Sonia Ferrer anuncia el compromís amb un inspector de la Policia Nacional\nSonia Ferrer i el seu promès - Europa Press\nLa presentadora catalana presenta el promès en una entrevista completa en la que se sincera sobre la relació\nLa catalana Sonia Ferrer acaba d’anunciar el compromís amb Sergio Fontecha, un inspector de Policia Nacional a qui va conèixer l’any passat. La parella va protagonitzar unes fotos molt apassionades en ple carrer, les que treien a la llum la nova il·lusió de la presentadora del Corazón de TVE. Als seus 44 anys, considera que ha arribat el moment de fer el pas i així ho explica en una exclusiva a la revista ¡Hola!: “Vaig conèixer el Sergio en un moment en el que jo estava bastant convençuda que em quedaria soltera, el que no em preocupava. No tindria una relació perquè són massa complicades i ho tenia assumit. No m’esperava que aparegués, em va desquadrar”.\nAra s’han compromès i comencen a preparar la boda, el que els fa molt feliços. Però qui és ell? La revista explica que té 44 anys i és llicenciat en Dret i Ciències Policials. Inspector de la Policia Nacional, es casarà amb la presentadora aquest estiu. L’exclusiva suposa la primera vegada que la parella posa davant dels fotògrafs, el que fa pensar que podrien vendre l’exclusiva de la cerimònia. Si la pandèmia ho permet, aquesta serà la segona boda per a ambdós. Cal recordar que Sonia Ferrer va estar casada amb Marco Vricella durant sis anys, el pare de la seva filla. Sergio, per la seva banda, va divorciar-se el 2016 després de dos anys de matrimoni.\nLa barcelonina celebra haver tingut un 2021 tan bo: “Deixant de banda la pandèmia, a nivell personal ha estat un any molt bo per a mi. Estic feliç com mai no he estat… A la feina estic molt contenta. Estic fent programes que m’agraden molt i he començat a Espejo Público amb Susanna Griso. Ho compagino amb la feina a Telemadrid, on em sento molt còmoda. Ara bé, la meva felicitat principal és gràcies a la relació amb Sergio. Ens hem compromès abans de Nadal i ens agradaria casar-nos aquest estiu. Mai vaig imaginar, ni fa un any ni abans, que podria tenir una relació així. Aquesta és la primera vegada que noto que tot flueix i és realment fàcil. Sergio s’ha convertit en el meu amant, el meu millor amic i ara, en el meu futur marit”.\nSonia Ferrer publica una foto amb el promès / Instagram\n“Si la pandèmia no ens permet casar-nos aquest estiu, esperarem. No tinc pressa. De fet, tinc la sensació d’estar promesa a ell des d’abans que m’ho demanés. L’anell és maquíssim, són tres diamants perquè va voler que representés la nostra família de tres: ell, jo i la meva filla. La petició de mà va ser molt maca i una gran sorpresa, un moment romàntic i preciós. Amb ell ho he tingut clar des del principi, potser perquè no és el mateix una relació amb vint anys que amb quaranta. Ara sé perfectament què vull i que no. He trobat l’home de la meva vida. Ho tinc clar. A més a més de la bona relació que té amb la meva filla, és increïble i bo de debò. És molt noble de cor”. I com serà la boda? “Volem que sigui a prop de casa nostra. Jo em vaig casar a Barcelona perquè vaig néixer i tinc família allà, però Madrid és la meva llar. No volem que sigui multitudinària, simplement maca i romàntica en la intimitat”.


El futur del capitalisme\nAndorra manté una major dosi d’identitat compartida que els països d’Occident\nActualitzada 25/03/2020 a les 20:37\nNo crec en les coincidències ni en particulars alineacions d’astres, però haberlas haylas. Us ho dic perquè, fa tres diumenges, vaig arramassar del mercat de Sant Antoni (penso en l’estimat Toni Morell, amb qui m’hi trobava de tant en tant) un exemplar del llibre El Futuro del capitalismo, de Paul Collier. La lectura és densa però Sant Antoni ha trobat un deixeble eremita circumstancial i els darrers dies he tingut temps de fer una lectura pausada. La meva incredulitat trontolla.\nÉs una evidència, que no neguen ni els més heterodoxos governants (tot i els derrapatges en l’àmbit anglosaxó), que Occident està patint una crisi sanitària amb repercussions socioeconòmiques d’un abast colossal que tot just comencem a albirar. No us parlaré d’on ens portarà tot plegat (no ho sé), i no vull repetir el que altres ja han dit: la humanitat no s’extingirà, res serà igual d’aquí a sis mesos, la forma de relacionar-nos entre humans canviarà, el teletreball es desenvoluparà, etcètera. Tampoc penso fer servir el llenguatge bèl·lic i patriòtic tan escaient i necessari en les actuals circumstàncies, per explicar com combatre i vèncer l’enemic extern que ens ataca.\nEl que vull és opinar sobre en quin punt ens ha agafat aquesta crisi des del particularíssim vessant dels decisors polítics. Ho faig perquè, al meu entendre, la manera de sortir-se’n és socialment i, per tant, no estaria malament esbrinar en quin moment ens trobem per saber si estem en la línia de reaccionar bé davant dels reptes que tindrem d’ara endavant.\nEl capitalisme ha aconseguit, històricament, moltíssimes millores de benestar i ha esdevingut essencial per a la prosperitat. En conseqüència, no ens en podrem estar de fer-lo servir. El seu mecanisme intern de destrucció creadora no ha trobat substitut. No em negaran que altres ho han provat i no han arribat enlloc. Ara bé, no es tracta de fer de Dr. Pangloss, cal una mirada crítica sobre algun dels fonaments de la seva filosofia política, com ens proposa Paul Collier, per poder garantir-ne un millor funcionament.\nEl capitalisme modern, simplificant molt, es fonamenta en dos pilars que els actors polítics occidentals fan servir, a voltes sense saber-ho, i que s’han anat combinant en proporcions variades des de la Segona Guerra Mundial fins als nostres dies. D’una banda, l’utilitarisme, segons el qual, confrontats a dues alternatives, cal triar aquella que maximitzi la felicitat del màxim nombre de persones d’una comunitat, deixant de costat l’altra peti qui peti. D’altra, el de la justícia com a equitat, segons la qual el decisor polític ha de posar-se un vel als ulls de forma que desconegui quin és el seu lloc en la societat, la seva classe o estatus, les seves habilitats i intel·ligència, i triar des d’aquesta posició original.\nAquests dos principis, portats a l’extrem, són perillosíssims perquè ens aboquen en mans d’economistes o juristes. La vida en societat no és només economia i drets, per sort. Dit d’una altra forma i, per posar només un exemple: les obligacions dels pares amb els fills van molt més enllà de l’establert legalment o pel principi d’utilitat.\nI a Andorra, què? Em preguntaran. Què té a veure tot el que ens expliques amb la Covid-19? Com ja he dit, només resoldrem la crisi en societat i, per tant, fent servir la política, cal esbrinar el seu estat. Soc de l’opinió que Andorra no ha desenvolupat la seva estructura socioeconòmica amb la mateixa intensitat de l’Europa Occidental, fet en molts aspectes criticable, però en canvi no ha abusat ni de l’utilitarisme ni de la justícia com a equitat. Els nostres decisors polítics no han fet servir el manual utilitarista o el manual rawlssià en estat pur. Això permet mantenir una major dosi d’identitat compartida que, segons Collier, és el que s’ha perdut en el nostre entorn socioeconòmic més pròxim.\nSense identitat compartida és impossible pensar que els més afortunats acceptin les obligacions amb els més desafortunats. Com serà possible fer prevaldre un principi de corresponsabilitat sense un mecanisme intern en la societat que l’alimenti? Les obligacions recíproques són la benzina que fan rutllar el motor social, no ens podem limitar a la força feble de l’altruisme. Cal fer servir la força forta de la reciprocitat. Crec que Andorra pot estar a l’altura dels reptes que haurà d’afrontar.\n#12 El mateix mantra\nÉs el mateix discurs globalista-mundialista-multicultural i "humà" que tenen tots els líders polítics. Aquest mantra es repeteix fins a la sacietat per transformar la realitat física i social per transformar el planeta per convertir-lo en objecte de benefici i acumulació de el Nou Ordre Mundial.\n#11 Walter Burns\nDoncs no deixa de tenir certa gràcia que països que han fet bandera del capitalisme més salvatge estiguin demanant ajuda a països com Rússia, Cuba o la Xina.\n#10 A quin nivell ?\nVostè somia va dir..Reflexió i recapacitació ? Vostè somia senyor.\nQuan això s'acabi, la voracitat de tots tornarà, multiplicada per deu, perquè precisament aixó és el que s'està planejant per recuperar el que no s'haurà guanyat durant el temps de confinament.\nA nivell mundial.\n#9 Vostè somia\nReflexió i recapacitació ? Vostè somia senyor.\n#8 Amb aquesta teoria...\nAmb aquesta teoria, l'any que vè, Andorra tindrà 1.000.000 d'habitants, tots més miserables els uns que els altres que vindran a xuclar de la mamella d'aquesta corresponsabilitat.\nI per cert, la identitat compartida tambè comporta la doble nacionalitat ? Perquè els Andorrans, els que en tenim solament un de passaport ( i n'hi ha molts encara), la identitat compartida, ja fa anys que la tenim arrelada. De fet l'hem mamat a les nostres Cases des de petits.\nCaram, quin al·legat humanista! L'últim paràgraf és per emmarcar, sobretot "Sense identitat compartida és impossible pensar que els més afortunats acceptin les obligacions amb els més desafortunats." És a dir que l'elit andorrana (empresaris, pudents i polítics) ha d'integrar els immigrants i tractar-los com a iguals? Que pagarà més impostos i consentirà a sacrificis pel benestar de treballadors, molts d'ells forans?\nTotal, si ho he entès bé, el virus aquell canviarà la societat andorrana del tot, en la qual la compassió i l'humanisme seran els nous valors a l'alça.\nDe ben segur que ho vull veure abans de morir!\nI ja que menciona càndidament la benzina, vist el tarannà del país, servirà més aviat per alimentar el motor del campi qui pugui que no pas el de la misericòrdia.\n#6 Nou ordre de coses\nEl capitalisme no té futur, ara entrem al post humanisme o transhumanisme.\n#5 Game over\nAra ja sabem fins on ens han deixat arrivar, amb el resultat de rics mes rics i pobres per tot arreu.Molt blabla pero continum amb el totxo i els perfums...o ara has obert els ulls i fareu pisos "socials" a les torres?Perque com diuen els nostres veints el movimiento se muestra andando...\n#4 Gran arquitecte\nSeguint el fil del teu teoria, el capitalisme es nodreix i parasita sobre el nostre consum i el deute perpètua, si els amos de l'món decideixen que s'acaba el capitalisme sorgeix una inquietant qüestió, per a què servirem ara si ja no ens necessiten? Quin destí ens depara?\nEl capitalisme ha caigut. Ha estat derrotat per un enemic petit i sobretot per la nostra inèrcia. No vam actuar a temps, ningú va prendre mesures, cap mena de seguretat ni de protocol.\nJa veurem com serà el neocapitalisme o postcapitalisme. Un període de reflexió i recapacitació, no ens vindrà gens malament. Espero que quan ens en sortim, no tornem a caure en els mateixos errors.\nLa data límit per desallotjar el Punt és el 30 de novembre\nEls ancoratges en mal estat de la Portalada van causar el despreniment\nDetecten 11 nous casos positius de Covid-19\nLa recaptació als aparcaments públics cau 1,4 milions\n9.Inhabilitats els germans Cierco i Miquel per...\n10.Dos nous contagis i una dona hospitalitzada...\n4.Multen vint joves per fer una festa a Canillo\n5.Inhabilitats per a tota la vida els germans...\n6.Regne Unit imposa la quarantena als viatgers...\n7.La despesa salarial en funcionaris creix un...\n8.El comú i Andorra Telecom topen pel solar de ...\n9.L'OMS diu que la Covid-19 pot no tenir cura\n10.La lliga 'xarcutera'\n1. L'Inter Escaldes cau contra el Drita\n2. La caza\n3. L'art de les geometries i les veladures\n5. Un camió bolca a Aravell pel xoc amb els ...\n6. El comú encampadà estrena un nou parc infantil ...\n7. Protecció Civil demana tancar de nou les ...\n8. La Gran Bretanya obliga a fer quarantena als...\n9. Solana completa el repte de la Volta Fènix a ...\n10. La federació espanyola es planteja endarrerir ...


