicatif le plus important. Ces espèces consommant les insectes parasites des arbres, on peut supposer que la résilience écologique des forêts en sera améliorée.\nCreació d'hàbitats de substitution[modifica]\nCréation d'habitats de substitution[modifica]\nLa biologia de la conservació busca permetre a les cortèges saproxylophages de survivre, mentre que el seu hàbitat desapareix o ha desaparegut, i qu’cal de 200 a 600 anys per produir els arbres que els convindrien el millor, i mentre que l’augment del preu del petroli empeny a explotar el bosc qui a Europa s’és poc a poc reconstituée des de dos segles. En zona tropicale la situació és molt variada, segons qu’ell s’tracti boscos primaris (en forta régression), secondaire o de plantacions totalment artificielles ( palmeres a oli, Eucalyptus...).\nLa conservació de xarxes de reserves biològiques intégrales i de zones més riques en bosc mort en els boscos gestionats és un compromís del ONF a França, i ha encoratjat en bosc privat i fora de França per de grans ONG ( Greenpeace, WWF, Els amics de la terra) i pels écolabels, així com per algunes institucions ( UICN, Museums, Comissió europea...), però el bosc mort protegit per raons mediambientals no concerneix a aquest dia qu’una infime part de les superfícies de boscos gestionats.\nDe més ha aparegut recentment que la connectivité dels trossos de bosc mort entre ells eren un carter essencial per la colonització dels arbres recentment morts, carter qui no ha generalment pas estat presos en compte en les estratègies de les gestionnaires forestals.\nEl ONF es compromet a mantenir :\n- dels Illots de vieillissement que l'ofici ha definit com\n« petit peuplement havent-hi sobresortit els criteris optimaux ’exploitabilité econòmic i qui beneficia d’un cicle sylvicole prolongé podent anar al doble d'aquests. l’illot pot fer l’objecte d’intervencions sylvicoles amb la finalitat que els arbres del peuplement principal conserven la seva funció de producció. són récoltés al seu maturité i de tota manera abans dépréciation econòmica de la bille de peu. l’illot beneficia n'indigna d’una aplicació exemplar de les mesures en favor de la biodiversité (arbres morts, arbres a cavités...). un illot és discrètement matérialisé sobre el terreny i repéré sobre plànol. el recrutement d’illots i el seu maintien ha examinat a cada revisió d’disposició forestal) »\n-dels illots de sénescence definits com (\n« petit peuplement deixat en evolució lliure sense intervenció culturale i conservat fins al seu terme física, c’és a dir jusqu’a l’effondrement dels arbres (exploitabilité física). els illots han compost de preferència d’arbres a feble valor econòmic i qui presenten, si possible, un valor biològic particular (gros bosc a cavités, vell bosc sénescents…). aquests illots n’han pas una distribució homogène en l’espai, són préférentiellement recrutés en peuplements de qualitat mitjana a mediocre, de les peuplements poc accessibles, de les sèries d’interès ecològic boisées... aquests illots han escollit fora de deslieux freqüentats pel públic per raons de seguretat i de responsabilitat »\nQuan no hi ha més de bosc mort, alguns arbres de menor valor econòmic o sense valor poden haver matat per annélation per contribuir a recréer una oferta en bosc mort.