San / Martín Centro Médico Blog Archives - Página 4 de 18 - Sant/Martí Centre Mèdic Canciones gratis\nSant/Martí Centre Mèdic / Archivo por categoría "Blog" (Página 4)\nCarnitina,,es,Una dieta equilibrada y adaptada a las necesidades de cada individuo,,ca,en condiciones normales de salud,,ca,contiene la cantidad de L-Carnitina que necesitamos diariamente,,ca,La L-Carnitina se obtiene fácilmente de los productos animales,,ca,principalmente de las carnes de vaca,,ca,i Xai en la puerta,,fi,sin ninguna necesidad de recurrir a la suplementación,,ca,ya que la mayoría de los nutrientes se excretan si no hay su déficit en el organismo,,ca,Aletas al momento,,en,en personas sanas,,ca\nCarnitina Una dieta equilibrada i adaptada a les necessitats de cada individu (en condicions normals de salut) conté la quantitat de L-Carnitina que necessitem diàriament. La L-Carnitina s’obté fàcilment… leer más →\nDepilación IPL Fotodepilación en Terrassa el Centro Médico iris somos especialistas en tratamientos de estética facial y corporal y también en fotodepilación,,ca,una tecnología de alta calidad indicada para conseguir una ...,,ca,Auriculoterapia La auriculoterapia tiene sus raíces en la medicina tradicional china,,ca,Así con la acupuntura tiene diferentes puntos por todo el cuerpo para tratar diferentes patologías,,ca,la auriculoterapia los tiene a ...,,ca, una tecnologia d’alta qualitat indicada per aconseguir una… leer más →\nAuriculoteràpia L’auriculoteràpia té les seves arrels en la medicina tradicional xinesa. Així con l’acupuntura té diferents punts per tot el cos per tractar diferents patologies , l’auriculoteràpia els té a… leer más →


Preocupant: La xifra de contagis que pot arribar Espanya en un mes\nLa preocupant xifra de contagis que pot arribar Espanya en un mes\nEl nombre de casos positius respecte al mes anterior és d'un 60%\nRedacció 05/10/2020 20:29h\nSuperats els 800.000 contagis i amb més de 32.000 morts per la pandèmia del coronavirus, tota Espanya es pregunta ara quin abast tindrà la segona onada. Alguns confien que es pugui doblegar aviat, però el ritme de creixement dels darrers mesos diu que arribarem a un milió de contagis al novembre.\nÉs una xifra preocupant perquè significaria que el 2% de la població espanyola haurà patit la malaltia però sobretot serà l'indicador del què molts experts van avisant: la segona onada serà més llarga i durarà més que la primera. Sanitat es resisteix a parlar d'una segona onada, però no hi ha dubte que estem davant d'aquesta i ara ha canviat el discurs.\n«Queden setmanes molt dures per endavant», reconeixia el ministre de Sanitat, Salvador Illa. «Tenim un nivell de transmissió a Espanya que en absolut és desitjable», advertia Fernando Simón. Els números no enganyen: més de 306.000 nous casos al setembre, i un excés de mortalitat del 10%.\nEls experts coincideixen que anem cap a una pandèmia llarga que superarà l'any i mig i pot inclòs arribar fins als dos anys. En aquest escenari, la segona onada que s'esperava a la tardor, a Espanya s'ha avançat a l'estiu, i l'explicació més plausible és que hi va haver una excessiva relaxació amb l'aixecament de l'estat d'alarma.\nEl triomfalisme del president Pedro Sánchez amb aquell «hem guanyat el virus» el 4 de juliol va desaparèixer ràpidament amb la ràpida propagació dels primers rebrots que, en alguns casos, van adquirir dimensions preocupants com a Osca o Lleida. Al juliol els contagis es van multiplicar per vuit i lluny de frenar la corba, s'ha mantingut a l'alça.\nEn aquell moment, no eren poques les veus que deien inclòs que era un augment dels contagis tolerables, però d'altres avisaven del risc que prenia Espanya i més amb el final de les vacances i l'inici del curs escolar a l'horitzó. Durant aquells dies d'incertesa els metges lamentaven que s'hagués perdut tant temps i preveien el que està passant ara.\nJa no hi ha cap dubte que no es van prendre mesures contundents. Va fallar la detecció, el rastreig de casos i les quarantenes efectives i moltes vegades les proves PCR, malgrat ser més nombroses que abans, eren insuficients. Una dada mostra la realitat: a Espanya es feien menys test que en altres països d'Europa i tenia més contagis.\nLa situació va esclatar en els primers dies de setembre i s'ha complicat en qüestió de dies a Madrid, una altra vegada, com epicentre. Tots els esforços se centren ara en doblegar la corba de contagis, però les mesures que s'han pres ara, com la de tancar les ciutats de més de 100.000 habitants amb més de 500 nous casos en les darreres dues setmanes, tardaran a tenir efecte.\nDarrere de tot això hi ha el caos polític. El fracàs del cogovern que pretenia el govern espanyol s'ha reflectit primer en una descoordinació de les mesures preses per les comunitats autònomes per frenar els rebrots, per després esclatar el conflicte que enfronta el govern central amb el de la comunitat de Madrid, amb resultats fatals.\nLa incapacitat dels polítics per respondre de manera contundent a la pandèmia han tingut com a resultat diverses cartes dels científics demanant un comitè independent per revisar errors i millorar l'eficiència. La majoria d'ells coincideixen que anem tard, perquè s'ha perdut l'oportunitat d'avançar en el control i la vigilància del virus al juliol i agost.\nAra estem veient el que alguns anomenen un març a càmera lenta. Dels 288.522 casos de juliol s'ha passat als 462.858 a l'agost i a 769.188 al setembre. L'increment de test, gairebé de 9,3 milions, va acompanyat d'un augment de la detecció de positius en un 11%. En total, el creixement ha estat de més d'un 60% respecte al mes anterior i l'augment de la transmissió apunta que al novembre arribarem al milió de contagis.\nAra, una de les claus serà si a la tardor i l'hivern el virus deixarà d'afectar els asimptomàtics joves per tornar a contagiar a la gent gran. Llavors, el problema serà encara més gran. De cara el futur, un dels experts espanyols, Alberto García-Basteiro, dona la clau: «Potser hauriem d'esperar un comportament d'onades més petites, més suaus però successives fins que hi hagi mesures preventives noves, com una vacuna o s'arribi a un nivell d'immunitat de grup».\nL'OMS acaba de fer pública una esperada dada clau sobre el coronavirus


No a la MAT Selva es reorganitza per l’embat final del ramal – No a la MAT Selva\nJuliol 16, 2020 Agost 3, 2020 noalamatselva\nNo a la MAT Selva es reorganitza per l’embat final del ramal\nCompte enrere: o deroguem la MAT o ens l’imposaran!\nEl renovat comitè executiu crea les comissions d’Acció Local, Mobilització i Comunicació per aconseguir la derogació definitiva de la MAT\nLa plataforma acorda fomentar el diàleg entre les administracions que han d’executar la derogació i es reafirma en el seu compromís de “No a la MAT, ni aquí ni enlloc”\nEl renovat comitè executiu de la plataforma No a la MAT Selva s’ha reunit en sessió extraordinària, després de l’assemblea del passat dia 8, davant la situació d’urgència que suposa l’imminent inici d’obres de la subestació elèctrica de Riudarenes -pas previ a construcció del Ramal de la MAT-. En aquesta trobada han acordat crear tres comissions noves amb l’objectiu de conscienciar i mobilitzar al territori davant de les accions unilaterals que REE i Endesa Distribución està duent a terme per aconseguir els seus objectius.\nLa crida a la participació durant l’assemblea del dia 8 va obtenir una participació massiva amb un centenar de persones que es van afegir a la plataforma i en l’organització de les comissions acordades. Un fet que demostra la gran implicació del territori i el gran rebuig que cada vegada més desperta aquesta obra a la comarca de la Selva.\nPel que fa a les comissions, la d’Acció Local vetllarà per informar a peu de carrer de la gravetat del moment a través de reunions amb els representants dels ajuntaments i el teixit associatiu dels municipis afectats. La Comissió de Mobilització serà l’encarregada de pensar i executar accions de protesta pacífica mobilitzant els ciutadans amb l’objectiu de mostrar el malestar d’una lluita que fa més de 25 anys que dura. I la Comissió de Comunicació donarà a conèixer totes aquestes accions a través de l’online i el contacte amb els mitjans de comunicació i crearà estratègies per explicar la gravetat del moment i la història d’aquesta lluita. Actualment ja està en marxa a les xarxes socials la campanya La Natura ens crida per derogar la MAT on desenes de ciutadans estan expressant la seva indignació publicant vídeos i fotografies.\nRenovació del Consell Executiu\nDavant d’aquesta situació crítica, No a la MAT Selva es reforça amb l’entrada al consell executiu d’una quinzena de membres, professionals acreditats, que formen part del teixit associatiu del territori, entre els quals hi ha activistes socials i mediambientals històrics, per enfortir i enriquir la direcció de la plataforma de cara a fer front a l’embat final per aconseguir la derogació efectiva del Ramal de la MAT.\nEl compromís de No a la MAT Selva\nNo a la MAT Selva reforça el seu compromís de fomentar el diàleg entre les administracions que, a tots els nivells possibles, ja s’han mostrat favorables a la derogació del Ramal i a vetllar perquè s’executi com més aviat millor. També a mantenir-se ferms amb relació al famós lema NO a la MAT, ni aquí ni enlloc i a mostrar el seu rebuig a qualsevol altra alternativa que contempli la construcció d’un línia d’aquest tipus. També expressa la seva determinació a favor de les energies alternatives sostenibles com a model de futur en el nostre territori.\nL’ASSEMBLEA APOSTA PEL DIÀLEG ENTRE ADMINISTRACIONS PER LA DEROGACIÓ DEL RAMAL DE LA MAT\nEl nou comitè executiu de NO A LA MAT SELVA crea les comissions d’Acció Local, Mobilització i Comunicació per aconseguir la derogació definitiva de la MAT i acorda fomentar el diàleg entre les administracions\nL’Informatiu de Girona FM (17/07/20)\nPrevious L’assamblea aposta pel diàleg entre administracions per la derogació de la MAT\nNext Novetat! Rerserva ja la nova samarreta No a la MAT


Taller per a adults: Aprèn a fer cartells\nAvui obrim les inscripcions del taller per aprendre a fer cartells programat per dissabte 28 de gener de 10 h a 12 h.\nMaría Ortuno t'ensenyarà a confeccionar cartells utilitzant dos programes diferents, senzills, de software lliure i amb resultat força atractiu. Anima't i aprèn a fer cartells per anunciar-hi activitats, convocatòries o per fer muntatges creatius com una nova eina d'expressió! (Nivell bàsic)\nOrganitza: el Banc del Temps de Sant Celoni\nEl taller està adreçat a adults. Us hi podeu inscriure aquí.