lectures erràtiques: de desembre 2010\nQuan et sents dominada pel dia a dia frenètic i no tens un moment -prou llarg- per centrar-te i poder expressar-te és que alguna cosa molt endins no rutlla i em temo que això és el que m'està passant. El temps. La sensació que no sóc mestressa del meu temps em causa un desànim profund.\nFa temps que he entès que les prioritats no les marco jo a la meva vida (sona bèstia, però quan es tenen fills o altres responsabilitats familiars de pes és així), però entendre-ho no m'ho està posant més fàcil; vull dir que no me'n surto i així estic: queixant-me de la manca de temps per escriure sobre allò que m'interessa, queixa estèril d'altra banda.\nAra mateix, el desànim em deu passar factura perquè malgrat els dies de festa i pont que acabo de passar he de dir que l'estat d'ànim predominant ha estat el mal humor. Jo mateixa me'n faig creus de com puc haver estat tan borde i antipàtica aquests dies. Almenys, em diu algú, n'ets conscient i pots demanar disculpes. La veritat és que a més d'un i d'una els hi dec, unes disculpes. M'hi poso.\nI plego, amb la promesa d'afanyar-me a trobar una solució que equilibri la balança del desànim.\nPublicat per Dafne a 9.12.10 4 comentaris:


Metges de Catalunya adverteix a la consellera de Sanitat que no acceptarà discriminacions en les jubilacions | Metges de Catalunya\nMetges de Catalunya (MC) adverteix a la consellera de Sanitat, Marina Geli, que no acceptarà que s'apliquin mesures discriminatòries a l'hora de jubilar el facultatiu més gran de 65 anys que treballa actualment en els hospitals i centres d'atenció primària de l'Institut Català de la Salut (ICS).\nLa Llei de l'Estatut Marc, aprovada pel Congrés i que va entrar en vigor el mes de desembre passat, modifica l'edat de jubilació obligatòria que passa dels 70 als 65 anys, tot i que preveu la prolongació voluntària fins als 70 anys, si el servei de salut ho autoritza "en funció de les necessitats organitzatives".\nEl sindicat recorda a Geli que els termes d'aquesta aplicació s'han de consensuar en la mesa sectorial de Sanitat i que, en cap cas, acceptarà mesures discriminatòries per especialitats o per col·lectius mèdics.\nL'Assessoria Jurídica de Metges de Catalunya ha elaborat un imprès perquè el facultatiu que vulgui continuar treballant fins als 70 anys, ho pugui sol·licitar (ampliar aquesta informació clicant aquí).


0.0.1 Opiniones sobre Colegio Presentació De La Mare De Déu de PRATS DE LLUÇANES. Guarderías y centros de educación infantil de BARCELONA\nOpiniones sobre Colegio Presentació De La Mare De Déu de PRATS DE LLUÇANES. Guarderías y centros de educación infantil de BARCELONA\nweb de Colegio Presentació De La Mare De Déu\nBaix Església, 1\nTeléfono de Colegio Presentació De La Mare De Déu: 938508189\nSi eres padre de algun niño o niña que haya ido o vaya a Colegio Presentació De La Mare De Déu PRATS DE LLUÇANES, puedes comentar tus opiniones, experiencias y críticas,…\nConcertar una cita para conocer Colegio Presentació De La Mare De Déu\nPrecio de Colegio Presentació De La Mare De Déu y posibles becas o subvenciones.\nSi eres parte de los antiguos alumnos de Colegio Presentació De La Mare De Déu o padre de algun antiguo alumno comenta tus anecdotas y recuerdos de la guardería, agradecimientos a profesores,… todos los comentarios y opiniones expresadas con educación serán publicadas.


Agencia Sírius: 17 de maig 2010\nSEAT celebra la Creu de Sant Jordi\nAhir es va celebrar un dinar popular al Parc de Bellvitge, en què van participar Jordi Miralles, coordinador general d´EUiA, Alfonso Salmerón, coordinador de l´Hospitalet, i Núria Lozano, responsable de Món del Treball de la formació. El passat 23 d´abril, el Memorial Democràtic dels treballadors i treballadores de SEAT va rebre la Creu de Sant Jordi 2010, atorgada pel Govern de la Generalitat per: "La reivindicació del patrimoni industrial i obrer de Catalunya, així com pel suport constant a les iniciatives i polítiques públiques de memòria democràtica".\n"S´escau aquest reconeixement en l´avinentesa del seixantè aniversari de la fundació de l´empresa i en representació de totes les persones que hi han treballat al llarg del anys."\nPer tal de celebrar la concessió d´aquesta distinció, el Memorial de SEAT va organitzar ahir diumenge, al Parc de Bellvitge, un dinar popular al Parc de Bellvitge, un barri on viu i han viscut un número molt significatiu dels treballadors de l´empresa automobilística SEAT.\nEUiA va voler celebrar aquest reconeixement compartint el dinar amb el col.lectiu. Així hi van participar el coordinador general de la formació, Jordi Miralles, la responsable de Món del Treball, Núria Lozano, i el coordinador d´EUiA de l´Hospitalet de Llobregat, Alfonso Salmerón.\nEtiquetes de comentaris: EUiA, Seat, Treball\nEUiA a Madrid "Enlazando Alternativas"\nAquest cap de setmana, una delegació d´EUiA -encapçalada pels responsables de Solidaritat, Europa i Internacional- ha participat en les diferents sessions del Tribunal Popular dels Pobles i en la 4a edició de "Enlazando Alternativas", organitzada a Madrid coincidint amb la cimera de caps d´estat de la UE i Amèrica Llatina i Carib, que es reuneixen a partir de demà. El Partit de l´Esquerra Europea (PEE) ha participat en la trobada amb delegats i delegades d´EUiA, Die Linke, Synaspismos, PCF, Aliança Roig/Verda de Dinamarca i Refundazione Comunista, entre d´altres.\nEls representants d´EUiA van intervenir -com PEE- en un taller sobre privatitzacions i multinacionals farmacèutiques. També van participar en la presentació de la iniciativa `Europeus i europees per la pau´, en diferents tallers on es van desgranar els tractats de lliure comerç i les relacions bilaterals amb participació d´activistes dels drets humans i d´organitzacions d´esquerres de Guatemala, El Salvador, Colòmbia, Hondures i Equador.\nEl senador d´EUiA, Joan Josep Nuet, que és portaveu del grup de l´Entesa Catalana de `Progrés a la comissió d´Afers Iberoamericans, també hi va ser i en concret va participar en el seminari `Processos d´integració i acords comercials a Amèrica Llatina i el paper de la UE´.\nDiversos encontres del grup de treball d´Amèrica Llatina del PEE, del qual EUiA en formem part, va aprovar una declaració conjunta amb la delegació del Fòrum de Sao Paulo.\nEls tres dies d´intens treball es van clausurar amb una manifestació, que va reunir milers de persones que marxaren des de la plaça de la Cibeles a Porta del Sol. La gent d´EUiA ho va fer en el seguici de l´European Left/IU sota el lema `Solidaritat entre els pobles, avançant cap el socialisme´.\nEtiquetes de comentaris: EUiA, Europa, PEE\nAssassinat altre jove a Hondures\nEl Front Nacional de Resistència contra el cop d'Estat a Hondures, va denunciar aquest dissabte la mort del dirigent Gilberto Alexander Núñez Ochoa (foto), assassinat a casa seva al sud de Tegucigalpa, mentre conversava amb un amic, i va aprofitar per instar a la comunitat internacional perquè posi l'ull sobre el Govern de Porfirio Lobo, causa de l'increment de la violència contra els seus detractors en aquesta nació.\nLa integrant del Front, Bertha Cáceres, que participà en la Cimera dels Pobles que es porta a terme a Madrid, va informar a TeleSUR que el jove de 27 anys era un actiu representant del grup, i va demanar als països europeus, que insisteixen en convidar a Lobo a la trobada de caps d'Estat i de Govern de la Unió Europea-Amèrica Llatina i el Carib (UE-ALC), que condemnin la violació dels drets humans existent en aquest país.\nAlexander Núñez Ochoa formava part de la comissió de seguretat i disciplina de la resistència i era un dels membres que denunciava la infiltració de sospitosos durant la manifestacions del Front, que tenien com a objectiu la provocació a comandaments policials, atemptar contra instal.lacions privades i públiques i establir el caos.\nL'assassinat havia prestat testimoni davant el Comitè de Familiars de Detinguts Desapareguts a Hondures (Cofadeh), per ser víctima de seguiments, amenaces i fustigacions per part d'agents d'investigació de l'Estat.\nOchoa va arribar amb el seu amic José Andrés Oviedo en un taxi fins a casa i van ser sorpresos per dos individus que amb armes de foc els van assassinar de múltiples trets.\nBertha Cáceres va dir que malgrat la situació, el Front de Resistència segueix de peu i impulsant la recollida de centenars de milers de signatures per proposar una Assemblea Constituent.\nLobo va sumir el poder el 27 de gener d'aquest any després de ser elegit en unes polèmiques eleccions a Hondures que es van realitzar sota un govern de facto, insta.lat després d'un cop d'Estat, i sense l'observació de l'Organització d'Estats Americans i la Organització de Nacions Unides (ONU).\nEvo aconsella a Ratzinger com "cristià de base"\nEl president de Bolívia, Evo Morales, s'ha entrevistat avui amb Josep Ratzinger en una reunió de 25 minuts al Vaticà, en què li ha entregat una carta on demana a l'Església Catòlica abolir el celibat i fer una democratització en el sistema perquè les dones puguin exercir el sacerdoci: "L'Església no ha de negar una part fonamental de la nostra naturalesa com a éssers humans i ha d'abolir el celibat. Així hi haurà menys filles i fills no reconeguts pels seus pares", va escriure Morales a la missiva.\nEvo Morales ha ofert una breu roda de premsa en què ha comentat els detalls de la trobada i la carta lliurada al cap Vaticà. D'acord amb el mandatari, la seva petició s'ha fet amb tota la respectuositat i considera que: "Es tracta d'una aportació personal, com a membre de base de l'Església Catòlica, davant la crisi pels casos de pederàstia en què s'involucren a diversos sacerdots en diferents part del món.\nAlgunes: "Reflexions em porten a proposar molt respectuosament la necessitat de superar la crisi de l'Església, que com vostè va dir, està ferida i en pecat", sosté en la missiva.\nMorales també ha proposat a Ratzinger: "Impulsar la democratització i humanització de la seva estructura clerical", i demana que: "Les dones puguin tenir les mateixes oportunitats que els homes per exercir plenament el sacerdoci".\nDesprés de la reunió, Morales va oferir una breu roda de premsa en què va comentar els detalls de la trobada i la carta lliurada a Benet XVI.\nMorales va iniciar el cap de setmana la seva gira per Europa. Després de visitar el Vaticà, es dirigirà a Espanya per participar en la Cimera de la Unió Europea i Amèrica Llatina i el Carib (UE / ALC), i posteriorment partirà a Noruega i Finlàndia\nMorales pide al Papa impulsar abolición del celibato y la democratización de la Iglesia\nEl presidente de Bolivia, Evo Morales, sostuvo este lunes con el Papa Benedicto XVI una reunión de 25 minutos en el Vaticano, en la que le entregó una carta donde solicita a la Iglesia Católica abolir el celibato y hacer una democratización en el sistema para que las mujeres puedan ejercer el sacerdocio: "La Iglesia no tiene que negar una parte fundamental de nuestra naturaleza como seres humanos y debe abolir el celibato. Así habrá menos hijas e hijos no reconocidos por sus padres", escribió Morales en la misiva.\nEtiquetes de comentaris: Bolivia, Església catòlica, Evo Morales, Vaticà\nCayo Lara: "La vaga general està servida"\nMés de 15.000 persones, segons els representants de "Enllaçant Alternatives", encapçalades pel líder d'IU, Cayo Lara, el secretari general de CGT, Jacinto Ceacero, el senador Joan Josep Nuet i Àngels Tomas, Responsable de Pau i Solidaritat també d'EUiA (foto), amb Mares de la Plaza de Mayo i convocats pel fòrum "Enllaçant alternatives", van demanar ahir a Madrid una vaga general, que el Fòrum Social de Grècia vol fer extensiva a Europa, per al 20 de maig. La marxa, amb que culminà la Cumbre de los Pueblos alternativa a la que avui s'ha iniciat amb els mandataris de 60 païssos, va acabar demanant una vaga general contra el pla d'ajust presentat pel Govern.\nLa manifestació tenia com a objectiu inicial mostrar "l'unitat" de diversos col.lectius i organitzacions en contra de les polítiques neoliberals de la UE però es va convertir en una marxa contra el pla d'ajust de l'Executiu.\nCayo Lara assenyalà que si l'Executiu no fa marxa enrere en la seva política i continua pel mateix camí: "La vaga general està servida", doncs considera que la convocatòria d'atur en el sector públic per al proper 2 de juny (traslladada al 8 perquè Zapatero i els sindicats negociïn degudament) "es queda massa sectorialitzada".