\nDe mateix, dels chronoxyles (monoliths o snag per les Anglo-saxons) són un dels mitjans originals i pédagogiques de salvar els invertébrés saproxyliques i els seus prédateurs, oferint-los un hàbitat provisional de substitution, esperant que en els boscos, les tanques, els jardins, una font suficient i correctement connectée de bosc mort sigui disponible.\nEls arbres urbans i els arbres-têtards o émondés poden en una certa mesura oferir hàbitats de substitution a les espècies forestals vivint en els arbres sénescents, però són sovint massa aïllats per ser colonisés per les espècies a feble desplaçaments, i els arbres urbans i de vores de carretera poden haver bioaccumulé del plomb i d’altres contaminants o haver exposat a una contaminació crònica perjudicial a les comunitat saproxylophages complexes. Permeten almenys d’protegir cortèges simplifiés d’espècies les més ubiquistes.\nLa conservation de réseaux de réserves biologiques intégrales et de zones plus riches en bois mort dans les forêts gérées est un engagement de l'ONF en France, et est encouragée en forêt privée et hors de France par de grandes ONG (Greenpeace, WWF, Les amis de la terre) et par les écolabels, ainsi que par quelques institutions (UICN, Museums, Commission européenne...), mais le bois mort protégé pour des raisons environnementales ne concerne à ce jour qu’une infime part des surfaces de forêts gérées.\n- des Îlots de vieillissement que l'office a défini comme  et\n-des îlots de sénescence définis comme ().\nObjectius quantitatius [modifica]\nEn Suïssa, des de 1960, el servei forestal ha hagut l'ordre de posar en œuvre una sylviculture « pròxima de la naturalesa », sobretot en no plantant més que essències adaptées a la station. A continuació, els dégâts de la tempesta « Vivian » ( 1989) han suscitat discussions l'any 1990 sobre la necessitat o no de treure el bosc caigut i mort. Una gran part del bosc mort ha finalment estat deixat sobre lloc. La Suïssa és redevenue rica en bosc mort ( Plantilla:Unité³/ha l'any 1996 ). I els forestals han comprovat que la régénération natural ha immediatament seguit la tempesta, allà on la écorce havia quedat sobre lloc (els écorces eren sovint réputées protegir scolytes, sovint considerats com perillosos pels arbres quedats dempeus).\nEn Suisse, dès 1960, le service forestier a eu l'ordre de mettre en œuvre une sylviculture « proche de la nature », notamment en ne plantant que des essences adaptées à la station. Puis, les dégâts de la tempête « Vivian » (1989) ont suscité des discussions en 1990 sur la nécessité ou non d'enlever le bois tombé et mort. Une grande partie du bois mort a finalement été laissé sur place. La Suisse est redevenue riche en bois mort (Plantilla:Unité³/ha en 1996). Et les forestiers ont constaté que la régénération naturelle a immédiatement suivi la tempête, là où l'écorce était restée sur place (les écorces étaient souvent réputées abriter des scolytes, souvent considérés comme dangereux pour les arbres restés debout).\nEl WWF recomana a Europa de l'Oest :\nen bosc gestionat : 20 a Plantilla:Unité³/ha d'aquí a 2030, del qual almenys 2 volis i 2 chablis de diamètre (a Plantilla:Unité d'altura) > Plantilla:Unité.\nen bosc protegit o no explotada (parc públic) : un nivell natural (> Plantilla:Unité³/ha), amb lliure evolució (tipus UICN I a IV)\namb el renforcement d'una xarxa de reserves naturals intégrales de referència (tipus UICN I) représentatif de tots els tipus forestals.