TRAMUNTANA - Llibreria Index - Llibreria online Vilassar de Mar | Llibreria Maresme\nUNA AVENTURA D'EN JOAN L' ELEFANT En Joan l’elefant, protagonista de El pet, ha tornat.Està trist. No ha fet res d’extraordinari a la seva vida. No ha viatjat a la Lluna, no ha creat ni un llibre ni... COHEN, LAURIE/ GOUNY, NIC... TRAMUNTANA lunes, 1 de enero de 2018\nAutor: COHEN, LAURIE/ GOUNY, NICOLAS Editorial: TRAMUNTANA Llançament: 01/01/2018 Disponible\nSempre que s’enfada (perquè li diuen que no, perquè s’ha de menjar la sopa...), el Marcelté unes enrabiades que es converteixen en animals ferotges! Un cocodril, un... DE HAES, IAN TRAMUNTANA lunes, 1 de enero de 2018\nAutor: DE HAES, IAN Editorial: TRAMUNTANA Llançament: 01/01/2018 Disponible\n«El mar és gran, és blau. Al mar hi viuen les balenes i canten, es senten les seves veus; des de lluny, arriben fins a la meva finestra.. »Jo sé que, abans que existís el món i sol... TRAMUNTANA lunes, 1 de enero de 2018\nEditorial: TRAMUNTANA Llançament: 01/01/2018 Disponible\nL’Artur és un xicot molt espavilat que sempreva buscant aventures on poder aportar alguna cosapositiva.Un dia, coneix un elefant que ha perdut la memòria.Com ho farà l&#x02... GIRON FIGEROLA, MARIA TRAMUNTANA viernes, 1 de diciembre de 2017\nAutor: GIRON FIGEROLA, MARIA Editorial: TRAMUNTANA Llançament: 01/12/2017 Disponible\nHISTORIA DE DOS MITJONS\nAutor: MATSUBARA, NORIKO Editorial: TRAMUNTANA Llançament: 01/12/2017 Disponible\nTo va començar com una cosa sense importancia. Enm Tomàs s'havia posat vermell, i era divertit, però quan tothom va començar ariure's d'ell, ja no era tant divertit. DE KIMDER, JAN TRAMUNTANA domingo, 1 de octubre de 2017\nAutor: DE KIMDER, JAN Editorial: TRAMUNTANA Llançament: 01/10/2017 Disponible\nEn Tomàs celebra l'aniversari al zoo i ha convidat els seus millors amics: en Pau, la Xènia, la Samira i en Lluís. Naturalment també s'hiapunten la mare, l'avi i la seva germana gr... RARISCH RARISCH, INES TRAMUNTANA domingo, 1 de octubre de 2017\nAutor: RARISCH RARISCH, INES Editorial: TRAMUNTANA Llançament: 01/10/2017 Disponible\nTomás celebra su cumpleaños en el zoo y ha invitado a sus mejores amigos: Pablo, Carla, Samira y Leo. Naturalmente también seapunta su madre, su abuelo y Sonia, su hermana mayor, y... RARISCH RARISCH, INES TRAMUNTANA domingo, 1 de octubre de 2017\nAutor: RARISCH RARISCH, INES Editorial: TRAMUNTANA Llançament: 01/10/2017 Sota comanda\nAquest matí hi ha hagut una catàstrofe. Ha faltat una gallina a la formació del matí. Això significa una gran conmoció al galliner. Cal ferel que sigui per trobar-la. Però, com org... CARDON CARDON, LAURENT TRAMUNTANA martes, 1 de agosto de 2017\nAutor: CARDON CARDON, LAURENT Editorial: TRAMUNTANA Llançament: 01/08/2017 Sota comanda\nENAMORATS DEL LLIBRE, ELS\nEll viu a la pàgina de l'esquerra. Ella viu a la pàgina de la dreta. Ell està molt enamorat d'ella i ella està molt enmorada d'ell. Peròrealment hi ha un gran, gran problema? LAURENT LAURENT, FRÉDÉRIC TRAMUNTANA martes, 1 de agosto de 2017\nAutor: LAURENT LAURENT, FRÉDÉRIC Editorial: TRAMUNTANA Llançament: 01/08/2017 Disponible\nUn nen ens descriu com és el seu dia a dia al costat de la seva familia. I ho fa diferenciant-se d'un ninot de neu amb qui, de ben segur,el comparen tot sovint per dir-se Olaf. El ... PAVON, MAR TRAMUNTANA martes, 1 de agosto de 2017\nAutor: PAVON, MAR Editorial: TRAMUNTANA Llançament: 01/08/2017 Disponible\nTracta de lo nociu que pot ser no voler, o no saber, compartir amb els altres la felicitat, la fortuna i els privilegis. Parla també dels perillsa què s'exposen els qui s'entesten ... SANDOBNIA, CARLOS S. TRAMUNTANA martes, 1 de agosto de 2017\nAutor: SANDOBNIA, CARLOS S. Editorial: TRAMUNTANA Llançament: 01/08/2017 Disponible\nCada dia la vida en va llançant aleatòriament notes musicals de forma desordenada. N'hi ha que són alegres, n'ho ha que són tristes,n'hi ha que són sorolloses i n'hi ha que són ext... ASENSI, ALFREDO/ORTU, DAV... TRAMUNTANA martes, 1 de agosto de 2017\nAutor: ASENSI, ALFREDO/ORTU, DAVIDE Editorial: TRAMUNTANA Llançament: 01/08/2017 Disponible\nPrimer no hi havia res. Res de res. Bé, un arbre aquí i allà... Fins que va arribar el Sr. C BILLAUDEAU, JULIEN TRAMUNTANA jueves, 1 de junio de 2017\nAutor: BILLAUDEAU, JULIEN Editorial: TRAMUNTANA Llançament: 01/06/2017 Disponible\nEn Ferran era el millor serraller del regne. Un matí, mentre treballava amb un ferro roent, tres soldats van entrar al seu taller. Haviad'anar urgentment a veure el Rei. Necessito ... PEIX CRUZ, SUSANA TRAMUNTANA lunes, 1 de mayo de 2017\nAutor: PEIX CRUZ, SUSANA Editorial: TRAMUNTANA Llançament: 01/05/2017 Sota comanda\nA la Martina no li agrada llegir. Ni llibres, ni revistes, ni tan sols el rètol del carretó dels gelats. Llavors la Martina coneix la Bonnie, lagossa de la biblioteca. Llegir en ve... PAPP PAPP, LISA TRAMUNTANA lunes, 1 de mayo de 2017\nAutor: PAPP PAPP, LISA Editorial: TRAMUNTANA Llançament: 01/05/2017 Sota comanda\n¡Adelante, ven a viajar con nosotros, será emocionante! En cada página puedes encontrar a la familia López (mamá, papá, los hijosLaurin, Matías y Emilia, el abuelo Carlos, tía Juli... L'ARRONGE L'ARRONGE, L... TRAMUNTANA lunes, 1 de mayo de 2017\nAutor: L'ARRONGE L'ARRONGE, LILLI Editorial: TRAMUNTANA Llançament: 01/05/2017 Sota comanda\nMUÑECAS SON PARA LAS NIÑAS, LAS\nA mi hermano le encantó el regalo de nuestra tía. 'La llamaré Teresa' dijo al ver la muñeca de trapo. Cuando mi hermano dijo que queríadormir con Teresa, mi padre dijo: 'No es grav... FLAMANT FLAMANT, LUDOVIC TRAMUNTANA lunes, 1 de mayo de 2017\nAutor: FLAMANT FLAMANT, LUDOVIC Editorial: TRAMUNTANA Llançament: 01/05/2017 Sota comanda


Blanc Rosa Vermell Granat Lila Lila Carbassa Blau Blau Blau Blau Blau Groc Groc Verd Marró Beix Marró Gris Clar Verd Beix Gris Fosc\nPantis de bambú llisos\nPantis de bambú llisos. El bambú és una matèria ecològica, antibacteriana, biodegradable i transpirable. Que fa una agradable sensació al tacte i manté els teus peus sempre frescos.\nPantis de Rich bambú amb canalé\nPantis de Rich bambú amb canalé 6x2. El bambú és una matèria ecològica, antibacteriana, biodegradable i transpirable. Que fa una agradable sensació al tacte i manté els teus peus sempre frescos.\nMitjons de cotó curts llisos. Perfectes per a portar en el teu dia a dia. Es presenten en diversos colors perquè puguis escollir quin et va millor amb el teu look.