\nLara comentà: "El que passa a Espanya és que el Govern de Zapatero ha decidit buscar la sortida del dèficit per la via de prémer el cinturó als de baix i no per la via d'incrementar els impostos als més rics i poderosos que han creat la crisi internacional", referint-se així al "poder financer i a la banca".\nI recordà que, des d'IU han proposat un referèndum perquè els ciutadans decideixin si accepten les retallades proposats pel Govern per reduir el dèficit, i que segons ell: "No han fet més que començar perquè l'ajust dur va a continuar en el nostre país i en l'àmbit europeu".\nPer la seva banda, Jacinto Ceacero, assenyalà: "La vaga general és la resposta que es mereix aquest Govern que s'ha humiliat i s'ha agenollat als dictàmens del capital, d'Europa i del mercat" i ha assegurat: "Les condicions són idèntiques a les de Grècia perquè aquí hi ha misèria, explotació i retallada sistemàtic de drets".\nLa portaveu del Fòrum Social de Grècia, Sissi Vovou, demanà la convocatòria d'una vaga general europe,a el proper dijous 20 de maig, perquè: "Han trepitjat els drets dels treballadors".\nAl final de l'acte, el portaveu general del fòrum Alfons Moro digué: "La brutalitat de la crisi han de pagar-la els que la van provocar, les transnacionals, els bancs i els Estats que, en renunciar a la seva sobirania, s'han lliurat al gran capital".\nPer la seva banda, Nora Morales de Cortiñas, cofundadora del moviment argentí de les Mares de Plaça de Maig, subratllà la importància de: "Que el poble no assumeixi el deute dels rics" i ha demanat que: "No hi hagi més explotats ni més exclosos".\nEls manifestants corejaren crits i càntics demanant la convocatòria d'una vaga general portant pancartes en què es podia llegir: "Resistint al capitalisme europeu", "El món ha de canviar de base" o "La crisi que la paguin els capitalistes".\nMiles de personas, encabezadas por el líder de IU, Cayo Lara, el secretario general de CGT, Jacinto Ceacero, el senador Joan Josep Nuet y Àngesl Tomas d'EUiA, y el foro "Enlazando alternativas" han solicitado en Madrid la convocatoria de una huelga general, que el Foro Social de Grecia quiere hacer extensiva a Europa para el 20 de mayo.\nMás de 15.000 según los representantes de "Enlazando Alternativas", han protagonizado una marcha desde la Plaza de Cibeles hasta la Puerta del Sol de Madrid para solicitar una huelga general contra el plan de ajuste presentado por el Gobierno.\nPars leer más ir a enlace:\nEtiquetes de comentaris: Estat Espanyol, EUiA, IU\nAlbiol exigeix pressa amb el C.S. del Grau\nMarina Albiol, diputada d'EUPV, critica que es tracta d'una obra licitada "des de finals de l'any passat i de la qual a hores d'ara, a mitjans de maig de 2010, no sabem res", i exigeix saber: "Què ha passat amb el Centre Social del Grau de Castelló". La diputada recorda que ens trobem ja al maig: "Gairebé a l'equador de 2010 i no tenim notícies de l'edifici. El conseller va visitar les nostres terres i va llançar aquest projecte, però encara no hem vist ni una sola pedra en el Grup Sant Pere, on s'havia ubicar", afegeix.\nPer Albiol, el Grau necessita urgentment d'aquest tipus d'infraestructures: "Un edifici per a tallers d'ocupació, serveis socials, tallers de joventut, aula per a educació permanent i tallers per al Servei d'Igualtat d'Oportunitats entre Dones i Homes seria tremendament positiu".\nPer a la representant d'EUPV: "El Partit Popular s'està convertint en tot un expert en fer gala d'una lentitud exasperant a l'hora de dur endavant iniciatives tremendament necessàries" i recorda: "Altres promeses del Pla C reduïdes a la visita del conseller competent en la matèria anunciant propaganda".\nLa diputada d'Esquerra Unida insta a l'ajuntament de Castelló i a la Tinença d'Alcaldia a que accelerin els tràmits i compleixin les seves promeses amb els ciutadans i ciutadanes del Grau i no es quedin en simple "visites protocolàries venent les delícies del Pla C, que després no es compleixen".\nL'empresariat espanyol forrat amb la crisi\nEls 584 consellers executius i alts directius de les empreses de l'Ibex 35 van cobrar un milió d'euros de mitjana en el pitjor any de la recessió. Els alts directius més ben pagats van ser els del Banc Santander, amb 3.540.000€, seguits pels de Telefónica (2.730.000€) i dels de BBVA (2.040.000€). El president de Martinsa Fadesa, Fernando Martín, va saltar a la fama per portar la seva empresa a la major suspensió de pagaments en la història empresarial espanyola. Martín, però, segueix presidint la seva empresa i l'any passat va guanyar 2,6 milions d'€ de sou. El directiu més ben pagat és Alfredo Sáenz (foto), conseller delegat del Santander, amb 10,2 milions.\nEls alts directius de les empreses espanyoles han passat per la crisi de puntetes. La seva retribució va assolir nivells rècord en 2009, el pitjor any de la crisi, i això malgrat la caiguda dels beneficis.\nEls 584 consellers executius i alts directius de les empreses de l'Ibex 35 van cobrar el 2009 una mitjana de 989.000 €, segons els càlculs realitzats per EL PAÍS amb els informes de les pròpies companyies. Aquest nivell és el més alt assolit mai per aquest col.lectiu. Suposa 113 vegades el salari mínim, enfront de les 97 vegades de 2005. El salt és més espectacular entre els consellers executius, l'elit dins de l'elit. El seu cost per a les empreses ha passat de 208-313 vegades el salari mínim en només quatre anys.\nLes xifres estan una mica distorsionades per Endesa, on s'inclouen les indemnitzacions rebudes per diversos executius (entre ells l'anterior president, José Manuel Entrecanales, i el conseller Esteban Morrás) més alguns imports per la prejubilació de l'anterior conseller delegat, Rafael Miranda. Però, de l'altra banda, no s'inclouen en el còmput les multimilionàries dotacions per a pensions. I, tot depurant els factors extraordinaris, la xifra és superior al milió d'euros d'mitjana.\nHi ha grans diferències, però, entre els que estan al capdamunt de la piràmide i la resta. Els 83 consellers executius de les empreses de l'Ibex, entre els quals es troben els presidents, consellers delegats i altres executius que formen part dels òrgans d'administració, van guanyar el 2009 una mitjana de 2,7 milions. Dins d'aquest grup hi ha els directius més ben pagats d'Espanya, amb Alfredo Sáenz, conseller delegat del Santander, al cap amb 10,2 milions.\nEl segueix Ignacio Sánchez Galán, president d'Iberdrola, amb 5.340.000€ més altres 3.050.000 de "gratificació per consecució d'objectius estratègics plurianuals i situacions excepcionals i puntuals". Darrere seu hi ha el president del BBVA, Francisco González, amb 5,3 milions més 2800000 en accions, i dos directius del Santander: Francisco Luzón (5,8 milions) i Matías Rodríguez Inciarte (5,3 milions). El president de Repsol, Antonio Brufau, va guanyar 4,2 milions. El de Telefónica, César Alierta, no publica la seva retribució.\nEls altres 501 alts directius van costar a les empreses una mitjana de 700.000 euros. Es tracta d'un grup molt heterogeni, ja que les empreses tenen diferent vara de mesurar en classificar els seus empleats com a alts directius. Així, Mapfre declara tenir només dos i ACS, 50; la petita Grifols posa l'etiqueta d'alt directiu al triple de persones que el gegant Telefónica.\nEl País censura a Silvio Rodríguez\nAquest text del músic Silvio Rodríguez va ser enviat al director d'El País el 15 de maig amb petició de ser publicat. El diari madrileny que premia i financia amb l'USAID d'EUA la "disidencia" no va considerar adient publicar-ho: "Un grup d'artistes i escriptors espanyols ha llançat una plataforma per democratitzar a Cuba. I quan un cubà opina diferent, decreten que els seus arguments són cortines de fum de la dictadura que pateix i el comparen amb els franquistes. Però els déus semblen haver-los castigat. Perquè, precisament per haver-se atrevit a investigar els crims del franquisme, el Consell General del Poder Judicial acaba de suspendre al jutge Baltasar Garzón de l'Audiència Nacional d'Espanya. Aquesta sentència és un cop duríssim a una democràcia des de la qual es pretén jutjar o enviar a jutjar els supòsits defectes aliens, però ull amb qui toc als propis".\nEl veto a Garzón, considerat un heroi, passa en el mateix país que fa pocs anys va donar al món una veritable lliçó de democràcia, al votar contra el partit governant que els va ficar en una guerra injusta, fent oïdes sordes a enormes manifestacions populars. Personalment no m'explico com aquestes personalitats han arribat a la conclusió que la política cap a Cuba ha de ser la de l'aïllament i el bloqueig. És com si desconeguda que fa mig segle aquesta mateixa política no ha aconseguit moure ni un mil.límetre la determinació de la majoria dels cubans.\nD'altra banda, els cubans també volem canvis, però consensuats per nosaltres. Aquestes transformacions poden acudir més d'hora o més tard i l'única política capaç de accelerar és la fi del bloqueig. Tot el que se'ns faci amb setge i pressions no podrem considerar al nostre favor, sinó com un insult a la nostra autodeterminació, una ingerència inadmissible en les nostres vides. Tantes agressions i amenaces ens han ensenyat que la supervivència passa per una societat orgànica, íntegra, indivisible. Així hem sortit airosos d'embats artificials i naturals. Però sabem que som el resultat d'un constrenyiment, per viure assetjats. No creiem en un govern centralitzat per sempre. Més aviat solem veure-ho com un concepte d'emergència, un mal necessari que el camí de l'emancipació nacional ens ha imposat per sobreviure. La fi del bloqueig ens aclarirà profundament, creant condicions perquè avancem també en el concepte democràtic. Subratllo que no vull dir que només sense el bloqueig serem més democràtics, sinó que estic segur que així ho aconseguirem més aviat.\nLa flamant plataforma proposa aïllar encara més a Cuba i agreujar la nostra ja precària economia. Pretén convèncer el món que l'asfíxia resoldrà els nostres problemes. El seu hipotètic èxit significaria molt més patiment per al nostre poble, que porta mig segle enfrontant tot tipus de dificultats. La nostra llarga experiència en "propostes" foranes ens diu que aquesta acció no és més que un nou artefacte per obligar-nos a fer el que altres consideren que hem de fer. Partint de que es tracta de persones ben intencionades, no sé com no entenen l'ofensa de pretendre que ens tornem com ells, amb les reserves que desperten aquestes democràcies de banquers lladres i exèrcits ocupants. A sobre, quan responem que no estem d'acord, pretenen negar-nos el dret a que se'ns escolti, perquè tot el que no raoni com ells-diuen-ve contaminat de dictadura.\nCapitanejats per un gran escriptor peruà amb un llarg historial reaccionari, certs intel.lectuals espanyols han decidit gastar més hores elucubrant com fer-nos mal que investigant fins a quin punt viuen en una democràcia. Alguns semblen més preocupats per Orlando Zapata-un home que va tenir el valor d'escollir la seva pròpia mort i enfrontar-, que dels més de cent mil espanyols assassinats en l'era de Franco. És trist veure el poc que els interessa aprofundir en la realitat cubana, quan les seves conclusions són les mateixes que les dels pitjors enemics de la nostra dignitat. Per això acabo admetent que aquesta pàgina efectivament és una cortina, no de fum però sí d'alfàbrega, contra la fetidesa de la seva pretesa salvació.\nEtiquetes de comentaris: Cuba, Estat Espanyol, Silvio Rodríguez\nBotifarrada d'ICV-EUiA a Sabadell\nICV-EUiA de Sabadell celebrà ahir diumenge, al Bosc de la Planada del Pintor, una botifarrada al.lusiva a la crisi i a les mesures econòmiques recentment anunciades pel govern Zapatero. A la botifarrada, a la qual assistiren uns 200 veïns i veïnes del barri, han participat els quatre regidors del grup municipal, Carme García, Marisol Martínez, Joan Mena i Pere Vallverdú, i la diputada d´ICV-EUiA al Parlament, Mercè Civit, que destacà: “Estem vivint una crisi profunda, no només econòmica, sinó també una crisi de la democràcia, amb un repunt de la dreta, que és la responsable de la crisi”.