\nen forêt gérée : 20 à Plantilla:Unité³/ha d'ici à 2030, dont au moins 2 volis et 2 chablis de diamètre (à Plantilla:Unité de hauteur) > Plantilla:Unité.\nen forêt protégée ou non exploitée (parc public) : un niveau naturel (> Plantilla:Unité³/ha), avec libre évolution (type UICN I à IV)\nAlguns països tenen objectius a mitjà terme. Per exemple l'any 2015 els objectius són\nen Regió flamande ( Bèlgica), de 4 % del volum de bosc sobre peu en bosc mort, 10 arbres sénescents per ha, i 10 % de la superfície forestal en reserva intégrale.\nen Regió wallonne (Bèlgica), de 2 gros bosc/ha (DBH > Plantilla:Unité), dos arbres sénescents per ha, i aproximadament 3 % de la superfície forestal en reserva intégrale.\nAl Luxemburg, de 5 % del volum de bosc sobre peu en bosc mort, Plantilla:Unité³/ha d'arbres sénescents per ha, i 5 % de la superfície forestal en reserva intégrale.\nen Région wallonne (Belgique), de 2 gros bois/ha (DBH > Plantilla:Unité), deux arbres sénescents par ha, et environ 3 % de la surface forestière en réserve intégrale.\nAu Luxembourg, de 5 % du volume de bois sur pied en bois mort, Plantilla:Unité³/ha d'arbres sénescents par ha, et 5 % de la surface forestière en réserve intégrale.\nPintura de \_Caspar David Friedrich, pintora romantique i de la \_naturalité\nBouget, C. i Brustel, H. 2010. Continuïtat de les micro-hàbitats en l'espai i en el temps i conservació de la entomofaune saproxylique, in: Biodiversité, naturalité, humanitat, D. Vallauri i al. (eds.) (Lavoisier Tec i Doc, París).\nBouget, C., i F. Gosselin. 2005. Windthrow gaps has dead wood islands for saproxylic beetles in managed deciduous French forests, pp. 16-25. In el Sr. V. L. Barclay i D. Telnov [eds.], Proceedings of the 3rd symposium and workshop es the conservació of saproxylic beetles. Latvijas entomologs, Supplementum VI, Riga / Latvia.\nBrustel, H. 2001. Coléoptères saproxyliques i valor biològic dels boscos francesos. Perspectives per la conservació del patrimoni natural., Institut Nacional Polytechnique de Tolosa, Tolosa.\nColloque internacional francophone « Bosc mort i a cavités - Una clau per boscos vivantes » (Chambéry, 2004), www.leca.univ-savoie.fr/tmp/Bmc/accueil.html. Actes apareguts en Lavoisier (Tec & doc), 2006 : D. Vallauri, J. André, B. Dodelin, R. Eynard-Machet & D. Rambaud Coordonnateurs. 405 pàg.\nChristensen M, Hahn K, Mountford EP, Wijdeven SMJ, Manning DB, Standovar T, Odor P, Rozenbergar D. (2003), Study es deadwood in European beech forest reserves. Work package 2 in the Nat-Man project (Nature-based Management of beech in Europa). European Community 5th Framework Programa.\nElton CS (1966), Dying and deadwood. The patterns of animal communities. John Wiley, Nova York, USÀ\nGlenn Dubois, Tesi Ecologia de les coléoptères saproxyliques : Biologia de les poblacions i conservació de Osmoderma eremita (Coleoptera : Cetoniidae) ; Universitat Rennes 1 (16/11/2009), Philippe Vernon (Dir.)