Tot a floretes: 2010\nEl món casteller esperava la notícia amb candeletes, i finalment ha arribat el resultat desitjat; Els castells són patrimoni immaterial de la humanitat! La distinció de la UNESCO és un honor i una gran satisfacció per a tots els implicats directament en els castells i per als que ens estimem la cultura catalana. Contava en el meu penúltim escrit que vaig viure l’acte casteller de les festes de Santa Tecla de primera mà gràcies a l’Oriol. Conéixer de tan a prop una colla t’endinsa en una dimensió molt personal d’eixes torres humanes.\nAquestes torres s’alimenten d’un constant desafiament personal i col·lectiu. Hi ha un treball constant de coordinació de la colla en el qual tots saben quin paper ocupen en la seua construcció; Qui ha de posar pit, qui ha de parar el muscle, qui entrega la seua veu en donar les ordres o qui ha d’enfilar-se torre amunt, veloç, per fer l’aleta i carregar el castell. De fóra el resultat és solemne, plàstic i imponent, tot acompanyat de l’angoixa lògica en vore com el castell tremola a la vegada que creix. Dins, tots callen i només parla el cap de colla. Tot passa més lentament que a l’exterior. Es comprimeixen uns cossos amb altres i en sonar les gralles i el tabal hi ha emoció continguda mentre la torre va amunt gràcies a l’esforç de tots, i que el públic recompensa amb l’aplaudiment quan l’anxaneta alça la mà.\nHi haurà qui explique millor els valors positius dels castells (igualtat de gènere, integració, etc.). Jo només vull mostrar-me satisfet per aital distinció, i recordar la part que ens toca als valencians: Segons algunes teories aquests ‘castells’ naixen del ‘ball de valencians’ que van conèixer al camp de Tarragona fa dos segles. Certament al País Valencià s’han conservat i recuperat colles de ‘muixerangues’, que algun dia va ser un fenòmen més estés que en l’actualitat. Pot ser si la realitat política fòra una altra la proposta s’haguera pogut fer conjuntament des de les dos Generalitats, tot reconeixent i fomentant el fet ‘muixeranguer’ que a terres valencianes és tan feble com inexistent mediàticament. No en tinc dubte que una conseqüencia vergonyosa i patètica d’aquesta actitud d’ignorància és el fet que el GAV – grup feixista de llarga trajectòria, ben vist pel PP - haja enviat una carta al comité de la UNESCO per ‘alertar’ de la participació de xiquets en els castells.\nUna altra manifestació nostra reconeguda com a Patrimoni Immaterial de la Humanitat és el Cant de la Sibil.la de Mallorca, de la que no en soc gens entés, però a la qual li dec una visita en la seua versió més propera a mi: la d’Ontinyent.\nAl remat, bones notícies per a la nostra cultura. Tots tenim un poc de tot, i tot té un poc de nosaltres, i per això ens ho estimem... Als diaris d’internet la bona notícia ve acompanyada de crítiques a Alarte des de cal PP per assistir a la Trobada d’Escola Valenciana del dia 9 d’Octubre, de l’amenaça del tancament de TV3 a la Safor i de la retirada de subvencions de la Generalitat al festival de cinema en valencià Inquiet.\nAixí, lectores i lectors, en pocs segons es pot passar de l’alegria d’una gran notícia a la indignació de saber que els que ens governen no tenen ni puta idea de quina és i com es fa la nostra cultura.\nEscrit per banyerí a les 7:07 p. m. 1 comentari:\n9 d'octubre; Res a celebrar\nNo he sigut mai partidari dels ‘dies de’: Ni del dia del pare, ni del dia dels enamorats, ni el del llibre, ni tants altres. Jornades d’efervescència de bones intencions i discursos molt fussats per recordar que alguna cosa existeix i que ens en recordem d’ella un dia a l’any.\nDemà diuen que és el ‘dia de la Comunitat Valenciana’, fórmula que pareix copiada d’uns grans magatzems o de la ‘casa de España’ d’alguna capital d’algun país del món. La cosa no és accidental: és així perquè així ho volen i ho han volgut els que manen ací des de fa vàries dècades. Igual que tenim un dia per recordar quant que volem la mare i els xiquets li porten una floreta de paper entusiasmats del tot, hi ha un dia a l’any per ‘recordar’- i remarque la paraula: recordar, i res més- que el poble pla encara parla valencià – dir parla, llig i escriu ja seria dir massa- i amb aital finalitat es lloga un grupet de musica ‘en valencià’, es ballen les danses típiques que tothom mira però on ningú hi participa, es menja paella, a la capital es trau en processó la senyera amb tota la pompa i circumstància que cal – Es passeja més per allò de que isca de casa i li pegue l’aire que per fer realment una processó respectuosa i ‘cívica’ com cal-, i en molts ajuntaments es llig un manifest de totes les forces polítiques unint-se a la causa valencianista, desitjant la normalitat de la cultura, omplint-se de bones intencions i animant a tot cristo a ‘ser’ valencià i a sentir-se’n orgullós.\nLa realitat és que un any rere l’altre eixe manifest es queda al faristol on és llegit i ni els regidors ni els ciutadans tornen a tindre cap interés en ell fins que a l’any següent arriba el ‘dia de la comunitat’ i se’l tornen a trobar. Això, o que arriben eleccions i cal traure vots dels sectors regionalistes – que no valencianistes, siguem clars-.\nEls valencians patim més que mai una classe política indigna, cobdiciosa, mesquina i agenollada als interessos de Madrid. Seguim sent tan ‘flojos y muelles’ com ens va descriure el comte-duc d’Olivares fa 400 anys. Ni els ciutadans ni la oposició, esbalaïda i desorientada, sabem reaccionar davant un govern megalòman, balafiador i seguidista. Hem renunciat a defendre els nostres interessos econòmics i culturals per no saber crear la nostra política i deixant que altres ens la facen meseta enllà.\nTrobe que ens va millor celebrar el ‘nostre dia’ un 14 de febrer, imitant la proposta de l’alcalde Hereu de Barcelona. Perquè el 9 d’octubre va nàixer un país del que hui només queda, si escarbem molt, algun remitjonet; Si fins i tot els fa tanta vergonya el penó de la conquesta de la capital que el volen conflictiu i amagat!!\nEl 9 d’octubre podria haver sigut la 'Diada Nacional del País Valencià'; una jornada de celebració, d’alegria col•lectiva pels èxits aconseguits, de marcar-se nous reptes, d’enorgullir-se junts de la riquesa de la nostra cultura, de mirar enrere i donar les gràcies, i mirar avant per ensenyar a les noves generacions quantes coses bones podem fer si ens ho proposem entre tots. En canvi és el dia dels discursos oficials cínics, vanitosos, buits, desficaciats. És el dia per celebrar que tindrem l’AVE a Madrid (en el que tardarem menys des de València que per a anar a Alcoi). Que les relacions comercials amb l’exterior són boníssimes mentre els llauradors es moren de fam. Que la majoria dels polítics autonòmics i locals ignoren la llengua pròpia (Pot ser que l’alcaldessa de la capital porte 20 anys sense dir-ne ni una en valencià? Si Maria Abradelo ha tardat molt menys!!) i a més a més menyspreen tota cultura feta en valencià i col•laboren en la confusió sobre el seu origen i denominació. Un dia per a celebrar també que a pesar dels seus fracassos, excessos i corrupteles molts governants es renovaran l’any que ve en les seues poltrones de diputats o regidors. I per celebrar la joia de la corona: Una televisió pública manipulada descaradament, de continguts infames, de servei públic nul i pou sens fondo dels nostres impostos. Ah, i ara no està sola, que l’acompanyen les televisions locals de la ‘caverna mediàtica’ madrilenya, que van obtindre les llicències per a emetre, tot i tindre el mateix interés i vinculació amb la realitat valenciana com la NBC americana.\nI podriem seguir amb educació, els bous, els bancs, els músics, el teatre, les universitats, el Papa, la confessionalitat del govern...\nSiguem valencians tots els dies de l’any, però encara més quan anem a votar.\nEscrit per banyerí a les 12:24 p. m. 2 comentaris:\nTeresa: cent anys\nS’imagineu la quantitat d'històries d’amor que han sorgit entre persones des que el món és món i les persones senten la necessitat d’estimar-se? Quantes han arribat a les nostres oïdes? Molt poques: un grapat on hi ha les aventures que més van colpir els nostres avantpassats.\nQue una història d’amor que s’ha esdevingut en un temps i un lloc determinat es recorde i perdure en el temps és un privilegi que molts pocs aconsegueixen, i en eixe selecte club comptem amb una parella molt propera: Matxero i Teresa.\nAra ha fet un segle que la història va acabar tràgicament amb la mort d’ella a l’heretat del Morer, a Banyeres. Sergi Gómez, que ha estudiat el cas i l’ha difós en escrits, conferències i les voltes que compartim taula, no podia faltar al que havia promés i va estar en la tomba de Teresa per recordar-la en el centenari del seu traspàs:\nTeresa, passats els anys, s’ha tornat una privilegiada. Els paisans seus que saberen de la desgràcia van aprofitar la tonadeta de l’Hereu Riera per cantar el final d’aquell amor que sobreviuria a la mort de tots dos. La cançó ha arribat als nostres dies, em consta que s’estudia en algunes classes de música i continua sent motiu de treball dels nostres músics i cantadors... i el que li queda!\nUn segle després els canals d’aprenentatge de cançons i històries han canviat totalment i el gruix de la nostra societat dóna l’esquena a la cultura popular i ignoren la peça musical, però Teresa i Matxero viuen per sempre junts –com volien- en companyia d’altres amants eterns... Romeu i Julieta, aquells de Teruel, Marc Antoni i Cleopatra...\nEscrit per banyerí a les 1:07 p. m. 2 comentaris:\nLa 'señorita' Vicenta\nFOTO: Del llibre 'el paper de l'escola a Banyeres de Mariola'. Vicenta i les seues alumnes l'any 69.\nDissabte coincidirem fent en el trajecte Banyeres-València; No la coneixia, i em va sorprendre quan em va contar, encara a la parada de l’autobús, que havia estat mestra al poble durant vora quaranta anys al col·legi de les monges. Es va presentar com deia ser coneguda al poble: la señorita Vicenta.\nÉs ja una senyora major. No li vaig preguntar l’edat però li calcule una setantena d’anys. Diu que va vindre al poble l’any 62, i que va exercir fins els any noranta, quan la van despatxar sense explicacions de les monges, segons ella perquè assistia a sessions de quimioteràpia per superar un càncer. A partir d’ahí va anar desfullant una sèrie d’experiències agredolces sense cap ordre cronològic, botant d’un episodi de la seua vida a un altre, evidenciant un deteriorament psicològic dissimulat amb la seua antiga dot oratòria.\nRecordava un passat amarg de maltractaments a càrrec d’un marit que encara conserva – “per ser bona samaritana” justificava- i que ara ha derivat a una ludopatia ruïnosa. El recurs d’encomanar-la a la seua famílía em va caure quan m’explicà els problemes que els rondaven; Un present angoixós.\nLamentava que poca gent del poble se’n recorde d’ella, ni companyes de treball ni alumnes – aparentava conèixer tots els xiquets als que havia ensenyat en quatre dècades- i per tant es sentia a soles. Físicament estava molt perjudicada per diferents i complicades operacions. Es mostrava molt religiosa però resabiada amb l’església. Evocava el seu origen suecà però feia la major part del discurs en castellà.\nNo tenia previst escriure açò al bloq, però aquest matí a la ràdio he escoltat Palabras para Júlia, de Goytisolo, cantada per Paco Ibañez, i me n'he tornat a recordar d'ella.\nEm va donar ràbia no poder ajudar-la ni donar-li cap de solució. Li vaig dir que faré per vore-la al poble.