\nLa regidora de la coalició i coordinadora local d´EUiA a Sabadell, Marisol Martínez, ha destacat que: “No són els treballadors ni les treballadores qui ha generat aquesta crisi econòmica i que, en canvi, tant el govern com els poders financers volen que l´acabin pagant”. Én aquest sentit ha dit: “Cal que els treballadors i les treballadores demanin responsabilitats als governants enlloc de resignar-se”. Martínez ha demanat: “L'unitat de l´autèntica esquerra política i social per a fer front a una dreta que vol instal.lar el retrocés en els drets de la nostra gent”.\nPer la seva banda, la portaveu del grup municipal d´ICV-EUiA a Sabadell, Carme Garcia, ha anunciat que ICV-EUiA ha instat l´alcalde a elaborar, el més aviat possible, un Pla d´austeritat per aplicar les mesures d´estalvi que aprovarà l´executiu central. “Per això, és necessari un debat obert i ampli, amb els grups municipals i els agents socials i econòmics a fi d´aplicar-les als pressupostos actuals”, ha dit. García ha donat especial importància al fet que “cal blindar l´educació i la formació, els serveis adreçats a les persones, les polítiques socials adreçades als col.lectius més vulnerables i el foment de l´ocupació”.\nLa diputada d´ICV-EUiA, Mercè Civit, afirmà: “En aquests moments ens trobem en una crisi que va més enllà dels aspectes econòmics ja que és una crisi també política. La situació que estem vivint, amb l´expulsió del jutge Garzón, n´és un clar exemple. És una situació complexa perquè qui està marcant l´agenda política a Espanya no és, ni més ni menys, que el govern d´Obama, i això no ho podem tolerar”. Civit també ha destacat que “la crisi posa en perill algunes de els infraestructures més importants en aquests moments per a Catalunya.\nCivit, així mateix ha fet referència a la necessitat d´enfortir l´esquerra tant a Catalunya com a l´Estat, per evitar que la dreta govern “Les enquestes parlen de què Rajoy està a les portes d´aconseguir el govern central i que Mas també apunta al govern de la Generalitat, així que cal enfortir l´esquerra, cal una opció política com ICV-EUiA, el compromís social de tots i cal, més que mai, apostar per la despesa social”.\nIsrael nega el pas a Cisjordània a Chomsky\nIsrael va impedir ahir diumenge l'accés al territori cisjordà del professor Noam Chomsky, que tenia previst pronunciar avui una conferència a l'Universitat Bir Zeit de Ramallah. El famós lingüista i filòsof, conegut per les seves postures anarquistes crítiques amb els EUA i Israel, tenia intenció de travessar avui el pas fronterer d'Allenby, entre Jordània i el territori palestí de Cisjordània, sota control de les autoritats portuàries israelianes, que no li van autoritzar el accés.\nSegons van relatar palestins en pas fronterer al diari "Haaretz", Chomsky va ser interrogat i després negar-li l'entrada a Cisjordània va haver de tornar a Amman.\nActivistes d'una ONG van afirmar que sobre el seu passaport els funcionaris israelians li van estampar un segell que deia "entrada denegada".\nAfegir que quan Chomsky va preguntar en el pas quina era la raó per la que li havien negat l'entrada i els funcionaris en el control de passaports li van dir que la raó li serà enviada per carta als responsables diplomàtics dels EUA davant Israel.\nEl professor va arribar al pas de Allenby a la 13.30 hora local, i després de ser interrogat durant diverses hores, cap a les 16.30 va partir de tornada a la capital jordana, segons els testimonis.\nChomsky és professor emèrit de Lingüística al MIT (Institut Tecnològic de Massachusetts), i és considerat una de les figures més destacades en el camp de la lingüística del segle XX.\nTambé és coneguda la seva faceta com a intel.lectual d'esquerres i en l'últim temps simpatitza amb els corrents més anarquistes o social-llibertàries.\nRecentment s'ha conegut que el seu nom figura en una llista en la qual s'acusa el president nord-americà, Barack Obama, de violació dels drets humans i crims de guerra.\nEtiquetes de comentaris: Cisjordània, Israel, Noam Chomsky\nBolivia: Destituida ministra per corrupció\nEl Govern de Bolívia va destituir ahir diumenge a la ministra de Salut, Sonia Polo (foto), per estar presumptament involucrada en l'extensió irregular de les llicències d'explotació de jocs d'atzar a l'empresa privada Lotex, després que el Govern la frenés tres dies enrere, i serà rellevada per l'actual viceministra Nila Heredia, que ja havia exercit en el càrrec el 2006.\nL'Estat investiga l'ara ex funcionària per informar al president Evo Morales que l'extensió va ser feta per grup d'assessors jurídics i que ella no va tenir a veure amb el cas. L'executiu de Loteria Nacional, Marc Antoni Cárdenas, havia acusat aquest dissabte a Polo per signar en tres oportunitats la resolució de llicència a l'empresa de jocs d'atzar i a esquenes del Govern.\n"Hi havia totes les irregularitats però la ministra va dir que sabia el que feia, va declarar procedent la seva declaració i la va donar per ben feta, reiterant una tercera vegada més la signatura del contracte. Són tres resolucions que va emetre i va deixar sense efecte el que nosaltres havíem emès ", va emfatitzar Cárdenas.\nMentrestant Nila Heredia va ser jurament per el vicepresident, Álvaro García Linera, que va quedar a càrrec de la nació a causa del viatge de Morales a Europa.\nGarcía Linera, que va dir que va parlar amb el President sobre el canvi, va assenyalar que el Govern és "inflexible" quan es troben "indicis d'irregularitats" com en el cas de Polo, a qui va demanar que es defensi i expliqui les seves accions davant les autoritats .\nEn reiterades oportunitats el president Morales ha fet cridats als funcionaris de l'Estat perquè lluitin contra els actes il.lícits i la corrupció, ja que són problemes heretats de governs anteriors.\nPol havia estat jurament per Morales en l'inici del seu segon mandat, aquesta vegada sota un Estat plurinacional, i formava part d'un gabinet que es caracteritza per complir amb la paritat de gènere.\nGobierno boliviano destituye a ministra acusada de corrupción\nEl Gobierno de Bolivia destituyó este domingo a la ministra de Salud, Sonia Polo (foto), por estar presuntamente involucrada en la extensión irregular de las licencias de explotación de juegos de azar a la empresa privada Lotex, luego que el Gobierno la frenara tres días atrás, y será relevada por la actual viceministra Nila Heredia, que ya había ejercido en el cargo en 2006.\nIran acorda amb Turquia rebre urani enriquit\nL'acord va ser assolit pel president de l'Iran, Mahmud Ahmadinejad, Luiz Lula da Silva i el premier turc, Recep Tayyip Erdogan. Així, l'Iran lliurarà uns 1.200 quilos d'urani enriquit al 3,5% a Turquia, on quedarien guardats sota vigilància iraniana i turca, a canvi de 120 quilos d'urani enriquit, en el context del programa nuclear amb finalitats pacífiques que desenvolupa el país del Golf Pèrsic.\nEls presidents de l'Iran, Mahmud Ahmadinejad, del Brasil, Luiz Inácio Lula da Silva, i el primer ministre turc Recep Tayyip Erdogan, reunits a Teheran, capital iraniana, van coincidir a afirmar que el compromís adquirit per les autoritats iranianes ha tancat la porta a noves sancions internacionals en contra d'Iran.\nEstats Units és el principal promotor, en el Consell de Seguretat de l'Organització de les Nacions Unides (ONU), d'una sèrie de càstigs contra l'Iran pel seu programa nuclear amb finalitats pacífiques. En canvi ignora les armes secretes nuclears dels seus aliats sionistes a Israel, mantenint sa vella política hipòcrita i demagògica.\nDesprés de la reunió de Ahmadinejad, Lula da Silva i Erdogan, els cancellers de les tres nacions van signar l'acord que ara s'enviarà, en el termini d'una setmana, a l'Organisme Internacional de l'Energia Atòmica (OIEA).\nA més, després que es concretés la rúbrica, Ahmadinejad va proposar a les grans potències mundials la represa de les negociacions sobre el seu programa nuclear amb fins pacífics "basades en l'honestedat, la justícia i el respecte mutu".\nIsrael i els seus sostenidors, R.U. i EUA, acusen el Govern iranià d'ocultar, sota el seu programa atòmic civil, un altre de naturalesa clandestina i aplicació bèl.lica amb l'objectiu d'adquirir un arsenal nuclear, el que Teheran ha rebutjat de manera reiterada.\nEl pols s'ha agreujat en els últims sis mesos, després que l'Iran decidís continuar amb l'exercici del seu dret a explorar fonts alternatives d'energia i comencés a enriquir urani al 20% pels seus propis mitjans.\nDes de llavors, Estats Units, secundat per països com França, Regne Unit i Alemanya intenta consensuar una nova sèrie de sancions contra l'Iran.\nIrán firma acuerdo con Turquía para recibir uranio altamente enriquecido\nIrán, Brasil y Turquía firmaron este lunes un acuerdo para un proyecto de canje de uranio levemente enriquecido iraní por combustible altamente mejorado que debería tener lugar en territorio turco.\nCon este acuerdo, Irán acepta enviar mil 200 kilogramos de su uranio a Turquía a cambio de 120 kilos de uranio enriquecido, en el contexto del programa nuclear con fines pacíficos que desarrolla el país del Golfo Pérsico.\nEtiquetes de comentaris: Brasil, Internacional, Iran, Turquia\nStreap-tease a la parròquia de Fluvià\nEl rector de la parròquia de Sant Miquel de Fluvià, Antoni Viñas, es va quedar en banyador de tres quarts, un cinturó, sandàlies i el santcrist del dia de l'ordenació sacerdotal, a punt de l'eucaristia i a propòsit de la celebració de la setena edició de la Festa de la Vellesa. L'acció de Viñas, que va convidar a cobrir l'esdeveniment, volia significar penediment i reconciliació però va sorprendre els presentss, alguns dels quals van marxar de l'església visiblement molestos. Viñas va abandonar l'acció reivindicativa instat per veïns del municipi (entre ells, l'alcalde Àngel Posas) en el moment que havia tret el cinturó i volia flagel·lar-se.\nLa resta de l'eucaristia es va continuar celebrant amb relativa normalitat. Cal destacar que els assistents, que anaven marxant, van expressar que volien participar d'una eucaristia, i no tant viure experiències personals del capellà.\nAntoni Viñas, en començar la celebració litúrgica, que va tenir l'acompanyament de la coral Sol Ixent de Fornells de la Selva, va divulgar el significat de la missa de Dijous i Divendres Sant -segons ell- i que, instat per Jesucrist, volia expessar davant la comunitat, d'on és rector des de 1999, el perdó pels pecats.\nI, per donar exemple, la finalitat era donar la mà a l'alcalde. Ajudat per dos escolanets, es va treure la casulla -com treient-se la dignitat sacerdotal- i, en un primer moment va quedar en banyador, cinturó, sandàlies i una camiseta del Jubileu de 2000. Després es tragué la samarreta. Cares de sorpresa i alguns somriures van ser les primeres respostes dels presents abans que algunes dones li van demanar, a cau d'orella, que es repensés la vindicació.\nQuan els va fer cas, l'eucaristia, amb els records personals del capellà, va continuar. Viñas va dir que el propòsit de fer l'acció havia estat explicada, abans, a diferents persones, les quals van mostrar sorpresa. En l'homilia, de caràcter pretesament pedagògic, va fer servir reproduccions de quadres de Salvador Dalí.\nLa retallada no afectarà les empreses públiques\nLa vicepresidenta primera del Govern, María Teresa Fernández de la Vega, ha aclarit que la retallada salarial del 5% anunciat per als empleats públics no afectarà els treballadors del sector empresarial estatal en estar subjectes a l'àmbit de la negociació col.lectiva, el que "hi ha de respectar". A la roda de premsa posterior al Consell de Ministres, De la Vega ha explicat que dins de les empreses de titularitat estatal la retallada només s'aplicarà als directius, mentre que per a la resta de treballadors caldrà cenyir-se a la negociació col.lectiva.\nHi havia certs dubtes sobre la possibilitat que la retallada afectés també a les empreses públiques, com Correus, Aena, Ràdio Televisió Espanyola, Renfe, etc.\nDe la Vega ha remarcat que es veuran afectats per la rebaixa salarial "tots els empleats públics: funcionaris, estatutaris i laborals, dependents de les diferents administracions públiques".\nLa vicepresidenta ha respost a una qüestió sobre aquest tema després dels dubtes dels sindicats, que també van demanar que es detalli com més aviat la rebaixa exacta per a cada tram salarial per acabar amb la incertesa d'un col.lectiu de més de 2,5 milions de persones .