\nHarmon EM, Franklin JF, Swanson FJ, Sollins P, Gregory SV, Lattin JD, Anderson NH, Cline SP, Aumen NG, Sedell JR, Lienkaemper GW, Cromack K, Cummins KW (1986), Ecology of coarse woody debris in temperate ecosystems. Advances in Ecological Research 15: 133–302\nKirby KJ, Reid CM, Thomas RC, Goldsmith FB (1998), Preliminary estimates of fallen deadwood and standing dead trees in managed and unmanaged forests in Britain. Periòdic of Applied Ecology 35: 148–155\nMcComb W, Lindenmayer J (1999), Dying, dead, and down trees. In: Hunter ML (ed.) Maintaining biodiversity in forest ecosystems, pp. 335–372. Cambridge University Press, Cambridge, UK\nPersuy, Alain (2009), Dels vells arbres per reforçar la biodiversité, Bosc i Boscos ; CRPF Poitou Charente.\nBouget, C., et F. Gosselin. 2005. Windthrow gaps as dead wood islands for saproxylic beetles in managed deciduous French forests, pp. 16-25. In M. V. L. Barclay et D. Telnov [eds.], Proceedings of the 3rd symposium and workshop on the conservation of saproxylic beetles. Latvijas entomologs, Supplementum VI, Riga / Latvia.\n↑ 1,00 1,01 1,02 1,03 1,04 1,05 1,06 1,07 1,08 1,09 1,10 1,11 Bouget, C. (2007), [ REFWY0000 Envits del bosc mort per la conservació de la biodiversité i la gestió dels boscos ; Biodiversity conservació and forest management: dead wood is at stake], CEMAGREF / EFNO ; Cita Tècniques ONF, num. 16, pàg. 55 - 59 Error de citació: Etiqueta <ref> no vàlida; el nom «Bouget2007» està definit diverses vegades amb contingut diferent.\n↑ 2,0 2,1 2,2 2,3 2,4 2,5 2,6 2,7 2,8 2,9 K. Fujii, T. Sugimura and K. Nakatake, Ascomycetes with cellulolytic, amylolytic, pectinolytic, and mannanolytic activities inhabiting dead beech (Fagus crenata) trees ; Folia Microbiologica Volum 55, Number 1, 29-34, DOI: 10.1007/s12223-010-0005-x, 2010 ([resumit]) Error de citació: Etiqueta <ref> no vàlida; el nom «FongeEcorceBois2010» està definit diverses vegades amb contingut diferent.\n↑ REFPL0000 Humphrey i al, [ REFWY0000 $FILA/lifeinthedeadwood.pdf Life in the Deadwood], Forest Enterprise, "Bringing Forest alive" (19 pàgines).\n↑ (anglès) Humphrey et al, Life in the Deadwood, Forest Enterprise, "Bringing Forest alive" (19 pages).\n↑ Bardat, J. 1997. La flore bryophytique del bosc de Rambouillet (França, regió Ile-de-França, Departament dels Yvelines). Cryptogamie, Bryologie, Lichénologie, 18(2), 87–120.\n↑ Bardat, J. 1997. La flore bryophytique de la forêt de Rambouillet (France, région Ile-de-France, Département des Yvelines). Cryptogamie, Bryologie, Lichénologie, 18(2), 87–120.\n↑ [ REFWY0000 Font : arborecology]\n↑ Janine Petit, en el marc de la seva participació a un projecte d’écocertification de la regió forestal Nord-Picardie\n↑ 9,00 9,01 9,02 9,03 9,04 9,05 9,06 9,07 9,08 9,09 9,10 9,11 9,12 9,13 9,14 9,15 [ REFWY0000 n°29 del IF (el supplément de IGN Revista sobre la informació forestal) consagrat al bosc mort], Maig 2012 ; 8pàg Error de citació: Etiqueta <ref> no vàlida; el nom «IndicBoisMort2012» està definit diverses vegades amb contingut diferent.\n↑ [ REFWY0001 morts-aigua.html Bec mort i biodiversité en el mig aquatique] (Naturalité : La carta de Boscos Salvatges n° 3)\n↑ [ REFWY0002 Eines pédagogique sobre el bosc mort] ; « Hector el bosc mort »\n↑ Janine Petit, dans le cadre de sa participation à un projet d’écocertification de la région forestière Nord-Picardie\n↑ Outils pédagogique sur le bois mort ; « Hector le bois mort »\n↑ [ REFWY0000 Zenü Network] (la xarxa dels saber, Camerun, in Sabers Locals N° 1 ; Bona gouvernance i valorisation de les pràctiques i del