\nEscrit per banyerí a les 10:30 a. m. 5 comentaris:\nUn cavaller valent; salvarà la princesa?\nUn curt d'animació molt ben fet. Val la pena parar-se 9 minuts a vore'l i delitar-se amb el dibuix, l'humor i la imaginació dels autors. Amb drac i tot! Si donarà de sí el tema del cavaller i la donzella...\nCom que blogger no em deixa penjar-lo, el teniu ACÍ.\nEscrit per banyerí a les 12:00 a. m. 2 comentaris:\nDemà comencen oficialment les festes de Moros i Cristians de Banyeres; les festes de Sant Jordi. No hi participe actualment ni com a fester, ni com a músic, ni com a acolitet, però m'agrada estar aquests dies i vore les festes, disfrutar de l'ambient de dia i de nit, captar els matissos que cada any fan diferent el ritu de la festa, trobar-me amb la gent que per circumstàncies no veig la resta de l'any, tastar el timonet quan amaneix el dia 23 tot esperant que comence la diana...\nPerò com dic no estic lligat a la festa i encara que m'agrade no m'importarà fer fugina algun any per escapar-me a conèixer alguna de les festes que també celebren al cavaller que mata el drac.\nL'any passat vaig poder visitar Puigverd de Lleida i viure una magnífica jornada medieval que va acabar amb una representació popular i espectacular de la llegenda de Sant Jordi i el drac. També a Esplugues de Llobregat van representar una llegenda amb bona cosa de balls tot i no ser patró del poble. I què dir-vos de la representació i la setmana medieval de Montblanc, d'una importància comercial i una fama que pot ser sobrepassa la classificació de 'festa popular'\nAlgun any caldrà assistir al 'Vencimiento del dragón' de Alcañiz, que segons he vist a les fotos es fa a una meravellosa plaça renaixentista el matí del dia de Sant Jordi. I de vesprada ens podriem acostar al Palau de la Generalitat de Barcelona al mercat de Roses i a passejar per les Rambles a la festa del llibre.\nI prou més amunt, en la costa basca, pinta molt bé el 'Gora Santurtzi' del poble de Santurtzi, que representa bianualment la mort del drac en una vila marinera que deu el seu nom al sant.\nUn poc més lluny, a la vila de Portofino (prop de Gènova), al costat del seu port d'embarcacions de luxe, es fa una gran foguera la nit del dia 23 vora el mar, i diu la gent d'allà que si el tronc que subjecta la foguera cau cap a la mar, és senyal de bona sort, i si ho fa cap a dins, de tot el contrari.\nFa uns quants anys, a l'imperi romà celebraven el 23 d'abril el dia de la 'Vinàlia', festa per la que se li demanava a Júpiter la protecció de les vinyes i la l'èxit de la collita. S'obrien les botes del vi de la collita de la tardor anterior per a oferir-les al susdit déu i després els romans es bufaven com a rates. Casualment 'Jordi' vol dir 'home del camp' i és el patró en molts països dels llauradors. Una altre aprofitament pagà de l'esglèsia?\nSant Romà de la Calle\nHe estat en les dos concentracions a favor de Romà de la Calle que s’han organitzat improvisadament a les portes del Muvim i a la seu de la diputació provincial de València. En les dos, tot i haver estar convocades amb poc de temps, hi va assistir molta gent. Sobre cinc-cents han dit en algun mitjà; Sí, és possible, i puc testimoniar que no es van repetir els manifestants de l’un a l’altre dia. Em vaig alegrar en la primera de vore a molta gent de la facultat de Belles Arts; Alumnes i professors (alguns doctors i catedràtics) que han fet vore que la facultat no està tan abeltida com sembla en els projectes personals de cadascú.\nEl politiquet de torn que s’ha cregut just inquisidor i ha alçat el dit prohibitori sobre la mostra d’unes fotografies (ja publicades en els diaris) no va calcular la jugada i va pensar que De la Calle respectaria la seua decisió i que, a més, assumiria la co-responsabilitat de la censura. A eixe politiquet és al que Rus deuria d’haver fet dimitir, reposant les fotos al seu lloc, confiant en la gestió del director del Muvim (impecable i reconeguda internacionalment), tot mantenint el prestigi del museu. I haguera quedat com un senyor. Però no, quan dimiteix el director i les mostres d’adhesió sorgeixen des de les files del seu mateix partit, l’alcalde de Xàtiva rebla l’assumpte amb la seua natural sensibilitat ; "El que esté a gusto que no se mueva y el que no esté a gusto...". És a dir, ací mane jo i -com es diu popularment- el que no pague lloguer al carrer!\nLa gestió popular ens ha acostumat excessivament a la censura. La visió ‘canalnouera’ de la realitat (La notícia que no es veu, no existeix) és una greu falta de respecte als ciutadans que, d’altra banda, va fent-nos dòcils i acrítics (precisament, el que no vol el museu de la 'il.lustració'). D’aquesta manera, no demanarem polítics assenyats i honrats, i nous Rus i Camps tindran carta blanca per a circular... Mala barraca!\nEscrit per banyerí a les 12:44 p. m. 4 comentaris:\nEscrit per banyerí a les 11:51 a. m. 2 comentaris:\nVia crucis del Cabanyal, estació 671; Pilatos i Herodes escolten Santa Mònica Oltra\nHui m'he encés a primera hora llegint en el diari de dissabte la crònica del ple extraordinari celebrat divendres a les Corts amb el Cabanyal com a protagonista. L'encabotament del Govern en enderrocar aquell patrimoni artístic és d'un nivell de burrera i analfabetisme que clama al cel. Fa un moment he obert un correu on em passen un video de la portaveu de Compromís, Mònica Oltra, cantant-li les veritats a la cara als consellers sobre aquest tema. Reconforta saber que hi ha una veu que els fa saber, amb arguments a la mà, el que no volen entendre. Ací està el vídeo. Escolteu-ho, per favor;\nEscrit per banyerí a les 1:50 p. m. Cap comentari:\nFa ja vora tres anys ( ja??!!) que els vaig deixar. Ells han seguit la seua vida i jo la meua, per supost. Per unes hores ens vam retrobar pels carrerons de Nàpols; Continuava recordant les cares de molts oriunds de per allà. La visita va tornar a ser divertida, curiosa i atractiva. Nàpols em fascina, qui em llig de temps ho sap. La ciutat en eterna decadència manté un encant endimoniat. Seran els carrers reblits d'antics palaus, els paisatges urbans, l'animada vida al carrer, les llegendes que s'escampen per tot arreu, el sabor de la Pizza - així, en majúscules- que trobes a Via Tribunali. Serà la presència llunyana i imponent del Vesuvi - Amb el cim nevat eixos dies de gener!-.\nCaminar per Nàpols coneixent els seus problemes et fa circular amb una sensació estranya de por, d'atenció i d'espectació. No saps en quin moment poden furtar-te la bossa, o atropellar-te, o si trobaràs en algun moment un tiroteig, o si aquella botiga on serveixen amb amabilitat participa activament en el negoci de la Camorra. Al remat és com estar dins d'una gran pel·lícula del neorrealisme italià, comparació graciosament versemblant en observar les exagerades gestulitzacions i converses dels veïns.\nPujar al Castel Sant Elmo ja val tot el viatge. Enfilar-se allà amunt és tocar el cel de la ciutat -amb permís del Vesuvi, que ja queda un poc apartat-. Allí dalt s'està més alt que ningú, es té la sensació de controlar-ho tot encara que el nucli urbà sumat a la perifèria s'escampa fins on ja no t'aplega la vista. Des del castell Nàpols és multicolor, i tota ella abraça la badia a la que dóna nom, en l'horitzó de la qual es pon el sol diàriament abocant una llum daurada que sembla, també, eixida d'un film. Davant d'aquell, el Mare Nostrum, pense en els grecs que li donaren el nom, en els romans, en els francesos... i també en la part que ens toca; Intente figurar-me davant la mateixa posta de sol el nostre Alfons el Magnànim, Jordi de Sant Jordi, Ausias March, Pere Joan, Guillem Sagrera...\nEm sembla que mai he deixat cap escrit en napolità, en dialetto com ells en diuen. Ara posaré una poesia dedicada a Napule (Nàpols) de Totó, actor còmic napolità que sempre va fer dels seus origens un tret d'identitat personal. Segur que no tindreu cap problema de comprensió;\nZUOCCOLE TAMORRE E FEMMENE (Rates, tambors i femelles)\nTutte hanno scritto 'e Napule canzone appassiunate,\ntutte 'e bellezze 'e Napule sò state decantate:\nda Bovio a Tagliaferri, Di Giacomo a Valente;\nin prosa, vierze e musica: ma chi po ddi cchiù niente?\nChi tene 'o curaggio 'e di' quaccosa\nd'accordo songo state a ddi una cosa:\nca cchiù 'a guardammo e cchiù 'a vulimmo bbene.\n'A tengo sana sana dinto 'e vvene,\n'a porto dinto 'o core, ch' aggia fà?\nNapule, si comme 'o zucchero,\nterra d'ammore - che rarità!\nè 'o core 'e Napule ca vò cantà.\nchi è nato a Napule nce vo murì\nEscrit per banyerí a les 8:02 p. m. 2 comentaris:\nPosa un verdó en la teua vida\nverdó; Botella de vidre de boca ampla que es deixa, plena d'aigua, damunt de la tauleta de nit, amb un got de cap per avall al damunt, i que servix per a beure durant la nit.\nA Alcoi, antigament, aquest atifell era d’ús habitual. En cada llar n’hi havia u com a mínim. Pensem que a Alcoi, durant el segle xix, molts treballadors vivien en pisos que es tancaven amb dues claus i era molt normal que el dormidor estiguera en una part del pis i la cuina estiguera en l’altra. Si hom volia beure per la nit, no era lògic haver d’eixir a l’escala, obrir amb la clau l’altra part del pis a on es trobava la cuina, beure, tancar amb clau, baixar l’escala, entrar a l’altra part del pis a on es trobava el dormitori, tornar a tancar en clau i tornar-se a gitar. La cosa més natural i lògica de món era tindre una botella amb aigua i un got al costat del llit. Avui açò ja no cal perquè ja no queden pisos amb dos claus.\nAixí descriu Eugeni S.Reig en 'Les nostres paraules' eixe pràctic objecte; el verdó. Voldria puntualitzar-li que no només es gastava en estos pisos sinó que també a les cases normals de poble -com els que hem heretat de les àvies-. Jo no n'he tingut mai a la meua tauleta de nit, o al menys no ho recorde, però sí que n'he vist a casa com a un objecte més a l'armari on és el parament de taula i em sembla que s'ha usat en alguna convalescència familiar.\nLa qüestió és que d'unes setmanes ençà ho tenia clavat al cap; volia un verdó. Me n'havia adonat que em seria molt útil i vaig pensar que me'l podia fabricar jo mateix amb alguna botella de vidre i boca ampla. A casa, amb una botella de suc (que em va costar de trobar, ja que ara les fan de plàstic!!) i un got de nocilla molt decent em vaig montar per fi l'objecte desitjat, que funciona i dona un servici magnífic...\nHui una companya de treball m'ha regalat un de nou... i ben bonic que és! M'ha fet molta il.lusió, és clar, i seguidament m'he posat a fer una cosa que tenia pendent de feia dies; crear un grup al facebook que es diu 'Recuperem el verdó'.\nEscrit per banyerí a les 1:50 p. m. 2 comentaris:\nM'unisc al recordatori a don Enric Valor que Mossen Carrasca i Mossen Gàlim fan des dels seus bloqs en el dia que es fan deu anys que va faltar.\nLa primera coneixença de Valor la vaig tindre a l'inici de l'escola primària, quan mon tio em regalà els vint-i-sis volums de les Rondalles valencianes editades per edicions del Bullent, encuadernades en rutilants tapes blanques i molt i molt ben il·lustrades . Recorde que una temporada m'acompanyaven al llit tots els dies i com de bé ho passava abans d'acabar el dia! Aquelles històries que no passaven en cap món imaginari sinó en Cocentaina, en Petrer... en Banyeres!, aquell llenguatge que no m'era el matern però era el deu meu poble, aquelles il·lustracions brutals que pot ser foren la millor lliçò d'educació plàstica d'aquells anys... Valor és part de les meues primeres experiències lectores, i de les més bones. Aquella col.lecció roman a casa, com un vertader tresor personal que és, i tinc pendent des de ja fa temps una rellegida.