\nEn aquest sentit, la vicepresidenta va reconèixer que les mesures d'ajustament són "dures, difícils i especialment doloroses", i va assegurar que el Govern també "li fa mal i l'afecta" prendre, però és conscient que ha de fer-ho per "formar el model de societat que defensa i en el que creu".\nPreus pugen, salaris baixen\nEls preus van créixer el 1,1% al mes d'abril, amb una pujada del 0,6% des de començament d'any i del 1,5% l'últim any. La pujada en els preus de la roba i el calçat expliquen més de la meitat de l'increment mensual en l'índex general (0,7 punts), seguida dels carburants i lubricants (0,22 punts). L'inflació subjacent traspassa per primera vegada la barrera i arriba a un valor negatiu en termes anuals (-0,1%). El fort diferencial amb l'índex general (1,6 punts) reflecteix el gran pes que tenen els productes energètics i els aliments no elaborats en l'evolució de l'índex de preus al consum espanyol.\nSegons CCOO, l'evolució en termes anuals de l'índex general (1,5%), massa elevada per a les necessitats de l'economia espanyola, ve determinada en bona part per l'evolució dels preus energètics com reflecteixen els grups de transport (8,3 %), habitatge (3,4% punts) i ensenyament (2,6%). El grup de begudes alcohòliques i tabac també reflecteix una increment molt significatiu (12,1%) en aquest cas a causa de la pujada dels impostos especials que graven el consum d'aquests productes.\nEn la difícil situació que travessa l'economia espanyola és molt important aconseguir un gran control en el creixement dels preus, amb el doble objectiu de millorar la competitivitat dels béns i serveis espanyols i protegir la capacitat adquisitiva de les rendes dels ciutadans. Davant d'una situació excepcional, els empresaris han de fer un major esforç per internalitzar en la mesura del possible els increments de preus externs i guanyar quota de mercat sense penalitzar els consumidors espanyols.\nLa inflación crece en exceso en un contexto de crisis justo cuando se necesita control de precios\nLos precios crecieron el 1,1% en el mes de abril, con una subida del 0,6% en lo que va de año y del 1,5% en el último año. La subida en los precios de las prendas de vestir y del calzado explican más de la mitad del incremento mensual en el índice general (0,7 puntos), seguida de los carburantes y lubricantes (0,22 puntos).\nLa inflación subyacente traspasa por primera vez la barrera y alcanza un valor negativo en términos anuales (-0,1%). El fuerte diferencial con el índice general (1,6 puntos) refleja el gran peso que tienen los productos energéticos y los alimentos no elaborados en la evolución del índice de precios al consumo español.\nEtiquetes de comentaris: Estat Espanyol, Treball\nCCOO es mobilitza al carrer i les empreses\nEl secretari general de CCOO, Ignacio Fernández Toxo, que avui ha mantingut una reunió amb els secretaris generals de federacions i organitzacions territorials, ha reiterat la ferma oposició de CCOO a les mesures contingudes en el dur pla d'ajust del Govern, perquè frenen la recuperació econòmica i trenquen la legitimitat del diàleg social. En un clima de generalitzat consens, han coincidit en la necessitat de convocar una àmplia i sostinguda mobilització al carrer i les empreses (concentracions a les comunitats autònomes, assemblees de treballadors i delegats a les empreses, manifestacions...), a més de donar suport plenament a la vaga dels empleats públics convocada per al proper 2 de juny.\nEn opinió de CCOO, el Govern porta el país a una situació de desastre i està traspassant tots els límits possibles, en una dinàmica que condueix a la confrontació. En aquest sentit, si es manté i aprofundir mesures equivocades i injustes com les propostes, les mobilitzacions anunciades es duran a terme en previsió de la convocatòria d'una vaga general que hauria de ser el resultat d'un treball unitari del moviment sindical, particularment de CCOO i UGT. Això no ha d'impedir que avancem cap a un ràpid desenllaç de les negociacions tripartides en què s'aborda la reforma laboral, i en conseqüència, "emplacem el Govern i la CEOE a reconduir aquesta situació i arribar a un acord de tots per tal de concretar les reformes estructurals que necessitem ", precisa CCOO.\nCCOO ha tornat denunciar la inviabilitat d'un pla d'ajust que cedeix a la pressió dels mercats financers i clava un cop dur a empleats públics, pensionistes, persones dependents i aturats. "És un pla antieconòmic que redueix dràsticament la inversió pública, el que contribuirà a prolongar els indicadors de la recessió, i en conseqüència, a\ndesplaçar la creació d'ocupació com a objectiu central de l'activitat econòmica. És intolerable aquest gir radical de l'Executiu, abandonant els seus compromisos de política social\ni fent seva la estratègia dels mercats de reduir la despesa social del qual depenen directament els col.lectius abans esmentats.\nCCOO creu, a més, que el pla d'ajust del Govern vulnera codis fonamentals del diàleg social i de l'activitat parlamentària, en anul.lar acords i decisions de gran transcendència. D'una banda, salten pels aires 15 anys de consens parlamentari per garantir el sistema públic de pensions a través del Pacte de Toledo, i de l'altra, colpeja\nl'autoritat del diàleg social els acords-alguns de recent signatura-passen a convertir-se en paper mullat.\nRecorda CCOO que hi ha una altra manera d'abordar la sortida de la crisi. "Fa un any vam proposar un Pacte d'Estat per l'economia i l'ocupació, que entre altres propostes exigia la reforma del sistema financer, una fiscalitat progressiva que recuperi algunes figures tributàries (patrimoni, successions) i una decidida lluita contra el frau fiscal. A alhora, apostàvem per un necessari equilibri entre les polítiques d'ingressos i despeses per a garantir la capacitat d'intervenció de l'Estat.\nPer això, COO es dirigeix al Govern perquè recondueixi el pla d'ajust i aprovi en el proper Consell de Ministres de dijous, 20 de maig, un paquet equilibrat de mesures més d'acord a les necessitats del país.\nFinalment, la direcció confederal i els secretaris generals de territoris i sectors de CCOO han anunciat la seva voluntat d'obrir un debat en els òrgans de direcció de les seves respectives estructures per madurar les reflexions i iniciatives de mobilització. Les conclusions seran remeses a la UGT per finalment, concretar de forma unitària una agenda de mobilització i resposta a les mesures de l'Executiu.\nGramenet: La Bastida presa pel poble!\nAquest cap de setmana s'ha inaugurat el parc de La Bastida. La Plataforma que ha defensat el seu us públic com a zona verda -formada per entitats veïnals i ciutadanes, Gent de Gramenet, ICV i EUiA- ha estat present durant tot el matí, explicant a la ciutadania la història de 'Salvem La Bastida!', un moviment popular exemplar que va salvar aquest indret l'any 2008 de l'especulació immobiliària dels pretorians Prenafeta-Alavedra-Muñoz... L'alcaldesa, Núria Parlon, ha fet també la passejada a pas lleuger, degudament acompanyada per tècnics i membres del PSC.\nQui va matar Mohamed al CIE de BCN?\nMohamed Abagui de 22 anys, que residia a la ciutat de Sabadell, va morir en circumstàncies encara no determinades el dia 13 de maig, al Centre d'Internament d'Estrangers de Barcelona (CIEs). Aquesta mort és l'últim capítol d'una sèrie de denúncies per faltes als drets humans en els CIEs d'Espanya. Aquests centres són específics per a persones indocumentades amb la qual cosa els interns en aquestes presons no han comès cap delicte estipulat per llei. Els responsables han apuntat a un suicidi per depressió del noi davant la prevista expulsió al Marroc.\nEls CIE's van ser construïts atenent a la Llei d'Estrangeria impulsada pel Govern espanyol (PSOE). Actualment hi ha altres partits com Convergència i Unió que van més lluny i estan elaborant llistes dels indocumentats perquè la policia procedeixi a la detenció en el propi domicili de la persona i el posterior trasllat a aquests centres d'internament.\nActualment tant CiU com PSOE manipulen diverses federacions d'immigrants de diferents nacionalitats a través de subvencions i favors polítics, cosa que ha provocat un silenci social al voltant d'aquests centres ja aquesta Llei\nNo obstant això organitzacions independents, com SOS Racisme, l'Observatori del Sistema Penal i Drets Humans i la Federació d'Immigrants del Vallès (FAIV), a la qual pertanyia Abagui a través de l'associació Anasiha, han emprès accions per exigir al Director del Centre d'Internament d'Estrangers, Miguel Ángel Prieto, una profunda investigació de les causes de la mort.\nTambé convocaran a una concentració el proper divendres 21 de maig a les 19 hores davant de l'Ajuntament de Sabadell per manifestar-se per aquests fets.\nA més planegen en els propers dies una marxa a peu des de Sabadell fins al Centre d'Internament de Zona Franca de Barcelona exigint l'aclariment de la mort de Mohamed Abagui i el tancament dels CIE's.\nEl dijous 18 de juny de 2009 va ser capturat el jove equatorià de 20 anys Jonathan Sizalima qui va ser detingut en les mateixes circumstàncies que Mohamed Abagui. Hores més tard, Sizalima va aparèixer penjat a la seva cel.la en un supòsit suïcidi tot i que ja s'havia procedit a la seva excarceració.\nAls pares del mort ni tan sols els van deixar veure de prop el cadàver del seu fill, sinó que només el van poder veure després d'un vidre i tapat amb una manta amb la qual només se li identificava el cap.\nDiverses visites als centres sense resultats aparents\nEl mes de març va visitar aquest centre el diputat eco-socialista Joan Herrera, que a la sortida no va fer declaracions als mitjans de premsa que es trobaven en el lloc, el que va ocasionar malestar entre els acompanyants i mitjans de premsa i sorpresa entre els seus propis partidaris.\nA més d'Herrera, van visitar aquest centre una delegació de l'anomenat MOVECAT, que paradoxalment és un moviment equatorià íntimament vinculat amb el partit dretà CiU i que ha estat conformat de cara a les pròximes eleccions catalanes. Aquesta visita va ser avalada amb la presència del govern equatorià a través del Cònsol General de l'Equador a Barcelona, Freddy Arellano Ruiz.\nReferent a CiU\nCiU ha manejat campanyes polítiques basada en la xenofòbia, amb el lema: "A Catalunya no hi cabem tots" i la campanya, amb una forta repercussió en els mitjans, per la negativa a empadronar i denunciar als "indocumentats" a l'ajuntament de Vic.\nActualment han enviat llistes amb les dades perquè la policia procedeixi a detenir els immigrants indocumentats en les seves pròpies cases.\nTambé CiU és abanderada, juntament amb el Partit Popular (PP), en la seva lluita contra el bloc Bolivarià a l'Amèrica Llatina, arribant a convocar o avalar dues manifestacions als consolats de Cuba i Veneçuela a Barcelona.\n▼ 17 de maig (18)


Còmic Pere Vidal - Editorial Casals\nInicio / Colecciones / Còmic Pere Vidal\nCòmic Pere Vidal\nLES AVENTURES D’EN PERE VIDAL. La casa sota el mar\nLES AVENTURES D’EN PERE VIDAL. La casa sota la lona\nLES AVENTURES D’EN PERE VIDAL. La casa sota les estrelles


Results overview: Found 2,381 records in 0.01 seconds.\nTraces. Catalogue, 2,381 records found\nTraces. Catalogue 2,381 records found 1 - 10 jump to record:\nTraces. Catalogue : 2,381 records found 1 - 10 jump to record:


laia pelach saget | [es]Crits per Girona\nPàgina d'iniciArticles posted by laia pelach saget\nQuatre anys d’oposició rigorosa i constructiva\n8 Mai 2019 laia pelach saget\nAquest maig farà quatre anys que la CUP-Crida per Girona superava totes les expectatives i treia 4 regidors i més de 5500 vots a les eleccions municipals. Nosaltres, la Laia, en Lluc, l’Ester i en Toni entomàvem el repte de defensar els interessos de les classes populars, la independència i la justícia social i una ciutat democràtica i de barris al plenari de l’Ajuntament. Els resultats feien impossible una alternativa de govern a Convergència però això no ha fet, en cap moment, que tinguéssim una actitud passiva. Ans el contrari. Durant aquest temps hem treballat de valent des de l’oposició per fer avançar la ciutat a partir dels paràmetres de la igualtat, l’ecologisme, la radicalitat democràtica i el feminisme. I ho hem fet sempre a prop dels treballadors municipals a qui hem donat suport sempre que ha fet falta.\nI, honestament, hem aconseguit que s’avancés en bona mesura malgrat les reticències del Govern convergent. Recordem, per exemple, la nostra proposta d’uns serveis funeraris de qualitat a preus dignes i que ha portat a l’oferiment d’un pack a un preu més o menys just per part de l’empresa, la municipalització de les zones blaves i verdes, la gestió del servei d’aigües, avui en mans de l’Ajuntament com a conseqüència de la denúncia per corrupció que vam interposar contra l’empresa concessionària o la suma de complicitats a la petició històricament cupaire de deixar de posar la catifa vermella al rei espanyol. Són només quatre exemples de les diverses polítiques públiques que hem liderat des de l’oposició, gràcies també a la pressió popular, fent que l’equip de govern les assumís parcialment o total.\nTanmateix, també ens han quedat propostes al tinter, moltes, massa. Ens referim, per exemple, a temes com és el dret a l’habitatge, en què no hem aconseguit que el govern millorés les seves polítiques, la recollida del porta a porta, que només compta amb un petit experiment a Sant Daniel, o les polítiques culturals, educatives i esportives que han continuat oblidant els barris i el conjunt de gironines i gironins. Queda, doncs, molta feina per fer. Tasca que estem convençuts que Guanyem Girona liderarà des del Govern a partir del 26 de maig. I en aquest mentrestant, confiem haver estat a l’alçada de tots vosaltres. Ja ho sentirem a dir. En tot cas, gràcies per tants suports. Han sigut quatre anys inoblidables.\nI pel que fa al bloc gràcies a totes i tots per llegir-nos durant aquest període. Han sigut més de 500 articles que, humilment, creiem que serveixen i serviran per resseguir la història política local d’aquests darrers quatre anys. Esperem haver ajudat a reflexionar, explicar i contrastar allò que els vostres ulls ja percebien en el dia a dia de la ciutat. I sobretot gràcies per tots els comentaris que ens heu fet arribar a través del bloc o directament al carrer. Ha sigut preciós.\nPS: A partir d’ara us recomanem que seguiu el web www.guanyemgirona.cat on també hi trobareu articles.\nToni Granados Aguilera, Ester Costa Fita, Lluc Salellas Vilar i Laia Pèlach Saget\nLa Valoració de la Relació de Llocs de Treball de l’Ajuntament i la defensa dels drets laborals\n3 Mai 2019 3 Mai 2019 laia pelach saget\nAvui, en un ple extraordinari, s’ha aprovat la Valoració de la Relació de llocs de treball i les modificacions de conveni que han de permetre dur-la a terme, en definitiva, s’ha aprovat una nova estructura salarial pel personal municipal. Nosaltres, el grup municipal de la CUP-Crida per Girona, hi hem votat en contra. Som conscients i compartim la necessitat de posar ordre a la gran disparitat de sous i complements que s’han anat acumulant al llarg dels anys, donant lloc a diferències injustificables o poc justificades entre el personal (sovint amb feines equiparables) tant a nivell salarial com de jornada. Un fet que, a més, provoca que, cada vegada més, treballar a l’Ajuntament de Girona sigui poc atractiu en comparació amb altres administracions (sous baixos, càrrega de feina elevada, manca de reconeixement, manca de possibilitats de fer carrera professional…), generant pèrdua de talent i experiència. Precisament per això, entenem que la VRLT era un tema important, necessari i llargament reivindicat pels sindicats.\nL’acord, però, que avui hem portat a aprovació ajuda poc a aquesta ordenació, no resol allò que calia resoldre, neix amb moltes mancances i fins i tot generant nous problemes. La importància de fer aquest pas exigia un molt bon acord i entenem que aquest no ho és. D’una banda, el punt de partida era dolent, el treball encarregat al 2010 tenia ja moltes mancances que no s’han resolt a posteriori i que han acabat derivant en pedaços diversos per fer quadrar el que no quadrava. De l’altra, la gestió feta pel Govern per arribar aquest acord ha estat nefasta. S’ha caracteritzat per una manca de lideratge, deixant tot el pes de la feina als sindicats, i per un desinterès, que ha fet que passéssim d’una despreocupació inicial (des de 2013 que aquesta feina està pendent i ens consta que els sindicats fa anys que posen el tema sobre la taula sense resposta) a les presses d’última hora provocant un gran desconcert i nerviosisme per part del personal de l’Ajuntament. A això cal afegir-hi una manca d’informació o fins i tot desinformació i el fet de no donar audiència pública ni resposta als treballadors i treballadores afectades per aquest acord. L’exemple més evident n’és el fet de convocar una sessió informativa per part de la regidoria de RRHH sense possibilitat de fer preguntes, però també que això es porti a aprovació sense que s’hagin respost els dubtes plantejats per una colla de treballadors i treballadores en relació a l’afectació de l’acord al seu lloc de treball i les condicions del contracte, a la representativitat de la mesa de negociació o a la lògica a què responen els càlculs, valoracions, modificacions o la creació o eliminació de complements, entre d’altres.\nTot plegat, ha donat com a resultat un acord que, com deia, no resol allò que havia de resoldre, que manté diferències en les jornades i disparitat en els complements. Un acord que ha necessitat d’una colla de pedaços (quantitat fixa que compensi desequilibris, complements ad hoc per satisfer determinats col·lectius, modificacions de fitxes in extremis per facilitar que quadrin els números, l’exclusió dels habilitats nacionals i del personal de programes, augments de jornada per compensar manca de personal…) i que encara avui genera dubtes generalitzats sobre l’aplicació i l’afectació en diversos sentits. Tenim una plataforma d’afectats decidida a portar el cas a instàncies judicials i amb propostes sobre la taula que s’han ignorat, tenim diversos sindicats que s’han mostrat contraris a l’acord i diversos comunicats de col·lectius de treballadors i treballadores que parlen d’arbitrarietat, opacitat i unilateralitat i que es senten no només perjudicats, sinó també menystinguts per la gestió de tot plegat i que alerten que l’acord posa en perill el bon funcionament de programes i serveis municipals com els centres cívics o les biblioteques. Tenim tant l’informe de l’interventor com del secretari que plantegen dubtes sobre el procediment seguit i l’aplicabilitat de l’acord. Tenim gent que va a votar a favor d’un referèndum fet a cuita-corrents i que ara diu que votaria que no i que manifesten sentir-se estafades ja que han vist modificades les fitxes dels seus llocs de treball sense que s’hagi consultat ni informat les àrees o col·lectius corresponents. I tenim sobretot una gran desconfiança en què, un cop aprovat això, hi hagi un canvi d’actitud o voluntat per part de l’actual grup que governa de resoldre tots els dubtes i perjudicis plantejats. És evident que aquesta no és la manera com cal gestionar un pas així i és evident que l’argument que això és només un punt de partida té límits i que per construir qualsevol cosa cal, per començar, posar uns bons fonaments.\nÉs per això que avui la CUP-Crida per Girona hem votat que no, malgrat sabíem que seríem un blanc fàcil per l’actual govern i determinats actors interessats a desprestigiar-nos ara que vénen eleccions. I ho hem fet després de demanar al govern, com han fet d’altres, que deixés aquest tema sobre la taula, precisament perquè estem d’acord que cal continuar treballant una proposta que requereix temps per tal que tothom estigui ben informat, pugui opinar, ser escoltat i obtenir resposta a dubtes i peticions. I no companyes, això no ha de significar una pèrdua per ningú, perquè els diners que té previst destinar el govern a augmentar salaris en base a l’acord els pot aplicar igualment a millorar les retribucions de tothom mentre es segueix treballant per una bona valoració econòmica de la RLT. De fet, si aquesta fos la preocupació del govern, podria haver-ho fet fa una colla d’anys. Hem pres, doncs, la decisió que considerem més encertada per a defensar els drets laborals del personal de l’Ajuntament. Com sempre, restem a la disposició de tots els treballadors i treballadores per a resoldre dubtes o recollir noves propostes, i ens reafirmem en el nostre compromís per aconseguir unes condicions laborals dignes per a tota plantilla municipal, a qui aprofitem per agrair la bona feina que fan dia a dia. Compteu amb nosaltres.\nL’educació, estratègies i prioritats.\n29 Abril 2019 laia pelach saget\nFa uns dies es va fer públic un document que ha elaborat el conjunt de l’escola concertada de Girona i Salt. El document explicava els diferents posicionaments dels grups polítics a partir de la següent pregunta: Quin creieu que ha de ser el paper de l’escola concertada a Girona i a Salt i com des del vostre partit hi donareu suport?\nEl document forma part d’una estratègia que no compartim i així els ho hem traslladat des del primer moment, quan ens van proposar reunir-nos. No ens agrada i no compartim aquesta estratègia de lobby a través de la qual pretenen influenciar les famílies i el professorat de les seves escoles repartint-los un fulletó amb aquesta informació a les portes d’unes eleccions i encara menys quan aquestes eleccions són municipals i, per tant, poc tenen a veure amb el debat de fons: el finançament de l’escola concertada.\nAl mateix temps, però, des de la CUP-Crida per Girona no hem volgut amagar-nos ni defugir un diàleg que entenem que és imprescindible en el context actual, en què la doble xarxa, pública i concertada, és una realitat a la nostra ciutat. Per això vam reunir-nos amb les i els representants de l’escola concertada i vam parlar llargament de la nostra aposta per una única xarxa educativa de titularitat i gestió pública, una escola catalana, crítica, gratuïta, laica, coeducadora, compensadora de les desigualtats, inclusiva, cohesionadora i participativa, una escola on cadascun d’aquests conceptes prenguin sentit i esdevinguin realitat.\nAlhora, però, també vam compartir que el context actual a la nostra ciutat és el que és i que, malgrat les competències en educació a Catalunya recauen principalment en el Parlament de Catalunya, des dels municipis tenim marge per treballar (i l’obligació de fer-ho) tant en l’àmbit formal com, sobretot, en el no formal. És en aquest sentit que entenem que cal que l’educació sigui una prioritat de qualsevol govern a Girona i que per això cal comptar amb tots els recursos i agents a nivell educatiu a la nostra ciutat. Cal treballar colze a colze amb el Departament d’Ensenyament i amb tots els representants de la comunitat educativa i dinamitzar els espais de participació i decisió sobre educació a la ciutat per garantir que l’educació a Girona sigui una eina de transformació, d’equitat i cohesió social. Cal fer una estratègia conjunta de lluita contra la segregació escolar que inclogui necessàriament el compromís de l’escola concertada i alhora apostar per donar sentit a conceptes com el de ciutat educadora i educació a temps complet que entenen que l’educació es dóna arreu de la ciutat i en tots els temps de vida. Cal, doncs, incidir en tots els espais i temps, més enllà dels centres educatius, per generar més i millors oportunitats educatives i facilitar que tothom pugui construir el seu propi projecte de vida amb equitat i sense exclusions. Aquest és el repte i compromís cupaire que compartim i volem fer realitat amb Guanyem Girona.\nAGISSA al ple d’abril\n12 Abril 2019 laia pelach saget\nSé que tenim aquest bloc en estat una mica letàrgic. El ritme de precampanya amb Guanyem Girona sumat al ritme ja frenètic habitual que marquem els i les cupaires i a algunes paternitats sobreposades no ens han permès ocupar-nos-en tant com voldríem darrerament. Sigui com sigui, dilluns vam tenir ple i hi ha un tema que no voldríem deixar de comentar. És el que fa referència a AGISSA, la modificació del contracte de l’Ajuntament amb aquesta empresa mixta que gestiona l’aigua a Girona.