saber populars al REFEA0002 : Alguns exemples del respecte del « REFEA0003 »)\n↑ REFEW0000 (pel terroir de Partago, República del Bénin)\n↑ 18,00 18,01 18,02 18,03 18,04 18,05 18,06 18,07 18,08 18,09 18,10 18,11 Philippe Deuffic (Cemagref), 2010, [ REFWY0000 Del bosc mort per la biodiversité. Dels forestals entre dubte i compromís] ; "Revista Forestal Francesa 62, 1 (2010) pàg. 71 - pàg. 85" DOI : 10.4267/2042/32975 Error de citació: Etiqueta <ref> no vàlida; el nom «Enquete2010» està definit diverses vegades amb contingut diferent.\n↑ 19,0 19,1 19,2 19,3 CemOA Irstea (2011), [ REFWY0001 El projecte RESINE (Representacions Socials i Interessos ecològics de la NEcromasse): mirades pluri-disciplinaires sobre el bosc mort en bosc The RESINE research project: multi-disciplinary insights into forest deadwood] (Comunicació tècnica ; Congrés de Tours : Séminaire regional Resonat, 22/11/2011 - 22/11/2012, Tours, 2011) Error de citació: Etiqueta <ref> no vàlida; el nom «RESINE2011» està definit diverses vegades amb contingut diferent.\n↑ Georges Louis Leclerc de Buffon, Obres completes de Buffon, Volum 12 ; De la Nature ; Primera vista, XII, p 113 i següents ([ REFWY0001 %C3%HA0+aquesta+atapeeix+superflue&hl=fr&font=gbs_navlinks_s llibre numérisé per Google])\n↑ Bouget, C., L.-el Sr. Nageleisen, D. Piou, Hi. Paillet, 2011, Boscos morts, peuplements rics en boscos morts, i risc phytosanitaires en bosc - Sintesi dels coneixements disponibles. Informe d’expertise BIOMADI. MEEDATL, MAAPRAT, Gip-Ecofor, 25 pàg.\n↑ Nageleisen, L.el Sr. 2002. Els arbres morts són perillosos pel bosc ? Xylobios Worshop, Mont Rigi (Bèlgica), 11 i 12 de març 2002.\n↑ Fabio Lombardi, Bruno Lasserre, Roberto Tognetti, Marco Marchetti (2008), Deadwood in Relació to Stand Management and Forest Caracteritza in Central Apennines (Molise, Italy) ; Ecosystems September 2008, Volum 11, Sortida 6, pp 882-894 ([ REFWY0002 %2Fs10021-008-9167-7?LI=true resumit])\n↑ Granet TÉ.-el Sr. ; Jaillet C. ; Romagoux F. ; Deuffic Pàg. (2009) Bosc mort i seguretat en bosc : un enfocament exploratoire en bosc domaniale. Cita tècniques, robatori. 25, n° estat 2009\n↑ Dobré el Sr. ; Lewis N. ; Granet TÉ.-el Sr. (2006) Com els Francesos veuen el bosc i la seva gestió. Cita tècniques, robatori. 11, n° hivern 2006, pàg. 55-63.\n↑ Georges Louis Leclerc de Buffon, Oeuvres complètes de Buffon, Volume 12 ; De la Nature ; Première vue, XII, p 113 et suivantes (livre numérisé par Google)\n↑ Fabio Lombardi, Bruno Lasserre, Roberto Tognetti, Marco Marchetti (2008), Deadwood in Relation to Stand Management and Forest Type in Central Apennines (Molise, Italy) ; Ecosystems September 2008, Volume 11, Issue 6, pp 882-894 (résumé)\n↑ Granet A.-M. ; Jaillet C. ; Romagoux F. ; Deuffic P. (2009) Bois mort et sécurité en forêt : une approche exploratoire en forêt domaniale. Rendez-vous techniques, vol. 25, n° été 2009\n↑ Larrère R. (1997) Pintar el bosc. Els dossiers mediambientals del Inra, robatori. 15, pàg. 101-108.\n↑ Harmon EM (2001), Moving towards ha new paradigm for woody detritus management. Ecological Butlletins 49: 269–278\n↑ Gosselin F. (2004), Imitar la naturalesa, hâter el seu obra ? Algunes reflexions sobre els elements i estadis tronqués per la sylviculture. In: Gestió Forestal i Biodiversité : conèixer per preservar — sintesi bibliographique, (eds Gosselin el Sr. ; Laroussinie O.), coédition GIP Ecofor- Cemagref Editions, Antony, pàg. 217-256.