\nA principis d'una altra època vital, l' universitària, vaig trobar en una papereria de la capital la novel.la 'l'Ambició d'Aleix' i acomboiat pel nom de l'autor me la vaig mercar per llegir-la tranquilament en estiu. I Valor, aquesta vegada amb una història creada per ell, continuava sent tan expressiu, suggeridor i bon narrador com el recordava d'una dècada abans.\nEn la seua vessant de gramàtic va publicar obres de consulta com 'Millorem el llenguatge', 'Resolguem dubtes', 'La flexió verbal'... reeditades actualment per 3i4 i d'utilitat inestimable per als que procurem millorar en açò de la comunicació escrita (o parlada!).\nLa revista Barcella li va dedicar el número 10 en l'any 2000.\nEn repassar la seua biografia me n'alegre de que puguera rebre en vida els Honoris Causa i els altres reconeixements, però em fa molta ràbia recordar com la Conselleria d'Educació i l'Ajuntament de Castalla van vetar el nom 'Enric Valor' de l'IES que l'havia aprovat com a propi.\nFins i tot morts els tenen por!\nEscrit per banyerí a les 6:49 p. m. 2 comentaris:\nQuant li queda al Cabanyal?\nVull escriure sobre l'assumpte del Cabanyal i no sé com començar. Em sembla un espectacle tan surrealista, tan patètic i vergonyós que no trobe fórmula per fer encara més evident l'absurditat de la batalla judicial entre els veïns del Grau de València i el seu Ajuntament per enderrocar o no un barri de notable interés històric. El recent informe del Ministeri de Cultura serà tan positiu com vullguem, però el fet d'haver aplegat a aquest punt és una derrota de tots.\nQue l'administració municipal es plantejara el projecte "d'ampliació" de Blasco Ibañez a costa de la unitat del barri i de la destrucció de la seua riquesa arquitectònica és bona mostra del desinterés dels que governen per allò que en diem 'patrimoni' mentre els cau la bava quan els constructors els expliquen projectes de grans torres i magnífics bulevars que -en el seu moment- els donaran bona cosa de guanys i publicitat a Canal 9.\nNo seria just dir que tota la culpa la té Rita. Temps i eleccions han tingut els ciutadans de la capital per fer-la fòra i parar un projecte tan desgavellat; no només l'han mantinguda en el càrrec durant dos dècades sino que ha millorat els resultats -fins i tot al Cabanyal!-.\nPer això dic que tot aquest enrenou de declaracions, sentències i movilitzacions socials és una derrota de tots.\nMentre escric açò llig que el Govern valencià ja té pensat com fer per tal que les lleis no els siguen contràries i legitimar aquest expoli en tota regla.\nRecordeu quan fa pocs anys el govern talibà d'Afganistà va decidir rebentar els budes gegants? El govern musulmà va alegar que les estàtues anaven en contra de la religió islàmica i les destruïren sense més mirament tenint en contra la UNESCO i la opinió pública internacional. Aquestos talibans de la Generalitat van sense turbant i obeeixen una altra religió; la del capitalisme cotxino que avantposa els interessos econòmics d'uns pocs al benestar de tot un barri i la recuperació del patrimoni que és un tros d'història de València.\nJa ho van fer amb la Punta, amb l'horta, amb la costa, amb els PAI's i companyia. Els la bufa el patrimoni artístic o natural perquè no dóna diners -segons la seua visió- . Els la bufa i no els la costipa.\nEscrit per banyerí a les 8:11 p. m. 2 comentaris:


Muriel Casals | Diari Maresme\nPer Firmes , a Calella, Cartes al Director 14 de set. de 2018\nHem inaugurat la nova escola El Far\nProposen posar el nom de Muriel Casals a un carrer de Mataró\nPer Redacció , a Mataró, Política 17 de febr. de 2016\nCDC considera que Casals mereix aquest homenatge\nPer Firmes , a Cartes al Director 14 de febr. de 2016\n“Estimem-nos”, ens deia sempre la Muriel\nÒmnium Mataró-Maresme renova Junta\nPer Redacció , a Societat 18 de febr. de 2011\nL’entitat prepara el seu 40è aniversari a Mataró i el mig segle a nivell nacional


El bloc de la Mireia, a Cossetània\n30 Setembre, 2007 18:41\nLa catosfera avui està de festa! La Mireia Galindo, la xicota que ha despertat per primera volta els instints més humans de la blocosfera, ha anunciat en el seu darrer post que el seu llibre el podrem trobar enquadernat en format paper. I ha estat l'editor de Cossetània, el Jordi Ferré, qui en el seu bloc ens confirma la bona notícia: per la primavera, Mireia, tots et podrem tindre «a la butxaca»!\n4 Comentaris | 0 RetroenllaçOs technorati tags: bloc , literatura , cossetània , català\n28 Setembre, 2007 13:38\nHem preparat un parell de ginys (widget en anglès, gadget en francès) per si voleu participar des del vostre bloc amb la Tardor Literària tot fent un mínim esforç (que ja sabem que cooosta tant això de fer alguna cosa...)\n1. El primer és el giny per poder seguir les actualitzacions de 5sentits. Només cal que copieu i enganxeu el codi que podeu trobar a 5sentits.txt en el lloc que vulgueu de la plantilla del vostre bloc. És un servei de Widgetbox i és totalment gratuït (si voleu veure com queda, mireu a la barra d'enllaços d'esta pàgina).\n2. El segon segur que us interessarà! Voleu saber qui acaba d'actualitzar el seu bloc de tota aquesta llista de blocs que tenim enllaçats? Res més fàcil! Per seguir les actualitzacions dels Blocs tardorencs nomes cal que copieu i enganxeu el codi que trobareu a blocs_tardorencs.txt i feu com en el cas anterior. I no cal que us preocupeu per si n'anem afegint de nous, automàticament aniran apareixent al vostre bloc, sense que hagueu de tocar ni una tecla! Els del Goggle, com no podia ser d'altra manera, han tingut esta brillant idea.\n• Versions de diferents colors\n?. Que no saps ben bé a on has de posar aquest tros de quòniam de codi? cap problema! el Servei Tècnic a Distància 5sentits us assessorarà en tot moment dels passos, només cal que ens aviseu i tant aviat com podrem intentarem resoldre-ho amb la màxima celeritat possible (que no serà molta, eh?).\n4 Comentaris | 0 RetroenllaçOs technorati tags: widget , tardor literària\nAmb els Cinc Sentits. Tardor Literària\n20 Setembre, 2007 18:43\nAmb els Cinc Sentits. Tardor Literària és el nom que rep el cicle d'activitats culturals que l'Àrea de Cultura de l'Ajuntament de Tarragona organitza cada novembre. Aquest cicle conté tot tipus d'actes relacionats amb la literatura: presentacions de llibres, recitals poètics, narració de contes, espectacles, jornades temàtiques, rutes literàries, el programa Lletres a Taula, les Trobades d'Escriptors del Camp de Tarragona, homenatges i un llarg etcètera literari que es reparteix per diversos espais de la ciutat. La Tardor Literària va néixer el 1998 sota el nom de Setmana dels Premis Literaris, ja que inicialment va ser concebuda com un cicle d'activitats complementàries al lliurament dels Premis Literaris Ciutat de Tarragona. Amb el temps, però, el volum del programa ha crescut molt i els organitzadors s'han vist amb la necessitat d'atorgar-li un nom més acostat al que constitueix realment. Tot i això, la Tardor Literària encara està íntimament lligada a la celebració dels Premis Literaris.\nI aquest és el bloc de la Tardor Literària: sigueu benvinguts!\n3 Comentaris | 0 RetroenllaçOs technorati tags: cultura , tarragona , art , literatura , premis literaris\n18 Setembre, 2007 18:39


Librería Desnivel - Mapa - 419 Villafranca del Penedés - Zona: España > No definido - Escala: 1:50.000\nInicio / mapas / 419 Villafranca del Penedés\nComarca: Alt Penedès: Avinyonet del Penedès, Les Cabanyes, Castellví de la Marca, Font-rubí, La Granada, Mediona, Olèrdola, Olesa de Bonesvalls, Pacs del Penedès, El Pla del Penedès, Pontons, Puigdàlber, Sant Cugat Sesgarrigues, Sant Llorenç d'Hortons, Sant Martí Sarroca, Sant Pere de Riudebitlles, Sant Quintí de Mediona, Sant Sadumí d'Aiona, Santa Fe del Penedès, Santa Margarida i els Monjos, Subirats, Torrelavit, Torrelles de Foix, Vilobí del Penedès, Vilafranca del Penedès.\nComarca Anoia: Bellprat, Cabrera d'Igualada, La Llacuna, Masquefa, Piera, Santa Maria de Miralles.\nComarca: Baix Penedès: El Montmell, Sant Jaume dels Domenys.\nComarca: Alt Camp: Aiguamúrcia, Querol.\nSi deseas adquirir algún mapa del IGN de escala 1:25.000 de este mapa (419 Villafranca del Penedés), selecciona el cuadrante que deseas (el precio de cada cuadrante es de 3.50 euros):\n0419-1 La Llacuna\n0419-2 Sant Sadurní d'Anoia\n0419-3 Sant Martí Sarroca\n0419-4 Vilafranca del Penedès


2018 – Fiabci Andorra\nLa millor oferta immobiliària dels millors professionals\nQue és la FIABCI\nHistòria de la FIABCI\nJOSEP CARLES RODRÍGUEZ PICART\nMembres ordinarisBy fiabci18 02/08/2018\nBaixada del Molí 39, Local 2\nJornada amb el president mundial FIABCI\nNotícies d'actualitatBy fiabci18 02/07/2018\nCom ja sabeu aquest 29 de juny FIABCI-Andorra ha tingut l’honor de rebre la visita del president mundial FIABCI, un dia ple de moments que volen compartir amb tots vosaltres. La jornada va començar amb una conferència que va comptar amb la presència del Ministre Saboya i en la que van participar el president de…\nConferència del Carlos Rentalo durant la visita del president mundial FIABCI\nUncategorizedBy fiabci18 18/06/2018\nAmb motiu de la propera visita del president mundial FIABCI el 29 de juny, en el marc dels actes institucionals previstos per aquest dia, FIABCI-Andorra organitza una conferència, a la qual ha convidat al Carlos Rentalo que farà la ponència; “Com atreure clients internacionals amb les xarxes socials”. Carlos Rentalo és coach immobiliari i speaker…\nEl president mundial FIABCI visita Andorra\nUncategorizedBy fiabci18 13/06/2018\nEl proper 26 de juny FIABCI-Andorra té l’honor de comptar amb la visita del president mundial FIABCI. FIABCI-Andorra ha preparat un seguit d’actes institucionals per l’ocasió, que inclouen una conferència sobre la internacionalització del mercat immobiliari, conduïda pel president de FIABCI-Andorra, Sr. Jordi Ribó en la qual intervindran el mateix president mundial, Sr. Assen Makedonov…\nL’AGIA i la NAR signan un acord de col·laboració.\nUncategorizedBy fiabci18 24/05/2018\nEl passat dia 16 de maig a la ciutat de Washington DC la NAR (National Association of Realtors) i AGIA (Col.legi d’Agents i Gestors Immobiliaris d’Andorra) han signat un acord de col·laboració entre les dues entitats. Durant el passat més de maig i aprofitant el congrés mundial de Fiabci que es va celebrar a Andorra,…\n© Copyright 2021 - FIABCI ANDORRA | Designed by Art Dinàmic