\nDilluns vam ser els únics que ens vam abstenir en aquest punt i miro d’explicar perquè. L’abstenció era en certa manera un aval a la feina dels tècnics municipals que actualment estan dirigint l’empresa gràcies al mandat judicial existent per la denúncia cupaire al soci privat per malversació. Al mateix temps, però, aquest punt va anar a ple de forma urgent i els grups municipals no vam tenir tota la informació fins al mateix dia del ple, fet que ens va fer molt difícil poder analitzar a fons tota la documentació que justificava les modificacions proposades. A més a més, són molts els dubtes que teníem i que no se’ns van resoldre tampoc al ple. D’entrada, entenem que si modifiquem les condicions del contracte de la pròrroga de 2013, estem reconeixent que aleshores es va fer malament (tot i que l’autocrítica del govern brilli per la seva absència), però alhora no queda clar a la documentació que hi hagi hagut una mala gestió per part d’AGISSA, o concretament de la part privada d’aquesta (Girona SA), i això ens obliga a preguntar-nos: si ara millorem les condicions per l’empresa mixta, no estem acceptant que les d’aleshores no els permetien donar un bon servei? Si, sense dir que hi ha hagut una mala gestió, reconeixem que cal posar més recursos econòmics per mantenir un bon servei, no estem reconeixent implícitament que fins ara no es podia gestionar de forma adequada? I la mateix temps, quan davant de la necessitat que l’empresa mixta obtingui més recursos per fer un bon servei l’única solució és que la part pública (que només ostenta un 20%) hi posi més diners, no estem fent, una vegada més, allò d’externalitzar els beneficis i socialitzar les pèrdues? Perquè no s’exigeix a la part privada (que està a judici per irregularitats) que posi també més recursos? I com recuperarà la part pública aquests recursos que posa de més si el que fem és una modificació del contracte? D’altra banda, al ple no va aparèixer, però en els informes que constaven a la documentació s’estima que la societat tindrà un endeutament de 2.446.839€ a la finalització de la concessió. Per tant, la pregunta lògica és: com afectarà això a la municipalització del servei?\nCom deia, masses dubtes no resolts, que ens van portar a l’abstenció. Tot plegat sumat a una desconfiança evident cap a un govern que, malgrat encarregar les auditories que van servir per detectar les irregularitats d’AGISSA i iniciar la comissió d’investigació, va optar per no fer res quan era evident que calia seguir investigant. Un govern que es va incorporar a la causa iniciada per la denúncia de la CUP dient que “no tenim cap constància d’irregularitats” i “ens personem com a acusació particular perquè és l’única fórmula jurídica que ens permet tenir tota la informació mentre s’instrueix el cas”. Unes paraules que vaig voler fer constar al ple, davant la incapacitat del govern per reconèixer-ho i per recordar que si ara mateix estem gestionant públicament AGISSA disposant de tota la informació i començant a treballar per la municipalització és perquè la CUP se la va jugar i va denunciar les possibles irregularitats a fiscalia. Finalment, una vegada més, al ple i aquí, continuem exigint màxima transparència en aquest tema i que es convoqui la Taula per a la gestió de l’aigua on participa Aigua és Vida per informar de tot aquest procés i demanem que, d’ara en endavant, es faci prèviament i amb el temps suficient perquè tant les entitats referents com els grups municipals puguem estudiar la documentació, resoldre els dubtes i prendre decisions informades.\n7 Març 2019 7 Març 2019 laia pelach saget\nDemà és 8 de març i hi ha vaga general. És una vaga feminista com la de les obreres tèxtils americanes, en la seva gran majoria dones immigrants, que després d’una dura lluita per demanar millors condicions laborals van acabar morint en un incendi el 25 de març de 1911. Una vaga que pretén fer-nos present d’on venim recordant les lluites feministes com aquesta que ens han portat on som i alhora exigir canvis presents i futurs per acabar amb aquesta societat patriarcal que ens oprimeix, ens discrimina i ens violenta pel sol fet de ser dones. És una vaga de 24h, laboral, però també de consum, estudiantil i de cures per fer evident que si parem les dones es para el món. Per això, demà, no anirem a la feina, no comprarem, no consumirem i no anirem a classe ni ens farem càrrec de les feines de casa. L’any passat vam aconseguir una fita històrica en el nostre país amb les manifestacions feministes més nombroses que hi ha hagut arreu i aquest any hi tornarem per dir alt i clar que estem fartes de la violència masclista, de la feminització de la pobresa, de la precarietat laboral, de l’escletxa salarial, de les dobles i triples jornades laborals, de les retallades de serveis públics que ens dificulten la gestió dels nostres temps, de les múltiples discriminacions que patim pel fet de ser dones de classe baixa, migrades, lesbianes, trans, o tenir alguna discapacitat o malaltia mental.\nPer tot això, perquè ens sobren els motius, demà jo faré vaga i participaré de les mobilitzacions del feminisme anticapitalista i decolonial perquè el feminisme no és una moda a la qual sumar-se sinó una lluita de classe davant totes les opressions i discriminacions, una lluita que planta cara al feixisme masclista que aixeca al cap mentre algunes miren cap a una altra banda. La de demà, doncs, ha de ser una jornada de lluita, per això a primera hora farem piquets, a les 11 pintarem un mural reivindicatiu perquè la lluita feminista sigui ben visible en els dies que venen, després pintarem pancartes que posin paraules i a les múltiples reivindicacions feministes que demà seran protagonistes, dinarem juntes i compartirem debats i converses que ens faran més fortes i ens prepararem per la manifestació unitària a les 6 de la tarda. Demà, tot el dia, ens trobarem als carrers.\n19 Desembre 2018 laia pelach saget\nUs enredaria si us digués que la conec de fa temps, a la Nico la vaig conèixer, personalment, fa tot just un parell de setmanes. És cert, però, que fa molt més temps que en sento a parlar. De la Nico n’havia parlat fins i tot amb la Núria Terés quan a l’estiu del 2016 li vaig anar a explicar les jornades sobre educació que estàvem preparant per fer a Girona Est. I és que quan parles d’educació a Girona Est sempre hi vas a parar a la Nico, i tot i així no ens vam sortir que vingués a participar en aquelles jornades. Per això, m’ha fet il·lusió poder-ne parlar amb ella més tard. El lamentable fet que ens n’ha donat el motiu és els talls de llum que afecten Font de la Pòlvora (entre d’altres barris) dia rere dia i que provoquen malviure als veïns i veïnes que, a més, es senten desatesos pel govern gironí.\nLa referència de la Nico al barri és indiscutible especialment en la comunitat gitana i se l’ha guanyat a pols, treballant incansablement per la millora de les condicions de vida i les oportunitats dels seus veïns i veïnes. Això no només li reconeix la gent que viu i treballa a Girona Est, sinó també la Federació d’Associacions Gitanes de Catalunya, la FAGIC, que ha decidit premiar-la en l’edició d’enguany dels premis que a dóna institucions, associacions, empreses i persones que s’esforcen per canviar el món. I ho fa destacant el seu compromís amb el barri de Font de la Pòlvora i la seva lluita en defensa del poble gitano, especialment com a promotora escolar i en associacions de dones.\nLa Nico ha fet moltes feines a la seva vida, havia treballat a la fleca del barri de Font de la Pòlvora i també ha tingut parada al mercat, però el seu reconeixement li ve sobretot de la tasca com a promotora escolar en el marc d’un programa per reduir l’absentisme escolar. Entrar en aquest programa va ser un repte per a ella, però els resultats l’avalen i la seva ha acabat esdevenint una figura clau d’enllaç no tan sols entre les famílies i l’escola sinó també entre aquestes i altres professionals i serveis del barri com els de la salut o socials.\nAhir una colla de gironins i gironines que viuen o coneixen de prop i estimen el barri de Font de la Pòlvora acompanyava la Nico a Barcelona a rebre aquest premi malgrat avui no té cap espai als mitjans de comunicació local. Gent com la Nico, però, són claus als nostres barris, gent que lluny dels focus mediàtics i sovint des d’un cert anonimat, dedica molt temps i esforç a transformar la societat des de les seves lluites veïnals i quotidianes, a vegades amb la complicitat i el suport de les administracions, d’altres enfrontant-s’hi. Per això no només a la Nico sinó a tots els qui des dels vostres barris treballeu per fer una Girona millor us dedico aquest article, per donar-vos les gràcies i animar-vos a seguir treballant. Enhorabona Nico, us necessitem.\nUn nou IES poc pensat: premi per uns, menyspreu a molts altres.\n13 Desembre 2018 13 Desembre 2018 laia pelach saget\nLlegeixo la crònica a la premsa de la conferència electoralista que va fer Madrenas i malgrat li regalen dues pàgines senceres ni tan sols hi surt la paraula educació. No sé si l’alcaldessa en va parlar ahir o no (no vaig anar a escoltar-la), però és evident que l’educació no és una prioritat per aquest govern. Una mostra d’això és la manca de reacció davant l’anunci del departament d’Ensenyament de la creació d’un nou institut a Sarrià de Ter que afectava enormement la planificació educativa a la nostra ciutat. Al govern Madrenas hauria reaccionat immediatament davant de qualsevol menyspreu similar a la ciutat i a la feina feta des de l’Ajuntament en la lluita contra la segregació escolar, però no ho va fer en aquest cas, i no va ser fins que una comissió del consell escolar va apretar en aquest sentit que va començar a fer gestions.\nDes de la CUP-Crida per Girona vam alertar des del primer moment dels perills que comporta aquesta decisió. Una decisió política que, de fet, té l’objectiu de pagar deutes pendents al president Roger Torrent, exalcalde de Sarrià i fer la campanya municipal al seu successor. L’institut de Sarrià és una reivindicació històrica, cert, com ho va ser en el seu moment el de Sant Gregori, el de Bescanó o el de Vilablereix i no per això deixa de ser qüestionable i més veient les conseqüències a nivell de segregació escolar que ha tingut l’entrada en funcionament d’alguns d’aquests IES. En tot cas, si és qüestionable el fons, encara ho són més les formes. La notícia es comunicava als equips directius i als governs dels IES i municipis afectats un dijous i divendres mateix sortia a premsa i apareixia públicament també una foto de feia dies dels dirigents d’ERC celebrant-ho. Tot plegat passava a pocs dies de tancament del termini per sol·licitar places (canvis) del professorat, mentre alguns encara tenien sobre la taula la proposta d’ampliació de l’IES de Celrà i en ple procés de treball de planificació per reduir la segregació escolar del Consell Municipal d’Educació de Girona. Un menyspreu en tota regla a la feina tècnica i política del territori i al professorat, famílies i alumnat que es veurà enormement afectat per aquesta decisió sense ser consultat i ni tan sols informat.\nA Montjuïc també tenen una reivindicació històrica de la qual ja hem parlat en diverses ocasions i és que l’IES que tenen assignat, el Narcís Xifra, els queda lluny per accedir-hi a peu i no disposen d’un transport públic en condicions per traslladar-s’hi. La combinació d’autobús urbà pot comportar trajectes de mes d’una hora (recordem que l’horari intensiu aplicat fa uns anys comporta horaris de 8 a 3 aproximadament) i l’Ajuntament de Girona només ha estat capaç de posar-los un autobús a un preu molt superior a l’urbà. La demanda té sentit i pes per si mateixa, però en pren encara més quan ens ho mirem des de la lògica de la lluita contra la segregació escolar, ens interessa que la mainada de Montjuïc continuï anant al Xifra on es produeix un equilibri interessant de perfils d’alumnat, una diversitat que l’equip directiu i professorat entén com a riquesa i que ha sabut gestionar com a model d’èxit inclusiu. Aquest i molts més són temes que s’han posat sobre la taula de la comissió del CME de treball per a una escolarització equilibrada. Una feina que el Departament ha menyspreat i tirat per terra amb la decisió no consensuada de la creació del nou IES a Sarrià, de la mateixa manera que ha menyspreat la feina de planificació dels cicles formatius del Consell de la Formació Professional. La creació del nou IES significa la pèrdua de 2 grups d’ESO al Narcís Xifra i de retruc pot fer molt difícil el manteniment de les dues que hi quedarien, fet que pot generar un efecte fugida i empitjorar la segregació escolar ja existent a la nostra ciutat. El més greu és que el departament tot això ni ho ha tingut en compte, ni ho ha pensat, ni té respostes a tots els dubtes que han aparegut a la comunitat educativa del Xifra i a tota la ciutat arran de la notícia: com afectarà aquest canvi als docents del Xifra a nivell laboral? S’ha previst algun canvi en les adscripcions o la zonificació? Quantes línies d’ESO i batxillerat es preveu que calguin en els propers anys a la ciutat? on està previst ubicar-les? Com afecta això al projecte de Formació Professional del Xifra? I a la distribució de cicles de la resta de la ciutat? Un munt de dubtes ni resolts ni tan sols plantejats pel mateix departament amb respostes complexes i que no té sentit prendre sense la complicitat del territori.