\n↑ Harmon ME (2001), Moving towards a new paradigm for woody detritus management. Ecological Bulletins 49: 269–278\n↑ Gosselin F. (2004), Imiter la nature, hâter son oeuvre ? Quelques réflexions sur les éléments et stades tronqués par la sylviculture. In: Gestion Forestière et Biodiversité : connaître pour préserver — synthèse bibliographique, (eds Gosselin M. ; Laroussinie O.), coédition GIP Ecofor- Cemagref Editions, Antony, p. 217-256.\n↑ WaldWissen.net (Suïssa) [ REFWY0000 Dossier : Bosc mort], consultat 2011/04/13\n↑ REFPL0000 [ REFWY0000 Recycling Decaying Wood] (pàgina 5/12)\n↑ Article de waldwissen.net titulat [ REFWY0001 Bosc mort en l’écosystème forestal: quant en cal? ], consultat 2011/04/13\n↑ (anglès) Recycling Decaying Wood (page 5/12)\n↑ 46,0 46,1 46,2 46,3 Gautrot Thierry, [ REFWY0000 Bryoflore associada al bosc mort al sòl en context forestal planitiaire ; exemple de dos massius de la Conca parisenc], Escola pràctica dels elevats estudis ; Ciències de la Vida i de la Terra ; Memòria presentat per l’obtenció del diplôme de l’Escola Pràctica dels Elevats Estudis, PDF, 113 pàgines Error de citació: Etiqueta <ref> no vàlida; el nom «GautrotBryophSaprolignicole2011» està definit diverses vegades amb contingut diferent.\n↑ Bardat, J., & Aubert, el Sr. (2007), Impacte of forest management es the diversity of corticulous bryophyte assemblages in temperate forests. Biological Conservació, 139, 47–66\n↑ Bardat, J., & Aubert, M. (2007), Impact of forest management on the diversity of corticulous bryophyte assemblages in temperate forests. Biological Conservation, 139, 47–66\n↑ Bütler, R., Angelstam, Pàg., Ekelund, Pàg. i Schlaepfer, R. 2004. [ REFWY0000 Dead wood threshold valgudes for the three-toed woodpecker in boreal and sub-alpine forest]. Biological Conservació, 119:305-318 (fichier PDF, 324 ko).\n↑ Paletto TÉ., Chincarini el Sr., Tosi V. ; Una analitza de la variabilité dels volums de bosc mort observada en les tanques de Vénétie (Itàlia). Revista Forestal Francesa ; 60(4) : 437-450 (14 pàg., 4 fig. 6 tab., 37 réf.).\n↑ 53,0 53,1 Mats Jonsell, Göran Nordlander and Mattias Jonsson, Colonization Patterns of Insects Breeding in Wood-Decaying Fungi Many insects dependent es dead wood are considered threatened by modern... Periòdic of Insect Conservació, 1999, Volum 3, Number 2, Pàgines 145-161 ([ REFWY0000 Resumit]) Error de citació: Etiqueta <ref> no vàlida; el nom «Jonsell99» està definit diverses vegades amb contingut diferent.\n↑ Boddy L, Rayner ADM (1983), Ecological roles of Basidiomycetes forming decay communities in attached oak posis. New Phytol 93: 77–88\n↑ Boddy L, Rayner ADM (1983), Ecological roles of Basidiomycetes forming decay communities in attached oak branches. New Phytol 93: 77–88\n↑ Strätz C., Wagner S., Müller J. . Räumliche Effekte von Totholzstrukturen bei Landschnecken (Mollusca Gastropoda). Forst und Holz 64(2) : 22-27 (6 pàg., 3 fig., 20 réf.).\n↑ 57,0 57,1 Goddert von Oheimb, Christina Westphal and Werner Härdtle, Diversity and spatio-temporal dynamics of dead wood in ha temperate near-natural beech forest (Fagus sylvatica) ; European Periòdic of Forest ResearchVolume 126, Number 3, 2007, 359-370, DOI: 10.1007/s10342-006-0152-4 ([ REFWY0000 resumit]) Error de citació: Etiqueta <ref> no vàlida; el nom «SerrahnForest2007» està definit diverses vegades amb contingut diferent.