NGSM - EL NOU GRUP DE SERVIDORS DEL MÓN, PER EL MESTRE TIBETÀ, A TRAVÉS DE ALICE ANN BAILEY PART 1/4 - MISSATGES DEL CEL - 2021\nNGSM - El nou grup de servidors del món, pel Mestre Tibetà, a través d'Alice Ann Bailey PART 1/4\nEls llibres del Tibetà\n... o llibres blaus, escrits per Alice Ann Bailey\nEl Mestre Tibetà Djwhal Khul ha dit:\n"Emprenguin la constant distribució dels meus llibres, que contenen molta ensenyament per a la Nova Era. En últim anàlisi, els llibres són per a vosaltres les eines de treball i els instruments amb els quals entrenaran als seus treballadors. Intentin que circulin constantment. "\n¿Qui és Alice Ann Bailey?\nAquesta famosa esoterista i escriptora anglesa el nom de soltera va ser Alice Ann la Trobe-Bateman; va néixer a Manchester (Lancashire) el 16 de juny de 1880. I va morir als 69 anys d'edat, el 15 de desembre de 1949. Vaig pertànyer en la seva joventut al Centre de la Societat Teos fica de Los Angeles, del que després es SEPAR per actuar amb ms llibertat d'acord als seus propis punts de vista ia les ensenyaments que li van impartir dos Mestres de la jerarquia Oculta.\nEn el seu Autobiografa Inconclusa, un dels seus llibres que pot trobar-se en espanyol, Alice A. Bailey esmenta que va tenir la seva primera trobada amb el Mestre Koot Hoomi el 30 de juny de 1895, quan comptava tan sols 15 anys d'edat i en circumstàncies en què les dificultats i el sofriment l'envoltaven per tot arreu. Des de llavors va treballar durant tota la vida per l, arribant a ser una de les discpulas més avançades del seu grup o Ashrama. D'altra banda el Mestre Djwhal Khul, conegut com DK o El Tibetà, va inspirar o dictar els seus llibres per mitjà de la facultat anomenada clariaudiencia, que posseeixi Alice A. Bailey en marcat grau. El contacte amb aquest instructor es va mantenir durant prop de trenta anys.\nEL NOU GRUP DE SERVIDORS DEL MÓN (NGSM)\nPel Mestre Tibetà Djwhal Khul\nPART I de IV\nClassificaci de la Humanitat\nEls pobles del món es poden classificar en quatre grups, segons el punt de vista de qui tracten de guiar la humanitat cap a la Nova Era. Certament aquesta és una àmplia generalitzaci, havent-hi molts grups d'enllaç entre les quatre principals agrupacions.\nPrimer, les masses ignorants: aquestes, a causa de la pobresa, la desocupacin, l'analfabetisme, la fam, la desesperaciny la manca d'esplai i de mitjà per adquirir cultura, estan enfervorides. Tenen suficient desenvolupament per respondre als suggeriments i al control mental de les persones una mica ms evolucionades que elles. Snfcilment regimentadas, influenciades, estandarditzades i impulsades a una activitat col·lectiva pels lders de qualsevol escola de pensament, que siguin prou intel·ligents i emotius, per despertar els desitjos materials, l'amor a la pàtria i l'odi cap a qui posseeixen més que ells. Aquestes persones poden ser controlades pel temor i, per tant, impulsades a actuar per la demanda emotiva.\nCom que no coneixen res millor i pateixen tants sofriments són fàcilment arrossegades pels focs de l'odi i del fanatisme, i constitueixen una de les més grans i innocents amenaces d'aquesta època. Són joguines en mans dels que estan ben informats, i es troben indefenses contra els que tracten d'utilitzar-les per a qualsevol propòsit. Poden ser commogudes amb més facilitat per les exhortacions emocionals i les promeses, perquè les idees gairebé no arriben a impressionar les seves consciències, a causa que no estan desenvolupades prou per pensar per si mateixes. Les masses lluiten i moren atiades per fogosas arengues, i poques vegades saben de què es tracta. Les seves condicions de vida han de ser millorades, però no per l'explotació ni pel vessament de sang.\nSegon, l'anomenada classe mitjana i les seves dues categories, superior i inferior: constitueix el gruix de cada nació, la burgesia intel·ligent - diligent, inquisidora, de ment estreta i essencialment religiosa, encara que repudia freqüentment els requisits de la religió. És arrossegada pel conflicte econòmic, i constitueix sense excepció l'element més poderós de qualsevol nació, per la seva capacitat per llegir, discutir, pensar, invertir diners i donar suport a qualsevol bàndol. Representen la major part dels partidaris del món, els que lluiten per una causa i formen grans grups, sigui a favor o en contra d'un i altre partit. Els agrada reconèixer i elegir un líder, i estan disposats a morir per la causa ia fer incessantment majors sacrificis pels seus ideals, basats en les idees presentades pels seus líders elegits.\nNo estableixo diferències ni situo a la crida aristocràcia d'un grup, perquè això constitueix una diferència de classe, basada en gran part en el patrimoni i en el capital; els moderns reajustaments nacionals la van fusionant ràpidament en la gran classe mitjana A causa de que a tot arreu es porta a terme aquesta anivellament, pot sorgir ara l'aristocràcia espiritual - basada en la comprensió del seu origen i meta divins, que no coneix distinció de classes, barreres religioses ni diferències separatistes. Per tant, tractem les divisions humanes i no les diferències de classes.\nEl segon grup constitueix el camp més fructífer d'on s'extreuen els nous líders i organitzadors. Formen un grup intermedi entre els pensadors del món, els intel·lectuals i les masses humanes. En última anàlisi, són el factor que determina els assumptes mundials ...\n... A causa de la seva intel·ligència, a les majors possibilitats que tenen d'adquirir cultura, a la seva habilitat per llegir, a l'impacte dels nous mètodes de propaganda, la premsa i la ràdio, constitueixen el grup més poderós del món en cada nació, ia ells es dirigeixen els líders, demandant el seu suport i lleialtat partidista, portant el triomf de qualsevol líder. Són els únics que contribueixen amb la majoria dels vots en els assumptes nacionals. Es troben dominats per la incertesa, el dubte i la por, profundament arrelats, i el desig que es faci justícia i s'estableixi el nou ordre de coses.\nSobretot, desitgen la pau, estables condicions econòmiques i un món ordenat. Estan disposats a lluitar per això, combatre en tots els partits i grups pels ideals polítics, nacionalistes, religiosos, econòmics i socials. Si pràcticament no lluiten en sentit físic, ho fan per mitjà de la paraula, discursos i llibres.\nTercer, els pensadors del món: són els homes i dones intel·ligents i molt cultes, que capten les idees i les formulen en ideals. Aquestes perdones parlen, escriuen articles i llibres i utilitzen tots els mètodes coneguts per arribar a educar el públic en general, i així fustiguen la burgesia obligant-la a entrar en activitat, agitant, per mitjà d'ella, a les masses. La funció i el paper que tenen és de suprema importància. De les seves files egressen qui influencien fermament el curs dels esdeveniments mundials, un vegades amb fins bons, altres amb fins egoistes. Manegen la ment humana com un músic maneja el seu instrument, estant a les mans el poder de la premsa, la ràdio i la tribuna pública. La seva responsabilitat és enorme. Alguns pocs, potser més del que sembla, treballen desinteressadament inspirats per la nova era. Es dediquen a alleujar les condicions humanes ia millorar els assumptes mundials, aplicant (correcta o erròniament) certes línies que, per a ells, constitueixen l'esperança del futur i l'elevació de la humanitat. Es troben en tot govern, partit, societat i organització, església i grup religiós. Constitueixen avui l'entitat més influent, perquè a través d'ells s'arriba a la gran classe mitjana, influenciándola i organitzant-la per a fins polítics, religiosos i socials. Les seves idees i expressions s'infiltren a través de la classe elevada i de la classe mitjana, arribant finalment a oïdes dels individus més avançats de les masses no evolucionades.\nQuart, el Nou Grup de Servidors del Món: són els que comencen a formar un nou ordre social en el món. Políticament no pertanyen a partit o govern algun. Reconeixen a tots els partits, credos, organitzacions socials i econòmiques ia tots els governs. Es troben en totes les nacions i organitzacions religioses, i s'ocupen de formular el nou ordre social. Des de l'angle estrictament físic, no lluiten per el millor que hi ha al vell ordre, ni per millorar les condicions del món. Consideren que els antics mètodes de lluita, partidisme i agressió, i les antigues tècniques de lluites partidàries han fracassat totalment, i que els mitjans emprats fins ara, a tot arreu i per tots els partits i grups (lluites, violents partidismes pel líder o una causa, atacs als individus les idees o maneres de vida es consideren perniciosos per al gènere humà), estan fora d'època i són considerats inútils i inadequats per obtenir les desitjades condicions de pau, plenitud econòmica i comprensió. Estan ocupats en la tasca d'inaugurar el nou ordre mundial, formant a tot el món - en cada nació, ciutat o poble - una agrupació de persones que no pertany a cap partit ni dóna suport a un bàndol, però postula una tribuna clara i definida i un programa tan pràctic com el de qualsevol partit. Es donen suport a la essencial divinitat de l'home; el seu programa es basa en la bona voluntat, característica bàsica de la humanitat. Per tant, estan organitzant actualment a les persones de bona voluntat de tot el món, explicant-un programa definit i postulant una tribuna en la qual tenen cabuda tots els homes i dones de bona voluntat.\nAfirmen i creuen que el seu anomenat inicial ha estat de tal naturalesa, que si se'ls proporciona l'ajuda de les ments entrenades, que pertanyen al tercer grup descrit, i si se'ls facilita la necessària ajuda financera per realitzar el treball educatiu requerit i la propaganda per difondre la bona voluntat, podran canviar de tal manera el món (únicament per mitjà de les persones de bona voluntat) que -sense guerra, sense despertar l'odi entre els homes, sense atacar ni donar suport causa alguna- el nou ordre podrà ser fermament establert sobre la terra. (15-480 / 3)\nAl voltant de l'any 1400, la Jerarquia de Mestres enfrontava una situació molt difícil. Pel que fa a la feina de segon raig (que tenia a veure amb l'ensenyament de la veritat espiritual) va sobrevenir el que podria anomenar-se una total exteriorització d'aquesta veritat. L'activitat del primer raig també havia efectuat una intensa diferenciació i cristal·lització entre les nacions i governs del món. Les dues condicions d'ortodòxia concreta i diferències polítiques, van persistir durant moltes generacions i encara persisteixen. Hi avui un anàleg estat de coses, tant en el món de la religió com en el de la política. Això és veritat ja es tracti de l'Índia o Amèrica, de la Xina o Alemanya, o s'estudiï la història del budisme amb les seves nombroses sectes, el protestantisme amb els seus milers de grups militants o les nombroses escoles de filosofia a Orient i Occident. La situació és universal i la consciència pública està en gran dividida, però aquest estat de coses marca la Culminació d'un període de separativitat i la fi, abans de molts segles, d'aquesta profunda divisió del pensament.\nDesprés d'observar i vigilar aquesta tendència durant un altre centenar d'anys, els Germans Majors de la raça, al voltant de l'any 1500 d. C., van convocar a un conclave a tots els sectors. El seu objectiu va ser determinar com es podria accelerar l'impuls d'integració, que constitueix essencialment la nota clau del nostre ordre universal, i quins passos haurien de donar-se per produir aquesta síntesi i unificació que, en el món del pensament, fes possible la manifestació del propòsit de la Vida divina que va portar tot a l'existència. Quan el món neutral s'unifiqui, el món extern entrarà en un ordre sintètic. Aquí cal recordar que els mestres pensen en termes més amplis i treballen en cicles més extensos de l'esforç evolutiu. Els cercles reduïts i temporarios i l'insignificant flux i reflux dels processos còsmics, no ocupen en el primer cas La seva atenció.\nEn aquest conclave havien de fer tres coses:\n1. Veure el pla diví en una escala el més àmplia possible, i renovar Les seves ments amb aquesta visió.\n2. Observar qu influències o energies, estaven disponibles per ser utilitzades en el gran esforç en què Ells estaven empeados.