\nLa creació d’un nou institut no pot ser mai una mala notícia, però sí que ho pot ser les condicions en què apareix. La desinformació, el menyspreu a la feina feta al territori, la precipitació, la manca de consens i la multiplicitat de dubtes que envolten aquesta decisió fa evident que les coses s’han fet molt malament. I la reacció tèbia del govern gironí ens mostra la poca preocupació que els mereix.\nGuanyem també per una Girona on l’educació sigui realment prioritària.\nRelats, racisme i agressions sexistes\n15 Novembre 2018 20 Novembre 2018 laia pelach saget\nFa uns dies apareixia la notícia d’una violació que va tenir lloc a l’entorn de barraques aquestes Fires. Una notícia lamentable que m’entristia enormement en un any que Ajuntament i entitats hem posat molts esforços per tirar endavant un Punt Lila amb cara i ulls. S’ha fet molta i bona feina però és evident que no ha estat suficient (de fet, el suficient exigiria eradicar el patriarcat i això exigeix molt més que punts liles). A la indignació pels fets, però, s’hi suma la indignació per la notícia. Sempre igual. Darrera una aparent objectivitat hi apareix un relat que fàcilment condueix a interpretar que ella s’ho va buscar “Havien begut, es van embolicar i el noi la va forçar”. M’indigna, perquè aquest relat, a més, ha de partir necessàriament d’una filtració dels Mosssos d’Esquadra, que teòricament han de guardar confidencialitat. No n’hem après amb el cas de La Manada? Cal facilitar el linxament públic que practiquen alguns mitjans?\nAquest binomi premsa- cossos policials que porta a generar relats perversos no només es dóna en els casos d’agressions masclistes, les actuacions i discursos racistes en són un altre exemple. Des de comunicats sobre fets delictius on es destaca la nacionalitat de qui presumptament ha comès el delicte a actuacions policials fonamentades en lògiques racistes, per acabar escoltant com el regidor Berloso associa els MENAs a la inseguretat en determinats espais de la ciutat.\nPrecisament per denunciar aquest racisme institucional diverses organitzacions han convocat avui a la tarda una concentració a l’estació de trens. I és que estem fartes de que les necessitats socials (habitatge, educació, feina…) es responguin amb actuacions policials que a més van impregnades de prejudicis xenòfobs. Com s’entén si no que a un company de pell negra l’hagin aturat ja un munt de vegades per anar amb bicicleta només per preguntar-li si era seva? Com s’entenen si no les operacions policials en espais públics dirigides a perseguir els joves majoritàriament d’origen estranger que hi fan vida amb identificacions o rodes de reconeixement que ràpidament poden portar a una detenció sense garantir ni els drets bàsics de defensa?\nTant les filtracions interessades i les actuacions indiscriminades com les notícies als mitjans de comunicació que sovint se’n deriven, ajuden a crear relats de qüestionament de la víctima per una banda i racistes per l’altra que en cap cas ajuden a resoldre els problemes de fons sinó tot el contrari. Per això, comença a ser hora que tothom assumeixi la responsabilitat que té en aquest tema i sobretot que com a societat donem respostes des de l’empatia i la defensa del més vulnerable. De moment, ens veiem aquesta tarda #prouracismeinstitucional.\nQuan són les institucions qui ens agredeix\n14 Novembre 2018 laia pelach saget\nAvui comencem el IV Seminari Feminista amb la il·lusió de continuar portant debat feminista a la nostra ciutat i de que aquest seminari de tardor hagi esdevingut ja referent per a moltes feministes de la ciutat. En la línia d’anar generant reflexió i coneixement des del feminisme, enguany hem volgut centrar-nos en la violència institucional i ens ha sorprès que tot i que des del feminisme fa temps que s’ha incorporat aquest concepte són pocs els articles, estudis o jornades que s’hi han dedicat.\nQue el patriarcat és estructural i que per tant el masclisme és arreu és una evidència reconeguda, però no som prou conscients de com això es plasma en tot el funcionament de la nostra societat i encara menys de la indefensió en què ens situen les institucions que en teoria han de vetllar pels nostres drets. Per què, què passa quan són les institucions les que ens agredeixen? És precisament aquesta pregunta la que intentarem respondre al llarg de les tres sessions del seminari.\nEn la primera sessió, avui, parlarem de la violència institucional contra les dones migrades, abordarem com la llei d’estrangeria condiciona les dones i facilita les situacions de violència sexista i coneixerem què passa en el control de fronteres i com les dones són agredides víctimes també del masclisme present a les institucions. Per això comptarem amb la Cristina Fernàndez, investigadora sobre drets humans, migracions i feminisme actualment a la Universidade da Coruña i que ha col·laborat amb plataformes com Tanquem els CIE’s; i també amb Mònica Caldas, cap del programa de Suport Jurídic de Càritas Diocesana de Girona on assessora a dones migrants.\nLa segona sessió estarà dedicada a la violència masclista als recursos institucionals i comptarem amb Patricia Orejudo, que ha estat assessora de Women’s Link amb qui va redactar l’informe Mujeres en los centros de internamiento de extranjeros (CIE) realidades entre rejas. Amb la Patricia, parlarem precisament de la violència contra les dones que s’exerceix en centres institucionals com els CIEs.\nEn la tercera sessió ens centrarem en la revictimització que han de suportar les dones que han patit violència masclista durant el procés de recuperació. Ahir mateix, en el Sense Ficció que TV3 destinava a la violència masclista en el si de la parella, escoltàvem les reflexions de una bona colla de supervivents en aquest sentit, denunciant el tracte rebut pel sistema judicial des del moment que es plantegen posar una denúncia, però també el paper que juga l’entorn o els mitjans de comunicació en aquesta revictimització. Per parlar-ne, al seminari comptarem amb la presència de la Júlia Humet, de Dones Juristes i Sílvia Ballesteros, advocada de SIAD. Dues advocades amb experiència en l’atenció de dones víctimes de violència masclista amb qui podrem reflexionar sobre què cal canviar per evitar aquesta violència institucional que genera revictimització.\nEn definitiva, avui comencem un seminari agosarat en què parlarem d’algunes de les formes de violència més invisibilitzades i també més difícils d’afrontar. Violències masclistes que sovint pateixen les dones més vulnerables i amb menys recursos per fer-hi front. Uns debats imprescindibles per conèixer les múltiples cares del masclisme i continuar avançant juntes en la lluita contra el patriarcat de què emanen. Us hi esperem!


Lassalle admet «disfunció» en el finançament cultural i una «herència franquista» - Diari de Girona\nLassalle admet «disfunció» en el finançament cultural i una «herència franquista»\nEl secretari d'Estat de Cultura es mostra crític amb el model espanyol\nbarcelona | acn 08.07.2015 | 07:20\nEl secretari d'Estat de Cultura, José María Lassalle, va admetre que existeixen «disfuncionalitats» en el model de finançament cultural d'Espanya, que és «intervencionista, car i ineficient», segons va reflexionar ahir al Cercle d'Economia, a Barcelona.\n«Hi ha una clara disfuncionalitat en el plantejament estratègic del finançament cultural», va valorar Lassalle en la jornada Intercanvis 2015: Fiscalitat, patrocini, mecenatge i impuls de la participació social de la cultura que va celebrar el Cercle de Cultura a la seu Cercle d'Economia, a Barcelona.\nLassalle es va mostrar obert a una «reformulació estratègica del model de finançament cultural» que reforci el mecenatge, segons va expressar ahir en la seva ponència, molt autocrítica.\nEl model intervencionista d'Espanya, d'«herència franquista» i al qual només «es van afegir actors», sense alterar la matriu estructural, ha generat «disfuncionalitats» i «dèficit», segons Lassalle.\nEs tracta doncs, d'un model «insostenible», que Lassalle va il·lustrar amb xifres: l'aportació de la cultura al PIB és del 2 %, però el 16 % de la despesa cultural total del país la suporta l'Estat; el 26 %, les comunitats autònomes i el 51%, els ajuntaments.\nLa solució «no és un augment d'inversió sinó un replantejament estratègic», que passa «pel major repartiment de costos» que permetria el mecenatge, un «àmbit extraordinàriament fructífer, per desenvolupar i estimular», però cal afrontar de forma holística, i fer-ho extensible a totes les àrees, com l'educació, esport, investigació o la cooperació al desenvolupament.\nEl secretari de Cultura va presentar el seu propi discurs com a mancat d'«autosatisfacció» i en canvi amb «aquests luxes dialèctics que es pot permetre en la culminació de la legislatura», va advertir en el preàmbul.\nAixò va suscitar crítiques al seu torn entre l'auditori, dins del qual va destacar l'advocat Miquel Roca Junyent, que en el torn de preguntes va suggerir a Lassalle que hauria pogut fer el mateix discurs «en la presa de possessió», al que Lassalle va respondre que la reflexió d'ahir només era possible després de les evidències que ha deixat la crisi.\nEn la seva ponència, Roca, també president del patronat del MNAC, va dir que «no hi ha model de finançament de cultura a Espanya, ni a Catalunya», perquè «la cultura no és una prioritat ni política ni social».\nL'estat aborda el mecenatge «des d'una enorme desconfiança del sector públic cap al privat», per la constant «preocupació per l'evasió d'impostos», va denunciar Roca. En canvi, va proposar que el patrocini es consideri «una diferent aportació» a les arques públiques, ja que «satisfà les necessitats socials productives d'interès cultural».\nEl marc legislatiu que necessita Espanya ha de reunir, per a Roca, les condicions de coherència, claredat i simplificació, que no es generin buits, ambigüitats i contradiccions i que s'elabori des de la presumpció de confiança.\n«La millor col·lecció d'art romànic del món, segons la Unesco, la té el MNAC i ens gastem tots els diners a treure-li la pols, perquè no dóna per més», va denunciar el president del patronat del Museu Nacional d'Art de Catalunya.


Benvingut/uda a l'àrea exclusiva per als socis/ies de Centre Natació Mataró - Institutos Odontológicos\nBenvingut/uda a l’àrea exclusiva per als socis/ies de Centre Natació Mataró\nOmple les dades del formulari i guadeix de les teves\nSERVEIS DE PREVENCIÓ GRATUÏTS\nEstudi radiogràfic digital\nODONTOLOGIA GENERAL 20% de descompte\nIMPLANTOLOGIA Promoció especial 990€ IMPLANT + CORONA\nORTODONCIA 25% de descompte (Convencional/Estètica/Transparent)\nCada cupó serà d’un sol ús, personal i intransferible, i s’ha de presentar a la recepció de la clínica que triï juntament amb el seu DNI. El sistema només permetrà una descàrrega per usuari, generant un correu electrònic de cada beneficiari. Cada cupó tindrà una validesa de 60 dies. La higiene bucal es realitzarà prèvia revisió i prescripció per part de l’odontòleg.\nDescobreix totes les nostres promocions\nPots gaudir de totes les nostres promocions en els differens serveis d'odontologia com implants, ortodòncia, cirurgia o estética; i também pots beneficiar-te dels nostres plans de finançament. Consulta totes les promos ara.\n© 2016 Instituts Odontològics. Tots els drets reservats. Avís legal | Política de privacitat | Política de cookies