\n↑ Nota WSL (Suïssa) [ REFWY0000 "El bosc mort - un hàbitat" ](PDF, 307 KO, consultat 2011/04/13)\n↑ 60,0 60,1 Error de citació: Etiqueta <ref> no vàlida; no s'ha proporcionat text per les refs amb l'etiqueta woodWideWeb\n↑ Wald Wissen (Suïssa) ; [ REFWY0001 Llum i bosc mort, dos carters de vida], consultat 2011/04/13\n↑ [ REFWY0000 ;jsessionid=EF0730099498EDC6275HA30DBC269D89HA Vídeo de l'institut de formació del ministeri mediambiental] sobre la Gestió différentiée a Lille (integrant aquella del bosc mort), IFORE, Pol de competència formació en desenvolupament durable, 2007\n↑ [ REFWY0000 Mètode de l'Inventari Forestal Nacional del Luxemburg]\n↑ Kellert S.R. (1993) Valgudes and Perceptions of Invertebrates. Conservació Biology, robatori. 7, n° 4, pàg. 845-855.\n↑ Kellert S.R. (1993) Values and Perceptions of Invertebrates. Conservation Biology, vol. 7, n° 4, p. 845-855.\n↑ [ REFWY0000 $FILA/fcpg13.pdf Guia pràctiques sobre la gestió dels riscos lligats als arbres (buits, fendus, sénescents,...)] ( REFPL0000, forest comissió, Édimbourg, per David Lonsdale, 2000, ISBN 0-85538-514-6)\n↑ Guide pratiques sur la gestion des risques liés aux arbres (creux, fendus, sénescents,...) ((anglès), forest commission, Édimbourg, par David Lonsdale, 2000, ISBN 0-85538-514-6)\n↑ Lassauce, TÉ., Paillet, Hi., Jactel, H., Bouget, C. 2011. Deadwood as ha surrogate for forest biodiversity: Meta-analysis of correlations between deadwood volum and species richness of saproxylic organisms. Ecological Indicators, 11: 1027-1039.\n↑ Veure « [Veure « El vell bosc, element essencial de la biodiversité forestal », Nota ràpida, n° 396, Iaurif, octubre 2005. El vell bosc, element essencial de la biodiversité forestal », Nota ràpida, n° 396, Iaurif, octubre 2005]\n↑ [ REFWY0001 Font : pàgina relativa a algunes espècies potentiellement amenaçades en Angleterre] REFPL0000\n↑ [ REFWY0002 font Arborecology] REFPL0002\n↑ Source : page relative à quelques espèces potentiellement menacées en Angleterre (anglès)\n↑ source Arborecology (anglès)\n↑ BArBALAT HA, PioT B (2009) Avenç recent del Pic mar (Dendrocopos medius) en la Conca genevois. Els nostres Ocells 56: 87–97.\n↑ BüTLer r, AngeLsTAM P, eKeLUnD P, scHLAePfer r (2004) Dead wood threshold valgudes for the three-toed woodpecker presence in boreal and sub-Alpine forest. Biol Conser 119: 305–318.\n↑ MULHAUser B, JUnoD P (2003) Aparició i expansió de les poblacions neuchâteloises de Pic mar Dendrocopos medius en la segona meitat del XXe s. en relació amb l’evolució dels boscos. Els nostres Ocells 50: 245–260.\n↑ Pierre Mollet Schweizerische, Niklaus Zbinden Schweizerische, Hans schmid Schweizerische ; “Steigende Bestandszahlen bei spechten und anderen Vogelarten dank Zunahme von Totholz ?” (« Què els efectius de pics augmenten gràcies al accroissement de la quantitat de bosc mort ? » ; Station ornithologique suisse. Schweiz Z Forstwes 160 (2009) 11: 334–340\n↑ 90,0 90,1 90,2 90,3 ONF [ REFWY0000 Directive regional de aménageemnt del Nord--Calava], 2006, veure glossaire, pàgina 55 ] Error de citació: Etiqueta <ref> no vàlida; el nom «DraONF2006» està definit diverses vegades amb contingut diferent.