\n3. Entrenar els homes i dones, llavors probacionistas, chelas i iniciats, per poder tenir en el moment oportú un grup eficient d'ajudants en els que confiar en els segles venidors.\nRespecte a aquests aspirants, Ells tenien dos problemes:\n1. Evitar el fracàs en mantenir la continuïtat de consciència per part dels deixebles encara ms avançats, fracàs en què fins als iniciats incorren avui.\n2. Els mestres van descobrir que les ments i els cervells dels chelas eren extremadament insensibles als contactes superiors, i això an perdura. Llavors els chelas posseeixin, com ara, aspiraci, desig de servir la humanitat, devociny ocasionalment un equip mental regular, però carecan peculiarment d'aquesta sensibilitat teleptica, resposta instintiva a la vibraci jerrquica i alliberament del psiquisme inferior, requisits necessaris per al treball intens i intel·ligent. Lamentablement això todava és es. La sensibilitat teleptica augmenta cada vegada més, com a resultat de les condicions mundials i del corrent evolutiva, i això (per als que treballen en el pla intern) és un signe molt encoratjador, tot i que el amor pels fenmens squicos i la ignorància en diferenciar els diversos graus de vibracions dels treballadors jeràrquics, todava obstaculitza granment la feina.\nEs preguntarny amb tot dret quina s aquest pla? Quan parlo del pla no em refereixo al pla general com és el de la evolucino el de la humanitat, al qual apliquem la frase, desenvolupament de l'ànima, gairebé sense significat. Es donen per fets tots dos aspectes de l'esquema del nostre planeta i únicament són maneres, processos i mitjans per a un fi específic. El pla, segons el que perceben en l'actualitat i per al qual treballen fermament els mestres, pot definir-se de la manera següent: És la producci d'una sntesi subjectiva en la humanitat i d'un intercanvi telep tic que finalment aniquilar al temps. Har assequible als homes totes les realitzacions i coneixements del passat, li revelar el veritable significat de la seva ment i cervell, la qual convertir en l'amo d'aquest equip, per tant ho far omnipresent i, amb el temps, li obrir la porta a l'omnisciència. Aquest proper desenvolupament del pla produir en l'home una comprensi intel·ligent i cooperativa del propòsit diví, per al qual, Aquell en qui vivim, ens movem i tenim el nostre ésser, ha considerat intel·ligent portar-lo a la exteriorizacin. No creguin que puc explicar el pla tal com és. No és possible per a ningn home de grau inferior al d'iniciat de tercer grau, albirar i molt menys comprendre-ho. El desenvolupament del mecanisme, pel qual un discpulo pot estar en relació amb qui són responsables de dur a terme els plans, i la capacitat de conèixer (i no sols percebre tènuement) aquest diminut aspecte de tot, que constitueix el pas immediat i amb el qual és possible col·laborar, pot ser assolit per tots els deixebles i han de mantenir-lo com a meta davant els aspirants. Amb excepció dels deixebles probacionistas, que encara no són prou ferms en el seu esforç tots poden esforçar-se per aconseguir aquesta continuïtat de consciència i despertar aquesta llum interna que, quan és percebuda i emprada intel·ligentment, serveix per revelar altres aspectes del pla, especialment aquell que pot respondre i servir tilmente el coneixedor il·luminat.\nAconseguir això ha estat l'objectiu de tot l'entrenament impartit durant els últims 400 anys, per la qual cosa podran imaginar-se la gran paciència desplegada pels Coneixedors de la raça. Treballen lenta i premeditadament cap El seu objectiu, sense aparent urgència, però -i aquí rau l'interès immediat del que he de comunicar - posseeixen un límit de temps, basat en la Llei de Cicles. Fa a l'actuació de certs períodes d'oportunitat que lògicament tenen el límit ...\nMirant cap al futur, quan els servidors de la raça es van reunir al conclave esmentat, es van referir a la futura entrada de l'era acuariana, amb les seves energies característiques i les seves sorprenents oportunitats. Això va ser observat, i van intentar preparar l'home per a aquest període de més o menys 2.500 anys de durada, que, degudament utilitzat, promouria la unificació conscient i intel·ligent del gènere humà, produint així la manifestació del que prefereixo anomenar "la germanor científica", l'oposat de l'accepció sentimental del terme, tan prevalent avui.\nEn aquest llavors Els va semblar necessari fer dues coses abans de poder utilitzar profitosament les potències futures de l'era acuariana. Primer, la humanitat havia de elevar la seva consciència al pla mental; havia de expandir-se per incloure no només el món de l'emoció i del sentiment, sinó també el de l'intel·lecte. Calia activar les ments dels homes en forma àmplia i general, ia més havia de ser elevat tot el nivell de la intel·ligència humana. Segon, calia fer alguna cosa per enderrocar les barreres de la separativitat, l'aïllament i el prejudici, que mantenien separats els homes i que Ells preveien acréixer. Cicle després cicle, s'anirien tancant més en si mateixos - satisfacció, exclusió i orgull racial. El resultat de tot això conduiria inevitablement a una àmplia separativitat ia la construcció de barreres mundials entre una nació i una altra, entre una raça i una altra.\nAquesta determinació dels membres de la Jerarquia d'entrenar les ments dels homes amb més rapidesa, i la construcció d'una unitat més sintètica, els va portar a una decisió que involucrava la formació d'unitats grupals i va portar l'aparició d'aquests grups de treballadors i pensadors que, mitjançant les seves activitats, han regit i modelat tan àmpliament nostre món durant els últims tres o quatre segles. Per tant, des de la data d'aquest conclave tenim la inauguració del treball grupal específic i definit, clarament delineat, representant cada grup alguns aspectes peculiars de la veritat i del coneixement de la realitat.\nAquests grups es classifiquen generalment en quatre sectors principals: cultural, polític, religiós i científic. En temps més moderns han aparegut, en forma definida, altres tres grups: filosòfic, psicològic i financer. Lògicament, els filòsofs han estat sempre amb nosaltres, però la majoria eren unitats aïllades que van fundar escoles caracteritzades pel partidisme i la separativitat. En l'actualitat no hi ha personatges excel·lents com en el passat, sinó grups que representen certes idees. És de profunda importància que el treball d'aquests set grups de pensadors sigui reconegut com a part del programa jeràrquic destinat a produir certa situació, a originar determinades condicions preliminars ia desenvolupar una part definida en el treball de l'evolució mundial, pel que fa a la humanitat concerneix.\nSota la influència dels diferents raigs que entren i surten de l'activitat cíclicament, van aparèixer llavors reduïts grups d'homes, van exercir la seva part en forma grupal, i van desaparèixer, sovint inconscients del seu inherent síntesi i dels seus col·laboradors. Com es podrà veure, si mirem intel·ligent i retrospectivament la història, veurem el treball que van efectuar per a la raça, i el seu contribuci4n al progrés del gènere humà es destaca amb tota claredat. No disposo de temps per tractar aquesta sèrie de grups, cadascun custodi d'una contribució especial, ni puc esbossar-la feina que van efectuar, o els impulsos subjectius sota els quals van treballar. Només puc indicar la tendència del seu esforç i permetre que algun aclarit estudiant de la història traci el fil daurat del seu treball espiritual a mesura que s'eleva el nivell mental de la raça i es posa l'home en relació amb el món en què va viure, obrint-li els ulls no només sobre la naturalesa de la matèria i de la forma, sinó sobre les profunditats recòndites del seu propi ésser. A causa de les seves activitats, tenim ara una humanitat que està estretament relacionada, no unificada, però caracteritzada per tres coses:\n1. Una sorprenent interrelació i intercomunicació, els servidors són la ràdio, la premsa, el transport modern, el telèfon i el telègraf.\n2. Una empresa filantròpica universal, i l'augment del sentit de responsabilitat cap al nostre germà, totalment desconegut en l'any 1500. Moviments com ara la Creu Roja, fundacions educatives, hospitals i els mitjans d'ajuda econòmica en tots els països, són les seves manifestacions exotèriques.\n3. Una divisió de tota la família humana, conscient o inconscient, en dos grups bàsics: primer, els que defensen l'antic ordre de coses, i són reaccionaris i separatius. Representen nacionalisme separatista, fronteres, servitud i servil obediència; exemplifiquen el sectarisme religiós i la dependència de l'autoritat. Estan en contra de tota innovació i progrés modern. Segon, els que tenen la visió d'un món unificat, on estimar Déu vol dir estimar el proïsme, i els motius subjacents en totes les activitats, religioses, polítiques i educatives, es caracteritzen per una consciència mundial i benestar del tot i no de la part .\nLa unificació a què aspiren les persones que miren cap al futur no implica despreocupar-se de cap de les parts, però sí cuidar i nodrir cadascuna d'elles, a fi de poder contribuir al benestar de tot l'organisme. Implica, per exemple, un bon govern i un adequat desenvolupament de tota unitat nacional perquè pugui exercir adequadament els seus deures internacionals, i així formar part de la germanor mundial de nacions. Aquest concepte no abasta tan sols la formació d'un estat mundial, però sí el desenvolupament d'una consciència pública universal que doni compte de la unitat del tot, produint la determinació de cada un per a tots i tots per a cada un, segons s'ha dit. Només així podrà aconseguir una síntesi internacional caracteritzada pel desinterès polític i nacional. Aquest estat mental universal tampoc implicarà la inevitable creació d'una religió mundial o universal. Requereix senzillament el reconeixement parcial, en temps i espai, de totes les formulacions de la veritat i de la fe, adequades momentàniament als temperaments i condicions de l'època i de la raça. Els que propicien cert acostament especial a la veritat arribaran però a comprendre que altres acostaments, terminologies i mètodes d'expressió, com també maneres de definir a la deïtat, també serien correctes i constituir en si, aspectes d'una veritat més gran i més vasta de la qual l'equip actual de l'home pot captar i expressar. Els Grans Éssers Mateixos tot just s'albiren la realitat i encara que són més conscients que Els seus chelas, dels propòsits més profunds subjacents, però ni Ells Mateixos poden albirar la meta final. També estan obligats a utilitzar en Els seus ensenyaments termes tan inadequats com Realitat Absoluta i Realització final.