\n↑ Els arbres sobre-majors i el bosc mort en els boscos de Flandre, de Wallonie i del Gran-Duché de Luxemburg - E. Branquart, K. Vandekerkhove, N. Bourland i H. Lecomte [ REFWY0000 Colloque Bosc mort i a cavité, Una clau per boscos vivantes] (Chambéry, 25-28 oct 2004)\n↑ Bretz Guby NA, Dobbertin M (1996). Quantitativa estimates of coarse woody debris and standing dead trees in selected Swiss forests. Global Ecology and Biogeography Letters 5: 327–341\n↑ Bretz Guby NA, Dobbertin M (1996). Quantitative estimates of coarse woody debris and standing dead trees in selected Swiss forests. Global Ecology and Biogeography Letters 5: 327–341\nFrança : Observatoires nacional de la biodiversité Volum de molt gros bosc vivint i morts en els sylvo-écorégions per 2009-2010, de després fonts IGN & IFN 2012\nEcologia, Ecologia dels insectes forestals\nBosc, Sylviculture, Prosilva, Rémanents\nBiodiversité en el construït i el jardí\nQuinzè blanc HQE\nMétabiose, Cicle del carboni, Pou de carboni\nField-Map - tecnologia per les mesures de bosc mort\nEspècies caulicoles (qui viuen en les tiges creuses)\nPlànol de restauració\nCrida del WWF, en el moment del colloque de Chambéry (2006) sobre el bosc mort\nEl vell bosc, element essencial de la biodiversité forestal\nBrochure (PDF) Decaying wood, Recycling within arboreal ecosystems, Andrew Cowan N.D.arb. Març 2003]\npàgina sobre les monolithes (Universitat de Glasgow) (anglès)\nPàgina consagrada al bosc mort, monolithes (arborecology) (anglès)\nEines pédagogique sobre el bosc mort (pel WWF)\npage sur les monolithes (Université de Glasgow) (anglès)\nPage consacrée au bois mort, monolithes (arborecology) (anglès)\n[[Portal:conservació de la naturalesa\nPortal: conservació de la naturalesa\nNotes de traducció[modifica]\nLes plantilles en vermell són les que no s'han pogut trobar la corresponent plantilla en català. Això no vol dir que no existeixi, sino que no s'ha pogut trobar automàticament, ja sigui per que no hi ha el corresponent enllaç interviqui, o per que, realment, no existeix la plantilla en català. En cas que trobeu la plantilla corresponent us agrairia que li posesiu el seu enllaç interviqui a la plantilla en l'idioma original per poder trobar-la en properes traduccions. Gràcies. --Anskarbot (disc.) 17:57, 7 març 2013 (CET)\nHe optat per posar totes els possibles paràmetres que admet la plantilla en català perque és complicat encertar els paràmetres coincidents en una traducció literal. Intenteré que almenys les plantills de referènciess quedin perfectament traduïdes i amb la resta anirem poc a poc. --Anskarbot (disc.) 17:57, 7 març 2013 (CET)\nÉs possible que quan estigui implementat Wikidata sigui més fàcil saber la coincidència de paràmtres originals i en català, però per ara és força complicat. --Anskarbot (disc.) 17:57, 7 març 2013 (CET)\nPodeu comentar possibles millores en el bot de traducció en aquesta pàgina. --Anskarbot (disc.) 17:57, 7 març 2013 (CET)\nLes paraules que el programa Apertium encara no tradueix queden registrades automàticament. Si trobeu alguna millora en la traducció podeu expresar-ho a la mateixa pàgina d'errors. --Anskarbot (disc.) 17:57, 7 març 2013 (CET)\nObtingut de «https://ca.wikipedia.org/w/index.php?title=Usuari:Anskarbot/Traduccions/Bois_mort&oldid=20167308»