\nPer això, durant els últims tres segles, ha aparegut un grup rere l'altre, que van exercir la seva banda, i avui collim el benefici dels seus esforços. Per exemple, en el grup cultural, trobem el sorgiment dels poetes de l'era isabelina, els músics d'Alemanya i de l'era Victoriana. A més hi ha grups d'artistes pintors, fundadors de les famoses escoles que són la glòria d'Europa. Dos grups famosos, un de cultural i un altre polític, també van exercir la seva banda, portant un el Renaixement, i l'altre la Revolució Francesa. Els efectes de la seva feina encara es fan sentir, perquè el moviment humà modern amb el seu èmfasi posat en el passat, que acaba en el present, i en la recerca de les arrels de l'equip de l'home, les tendències primitives es remunten a l'època del Renaixement. La revolució i la determinació de lluitar pels divins drets de l'home troben la seva principal influència i ímpetu originantes en la Revolució Francesa. La revolta, la formació de partits polítics, la lluita de classes, tan prevalents avui, i la separació de cada país en grups polítics antagònics, si bé sempre ha estat esporàdic, s'ha fet universal durant els últims dos-cents anys, resultat de l'activitat grupal iniciada pels mestres. A causa d'això, els homes han progressat i après a pensar, i encara que poden pensar erròniament i emprendre experiments desastrosos, el bé final és inevitable i ineludible. Incomoditats temporànies, depressions passatgeres, guerra i vessament de sang, penúries i vicis, poden portar al irreflexiu, a les profunditats del pessimisme. Però els que coneixen i senten la mà guiadora interna de la Jerarquia, són conscients del sa cor de la humanitat i del caos actual i, potser, a causa d'això, sorgeixin aquells que estan capacitats per resoldre la situació i són apropiats per a la tasca de unificació i síntesi. Aquest període s'ha anomenat ocultament l ' "era de restauració del que va ser destruït per la caiguda". Ha arribat el moment en què les parts separades puguin unir-se i la totalitat elevar novament a la seva primitiva perfecció.\nEls grups religiosos també han estat molts -tants que no seria possible enumerar-los. Tenim els grups de místics catòlics que són la glòria d'Occident; existeixen els protestants, luterans, calvinistes i metodistes, els Pares Pelegrins aquests homes seriosos i esquerps, els hugonots i els màrtirs moravos i milers de sectes modernes de cada grup. Tots van servir el seu propòsit i van portar a l'home a punt de sublevacin, apartndolo de la submissió a l'autoritat. Per la força del seu exemple excepcional han impel·lit a l'home a pensar per si mateix. Van defensar la llibertat i el dret personal de saber.\nAquests darrers grups han actuat, en la seva major part, per influència dels raigs sisè i segon. El grup cultural va aparèixer sota el quart raig, mentre que el primer raig estimulció les activitats polítiques que van produir tants canvis en les nacions. Sota l'impuls dels raigs cinquens i tercer, han sorgit grups d'investigadors científics que treballen amb les forces i energies que constitueixen la Vida divina, s'ocupen de l'aparença externa de Déu, buscant de fora endins, demostrant l'home la seva essencial unitat amb tota la creaci i la seva relació intrnseca i vital amb totes les formes de vida. Els noms dels individus de qualsevol grup són leginy relativament sense importància. El que té valor és el grup i el seu treball interrelacionat. Resulta interessant observar que en el grup científic la unitat subjacent és especialment notable, perquè els seus membres estan singularment lliures de sectarisme i rivalitats. No es pot dir el mateix dels grups religiós i poltic.\nEn comparaci amb les nacions i els milions d'homes de la terra, els grups emmotlladors dels diferents sectors, són molt pocs. Els seus membres, la seva contribuci al engrandiment de l'expressi humana i el seu lloc en el pla, poden ser molt fcilment descrits. Cal subratllar el punt que tots han estat motivats des de l'aspecte subjectiu intern de la vida, van aparèixer sota un impuls diví i tenen un treball específic que fer; en les etapes primàries van ser formats per deixebles i iniciats de menor grau; tots han estat guiats mica en mica en forma subjectiva per les seves pròpies ànimes, i al seu torn han col·laborat conscientment amb la jerarquia de Coneixedors. Això va ser es encara l'individu mateix hagi estat completament inconscient del lloc que li correspost al grup i de la missi divina d'aquest grup. Recordin tamb que no hi ha hagut ni un sol fracàs, encara que moltes vegades l'individu ignori el èxit. La caracterstica d'aquests treballadors és construir per a la posteritat. Lamentablement qui els han seguit van fracassar, i els que van respondre a aquest treball no han estat fidels a l'ideal, però el grup inicial ha triomfat uniformement Això, per cert, exclou el pessimisme i demostra l'enorme potència de l'activitat subjectiva.\nEls tres grups als quals em refer anteriorment requereixen un comentari. El seu treball és curiosament diferent del dels altres grups i els seus components són extrets de tots els grups de llamp, tot i que els integrants del tercer grup (el dels finançadors) pertanyen principalment al setè raig, el de l'organitzaci cerimonial. Per ordre d'aparici Aquests són els grups de filsofos, siclogos i homes de negocis.\nEl grup ms modern de filsofos est modelant poderosament el pensament, mentre que les antigues escoles de filsofos asitics recintes comencen a exercir la seva influència sobre les idees occidentals. Per l'anlisi, la correlaciny la sntesi, es desenvolupa el poder del pensament de l'home, i la ment abstracta pot unificar-se amb la concreta. Per tant, mitjançant el seu treball, la interessant sensibilitat de l'home amb els seus tres caracterstiques excel·lents, instint, intel·lecte i intuicin, és portada a una condici d'intel·ligent coordinació. L'instint relaciona l'home amb el món dels animals, l'intel·lecte ho uneix amb els seus semblants, mentre que la intuicin li revela la vida de la divinitat. Els tres són tema de recerca filosòfica, perquè l'índole del tema dels filòsofs és la realitat i el mitjà per adquirir coneixement.\nEls dos grups més moderns són el dels psicòlegs, que treballen sota el mandat dèlfic, "Home coneix-te a tu mateix", i el que els financers, custodis dels mitjans amb els quals l'home pot viure en el pla físic. Els dos grups, necessàriament i malgrat aparents divergències i diferències, són més sintètics en els seus aspectes bàsics que qualssevol dels altres. Un grupo se ocupa del género humano, de los distintos tipos de humanidad, del mecanismo empleado, de los impulsos y de las características del hombre y del propósito – aparente y oculto – de su ser. El otro dirige y ordena los medios en virtud de los cuales existe, controlando todo lo que puede convertirse en energía y constituyendo una dictadura sobre todos los medios de relación, comercio e intercambio. Controla la multiplicidad de objetos – formas que el hombre moderno considera esenciales para su modo de vivir. El dinero, como ya se ha dicho, sólo es energía o vitalidad cristalizada, lo que el estudiante oriental denomina energía pránica. Es una concreción de fuerza etérica. En consecuencia, es energía vital exteriorizada, y este tipo de energía está dirigido por el grupo financiero. Es el último grupo, desde el punto de vista cronológico, y su trabajo (debe recordarse) está definidamente planeado por la Jerarquía, produciendo efectos de gran alcance en la tierra.\nAdamatis de les Plèiades. Missatge Canalitzat el 2018.07.03.\nArcàngel Gabriel: La vida està plena de temors i pors. ¡Accepta'ls!\nMissatge de l'arcàngel Miquel: Aquesta és l'era de la Consciència i el Despertar\nLa Jerarquia Oculta I.


La Canalla: 2022\nPeriodistes: Izan A i Àlex D\nEl passat divendres dia 27 de maig vam celebrar els Jocs olímpics de l’Escola Torre Roja.\nUna altra vegada al camp de futbol del Vilamajor. Sabeu per què? Perquè l'ajuntament va posar un paviment especial per a utilitzar-lo com a pàrquing i aquest terra és perillós per fer-hi els jocs.\nVam practicar el salt d’alçada, el salt de longitud i el triple salt. També vam poder fer tir de javelina i, a més a més, vam fer curses. Les curses són de marxa atlètica i també de velocitat.\nCom sempre, vam estrenar samarreta!\nQuan els jocs van acabar, vam anar a esmorzar al Parc de Freixeneda i tothom va poder jugar a allò que li venia de gust.\nDesprés vam fer una caminada pel bosc molt llarga fins a arribar a Llinars del Vallés. A Llinars vam dinar a un parc i vam trobar una pilota de futbol i així vam poder jugar 5è contra 6è.\nVa ser un dia molt calorós, sort que ens vam anar refrescant!\nPeriodistes: Àlex i Noa M.\nRelacioneu els animals en català i en anglès:\nUNA RECEPTA DE CROISSANTS\nPeriodistes: Jana i Ainhoa\nPer a fer aquests croissants necessiteu:\nSucre glaç (opcional)\n1. Agafem la pasta de full i la tallem en forma de sanefa triangular.\n2. Un cop tallada, agafem la cullera petita i li posem una miqueta de nocilla o nutela en el centre a dalt i a baix, i ho emboliquem donant-li forma de banya.\n3. Agafem al bol i trenquem els ous a dins i els batem amb la forquilla.\n4. Tot seguit escampem l'ou amb el pinzell de cuina per sobre del croissant.\n5. Després poseu els croissants a sobre d'un paper de cuina, dins la safata. Ho posem al forn a 180 graus durant 24 min\n6. Després ho traieu del forn i, si voleu, li podeu posar sucre glaç.\nARA PODEU GAUDIR DELS VOSTRES DELICIOSOS CROISSANTS!!\nPeriodistes: Marcel, Roc i Biel\nPoppy Playtime és un videojoc de terror i supervivència. Cal tenir en compte que, tot i que es considera apte per a jugadors de 8 anys en amunt, algunes plataformes no el recomanen fins a majors de 13 anys.\nEl primer capítol es va publicar el 12 d’octubre de 2021. EL capítol 2 es va publicar el 9 de maig de 2022.\nEl director és Isaac Christoppherson, el productor és Zach Belanger, la dissenyadora és Dana Willoughby, el programador és Achebe Spencer i el compositor és Zachary Preciado.\nPoppy Playtime vol dir temps de joc de rosella i el nom del monstre és “Huggy wuggi “ (abraçada wuggi). El monstre es diu així perquè ell vol abraçar-te però hi ha una nina que el controla perquè té el seu cor i el fa que sigui dolent. El jugador juga en primera persona com un exempleat que visita una antiga i abandonada fàbrica de joguines: Playtime Co.\nLA MODA DE LES POLSERES DE GOMES\nPeriodistes: Ainhoa R, Paula G i Raquel B\nDes de fa 3 setmanes hi ha una nova moda a l’escola: LES POLSERES DE GOMA!!!\nLes gomes s’utilitzen, com a mínim, de 5 maneres diferents:\nEstà la tradicional, la de 3 gomes.\nEstà la de 2 gomes.\nUna de heaxfish (túnel).\nHi ha un penjoll (també amb 3 gomes com us hem dit abans amb les polseres).\nHi ha un penjoll de 2 gomes (com les polseres).\nAh, i es poden formar figures diferents com ara: llapis, animals, fruites, gelats…\nEs poden posar diferents decoracions: cors, papallones... i també lletres.\nAquí us deixem un vídeo per si voleu veure el procés: https://youtu.be/m32JsbxRefM\nLabels: Art i cultura, Escola, Passatemps


Inscripció Registre d'agrupacions Tarifes facturació i altes SS Qui som\nMUSICAT dóna servei als músics residents a Catalunya.\nPer poder utilitzar els serveis de MUSICAT, cal ser-ne soci.\nQUÈ CAL FER PER ASSOCIAR-SE ?\nAcreditar la condició de músic per ALGUN (només un) d’aquests mitjans:\nOmplir el *full d’inscripció sol.licitant l’ingrés\nSubscriure el *contracte de gestió (cal signar els tres fulls)\nSignar el *model 145 (IRPF) (només s'ha d'omplir la casella del nom i signar-lo, no cal omplir les altres caselles)\nAbonar 50 € en concepte d’inscripció mitjançant un ingrés al número de compte ES 06 0081 0086 03 0001744980 de Banc de Sabadell.\nLa quota anual de soci és de 65 € que es cobraran mitjançant un càrrec al compte bancari que ens heu donat en el moment de la inscripció.\n* Aquests documents els heu d'imprimir, signar i enviar per correu postal a MUSICAT\nUna vegada efectuats aquests passos, prèvia acceptació de la Junta Directiva, ja podreu començar a utilitzar els serveis de MUSICAT.\nFull d´inscripció Contracte gestió Model 145 (IRPF)